SKRIFTLIG FRÅGA E-0861/00

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Problem som förekommit i multinationella forskningsprojekt som finansieras av EU

Inom ramen för fiskforskningsprojektet (Fair CT-97-3508) tillskrev sig en av de deltagande anstalterna den gemensamma forskningsidén, forskningskonceptet och de preliminära resultat man kommit fram till och publicerade dessa i eget namn. Man hade tidigare kommit överens med varje anstalt om att resultaten tillsvidare inte skulle offentliggöras eftersom de fortfarande var preliminära. Dessutom skulle man med hänsyn till resultatens fortsatta utnyttjande noggrant överväga tidpunkten för deras offentliggörande. EU-koordinatorn informerade detta skriftligen även den ifrågavarande anstaltens ledning.

Verksamheten vid ifrågavarande anstalt var så hemlig att de övriga EU-partnerna först efter ett år fick veta vad som hänt med det gemensamma konceptet och resultaten. Detta agerande förorsakade EU ekonomisk och vetenskaplig skada, och skadade övriga anstalter, och forskningen på internationell nivå och flera av projektets samarbetsföretag. Man kan inte ännu uppskatta skadornas storlek. Man har dock kunnat fortskrida med ifrågavarande projekt eftersom det vilade på mycket starka grunder och var väl planerat och eftersom de deltagande anstalterna var toppar på sitt område.

EU har inget utredningssystem, t.ex. en överstatlig etisk kommitté som i dylika fall skulle agera snabbt för att förhindra störningar i forskningsprojekten ifall av att det uppstår fördröjningar. En dylik etisk kommitté, som skulle vara insatt i vetenskaplig forskning och vetenskapliga metoder, skulle inte utgöra en domstol, men den skulle kunna ge uppmaningar, rekommendationer och i egenskap av finansiär skulle den vid behov kunna ställa en påtagligt självisk och obehärskad deltagare under särskild observation. Redan själva existensen av ett överstatligt organ skulle kunna förhindra vetenskaplig ohederlighet.

Ifall ärendet trots allt blir föremål för domstolsbehandling kan ett internationellt uttalande hjälpa den lokala domstolen i detta immaterialrättsliga ärende och sålunda bidra till att förbättra allas rättsskydd.

Ett system där det vetenskapliga samfundet skulle använda sig av komplicerade avtal och anlita domstolsväsendet är mycket främmande och dessutom långsamt. Grunden för ett framgångsrikt vetenskapligt samarbete bör fortfarande utgöras av ett ömsesidigt förtroende och en medvetenhet om det egna kunnandet, dvs. av vissa etiska normer, som lyckligtvis också är en självklarhet för merparten av forskarna.

För att man i framtiden dock bättre skall kunna ingripa i problemen, önskar jag nu ställa kommissionen följande frågor:

1. Hur kommer kommissionen ställa sig till dylika avtalsbrott?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att förhindra att avtalsbrott inte längre förekommer? Hur ämnar EU reda ut dylika fall?

3. Kommer kommissionen att vidta åtgärder för att grunda en forskningsetisk kommitté eller kommer kommissionen att på motsvarande sätt föra fram en egen modell för att lösa problem av detta slag inom ramen för något annat förfarande?

4. Hur kan forskarnas immaterialrättigheter garanteras under hela projektet?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(19 maj 2000)

Parlamentsledamoten avser projektet Fish cysteine proteinase inhibitors and infectious diseases (kontrakt FAIR 5-CT97-3508) som får stöd från fjärde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling. Det avslutas den 30 november 2000 och betydelsefulla vetenskapliga resultat har utlovats.

1. Enligt det standardkontrakt som är tillämpligt på fjärde ramprogrammet för FoTU kan kommissionen säga upp kontraktet eller en parts deltagande om i) projektet i betydande omfattning påverkas av större tekniska eller ekonomiska faktorer eller om möjligheterna att utnyttja resultaten av kontraktet minskar betydligt eller ii) om konsortiet eller en part inte har vidtagit åtgärder för rätta till situationen då kontraktsskyldigheterna inte uppfyllts eller vid kontraktsbrott. Kommissionen kan utnyttja dessa möjligheter om en part för tidigt publicerar forskningsresultaten av ett projekt utan att de andra deltagarna samtyckt till detta.

När det gäller det fall parlamentsledamoten hänvisar till har kommissionen informerats om att en doktorand för tidigt publicerat befintlig kunskap som förvärvats innan projektet inleddes. Detta påverkade inte projektets fortsättning. Så snart kommissionen hade informerats om problemen påminde den parterna om deras kontraktsrättigheter och -skyldigheter samt om möjliga åtgärder för att rätta till situationen. Ingen av uppdragstagarna bad att sådana åtgärder skulle vidtas. Eftersom projektet i sig inte påverkades var det inte kommissionens sak att vidta ytterligare åtgärder.

2. Enligt standardkontrakten för fjärde och femte ramprogrammet för FoTU ägs projektresultaten (nya resultat) av de parter som bedrivit forskningen. De åtgärder som skall vidtas för att skydda sådana resultat fastställs normalt sett i ett konsortieavtal som ingåtts mellan deltagarna och som kommissionen inte är part till. Ett sådant konsortieavtal som ingåtts för genomförandet av projektet kompletterar kontraktet och avgör vilken nationell lagstiftning som skall tillämpas.

Enligt standardkontraktet för femte ramprogrammet för FoTU har parternas skydd mot för tidig publicering av projektresultaten stärkts genom bestämmelser om skydd av ny kunskap, planen för tekniskt genomförande, offentliggörande och kommunikation rörande projektet och ny kunskap samt konfidentialitet.

3. Kommissionen anser att kontraktsbestämmelserna tillsammans med lämpliga konsortieavtal räcker i dessa fall. Om det uppstår tvister mellan medlemmarna i ett konsortium är det deras sak att vidta nödvändiga åtgärder för att skydda sin immateriella äganderätt, vilket i normala fall sker genom ett konsortieavtal. Kommissionen uppmärksammar alltid parterna på vikten av att ingå konsortieavtal om immateriell äganderätt, och rekommenderar detta starkt när det gäller projekt, även om någon sådan skyldighet inte fastställs i kontraktet. Det verkar vara lämpligare med en rättslig ram för att lösa tvister som gäller immateriell äganderätt än att upprätta en kommitté, som endast skulle kunna ge icke-bindande rekommendationer och som inte skulle kunna göra något åt eventuella överträdelser.

4. Bestämmelserna om immateriellt ägande (bland annat äganderätt och tillträdesrätter) gäller under kontraktets hela löptid. Enligt det standardkontrakt som är tillämpligt på femte ramprogrammet för FoTU fortsätter alla kontraktsbestämmelser om immateriell äganderätt att gälla efter det att kontraktet löpt ut eller sagts upp.