SKRIFTLIG FRÅGA E-3770/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Biologisk mångfald - honungsbin

Biodlare i Förenade kungariket är mer och mer oroade över importen av bin till Förenade kungariket från andra medlemsstater och från länder i andra delar av världen. De är rädda för att en kombination av hybridisering och infektion genom virussorterna varroa och Kashmir kommer att leda till en utrotning av den inhemska bipopulationen Apis mellifera mellifera.

Odlarna har därför begärt att man skall förbjuda sådan import på grundval av att det kan berättigas enligt habitatsdirektivet och den internationella konventionen om biologisk mångfald. Förenade kungarikets regering hävdar emellertid att ett sådant förbud skulle strida mot gällande EG-lagstiftning, nämligen direktiv 92/65/EG(1) beträffande fri handel med bin.

Håller kommissionen med Förenade kungarikets regering om att direktiv 92/65/EG gäller framför övriga överenskommelser i detta fall och att det vore olagligt att införa ett förbud för att skydda den inhemska underarten? Känner kommissionen till något liknande fall eller rättsliga problem i samband med detta i andra medlemsstater?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 februari 1999)

När det gäller biodling fastställs djurhälsokraven för bland annat bin i handeln inom och importen till gemenskapen i rådets direktiv 92/65/EEG. Medlemsstaterna skall se till att handel med bin inte förbjuds eller begränsas av andra djurhälsoskäl än de som följer av tillämpningen av detta direktiv eller av gemenskapslagstiftningen, särskilt när det gäller de skyddsåtgärder som slutligen vidtas. Denna bestämmelse gäller endast djurhälsokraven och innebär inte att medlemsstaterna är skyldiga att garantera fri handel med bin inom gemenskapen. Denna skyldighet följer däremot av artikel 30 i EG-fördraget.

Rådets direktiv 91/174/EEG om krav beträffande avel och härstamning vid saluföring av renrasiga djur(2) gäller inte i samband med avelsskyddet av bin, eftersom tillämpningsföreskrifterna till direktivet ännu inte har antagits. De nationella lagstiftningarna fortsätter att gälla inom ramen för EG-fördraget.

Eftersom särskilda gemenskapsbestämmelser saknas i detta fall regleras biodlingen endast av bestämmelserna i artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget. I mål C 67/97 om skyddet av de bruna bina på ön Läsö i Danmark meddelade EG-domstolen den 3 december 1998 att skyddsåtgärder som syftar till att bevara en inhemsk djurpopulation som har särskilda egenskaper bidrar till att upprätthålla den biologiska mångfalden genom att säkra populationens fortlevnad. På så sätt syftar åtgärderna till att skydda dessa djurs liv och kan rättfärdigas enligt artikel 36 i EG-fördraget. Med avseende på bevarandet av den biologiska mångfalden har det ingen betydelse om föremålet för skyddet är en underart, en särskild ras inom en art eller bara en lokal sort, under förutsättning att det rör sig om populationer som har särskilda egenskaper som skiljer dem från andra populationer och som därför bedöms vara värda att skydda.

Gemenskapen och medlemsstaterna är avtalsslutande parter till konventionen om biologisk mångfald(3) enligt vilken varje avtalsslutande part så långt som möjligt och på lämpligt sätt skall förhindra införsel av, kontrollera eller utrota främmande arter som hotar ekosystem, habitat eller arter. Enligt gemenskapens strategi för biologisk mångfald(4) kan närvaron eller införandet av främmande arter eller underarter orsaka obalans i och förändringar av ekosystem. Detta kan leda till hybridisering eller konkurrens som kan få oåterkalleliga effekter på den biologiska mångfalden.

Av den citerade domen följer att nationella bestämmelser som innebär att det på en ö som Läsö är förbjudet att hålla eller föra in någon annan underart av bin än Apis mellifera mellifera kan rättfärdigas i enlighet med artikel 36 i EG-fördraget, i syfte att skydda djurs liv. Kommissionen utreder för närvarande huruvida de principer domstolen klarlade för öar som Läsö kan tillämpas till exempel på Österrike för att tillåta att hela eller en stor del av denna medlemsstats territorium reserveras för biodling med en enda underart av bin av hänsyn till de skyldigheter som följer av konventionen om biologisk mångfald.

(1) EGT L 268, 14.9.1992, s. 54.

(2) EGT L 85, 5.4.1991.

(3) Rådets beslut 93/626/EEG av den 25 oktober 1993 om ingående av konventionen om biologisk mångfald, EGT L 309, 13.12.1993.

(4) KOM(98) 42.