ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1390/98

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(7 maj 1998)

Angående: Funktionshindrade personer och föreslagna strukturfondsförordningar

Det faktum att kommissionens förslag till strukturfondsförordningar särskilt anger kravet på lika möjligheter för kvinnor välkomnas. Kan kommissionen emellertid ange varför den inte har inbegripit ett likadant krav på lika möjligheter för funktionshindrade?

Delar inte kommissionen uppfattningen att det är viktigt, om Europeiska unionen tar principen om att integrera lika möjligheter för funktionshindrade i sina program, att ange detta krav så tydligt som möjligt för medlemsstaterna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Frågeställaren sammanfattar två politiska mål som båda är centrala när det gäller hur strukturfonderna skall utformas och hur medlen skall fördelas, men som med hänsyn till lagstiftningen och politiken måste hållas isär.

De förpliktelser som gäller lika möjligheter för kvinnor och män är ett resultat av specifika rättsliga krav i EG-fördraget, som ytterligare kommer att stärkas genom Amsterdamfördraget, särskilt bestämmelserna som gäller lika möjligheter på arbetsmarknaden och lika behandling på arbetsplatsen. I den nya artikel 13 i Amsterdamför-draget ges dessutom rådet befogenhet att vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering av funktionshindrade.

Det kommer också att komma nya allmänna bestämmelser gällande behovet av att bekämpa att missgynnade grupper utestängs från arbetsmarknaden, inklusive bestämmelser som gäller människor med funktionshinder. Kommissionen, som redan har genomfört en lång rad åtgärder på detta område, erkänner att människor med funktionshinder förtjänar en klar och tydlig prioritering när det gäller åtgärder som syftar till att bekämpa utestängning, och denna prioritet kommer i samarbete med medlemsstaterna att komma till uttryck vid genomförandet av projekt i strukturfonderna i kommissionens riktlinjer för programmens utformning, fördelning av medel, övervakning och utvärdering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1702/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Europeiska företagsveckor

I förslaget till rådets beslut om ett tredje flerårigt program för små och medelstora företag inom Europeiska unionen ägnas särskild uppmärksamhet åt organiserandet av de europeiska företagsveckorna.

Detta initiativ hjälper säkert de små och medelstora företagen att europeisera och internationalisera sina strategier, särskilt genom förbättrade informationstjänster.

Kan kommissionen informera om resultatet av de europeiska företagsveckorna som organiserats, vilka resurser för att främja och underlätta dessa företags utveckling som kan ställas till organisatörernas förfogande och huruvida det finns en modell för denna typ av företagsevenemang?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(15 juli 1998)

Fram till i dag har "Europeiska företagsveckan" ägt rum två gånger: i mars 1992 då den avsåg gemenskaps-instrument för att främja små och medelstora företag fram till utgången av 1993 och i oktober 1993 på temat "små och medelstora företag är drivkraften för den inre marknaden".

Vid båda tillfällena hölls nästan 2 500 arrangemang (presskonferenser, videokonferenser, rundabordssamtal, utbildningar, mässor, öppet hus-dagar) i 400 respektive 600 städer i Europa. De anordnades av medlemmarna i de nät för information (euroinfocentrer) och samarbete (Business Cooperation Network BC-NET) samt de byråer för företagssamverkan som har inrättats av kommissionen.

Dessa två veckor gjorde det möjligt att komma i kontakt med och ge direkt information till cirka 60 000 företagschefer och uppmärksammades i hög grad i media. Dessutom påverkade de starkt dynamiken i kommissionens nät och bidrog till att involvera nationella, regionala och lokala myndigheter samt alla de organisationer som agerar kring företagen. Samtliga slutresultatet av dessa två arrangemang har sänts till parlamentsledamoten samt till parlamentets generalsekretariat.

Därefter genomförde euroinfocentrerna informationskampanjer som riktade sig till företag, särskilt små och medelstora företag, om ämnena standardisering och certifiering, euron, informationssamhället samt hälsa, säkerhet och hygien på arbetsplatsen.

Kommissionen undersöker för närvarande möjligheten att för företagschefer organisera arrangemang som knyter an till de utmaningar som 2000 - talet för med sig (år 2000). Dessa arrangemang kring inspirerande ämnen skulle bygga på tidigare framgångar och föra samman alla lokala partners som är engagerade i företagsutveckling och skapande av arbetstillfällen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1670/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Life och sista datum för genomförande av projekt

Lokalpressen i Mantova har nyligen publicerat artiklar som handlar om förseningar i försöksfasen av ett projekt kallat "Ecovia" som skall ha samfinansierats via det finansiella instrumentet för miljön Life. Artiklarna talar om ett projekt som "har misslyckats" och de ställer sig frågan om "gemenskapen kommer att ha förståelse för detta slöseri".

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Är det riktigt att Life har finansierat ett projekt för staden Mantova, som ligger inom mitt valdistrikt?

2. Om så är fallet, vilket projekt rör det sig om och med vilket belopp har det finansierats?

3. Finns det ett sista datum för genomförande av projektet som finansieringen är avhängig av?

4. Hur många nya arbetstillfällen beräknas projektet skapa?

5. Vad händer med finansieringen om det visar sig att projektet inte har genomförts i vederbörlig ordning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(8 juli 1998)

1. Genom sitt beslut av den 24 november 1995 tilldelade kommissionen Life-stöd till initiativet Ecovia, som är ett projekt för en tätortsmodell med social integration för staden Mantua och dess landsbygd. Projektet har miljöskyddssyften och skall framför allt bidra till minskad vägtrafik.

2. Gemenskapsstödet har fastställts till maximalt 440 000 ecu.

3. Den tidsfrist som satts för förmånstagaren för att genomföra projektet utlöpte den 30 april 1998. Kommissionen har möjlighet att förlänga denna frist på begäran av förmånstagaren.

4. Inom ramen för Life-projekten krävs inget engagemang för skapandet av nya arbetstillfällen.

5. Om projektet inte slutförs har kommissionen möjlighet att upphäva sitt stöd och att kräva tillbaka de summor som redan betalats ut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1593/98

från Ursula Stenzel (PPE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Angående: Forskningsprogram

Vilka kriterier tillämpas när de experter väljs ut som skall ansvara för beslut om tilldelning av forskningsmedel, och eftersträvas någon jämvikt mellan länderna vid detta urval?

Kan kommissionen ange hur många och exakt vilka experter som ansvarade för tilldelningen av medel inom ramen för Brite-Euram 1996?

Kan kommissionen utesluta att oproportionerligt liten hänsyn eller ingen hänsyn alls togs till många länder vid det tillfället och att detta påverkade tilldelningen av medel?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(17 juli 1998)

De grundläggande kriterierna för urvalet av sakkunniga som skall utvärdera de ansökningar som inkommit till Europeiska gemenskapens program för forskning och teknisk utveckling (FoTU) är följande:

- Kompetenser och erfarenheter i det berörda ämnesområdet.

- En lämplig fördelning av de sakkunnigas bakgrund (t.ex. industri, akademiker, användare).

- Avsaknad av förbindelser med de konsortier som lämnat in ansökningar.

- Avsaknad av partiska intressen för eller emot en viss ansökan eller ett visst sökande konsortium.

De sakkunniga väljs ut inom ett så brett geografiskt område som möjligt, främst inom medlemsstaterna, men även från länder utanför gemenskapen som är associerade till ramprogrammet. I vissa fall kan sakkunniga från andra länder utanför gemenskapen väljas, om de förfogar över särskilda kvalifikationer som krävs för utvärderingen. I möjligaste mån försöker kommissionen undvika att låta sakkunniga från samma land som projektsamordnaren utvärdera projektförslaget. Dessutom byts de sakkunniga ofta ut för att motverka att det uppstår "klubbar" av ständiga sakkunniga.

I nedanstående tabell visas antal och bakgrund för de sakkunniga som användes i programmet för industri- och materialteknik (Brite-Euram III) under 1996.

>Plats för tabell>

På grund av problemen med att hitta sakkunniga som är disponibla under utvärderingsperioderna är det inte alltid möjligt att bibehålla den planerade geografiska fördelningen. Utvärderingsförfarandenas resultat visar dock att andelen sakkunniga från något visst land i utvärderingsgrupperna aldrig har påverkat andelen projekt från det landet som valdes ut för gemenskapsstöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2481/98

från Elisabeth Schroedter (V) och Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (V) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Forskning om ekologiskt jordbruk

1. a) Hur många och vilka forskningsförslag har hittills främjats med hjälp av det första, andra, tredje och fjärde ramprogrammet inom området ekologiskt jordbruk (enligt kriterierna i förordningen 2078/92)(1)?

b) Hur många och vilka forskningsförslag innehöll jämförande kostnadsanalyser mellan konventionellt och ekologiskt jordbruk (enligt kriterierna i förordningen 2078/92)?

2. Hur många och vilka projekt innehöll:

a) kostnads-nyttokalkyler med inbegripande av sociala kostnader?

b) forskning inom området "interaktion mellan mänsklig verksamhet och miljö" (inga datormodeller)

c) en grundval av genomförbarhetsstudier som redan bekräftar en utökning av den biologiska mångfalden?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(22 september 1998)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamöterna och till parlamentets generalsekretariat.

(1) EGT L 215, 30.7.1992, s. 85.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1822/98

från Stanislaw Tillich (PPE) till kommissionen

(3 juni 1998)

Angående: Kompensation till Storbritannien i "brittrabatten" av de utgifter som förorsakats av BSE-krisen

Kan kommissionen redogöra för om och hur kommissionen kompenserat för eller dragit av de kostnader som Storbritannien förorsakat till följd av BSE-krisen i den så kallade "brittrabatten" som man för tillfället förhandlar på nytt om?

Hur stora var beloppen 1997 och 1998?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(30 juni 1998)

Som framgår av den tabell som skickats direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat (utdrag ur arbetsdokument för den preliminära budgeten för 1999) beräknas utgifterna för de åtgärder som vidtagits i samband med krisen till ungefär 4 300 miljoner ecu för perioden 1996-1999, varav 1 300 miljoner ecu för 1997 och 800 miljoner ecu för 1998. Under denna period beräknas utgifterna (som har betalats eller skall betalas) för krisen i samband med bovin spongiform encefalopati (BSE) i Förenade kungariket till ungefär 1 800 miljoner ecu, varav ungefär 450 miljoner ecu för 1996, 550 miljoner ecu för 1997 och 400 miljoner ecu för 1998 och 1999.

Det finns ett dokument som har antagits enhälligt av rådet och som kallas "beräkningsmetoden" (mode de calcul) där det anges vilka utgifter som skall beaktas när Förenade kungarikets reduktion beräknas. Utgifterna för BSE inräknas i likhet med övriga jordbruksutgifter i Förenade kungarikets reduktion. Under 1997 anslogs 550 miljoner ecu till Förenade kungariket för BSE-krisen. Således minskades den obalans som utgör beräkningsunderlag för reduktionen med detta belopp och själva reduktionen med ungefär 320 miljoner ecu.

Utgifterna för BSE berör också andra medlemsstater, vilket påverkar den totala utgiftsvolym som utgör underlag för den brittiska reduktionen liksom Förenade kungarikets andel av utgifterna. De sammanlagda utgifterna för BSE under 1997 uppgick till 1 303 miljoner ecu, varav 753 miljoner ecu i andra medlemsstater än i Förenade kungariket. Eftersom Förenade kungariket inte erhöll någon del av dessa 753 miljoner ecu medför detta en ökning av reduktionen. 1997 uppgick ökningen till 65 miljoner ecu. Ändringen av Förenade kungarikets reduktion till följd av BSE-utgifterna under 1997 uppgår således totalt till en reduktion på ungefär 255 miljoner ecu.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1242/98

från Rainer Wieland (PPE) till kommissionen

(9 april 1998)

Angående: Etablering av tyska läkare och läkare från EU som vill etablera sig i Tyskland

I Tyskland är förhållandet mellan ett områdes folkmängd och antalet specialistläkare i området grund för beslut om etablering av läkare.

Gäller samma etableringsvillkor för läkare som är unionsmedborgare som för tyska läkare?

Med utgångspunkt från vilka (nationella) kriterier ges i Tyskland och i de andra medlemsstaterna i EU tillstånd att överhuvudtaget etablera sig som läkare?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 juni 1998)

Rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis(1) är tillämpligt på gemenskapsmedborgare som har fått sin utbildning inom gemenskapen.

Direktivet innehåller en minimiharmonisering av utbildningsvillkoren för läkare, vilken gör det möjligt att på vissa villkor erkänna deras utbildningsbevis automatiskt inom gemenskapen. De behörighetsbevis som omfattas av det automatiska erkännandet anges i direktivets artiklar vad gäller grundutbildning och specialistutbildning(2) eller offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning vad gäller utbildning inom allmänmedicin(3). I artikel 8 i direktivet behandlas dessutom vissa andra utbildningar än specialistutbildning.

Vad gäller den första frågan tillämpas generellt direktivets villkor på alla läkare inom gemenskapen, utan förbehåll för nationalitet, vad beträffar erkännandet av deras utbildningsbevis och därmed även på etablering av läkare i Tyskland. Om en diskriminering har konstaterats kan den uppmärksammas för kommissionen som har i uppdrag att övervaka tillämpningen av bestämmelserna i fördraget.

Den andra frågan omfattas av medlemsstaternas behörighet. Utövandet av etableringsfriheten medför att den som flyttar till ett land får tillträde till verksamheten på de villkor som etableringslandets lagstiftning fastställer för sina egna medborgare. I allmänhet, och i avsaknad av gemenskapslagstiftning, står det en medlemsstat fritt att reglera ett verksamhetsområde. EG-domstolen utövar en kontroll över nationella restriktiva åtgärders lagenlighet i förhållande till de regler som finns i eller garanteras av fördraget och till gemenskapens sekundärrätt.

Även om domstolen ännu inte har uttalat sig i frågan anser kommissionen att en nationell lagstiftning som inför en begränsning av det antal personer som får utöva en viss yrkesverksamhet inte strider mot fördragets principer, i den mån den inte är diskriminerande gentemot den som har flyttat in i landet och i den mån denne kan utöva verksamhet på samma villkor som det landets medborgare. Domstolen har uttalat sig på utbildningsområdet och överlämnade till varje medlemsstat att införa eller inte införa begränsningar av det antal studenter som antas till de medicinska fakulteterna (numerus clausus)(4).

(1) EGT L 165, 7.3.1993.

(2) Se artikel 3-7 i det ovannämnda direktivet.

(3) EGT C 393, 31.12.1996.

(4) Domstolens dom av den 12 juni 1986, Bertini mot regionen Lazio, REG 1986.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2267/98

från Rainer Wieland (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Vad det parlamentariska systemet kostar

Fackorganet nr IV vid den tyska förbundsdagens vetenskapstjänst har under registreringsnumret WF IV - 4/98 den 24 februari 1998 utarbetat en studie av kostnaderna för det parlamentariska systemet i Förenta Staterna och Förbundsrepubliken Tyskland.

Anser sig kommissionen ha möjlighet att, utgående från de data som finns att tillgå för vart och ett budgetår sedan 1993, ta fram motsvarande siffror om vad det parlamentariska systemet kostar inom EU, dels med medräknande av språktjänsterna, dels med utelämnande av kostnaderna för dessa och jämföra dessa siffror med varandra?

Om svaret är ja: hur skulle en sådan jämförelse ta sig ut?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(24 juli 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-1660/98(1).

Svaret är fortfarande giltigt.

(1) EGT C 386, 11.12.1998, s. 154.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1860/98

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Antidumpningsförfaranden mot Brasilien

I EGT C 336 av den 7 november 1997 tillkännagav kommissionen inledande av antidumpningsförfaranden mot Brasilien. Förfarandena omfattar träfiberplattor av 100 procent eukalyptusträ, som på den inre marknaden används i samband med dörrtillverkning. I detta syfte importeras betydande mängder sådana plattor. Liknande produkter av motsvarande kvalitet finns inte att tillgå inom Europeiska unionen. Användning av plattor av sämre kvalitet skulle dessutom leda till en prishöjning som i betydande grad skulle inverka på de europeiska tillverkarnas konkurrenskraft.

På vilket sätt tillvaratar kommissionen dessa tillverkares intressen inom ramen för det aktuella förfarandet?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(1 juli 1998)

Det är riktigt att antidumpningsförfarandet inleddes av kommissionen genom ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Förfarandet gäller import av träfiberplattor med ursprung inte bara i Brasilien, utan också Bulgarien, Estland, Lettland, Litauen, Polen och Ryssland och omfattar även andra typer av träfiberplattor än plattor av eukalyptusträ.

Kommissionen är medveten om dörrtillverkarnas intresse i denna fråga. Kommissionen mottog under sin utredning skriftliga framställanden från ett antal dörrtillverkare angående möjliga effekter av eventuella antidumpningsåtgärder på deras produktionskostnader. Vid en utfrågning angående antidumpningsförfarandet närvarade en stor del av gemenskapens tillverkare av lackerade dörrplattor.

Denna information och den information som andra berörda parter gett, kommer noga att beaktas av kommissionen när den drar sina slutsatser beträffande ett eventuellt behov av skyddsåtgärder inom ramen för detta förfarande.

(1) EGT C 336, 7.11.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2260/98

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: EUGFJ-garantisektionen i Tyskland, 1986-1995

Kan kommissionen ange det totalbelopp som via EUGFJ-garantisektionen betalades ut till Tyskland under perioden 1986-1995, och samtidigt ange:

- fördelningen per kapitel (jordbruksgrödor, socker, spånadsväxter och silkesmaskar, andra vegetabiliska sektorer eller produkter, produkter inom vinsektorn, tobak, mjölk och mjölkprodukter, nötkött, fårkött och getkött, griskött, ägg och fjäderfäkött, andra åtgärder till stöd för animaliska produkter, bidrag för förädlade jordbruksprodukter, bidrag i samband med livsmedelshjälp från gemenskapen, utdelning av jordbruksprodukter till de sämst ställda inom gemenskapen, kompletterande åtgärder, åtgärder för landsbygdsutveckling kopplade till marknadernas funktion, övriga åtgärder, inkomststöd samt Europeiska garantifonden för fisket)?

- fördelningen per stödtyp (exportbidrag, kompensatoriskt prisstöd, arealbidrag, kreatursbidrag, orienteringsbidrag, stöd till privat lagerhållning, uttag ur produktion och liknande åtgärder, kompensationsbelopp, kompletterande åtgärder i samband med översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken samt utgifter för offentlig lagerhållning)?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1579/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Angående: Skifferindustrin och utvidgningen

I sitt meddelande om "Förvaltningen av gemenskapens förmånsordningar" (KOM(97) 402 slutlig) framhåller kommissionen (s. 9 och 22) att gemenskapen sedan början av 1970-talet förberett varje anslutningsomgång genom att förhandla fram handelsavtal i syfte att gradvis upprätta frihandel som ett förhandsvillkor före de nya medlemsstaternas fulla medlemsskap. Dessa avtal stadgar om förmånsordningar. Enligt detta meddelande har pressen på dessa förmånsordningar ökat under senare år som en följd av att den förmånsbehandling som beviljats kandidatländerna utvidgats eller förstärkts.

Kunde kommissionen uppge om EU importerar skiffer från kandidatländerna och om handelsavtalen med dessa länder i så fall föreskriver förmånsordningar i vilka skiffer ingår?

Ifall svaret är ja, kunde kommissionen informera om förmånsmarginalen och vilken typ av tulltariff som tillämpas på skiffer med ursprung i kandidatländerna inom ramen för dessa länders förmånsordningar, samt om eventuell utveckling och om ändringar inför framtiden?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2254/98

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: EUGFJ-garantisektionen i Irland, 1986-1995

Kan kommissionen ange det totalbelopp som via EUGFJ-garantisektionen betalades ut till Irland under perioden 1986-1995, och samtidigt ange:

- fördelningen per kapitel (jordbruksgrödor, socker, spånadsväxter och silkesmaskar, andra vegetabiliska sektorer eller produkter, produkter inom vinsektorn, tobak, mjölk och mjölkprodukter, nötkött, fårkött och getkött, griskött, ägg och fjäderfäkött, andra åtgärder till stöd för animaliska produkter, bidrag för förädlade jordbruksprodukter, bidrag i samband med livsmedelshjälp frångemenskapen, utdelning av jordbruksprodukter till de sämst ställda inom gemenskapen, kompletterande åtgärder, åtgärder för landsbygdsutveckling kopplade till marknadernas funktion, övriga åtgärder, inkomststöd samt Europeiska garantifonden för fisket)?

- fördelningen per stödtyp (exportbidrag, kompensatoriskt prisstöd, arealbidrag, kreatursbidrag, orienteringsbidrag, stöd till privat lagerhållning, uttag ur produktion och liknande åtgärder, kompensationsbelopp, kompletterande åtgärder i samband med översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken samt utgifter för offentlig lagerhållning)?