ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1027/00

från Marietta Giannakou-Koutsikou (PPE-DE) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Programmet för bekämpning av arbetslöshet och utslagning från arbetsmarknaden

Av de medel från Socialfonden som inbegripits i den utlöpande andra gemenskapsstödramen för Grekland hade man till en början beviljat 230 000 000 euro till programmet för bekämpning av arbetslöshet och utslagning av utsatta samhällsgrupper från arbetsmarknaden, t.ex. människor med särskilda behov, narkotikaberoende och invandrare. Beloppet sänktes sen med 60 000 000 euro eftersom genomförandet av det program som den var avsedd för försenades, och beloppet överfördes till andra program utan garantier för att det skulle kunna utnyttjas där.

Mot bakgrund av att det finns ett omedelbart behov av att medlen fördelas till de utsatta samhällsgrupper som de är avsedda för, dvs. personer med särskilda behov, narkotikaberoende och invandrare, för att införliva dessa grupper på arbetsmarknaden, vill jag fråga kommissionen hur den tänker ta itu med frågan och vad den tror att förseningen av programmets genomförande beror på (mycket låg utnyttjandegrad) med tanke på de mål som borde ha uppnåtts?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(28 april 2000)

Enligt information som nyligen lämnats av de grekiska myndigheterna var programmets utnyttjandegrad ungefär 55 % för utförda betalningar. I slutet av december 1999 hade åtaganden gjorts för hela programanslaget, och man förväntar sig att 100 % av anslaget kommer att ha använts inom de tidsramar som fastställs i gällande finansbestämmelser.

Den mycket låga utnyttjandegraden som kunde konstateras särskilt under perioden 19941997 berodde främst på programmets nyskapande arbetssätt, inadekvata administrativa strukturer och ledningsstrukturer, avsaknad av lämpliga genomförandestrukturer samt bristande ackreditering.

Sedan dess har betydande framsteg gjorts jämfört med perioden 19941997. Det nationella ackrediteringsorganet har omorganiserats och fungerar nu på ett tillfredsställande sätt. Även övervakningen av programmet har förbättrats.

Ytterligare åtgärder behövs dock inom ramen för den tredje gemenskapsstödramen för Grekland 20002006 för att stödja särskilt det individinriktade, förebyggande och aktiva arbetssättet för att främja integreringen av utsatta personkategorier på den reguljära arbetsmarknaden. I det här sammanhanget är det viktigt att stärka eller utveckla lämpliga strukturer och mekanismer på arbetsmarknaden liksom inrättningar där man kan få stöd, hjälp och vård för att underlätta deltagande, integration och oberoende för dem som riskerar utslagning, inklusive funktionshindrade personer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0939/00

från Antonio Di Pietro (ELDR) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Belgisk lagstiftning om laboratorier för klinisk biologi

I Belgien är det i kraft av kgl. dekret nr 143 av den 30 december 1982 förbjudet för personer som inte har rätt att utföra medicinska analyser att även kontrollera laboratorier för klinisk biologi.

Den 17 december 1999 inkom ett klagomål till kommissionen (COMP/37.7.754) i vilket denna lagstiftning ifrågasätts, i synnerhet med hänsyn till etableringsfriheten (artikel 43 EG).

Efter att kommissionen väckt talan, fastslog EG-domstolen år 1987 att lagstiftningen i fråga var förenlig med etableringsfriheten, eftersom den inte ansågs vara diskriminerande. Emellertid prövade inte domstolen om den uppfyllde proportionalitetsprincipens krav eller inte (dom av den 12 februari 1987 i mål 221/85, kommissionen mot Belgien, REG 1987, s. 719).

Domstolen fastslog emellertid år 1995 (dom av den 30 november 1995 i mål C-55/94, Gebhard, REG 1995, s. I-4186) att alla nationella bestämmelser, även om de tillämpas utan åtskillnad på samtliga gemenskapsmedborgare så som fallet är med den berörda belgiska lagstiftningen, men som kan hindra eller göra det mindre attraktivt att starta och utöva ett yrke för en medborgare i en annan medlemsstat, kan vara oförenliga med artikel 43 EG om de inte motiveras av tvingande skäl av allmänt intresse eller uppfyller proportionalitetsprincipens krav.

Hur avser kommissionen att tillämpa denna nya rättspraxis, enligt vilken det ansetts finnas fog för den ståndpunkt som kommissionen intog redan för åtta år sedan? Kommer kommissionen att kontrollera att bestämmelserna i fråga är förenliga med proportionalitetsprincipen, vilket domstolen vägrade göra år 1987, då den ansåg att reglerna om kontroll av laboratorier för klinisk biologi hittills skiljer sig alltför mycket åt mellan gemenskapens medlemsstater?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(10 maj 2000)

Som frågeställaren påpekar har domstolens rättspraxis rörande etableringsfriheten ändrats.

Dessutom är det åsyftade besvärsförfarandet i vissa avseenden nytt jämfört med det förfarande som ledde fram till domstolens dom av den 12 februari 1987. Kommissionen kommer följaktligen att noggrant undersöka den belgiska lagstiftningen om laboratorier för medicinska analyser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1037/00

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Immateriell äganderätt till mänskligt genmaterial

Den villrådighet på det etiska och rättsliga området som Europeiska patentverket onekligen gett upphov till genom att nyligen bevilja ett patent på mänskligt genmaterial gör att de bestämmelser som för närvarande gäller inom den känsliga biotekniksektorn sätts i fokus.

Kan kommissionen uppge om åtgärder bör vidtas för att upphäva det patent som Europeiska patentverket beviljade det australiska företaget Stem Cell Sciences?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 juni 2000)

Den ledamot av kommissionen som svarar för den inre marknaden redogjorde inför parlamentet i samband med en debatt den 31 mars 2000 att kommissionen är medveten om och att man verkligen delar den oro som uttryckts över beviljandet av patent EP695351 till universitetet i Edinburgh för en uppfinning inom stamcellteknik som gjorts av denna institution i samarbete med Stem Cell Sciences. Kommissionsledamoten underrättade parlamentet om att han har skrivit till Europeiska patentverket och uppmanat patentverket att vidta alla åtgärder de anser nödvändiga för att rätta till misstaget att bevilja detta patent i dess nuvarande form. Som ett svar på denna begäran har Europeiska patentverket omedelbart inrättat en enhet för klagomål för att behandla de överklaganden som redan lämnats in avseende detta patent. Förfarandet inleddes formellt den 29 mars 2000 och ett preliminärt beslut väntas inom kort. Detta kan leda till att patentet antingen upphävs, godkänns i sin nuvarande form eller godkänns i ändrad form. Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka ärendet och om ett preliminärt beslut inte skulle vara godtagbart kommer man att överväga ytterligare åtgärder, inklusive att kommissionen själv formellt överklagar patentet.

I enlighet med parlamentets resolution av den 30 mars 2000 utarbetar dessutom europeiska etiska gruppen för vetenskap och teknik ett yttrande över de etiska aspekterna av forskning med stamceller från mänskliga embryon som kommer att offentliggöras under sommaren 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0990/00

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Fördelningen av medel på de länder som deltar i Media II-programmet

Eftersom min skriftliga fråga E-0104/00(1) tyvärr inte besvarades på ett riktigt sätt ställer jag frågan en gång till. Hur har medlen från programmet Media II fördelats på de deltagande länderna sedan programmet inleddes? Hur stora belopp har de olika länderna fått i absoluta tal och procentuellt? Varför?

(1) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 178.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(15 maj 2000)

En sammanställning av det finansiella stöd som beviljats varje land under de fyra första åren av Media II-programmet (19961999) skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Till sammanställningen bifogas statistik över den andel av den europeiska marknaden som varje medlemsstat och de länder som deltar i Media II-programmet har. Statistiken för åren 19981999 lämnas endast som vägledning. Den inte är slutgiltig eftersom den skall valideras i samband med den slutliga utvärderingen av programmet. Med dessa uppgifter kan fördelningen av de medel som beviljats inom ramen för Media II-programmet bedömas med hänsyn till förhållandena på marknaden.

Exempel: Nederländernas andel av de totala investeringar som görs i filmproduktion i Europa uppgår till 1,8 % och dess andel av biljettintäkterna på den europeiska marknaden till 2,7 %. Nederländerna fick mellan 1996 och 1999 5,45 % av de medel som beviljades inom ramen för Media II-programmet, varav 3,5 % utgjordes av stöd till producenter och 4,9 % av stöd till distributörer. Den andel av medlen som gick till nederländska yrkesutövare i branschen inom Media II-programmet översteg följaktligen deras faktiska representativitet på den europeiska marknaden, såväl för produktionen som för affärsverksamheten.

Inom ramen för Media II-programmet väljer kommissionen ut stödmottagarna enligt bestämmelserna i rådets beslut 95/564/EG av den 22 december 1995 om genomförandet av ett utbildningsprogram som vänder sig till branschfolk inom den europeiska industrin för audiovisuella program (Media II utbildning)(1) samt rådets beslut 95/563/EG av den 10 juli 1995 om genomförandet av ett program för att stimulera utveckling och distribution av europeiska audiovisuella verk (Media II Utveckling och distribution) (19962000)(2).

De projekt som kommissionen samfinansierar väljs inte ut på grundval av nationalitet eller ursprungsland, utan på grundval av deras kvalitet och det mervärde de tillför på europeisk nivå. I de riktlinjer som kommissionen och kommittén för Media-programmet har fastställt anges de olika bidrags- och urvalskriterier som tillämpas.

En slutrapport om utvärderingen av Media II-programmet kommer att skickas till parlamentet efter det att programmet har löpt ut vid utgången av år 2000.

(1) EGT L 321, 30.12.1995.

(2) EGT L 321, 30.12.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0440/00

från Bernd Lange (PSE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Förfarandet för slutandet av avtal beträffande femte ramprogrammet för FoTu

Sedan den rättsliga grunden för det femte ramprogrammet för FoTu blivit klar hopar sig klagomål angående avtalens utformning. Man har särskilt framfört kritik mot att en mängd onödiga uppgifter lett till ett onödigt stort omfång samt mot det tidskrävande slutförandet, vilket även skulle kunna verka avskräckande vad gäller deltagande i ramprogrammet.

Känner kommissionen till att det förekommer dylika problem i samband med slutandet av avtal beträffande femte ramprogrammet?

Hur avser kommissionen att snabbt och effektivt säkerställa ett förenklat förfarande för slutandet av dessa avtal?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(7 mars 2000)

Kommissionen känner till att det inkommit ett antal klagomål angående de komplexa förfaranden som inrättades 1999 för femte ramprogrammet.

I slutet av 1999 inrättade kommissionären med ansvar för forskning en arbetsgrupp med företrädare för olika avdelningar som skall ompröva förfarandena mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts under programmets första år. Gruppens uppgift är förenkla vissa steg i förfarandena i den utsträckning detta är möjligt enligt de bestämmelser som gäller för programmet. Kommissionen hoppas att de första besluten för att förenkla de interna förfarandena kommer att fattas i mars 2000. Omprövningen kommer sedan att fortsätta för att man skall kunna avgöra vilka andra åtgärder som kan vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0825/00

från Ieke van den Burg (PSE) till kommissionen

(21 mars 2000)

Ämne: Privata sjukförsäkringsföretag i Nederländerna vägrar låta sjukkasseanslutna gränsarbetare teckna försäkringar

1. Känner kommissionen till att gränsarbetare som arbetar i Nederländerna och bor i en annan medlemsstat och som på grundval av förordning 1408/71(1) visserligen är obligatoriskt anslutna till den allmänna sjukkassan i Nederländerna enligt Nederländernas allmänna lag om särskilda sjukdomskostnader (AWBZ) inte tillåts teckna privata försäkringar hos nederländska företag som tillhandahåller privata sjukförsäkringar? Detta leder till att dessa gränsarbetare som är tvångsanslutna till den allmänna sjukkassan i Nederländerna måste teckna en kompletterande privat sjukförsäkring i utlandet, något som är både dyrt och ineffektivt.

2. Anser inte kommissionen att detta strider mot principen om arbetstagares fria rörlighet?

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(25 maj 2000)

Kommissionen vill göra parlamentsledamoten uppmärksam på det faktum att gemenskapslagstiftningen inte hindrar medlemsstaterna att själva utforma sina sociala trygghetssystem. Eftersom trygghetssystemen inte har harmoniserats på gemenskapsnivå, skall villkoren för rätten eller skyldigheten att omfattas av försäkring inom ett socialt trygghetssystem och villkoren för förmånsberättigande därför fastställas i varje medlemsstats lagstiftning. Dessa principer härrör från domstolens rättspraxis.

Följaktligen står gemenskapsrätten inte i motsättning till nationella system, exempelvis det nederländska, som inte ger en obligatorisk hälsovårdsförsäkring till de arbetstagare vars lön överstiger ett visst belopp, och som därför måste teckna en privat hälsovårdsförsäkring.

Det är riktigt att inom ramen för medlemsstaternas behörighet skall gemenskapsrätten respekteras. Ur den synpunkten är det viktigt att i synnerhet påminna om rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(1) och rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71(2) som syftar till samordning av de lagstadgade trygghetssystemen i medlemsstaterna(3).

Det skydd som garanteras av denna gemenskapsförordning kan inte åberopas i detta fall eftersom de berörda personerna inte omfattas av en obligatorisk hälsovårdsförsäkring som fastställs i den nederländska lagen om sjukförsäkringar (Ziekenfondswet).

(1) EGT L 149, 5.7.1971.

(2) EGT L 74, 27.3.1972.

(3) Senast konsoliderad version: Förordning (EG) nr 118/1997 EGT L 28, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0472/00

från Béatrice Patrie (PSE) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Tillgång till allmänna läkemedel

De förfaranden som vissa medlemsstater tillämpar för att godkänna introducering av läkemedel på marknaden medför förhinder för registrering av billiga, allmänna läkemedel därför att det läkemedelsföretag som tillverkar den ursprungliga produkten av kommersiella skäl har dragit tillbaka sin licens för denna produkt och ersatt den med ett alternativ. Detta system, som innebär stora nackdelar för konsumenten, grundar sig på en tvivelaktig tolkning av rådets direktiv 65/65/EEG(1) (och särskilt artikel 4.8 a iii).

Detta hinder för registrering av allmänna läkemedel går helt och hållet emot den politik som kommissionen gav uttryck för i sitt meddelande om den inre marknaden för läkemedel (KOM(1998) 588). Den strider också mot parlamentets ståndpunkt som det redogörs för i betänkandet av Read (A4-0205/1999) och den som rådet redogjorde för i sin resolution av den 18 maj 1999. Dessa texter talar alla för att konsumenten lättare skall få tillgång till allmänna läkemedel.

Vilka konkreta åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att undanröja detta hinder vad gäller tillgången till allmänna läkemedel?

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta för att säkerställa möjligheten att låta registrera ett allmänt läkemedel genom att inte fästa något avseende vid det faktum att det läkemedelsföretag som tillverkade den ursprungliga produkten har dragit tillbaka sin licens till förmån för en liknande produkt av skäl i vilka folkhälsans behov inte tas med i beräkningen?

(1) EGT 22, 9.2.1965, s. 369.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(23 mars 2000)

Att underlätta tillgången till allmänna läkemedel tillhör kommissionens prioriterade områden, vilket framgår av olika dokument. Kommissionen värnar om denna politik och utarbetar därför rekommendationer på grundval av olika domar i EG-domstolen som tillåter en mer fördelaktig tolkning för allmänna läkemedel.

Även om innehavaren av ett försäljningstillstånd drar tillbaka sin licens för ett visst läkemedel för att ersätta det med ett läkemedel som har samma verksamma beståndsdelar och terapeutiska effekter som det ursprungliga, men som inte tillverkas enligt samma formel, får man enligt domarna av den 3 december 1998 och av den 16 december 1999, mål C-368/96 respektive C-94/98, utfärda försäljningstillstånd för allmänna läkemedel genom att hänvisa till endera formeln.

Av dessa och andra domar om läkemedel följer att det krävs bättre information på området. Kompletterande upplysningar kommer därför att offentliggöras i de anvisningar för sökande av försäljning som avses i bilagan till rådets direktiv 75/318/EEG av den 20 maj 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om analytiska, farmakologiska, toxikologiska och kliniska normer och prövningsplaner för undersökning av farmaceutiska specialiteter(1). Detta förbereds för närvarande i samarbete med medlemsstaterna.

(1) EGT L 147, 9.6.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0491/00

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Jordbruksstöd till amerikanska bönder

Kan kommissionen ange huruvida den har aktuella uppgifter om den totala summan jordbruksstöd som betalts ut till jordbrukare i Förenta staterna och huruvida den nya höjningen av inkomststödet till amerikanska jordbrukare överensstämmer med Världshandelsorganisationens bestämmelser?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 mars 2000)

Förenta staternas budget för jordbrukare är avsevärt större än den för gemenskapens gemensamma jordbrukspolitik (63 respektive 69 miljarder euro år 1999 och 2000). En betydande del av denna budget går emellertid till åtgärder som endast är de amerikanska jordbrukarna indirekt till godo, exempelvis livsmedel, näringslära och konsumenttjänster, som uppgick till 35 miljarder euro i jordbruksbudgeten för 1999.

Det huvudsakliga stödet till jordbrukare ges i form av direkta utbetalningar inom ramen för Agricultural Market Transition Act (AMTA) och systemet med betalning av låneunderskott, som överbryggar klyftan mellan marknadspriserna och ett förutfastställt belopp per ton, som kallas lånenivå.

År 1999 uppgick Förenta staternas direkta federala utbetalningar till jordbrukare till 22,7 miljarder euro, i form av en kombination av de förutfastställda utbetalningarna inom ramen för AMTA och de särskilda nödpaketen som godkändes 1998 (av vilka vissa betalades ut endast under 1999) och 1999. Detta innebar en avsevärd ökning jämfört med tidigare år och motsvarar 11 000 euro per jordbruksanläggning, vilket är dubbelt så mycket som den genomsnittliga direkta utbetalning som gemenskapens jordbrukare erhåller.

Kommissionen är givetvis bekymrad över de senaste årens uppåtgående trend när det gäller Förenta staternas federala jordbruksutgifter och den följer utvecklingen noggrant. När det gäller frågan om huruvida Förenta staternas åtgärder överensstämmer med Världshandelsorganisationens regler, har Förenta staterna ännu inte anmält sina jordbruksåtgärder för 1998 och 1999. Dess senaste anmälan gällde regleringsåret 1997. Denna anmälan visade att Förenta staterna åtagit sig att stå för 21 492 miljoner USD när det gäller det sammanlagda aggregerade stödmåttet (AMS), medan dess aktuella aggregerade stödmått det året var 6 238 miljoner USD. Förenta staterna hade med andra ord stort manöverutrymme under sitt AMS-tak. Å andra sidan var den sammanlagda utgiftsnivån när det gäller green box-åtgärder 51 250 miljoner USD, jämfört med utgifter under referensperioden 198619888 på 26 150 miljoner USD. Världshandelsorganisationen (WTO) har dock inget tak för utgifter för green box-åtgärder.

Kommissionen kommer noggrant att övervaka Förenta staternas framtida anmälningar till Världshandelsorganisationen för att säkerställa att jordbruksrelaterade utgifter klassificeras på ett korrekt sätt i enlighet med Världshandelsorganisationens regler och att åtaganden respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0610/00

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: EU:s förbud mot ftalater i leksaker

Skulle ni vänligen kunna sända mig en kopia av James Bridges' (ledare för EU:s vetenskapliga kommitté för toxicitet, ekotoxicitet och miljö) skrivelse till kommissionen där han konstaterar att kommittén inte håller med om det föreslagna förbudet utan i stället lägger fram tanken om övergångsgränsvärden som ett alternativ till förbudet?

Det vore dessutom till stor hjälp om professor Bridges kunde lägga fram sina forskningsresultat i denna fråga för Europaparlamentets utskott för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 maj 2000)

Kommissionen har redan sänt den önskade skrivelsen till ordföranden för Europaparlamentets utskott för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor.

Beträffande en eventuell redogörelse från professor James Bridges inför utskottet, måste en sådan anmodan riktas direkt till honom, eftersom ledamöterna i de vetenskapliga kommittéerna är oberoende av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0613/00

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: Vaccinering mot IBR (rhinotracheitis infectiosa bovis) i EU

Tusentals nederländska lantbrukare har lidit skada genom en okänd sjukdom som drabbar kor (s.k. slijters). Man har förmodat att denna sjukdom orsakats av ett bristfälligt vaccin mot IBR.

1. Har kommissionen någon uppfattning om orsakerna bakom detta fenomen?

2. Kan kommissionen meddela om liknande fall även förekommit på andra platser inom unionen, och om detta är fallet, vilka säkerhetsåtgärder har man då vidtagit i detta avseende?

3. Skulle kommissionen även kunna meddela om man genomfört någon särskild undersökning eller vidtagit åtgärder när det gäller IBR-vaccin för att eventuellt kunna förebygga en upprepning av de problem som uppträtt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 april 2000)

De nederländska myndigheterna har underrättat kommissionen om den sjukdom som drabbat mjölkbesättningar i Nederländerna.

Enligt dessa myndigheter har fall av utmärgling hos mjölkkor rapporterats vid flera mjölkgårdar. Undersökningar har gjorts för att fastställa den exakta orsaken till dessa sjukdomsfall. Resultaten av dessa undersökningar tyder på att symtomen i vissa gårdar dök upp efter det att man använt vaccin mot infektiös bovin rhinotracheit (IBR) som smittats av bovin virus diarré (BVD). Detta är ett välkänt virus som drabbar idisslare och är vitt utbrett i de flesta länder i världen. Det

finns varken bevis för eller misstanke om att viruset skulle kunna överföras till människor. Alla djur på dessa gårdar har slaktats och destruerats. Däremot har förekomsten av smittämnen på andra gårdar inte bekräftats och även andra faktorer (brist på kobolt och vitamin B12) spelar sannolikt in.

Med undantag av ett enda rapporterat fall i Italien som misstänktes ha samband med IBR-vaccinet känner kommissionen inte till att eventuella andra liknande fall skulle ha förekommit i gemenskapen.

Vad gäller den senaste gemenkapsåtgärden avseende IBR-vaccinet kan frågeställaren finna ytterligare upplysningar i ärendet i svaret på Cristiana Muscardinis skriftliga fråga nr E-0634/00(1).

(1) Se sida 194.