SKRIFTLIG FRÅGA E-2631/98

från Nel van Dijk (V) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Hot mot grävlingen (meles meles) i Förenade Kungariket

Hur kan kommissionen, i sitt svar P-0787/98(1) från 30 mars på fråga från Doeke Eisma, med så stor säkerhet påstå att grävlingen sedan början på 70 - talet är inblandad i spridningen av bovin tuberkulos i sydvästra England och Wales?

Är kommissionen medveten om att det, enligt Kreb-rapporten, inte är bevisat att grävlingen skulle sprida smitta till nötboskap, och att man hittills inte funnit några sådana indicier i något annat land än Förenade kungariket och Irland?

På vad baserar kommissionen sitt påstående att det föreligger "allvarliga risker för folkhälsan"?

Står de möjliga skadorna som smittade grävlingar skulle kunna förorsaka i rimlig proportion till det antal grävlingar som skulle dödas om förslagen i Kreb-rapporten skulle genomföras?

Åberopar man inte här på ett alltför lättsinnigt sätt de undantagsbestämmelser som finns i Bernkonventionen?

(1) EGT C 310, 9.10.1998, s. 129.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna P-2621/98 och E-2631/98 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen

(28 september 1998)

Bovin tuberkulos är inte en allmänt utbredd sjukdom i alla grävlingspopulationer i Förenade kungariket. I de populationer där sjukdomen förekommer är emellertid en stor andel av djuren smittade. Vid 1997 års utgallring fann man att sammanlagt 27,8 % av de avlivade djuren var smittade. Motsvarande siffra var 48 % i Sussex, 43 % i Hereford och 82 % i Gwent. Utgallringen av dessa djur gynnar grävlingspopulationen som helhet. Det har emellertid visat sig svårt att helt utrota den bovina tuberkulosen.

Kreb-rapporten beställdes för att man skulle få en bättre bild av grävlingens roll i den epidemiska spridningen av bovin tuberkulos, och för att jämföra olika strategiers effektivitet när det gäller att utrota sjukdomen. I rapporten rekommenderas att följande tre alternativ undersöks närmare: Utgallring i förebyggande syfte innan sjukdomen bryter ut, utgallring först när sjukdomen bryter ut och ingen utgallring. Den brittiska regeringen har godtagit dessa rekommendationer.

Dessa försök har genomförts i de områden där risken för upprepade utbrott av bovin tuberkulos är störst. Det är därför troligt att en stor andel av de utgallrade grävlingarna redan är smittade, och genom att avliva dem kan man begränsa infektionens utbredning och därmed minska risken för att andra grävlingar smittas, både inom och utom utgallringsområdet, och för att människor smittas via boskap. Det finns inga planer på att helt utrota grävlingen i Förenade kungariket.

Vad viktigare är, förväntas Förenade kungariket tack vare den information som erhålls genom dessa försök kunna förbättra sin strategi för utrotning av bovin tuberkulos. Därmed kommer utgallringen av grävlingar att kunna begränsas till ett strikt minimum, så att man inte behöver döda fler djur än vad som är nödvändigt för att uppnå de fastställda målen.

I Kreb-rapporten drogs också slutsatsen att tillgängliga uppgifter ger stöd för uppfattningen att grävlingar är en viktig källa till bovin tuberkulos hos boskap, även om det inte är möjligt att ange i vilken utsträckning grävlingarna bidrar till att boskap smittas.

Även om man tidigare har antagit att den bakteristam (Myobacterium bovis) som grävlingarna är bärare av inte utgör något större hot mot människor krävs ytterligare studier för att visa att det verkligen förhåller sig så. När sjukdomen diagnostiseras hos människor är det oftast på kliniska grunder. Detta utesluter emellertid inte att vissa fall kan orsakas av Mycobacterium bovis. Med tanke på att det rör sig om en allvarlig sjukdom som ofta har dödlig utgång finns det därför all anledning att värna om folkhälsan.

Kommissionen anser inte att de utgallringsåtgärder som rekommenderas i Kreb-rapporten strider mot gemenskapens naturskyddspolitik, eftersom de endast rör ett begränsat område. Dessutom har man i en stor del av Förenade kungariket vidtagit åtgärder för att skydda grävlingarna.

Kommissionen välkomnar vetenskapliga undersökningar som bidrar till att eliminera en smittkälla både för djur och människor, och som garanterar att utgallringen av vilda djurarter inom ramen för nödvändiga sjukdomsbekämpningsinsatser begränsas till ett minimum.