ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3742/00

från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen

(28 november 2000)

Ämne: Genetiska test för ärftliga sjukdomar ett medel i försäkringsbolagens tjänst

Såsom kommissionen tvivelsutan vet finns det en utbredd oro för att försäkringsbolag inom och utanför EU kan försöka utverka tillstånd för att komma över och använda genetiska test för att i sista hand antingen vägra bevilja försäkring eller höja premierna. Den stora källan till oro är därvid att somliga människor kan förvägras livförsäkring eller bostadslån, utgående från resultaten av dessa test.

Kan kommissionen ange om kommissionen behandlat denna fråga eller inte och kan kommissionen avge en försäkran om att den varken kommer att stöda eller föreslå lagstiftning som ger försäkringsbolagen tillgång till eller insyn i resultaten av genetiska test?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 januari 2001)

Kommissionen är medveten om oron för att resultaten från genetiska test allmänt skall användas i medlemsstaterna för försäkringsändamål.

Beträffande reglerna på den inre marknaden i fråga om försäkringar och dataskydd finns inga särskilda bestämmelser avseende användningen av genetiska uppgifter för försäkringsändamål. Enligt gemenskapens lagstiftning och i linje med subsidiaritetsprincipen skall medlemsstaterna besluta om de ska tillåta användningen av genetiska uppgifter eller inte, med hänsyn tagen till kravet på det allmänna bästa. Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över omfattas försäkringsgivarna i de flesta medlemsstater av olika slag av restriktioner. Dessa är endera av rättslig typ (som i Belgien, Danmark, Frankrike, Nederländerna och Österrike), eller innebär att försäkringsgivarna agerar på grundval av frivilliga avtal (de tyska, irländska och italienska nationella försäkringssammanslutningarna har kommit överens om att inte begära resultat från genetiska tester. Brittiska försäkringsgivare kommer bara att begära resultat från dessa tester om de överstiger ett visst lägsta försäkringsbelopp). Det bör påpekas att kommissionen i en resolution, som nyligen kom från parlamentet, om tilläggsförsäkringar(1) uppmanades att undersöka möjligheten att förbjuda användningen av personliga medicinska uppgifter, såsom genetisk typbestämning.

I artikel 8 i parlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(2) krävs den registrerades samtycke vid behandling av genetiska uppgifter som rör deras hälsa, om inte ett särskilt undantag tillämpas.

(1) A5-0266/2000,16.11.2000.

(2) EGT L 281, 23.11.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3596/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Reformen av Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk

Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk blev föremål för en extern utvärdering i början av 2000. Utgående från denna har centret inlett och antagit en genomgripande reform av sina mål och arbetsmetoder. Denna reform har nyligen framlagts för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter som tagit emot den med tillfredsställelse.

Kan kommissionen ange vilka initiativ den ämnar ta, framför allt mot bakgrund av EU:s handlingsplan mot narkotika som innebär utökade uppgifter och en utökad roll för detta center, för att institutionellt och på resursplanet stöda förverkligandet av reformen av centret samt ange hur kommissionen avser organisera sitt samarbete med centret under kommande år, för att dubbelarbete skall kunna undvikas och kommissionen skall begagna gemenskapens hithörande program och redskap och dra största möjliga nytta av centrets arbetskapacitet och produkter?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(16 januari 2001)

Rapporten om den externa utvärderingen av Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) har klarlagt att centrumet måste koncentrera sitt arbete på sin primära verksamhet och prioritera kvaliteten framför kvantiteten.

Riktlinjerna för centrumets reformplan har godkänts av centrumets styrelse men de måste ännu förverkligas i praktiken. Man väntar på förslag om genomförandet av reformen från chefen för centrumet.

Sedan år 1995, då verksamheten inleddes, har budgeten för centrumet ökat med över 60 % från 5,35 miljoner euro till 8,75 miljoner år 2001. Genomförandet av reformen får inte innebära ett ökat behov av resurser, utan det bör ge centrumet möjlighet att fullgöra sina uppdrag, i synnerhet de uppdrag som det tilldelats genom handlingssplanen för 20002004, genom att vara effektivare och koncentrera sig på sina primära uppgifter.

När det gäller institutionellt stöd från kommissionen till centrumet ser kommissionen till att lämpliga förslag presenteras för rådet. På så sätt kunde grundförordningen för centrumet ändras efter ett förslag från kommissionen(1) så att centrumet ska kunna ge kandidatländerna teknisk assistans och sluta ett avtal med PHARE-programmet om ett biståndsprojekt på 2 miljoner euro.

Slutligen upprätthåller kommissionen mycket nära kontakter med centrumet och är hela tiden angelägen om att främja samverkan mellan centrumets arbete och det arbete som görs inom ramen för gemenskapens program för kampen mot narkotika.

(1) EGT C 342 E, 30.11.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3827/00

från Peter Skinner (PSE) till kommissionen

(30 november 2000)

Ämne: Färjebolaget Seafrance begränsning av biljettförsäljningen för dagsturer över Engelska kanalen

Med anledning av ert svar av den 26 september 2000, ref P-2824/00(1), bifogar jag en broschyr som sedan april 2000 delas ut till dagsresenärer som reser med bolaget Seafrance färjor.

Håller EU-kommissionen med om att begränsningarna för passagerare med och utan bil bryter mot passagerares rätt att färdas fritt och att dessa begränsningar diskriminerar dagsresenärer i jämförelse med andra resenärer?

(1) EGT C 103 E, 3.4.2001.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 januari 2001)

Av broschyren som parlamentsledamoten sände till kommissionen framgår det att ifrågavarande operatör erbjuder biljetter för dagsturer till ett specialpris förutsatt att både tur- och returresa görs samma dag. Biljetter för sådana dagsturer är således inte giltiga för enkelresor eller för resor där returen sker en annan dag.

Det är allmän praxis i resebranschen att locka marginalkunder genom att erbjuda säljfrämjande biljetter (såsom biljetter för retur samma dag) med begränsningar angående resetiden. De villkor som ledamoten hänvisar till verkar vara utformade för att undvika att kunder som annars skulle ha köpt en normal tur-returbiljett i själva verket köper två endagsbiljetter i följd och båda gångerna använder endast utresedelen av biljetten. Utan sådana villkor finns risken att operatören inte finner det lönande att överhuvudtaget erbjuda förmånliga endagsbiljetter. Kommissionen anser inte att de villkor som ledamoten hänvisar till strider mot gemenskapsbestämmelserna om fri rörlighet för personer. Kommissionen håller inte heller med om att villkoren diskriminerar dagsresenärerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4001/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Stadgan om de grundläggande rättigheterna (tillgång till handlingar)

Anser kommissionen att även om Stadgan om de grundläggande rättigheterna skulle införlivas i fördragen, har artikel 42 i stadgan (enligt vilken Varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en medlemsstat har rätt till tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar) ingen verkan på tillgången till dokument eftersom man enligt artikel 52.1 kan införa begränsningar vid utövningen av de rättigheter och friheter som erkänns i denna stadga om de är nödvändiga och faktiskt svarar mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter eller friheter, medan artikel 52.2 föreskriver att De rättigheter som erkänns i denna stadga och grundar sig på gemenskapsfördragen eller på Fördraget om Europeiska unionen skall utövas på de villkor och inom de gränser som definieras i dessa?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(23 januari 2001)

Artiklarna 42 och 52.2 i unionens stadga om de grundläggande rättigheterna som gäller rätt till tillgång till handlingar är en spegelbild av artikel 255 (f.d. artikel 191a) i EU-fördraget, enligt dess lydelse i Amsterdamfördraget.

I artikeln föreskrivs att varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en medlemsstat skall ha rätt till tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.

I artikeln föreskrivs även att utövandet av denna rätt skall fastställas med hänsyn till allmänna och enskilda intressen, enligt de allmänna principer och villkor som skall fastställas av rådet och parlamentet i enlighet med medbeslutandeförfarandet.

Kommissionen antog den 26 januari 2000 ett förslag till förordning om genomförandet av denna artikel 255(1). Detta förslag granskas för närvarande vid de båda andra institutionerna.

(1) EGT C 177 E, 27.6.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3609/00

från Paul Lannoye (Verts/ALE) till kommissionen

(15 november 2000)

Ämne: Anmälan mot tre flygplatsbolag

Den 6 september tog kommissionen emot en anmälan (nr. 37957) från mig och två andra ledamöter av Europaparlamentet mot tre bolag inom flygplatsbranschen: Société de développement et de promotion de l'aéroport de Bierset (SAB), TNT Express World Wild och GD Express Worldwide. Anmälan, som även riktas mot den belgiska staten, gäller det avtal som undertecknades den 26 februari 1996 mellan de tre nämnda bolagen och Brabant Wallon-regionen. Avtalet kränker flera bestämmelser i fördraget, bland annat regler för konkurrensrätten. Det ligger till grund för

stora delar av regionens flygplatspolitik, till exempel gällande hur höga avgifter som skall tas ut och hur dessa eventuellt skall fördelas för att ta hänsyn till principen att förorenaren skall betala. Kommissionen måste därför snabbt uttala sig om denna anmälan. Kan kommissionen säga mig vilka åtgärder den vidtagit för att utreda ärendet och hur lång tid hela behandlingen förväntas ta?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(18 januari 2001)

När det gäller konkurrensaspekten är det klagomål som parlamentsledamoten framfört i första hand grundat på artikel 81 (tidigare artikel 85) jämförd med artikel 86 (tidigare artikel 90) i EG-fördraget, i andra hand grundat på artiklarna 87 och 88 (tidigare artiklarna 92 och 93).

Vad beträffar de synpunkter som hänför sig till artiklarna 81 och 86 har kommissionen påbörjat utredningen av klagomålet och sände i detta sammanhang ett brev till de klagande den 14 december 2000, som även var adresserat till parlamentsledamoten.

Vad beträffar de synpunkter som gäller statligt stöd (artikel 87 i EG-fördraget) har kommissionen sänt en begäran om information till de belgiska myndigheterna. På basis av faktorer i deras svar kommer kommissionen att kunna göra en preliminär utredning i detta klagomål. I det här skedet är det omöjligt för kommissionen att på förhand bedöma utgången av utredningen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3562/00

från Toine Manders (ELDR) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Systemet med handel med professionella fotbollsspelare

Är kommissionen beredd att låta Europaparlamentet vara med och fatta beslut om frågor som rör reglerna för handel med professionella fotbollsspelare?

Kan kommissionen förklara varför systemet med ett på förhand fastställt återköpsbelopp i spelarkontrakten vilket skall betalas i fall där kontrakten inte fullföljs, något som idag är praxis inom den professionella fotbollen, strider mot EU:s regelverk?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

Kommissionen har alltid rådfrågat parlamentet och tagit hänsyn till dess åsikt i konkurrensfrågor. Detta samråd gäller dock endast lagstiftningsförslag och andra dokument av juridisk, politisk eller på annat sätt allmän karaktär. I fråga om enskilda konkurrensärenden har det alltid varit underförstått mellan kommissionen och parlamentet att pågående ärenden inte skall diskuteras med parlamentet. Skälen för detta är dels att kommissionen är ensamt behörig att avgöra konkurrensärenden, dels att många uppgifter i ärendena är konfidentiella. Kommissionären med ansvar för konkurrensfrågor deltar dock regelbundet vid sammanträdena i det ansvariga parlamentsutskottet och diskuterar aktuella konkurrensfrågor.

Vad beträffar spelarövergångar inom fotbollen anser kommissionen att ett på förhand fastställt ersättningsbelopp, som skall betalas vid hävning av kontrakt mellan en spelare och en klubb, inte strider mot artikel 81 (tidigare artikel 85) i EG-fördraget, om klausulen och själva beloppet införts i kontraktet efter fria förhandlingar mellan spelaren och klubben. En klausul av detta slag är inte ett sådant avtal eller beslut mellan företag som avses i den artikeln. Artikel 81 förbjuder konkurrensbegränsande avtal eller beslut, men är endast tillämplig på företag, det vill säga enheter som bedriver ekonomisk verksamhet. Frågan skall också bedömas enligt artikel 39 (tidigare artikel 48) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4025/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Vägran att bevilja stöd för den internationella ungdomsfestivalen i Wertheim i Tyskland

Jag har fått brev från Huntingdons stadsråd i England där jag får veta att Europeiska unionen tidigare har beviljat stöd för internationella ungdomsfestivaler som avser att marknadsföra Europeiska unionen.

Huntingdons tvillingstäder, Wertheim am Main, Szentendre och Salon de Provence har skickat liknande brev.

I år har Europeiska unionen beslutat att dra in stödet till den internationella ungdomsfestivalen i Wertheim am Main. Huntingdons statsråd har berättat för mig att detta beslut gör dem mycket häpna och oroliga.

Varför har stödet dragits in?

Kan kommissionen tänka sig att ompröva sitt beslut att dra in stödet?

Hur mycket stöd har Europeiska unionen sedan den 1 januari 1986 beviljat till olika internationella ungdomsfestivaler i vart och ett av de olika EU-länderna, och i synnerhet i Huntingdon, Szentendre och Salon de Provence?

Hur mycket medel anslår kommissionen varje år för internationella ungdomsfestivaler?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(19 februari 2001)

Ansökan om finansiering av ungdomsfestivalen i Wertheim har gjorts inom ramen för stöd som kommissionen beviljar aktiviteter som främjar vänortsverksamhet.

Kommissionen kunde inte tillmötesgå denna begäran på grund av att budgetmedlen tagit slut i förtid. Stödet till aktiviteter som främjar vänortsverksamhet har varit så efterfrågat och intresset bland de lokala aktörerna så stort att gemenskapsmedlen inte räckte till för alla. För att kunna handlägga bidragsansökningarna mot bakgrund av de tillgängliga budgetmedlen blev kommissionen tvungen att fastställa den sista ansökningsdagen till den 15 september 2000(1).

Kommissionen är mån om att förbättra kvaliteten på sina tjänster och har ändrat förfarandet för inlämning av ansökningar 2001(2).

De städer som anordnar den internationella ungdomsfestivalen i Wertheim kan lämna in sin ansökan för 2001 enligt det nya förfarandet. Kommissionen kommer senare att bedöma om ansökan kan godkännas.

Kommissionen har inga exakta statistiska uppgifter om finansieringen av internationella festivaler.

Kommissionen kan inte heller reservera en del av budgeten för denna typ av verksamhet, som vanligen finansieras genom flera olika program.

(1) Meddelande om bidragsprogrammet till förmån för vänortssamverkan, EGT C 238, 22.8.2000.

(2) Förslagsinfordran GD EAC nr 75/00, EGT C 320, 9.11.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3825/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna

Många av de som anmärkt på stadgan om de grundläggande rättigheterna betonade under konventets arbete att varken EU-institutionerna eller de nationella parlamenten har utvärderat vilka budgetkonsekvenser stadgans antagande kommer att få, vilka medel som måste anslås för att stadgan skall införlivas av EU, medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter samt vilka övergripande effekter detta kommer att få för de Europeiska företagens konkurrenskraft.

Är kommissionen inte enligt fördraget skyldig (protokoll 7 i Amsterdamfördraget om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna) att genomföra en kvalitativ och kvantitativ konsekvensbedömning av de sociala och ekonomiska bestämmelserna i stadgan om de grundläggande rättigheterna?

Anser inte kommissionen att det enligt slutsatserna från toppmötet i Lissabon krävs en konsekvensbedömning av förenligheten mellan kostnader och skyldigheter?

Kommer kommissionen att genomföra och offentliggöra en sådan undersökning?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(1 februari 2001)

Kommissionen påpekar att de skyldigheter som den har enligt protokoll nr 7 om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, till vilket parlamentsledamoten hänvisar, dvs. skyldigheter som i synnerhet framgår av artiklarna 4 och 9 i det nämnda protokollet, endast gäller för de förslag till rättsakter som kommissionen lägger fram. Stadgan om de grundläggande rättigheterna, som utarbetats på Europeiska rådets begäran enligt ett eget förfarande och som förr eller senare skall ingå i unionens primärrätt, hör inte till denna kategori.

Kommissionen är övertygad om att det faktum att stadgan avses bidra till att de grundläggande rättigheterna tydliggörs inte alls utgör ett hinder för unionens ekonomiska utveckling utan tvärtom är ett alltigenom positivt inslag och helt i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon, som parlamentsledamoten hänvisar till.

Detta synsätt bekräftades av Europeiska rådet vid dess möte i Nice, då den Europeiska sociala agendan för de kommande fem åren godkändes. Enligt slutsatserna från Nice utgör denna agenda ett stort steg mot en förstärkning och en modernisering av den europeiska sociala modellen, som karaktäriseras av ett oupplösligt samband mellan ekonomisk utveckling och sociala framsteg.

Av ovannämnda skäl verkar det inte finnas någon orsak för kommissionen att göra den undersökning som parlamentsledamoten föreslår av kostnaderna i samband med antagandet av de föreslagna bestämmelserna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3914/00

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(6 december 2000)

Ämne: Daphne-programmet

Jag blev mycket oroad när jag fick veta att inget portugisiskt projekt godkänts inom ramen för Daphne-programmet i år.

Portugal brukar vanligtvis lägga fram projekt av hög kvalitet på detta område och därför undrar jag vilka orsaker som kan ha föranlett kommissionen att fatta detta beslut?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(8 januari 2001)

För år 2000 mottog kommissionen 415 föreslag inom ramen för Daphne-programmet. Av dem var 308 tänkbara finansieringsobjekt. Efter en utvärdering valdes 47 projekt ut för finansiering till ett totalt belopp av 4 590 045 euro.

Av de 415 mottagna förslagen var 15 lanserade av en portugisisk organisation; 11 av dessa 15 var tänkbara finansieringsobjekt. Det slutliga urvalet på 47 projekt inkluderar 1 projekt som leds av en portugisisk organisation (Associaao Fernao Mendes Pinto i Montemor-o-Velho. Vidare är 27 (7,5 %) av de 361 organisationer som är involverade i de utvalda projekten portugisiska.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4084/00

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(10 januari 2001)

Ämne: Italiens lag om köp, registrering och försäljning av bilar

Anser Europeiska kommissionen att Italiens lag om köp, registrering och försäljning av bilar uppfyller gemenskapsrättens krav, särskilt i fråga om personer som är medborgare i övriga medlemsstater av EU och lagligen bosatta i Italien?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 februari 2001)

Kommissionen har uppmärksammat problemen på bilmarknaden, särskilt i fråga om statliga åtgärder rörande import och registrering av nya och begagnade bilar, både privat och kommersiellt. Kommissionen har bl.a. tagit upp ett klagomål rörande gemenskapsmedborgarnas rätt att köpa och registrera fordon i Italien utan att vara skrivna i den medlemsstaten. Ärendet löstes och avslutades under 2000 genom att ett cirkulär utfärdades enligt vilket alla gemenskapsmedborgare har rätt att registrera bilar i sitt eget namn i Italien förutsatt att de har nära anknytning till landet (t.ex. en sommarbostad).

Kommissionen vill dock gärna svara så utförligt som möjligt på parlamentsledamotens fråga, som uppenbarligen rör ett problem som medborgare i andra medlemsstater stöter på i Italien när de vill köpa eller registrera bilar. För att kunna göra det behöver kommissionen mer ingående uppgifter om alla eventuella bestämmelser, praktiska svårigheter (t.ex. handlingar som skall företes eller tekniska prov som måste genomföras), hinder i form av byråkrati eller skatter samt orimligt höga avgifter som kan förekomma i denna medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4012/00

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 2000)

Ämne: Hydrologisk plan för Spanien

Utkastet till nationell hydrologisk plan för Spanien förefaller inte ta särskilt stor hänsyn till målsättningarna för ramdirektivet för vatten: vattenanvändningen skall vara hållbar, vattensystemens ekologiska och miljömässiga kvalitet skall bibehållas och miljöförstörelse genom anläggning och igångsättande av stora dammar skall undvikas. Även ett stort antal särskilda skyddsområden för fåglar och arter i bilaga II till livsmiljödirektivet kommer att påverkas, i synnerhet den iberiska uttern och det iberiska lodjuret.

Med beaktande av direktivets målsättningar på kort sikt, 20042006, ombeds kommissionen besvara följande frågor:

- Hur kommer kommissionen att säkerställa att ovannämnda hydrologiska plan skall iaktta sagda målsättningar?

- Hur kommer kommissionen att säkerställa att den spanska hydrologiska planen kommer att vara förenlig med ramdirektivet för vatten?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(1 februari 2001)

Frågeställaren hänvisas till kommissinens svar på de muntliga frågorna H-843/00(1) och H-904/00(2) från Maria Sornosa Martinez under frågestunden vid parlamentets möten i november och december 2000.

(1) Europarlamentets debatter (november 2000).

(2) Europaparlaments debatter (december 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3258/00

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Ändring av postdirektivet prisökningar

Sverige tas ofta som exempel för att visa på de övergripande positiva effekterna av en avreglering av postmarknaden.

Men om man jämför prisutvecklingen för svenska konsumenter så kan man konstatera en betydande ökning sedan 1993:

- mellan 1993 och 1995: + 25 procent

- 1996: + 6 procent

- 1997: + 30 procent

Kan kommissionen bekräfta att den kommer att prioritera en konkurrensutsättning även om detta val görs på bekostnad av bevarandet av kvalitetstjänster till ett pris som är överkomligt för alla?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

Enligt kommissionen leder konkurrensutsättning till högre kvalitet på de samhällsomfattande tjänsterna. Det ena utesluter inte det andra.

Det gäller t.ex. Sverige, en medlemsstat med låg befolkningstäthet, där tjänsterna håller en mycket hög kvalitet (97 % av posten delas ut påföljande dag).

Höjda avgifter i Sverige beror främst på att posttjänsterna belagts med mervärdesskatt.

Den svenska regeringen garanterar att privatpersoner varje år erhåller ett antal rabattfrimärken som täcker de flesta av deras behov.