ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2164/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (25 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - att genomföra påvisandet

1. Vem ges i uppdrag att etablera metoder för påvisandet?

2. Vilka myndigheter och/eller privata inrättningar skall genomföra kontrollerna?

3. När senast skall detta ske?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2160/97, E-2162/97, E-2164/97, E-2166/97, E-2176/97, E-2178/97, E-2180/97, E-2182/97 och E-2186/97 (28 oktober 1997)

I enlighet med vad som anges i artikel 8.1a i förordning (EG) nr 258/97 ((EGT L 43, 14.2.1997. )) bör en relevant analys i förekommande fall visa på att vissa egenskaper hos ett livsmedel eller en livsmedelsingrediens ¨skiljer sig i jämförelse med traditionella livsmedel eller livsmedelsingredienser, med hänsyn till erkända gränser av naturliga variationer avseende sådana egenskaper¨. Det kan också påpekas att eventuella tillämpningsföreskrifter beträffande artikel 8 kommer att antas i enlighet med det (kommitté)förfarande som anges i artikel 13.

Frågornas lydelse gör det inte möjligt att veta vilka kontroller den ärade parlamentsledamoten avser. Under alla omständigheter tillämpas de allmänna föreskrifterna i gemenskapslagstiftningen beträffande kontroll av livsmedel.

Vad beträffar de utvärderingar som skall företas i enlighet med artiklarna 4 och 6 i förordning 258/97 anges föreskrifterna för dessa, och särskilt den roll som medlemsstaterna skall ha i förhållande till utvärderingsorganen, i artikel 4.3 och i artikel 6.2-6.4, vilka i förekommande fall kompletteras av artiklarna 7 och 9. Det kan noteras att artikel 4.4 föreskriver att kommissionen skall offentliggöra rekommendationer om de vetenskapliga aspekterna av utarbetandet av de första utvärderingsrapporterna. Dessa bestämmelser kompletteras i förekommande fall av tillämpliga föreskrifter i direktiv 90/220/EEG ((EGT L 117, 8.5.1990. )).

När det gäller analysmetoderna erinras om att artikel 4 i direktiv 93/99/EEG ((EGT L 290, 24.11.1993. ))föreskriver att medlemsstaterna skall se till att valideringen av de analysmetoder som används för offentlig kontroll av livsmedel i möjligaste mån överensstämmer med vissa kriterier i direktiv 85/591/EEG ((EGT L 372, 31.12.1985. )) om införande av provtagnings- och analysmetoder vid kontroll av livsmedel inom gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2664/97 från Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) till kommissionen (25 juli 1997)

Ämne: Reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken och stöd till jordbruksgrödor

Enligt flera meddelanden uppskattar Europeiska gemenskapernas kommission att den budgetmässiga överkompensationen till spannmålssektorn i Europeiska unionen uppgår till 8,5 miljoner ecu i förhållande till de stöd som fastställts genom reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

För att få ytterligare klarhet skulle jag vilja att kommissionen informerar mig om

1. de statistiska uppgifter och beräkningar som ligger till grund för detta belopp,

2. uppskattningen av överkompensationen fördelat efter

- medlemsstater

- anläggningarnas storlek och placering.

Svar från F. Fischler på kommissionens vägnar (5 september 1997)

1. Kommissionen ha översänt till parlamentet det arbetsdokument ((SEK(97) 1183. )) där överkompensationen som betalats till spannmålsproducenter uppskattas till 8 500 miljoner ecu i förhållande till de förväntade målen av reformen i juli 1992. Det bör noteras att den summan motsvarar en storleksordning med hänsyn till den helhetsmetod som används av kommissionen.

2. Kommissionen har gjort en helhetsanalys inom gemenskapen och har inte utfört någon detaljerad analys, varken per medlemsstat eller per anläggning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1487/97 från Tony Cunningham (PSE) till rådet (30 april 1997)

Ämne: Utvärdering av den gemensamma åtgärden för att bekämpa människohandel

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta på kort sikt för att uppnå de mål som fastställts för den gemensamma åtgärden för att bekämpa människohandel och sexuellt utnyttjande av barn, vilken trädde i kraft den 24 februari 1997?

Vad har rådet för förslag till kontroll av den gemensamma åtgärdens effektivitet under den period som föregår utvärderingen av denna åtgärd i slutet av 1999?

Svar (16 oktober 1997)

Rådet fäster stor vikt vid de frågor som väcks av den ärade parlamentsledamoten och driver frågan i rådets berörda arbetsgrupper, t.ex. arbetsgruppen för Europol, arbetsgruppen för ömsesidigt bistånd och arbetsgruppen för frågor som gäller narkotika och organiserad brottslighet.

Dessa diskussioner syftar till bättre samordning av medlemsstaternas ansträngningar med dem som görs av de på området verksamma internationella organisationerna, t.ex. ICPO (Internationella kriminalpolisorganisationen)/Interpol, Europarådet och i ökande grad EDU (Europols narkotikaenhet)/Europol. Hittills har i diskussionerna betonats behovet av att främja och underlätta informationsutbytet mellan medlemsstaterna, att tillhandahålla analytiskt stöd vid internationella utredningar, att utveckla begreppet centrum med särskild kompetens som nu är under utformning inom EDU/Europol samt att inbegripa ämnet i den årliga lägesrapporten om organiserad brottslighet i EU.

Rådets nederländska ordförandeskap organiserade den 24-26 april 1997 en ministerkonferens i Haag om kvinnohandel. Det uttalande som antogs vid konferensen har offentliggjorts.

Rådet avser att påbörja utvärderingen av genomförandet av den gemensamma åtgärden under 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2817/97 från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Förvaltning av Sokrates-programmet

De nyheter som har förekommit i massmedia har gjort mig ganska oroad över Sokrates-programmets framtid, en oro som jag tycks dela med de universitet som ingår i ¨Coimbragruppen¨.

Enligt de senaste uppgifter som jag har fått är detta program nära en ¨trovärdighetskris¨, eftersom de medel som tilldelas de olika projekten är så extremt begränsade att till och med projektens genomförande riskeras.

Denna typ av program är oerhört intressanta och väcker stora förväntningar. Det faktum att de tilldelade beloppen är extremt små kan bara medföra stor besvikelse och innebära att EU:s initiativ förlorar i trovärdighet.

Avser kommissionen att öka finansieringen till denna typ av projekt och underlätta och påskynda de betalningar som den åtar sig och på så sätt stimulera den vetenskapliga forskningen, vilket faktiskt är en av EU:s målsättningar?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (3 oktober 1997)

Kommissionen är medveten om den kritik som universitet och sammanslutningar av universitet såsom Coimbra-gruppen har riktat mot omfattningen av finansiellt stöd till transnationellt samarbete beträffande Erasmus högskoleavtal inom Sokrates-programmet.

Budgeten för denna verksamhet har i själva verket totalt sett ökat något jämfört med föregående år. Men tidigare fördelades stödet av det universitet som samordnade varje samarbetsområde som i sin tur ansvarade för fördelningen av dessa medel till de enskilda parterna. Detta ledde till att endast 300 samordnande inrättningar mottog gemenskapsstöd som var avsett för alla berörda parter. År 1997 mottar för första gången var och ett av de närmare 1 500 universiteten som deltar i Erasmus ett schablonbelopp som bidrag till finansieringen av all verksamhet inom Erasmus. Detta har lett till att gemenskapens stöd till de enskilda högskolorna har blivit synligare. Genom att rikta stödet direkt till högskolorna framhävs varje parts ansvar att bidra till att samarbetet blir framgångsrikt genom att de använder det bidrag de mottar från Sokrates-Erasmus som komplement till de egna resurserna och andra finansieringskällor.

Trots det kan man konstatera att de enskilda bidragen är anspråkslösa. Kommissionen är mycket medveten om att det finansiella stödet till Sokrates-programmet som helhet är otillräckligt och hade föreslagit en mycket större budget än den som slutligen antogs i enlighet med de förfaranden som man då hade enats om. Kommissionen har föreslagit en utökning av den finansiella ramen för programmet 1998 och 1999 för att stärka programmets förutsättningar att uppnå de ställda målen. Kommissionens förslag att höja budgeten diskuteras för närvarande i parlamentet och rådet.

Det bör emellertid påpekas att Sokrates-programmet är ett program avsett för samarbete inom utbildningsområdet, inte för vetenskaplig forskning som parlamentsledamoten lät förstå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2670/97 från Jyrki Otila (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Stöd till den audiovisuella sektorn

Sedan år 1996 har EU:s kulturpolitik baserat sig på fyra huvudprogram, det vill säga Kaleljdoskop, Ariane, Rafael och Media II. Målet med Media II är att främja utvecklingen av europeiska audiovisuella verk samt att sprida dessa både inom och utanför Europeiska unionen.

Jag skulle vilja fråga kommissionen varför inte radioverksamhet hör till Media II-programmets verksamhetsområde? Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att införliva radioverksamheten i Media II i enlighet med ovannämnda rubrik?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (7 oktober 1997)

I rådets beslut om inrättande av programmet Media II (95/563/EEG och 95/564/EEG) ((EGT L 321, 30.12.1995. )) begränsas dess tillämpningsområde klart till stöd åt europeiska audiovisuella verk, dvs. program och filmer som använder både bild och ljud. Definitionen utesluter tydligt rena ljudprogram.

Vad gäller radioprogram offentliggör kommissionen varje år ansökningsomgångar med syfte att stödja nya radioinitiativ inom den budgetpost som parlamentet har inrättat för detta syfte. Den senaste av dessa offentliggjordes den 26 juni 1997 med sista ansökningsdag den 31 augusti 1997 ((EGT C 196, 26.6.1997. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2584/97 från Hilde Hawlicek (PSE) till kommissionen (29 juli 1997)

Ämne: Utvidgning av utbildningsprogrammen till de central- och östeuropeiska länderna

Från 1998 skall programmen Sokrates och Leonardo utvidgas till att också omfatta de central- och östeuropeiska länderna.

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att elever och studenter i EU-medlemsländer som deltar i programmen i de central- och östeuropeiska länderna också behärskar språken i dessa länder?

Svar avgivet av Edith Cresson på kommissionens vägnar (2 oktober 1997)

I associeringsrådens beslut, i vilka villkoren för deltagande från de associerade länderna i Central-och Östeuropa i programmen Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom för Europa upprättas, föreskrivs i artikel 2:

¨insatser för språkutbildning när det gäller gemenskapsspråken. Övriga språk kan godkännas i undantagsfall om genomförandet av programmen så kräver.¨

Rent allmänt anses språken i Central- och Östeuropa inte vara prioriterade språk eller målspråk inom ramen för programmen. När det gäller rörlighet och för att garantera ömsesidighet i utbytet kan dock förberedande studier i mottagarlandets språk visa sig nödvändiga för skolelever, studenter, lärare eller ungdomar under utbildning som beger sig till länder i Central- och Östeuropa.l

I särskilda fall öppnar besluten från associeringsråden möjlighet till att finansiera insatser när det gäller språkutbildning när genomförandet av programmen kräver det. Kommissionen kommer att vara lyhörd för berättigade behov på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2476/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Icke-spridningsavtal för kärnvapen

Efter en resolution om konferensen om en översyn av 1995 års icke-spridningsavtal godkände Internationella atomenergiorganets (IAEA) styrelse den 15 maj 1997 - med fullt stöd från Europeiska unionen - ett modellprotokoll vars syfte är att förbättra och stärka IAEA:s kontroller i alla icke-kärnvapenmakter världen över.

1. Har kommissionen för avsikt att föreslå rådet förhandlingsinstruktioner om ett fullständigt genomförande eller endast om ett delvis genomförande av modellprotokollet i gemenskapens icke-kärnvapenmakter, och vad är orsaken bakom den föreslagna politiken?

2. Kommer kommissionen att, eftersom modellprotokollet utan tvekan inbegriper den nationella behörigheten inom icke-spridning av kärnvapen, inför förhandlingarna med IAEA och därpå följande genomförande av modellprotokollet inom gemenskapen, lämna förslag till rådet om förfaranden för förhandlingar och administration där man erkänner den nationella behörigheten inom icke-spridning av kärnvapen, eller kommer kommissionen tvärtom att föreslå förhandling och genomförande av protokollet som om det vore ett instrument uteslutande inom Euratom:s behörighetsområde?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (16 september 1997)

1. Den 16 juli 1997 lämnade kommissionen förhandlingsdirektiv till rådet, enligt vilka kommissionen avser förhandla med berörda icke-kärnvapenmakter inom gemenskapen och Internationella atomenergiorganet (IAEA). Syftet är att i enlighet med artikel 101.2 och artikel 102 i Euratomfördraget sluta ett tilläggsprotokoll till avtalet om säkerhetskontroller mellan gemenskapens icke-kärnvapenmakter, gemenskapen och IAEA (INFCIRC/193). Enligt förslaget skall detta protokoll förhandlas fram på grundval av det modellprotokoll som IAEA:s styrelse antog den 15 maj 1997 som standard för tilläggsprotokoll, och som är utformat för stater med ett övergripande avtal om säkerhetskontroller med IAEA i syfte att öka effektiviteten och förbättra systemet för säkerhetskontroller och därigenom bidra till den övergripande målsättningen rörande icke-spridning av kärnvapen.

2. Kommissionen är medveten om att flera av de åtgärder som avses i modellprotokollet juridiskt sett tillhör de enskilda medlemsstaternas behörighetsområde. Detta avspeglas tydligt i kommissionens förslag om att förhandla fram tilläggsprotokollet tillsammans med medlemsstaterna och att sluta protokollet i enlighet med artikel 102 i Euratomfördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2643/97 från Inger Schörling (V) till kommissionen (25 juli 1997)

Ämne: Köttexport trots förbud

Kommissionen har lämnat uppgifter om att Storbritannien har brutit mot exportförbudet för nötkött, som kom till stånd för att hindra spridningen av BSE, galna kosjukan. Det skulle röra sig om över 1 000 ton nötkött som illegalt sålts till ett antal länder.

Konsumenternas förtroende för EUs köttindustri är med rätta redan hårt ansträngd och uppgifter om olaglig export i stor skala spär på detta misstroende.

Finns ingen effektiv exportkontroll? Hur kan en sådan mängd kött undgå myndigheternas kontroll?

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller kommer att vidta för att dels beivra ett sådant allvarligt brott mot exportförbudet och dels se till att det inte händer igen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2579/97, P-2642/97 och P-2643/97 ingivna av Emma Bonino för kommissionen (2 oktober 1997)

Den fråga som parlamentsledamoten tar upp hänför sig till ett nyligen uppdagat bedrägeri, som innefattar att fryst nötkött av brittiskt ursprung har fått ny beteckning och nytt intyg såsom kommande från andra medlemsstater.

Kommissionens undersökning. härvid arbetar man mycket nära myndigheterna i de berörda medlemsstaterna, av bedrägeriets omfattning och konsekvenser pågår för närvarande, och man har lämnat interimsrapporter till parlamentet. Det är emellertid viktigt att man är försiktig så att man inte på detta stadium äventyrar det man har uppnått vid dessa undersökningar genom att man i förtid lämnar ut information om resultaten.

De berörda medlemsstaterna har fortfarande primärt ansvaret för att övervaka hälsomärkning, intyg och rörlighet när det gäller sådant nötkött. Även om det är extremt svårt att helt förhindra bedrägerier, har det framkommit av kommissionens undersökningar att det finns ett behov av att förbättra hälsoövervakningen på nationell nivå så att flera fall kan upptäckas och så att man kan förhindra sådan olaglig verksamhet. Med anledning av de brister som redan har framkommit vid kommissionens utredning har en formell skrivelse med begäran om information redan skickats till Förenade kungariket.

Man fortsätter undersökningarna av eventuella ytterligare bedrägliga köttransporter. Avsikten är att säkerställa att man får fram en totalbild och att alla tänkbara vägar utforskas.

Som ett resultat av parlamentets utredning av bovin spongiform encefalopati (BSE) överförde kommissionen ansvaret för veterinärkontroll från generaldirektoratet för jordbruk (GDVI) till generaldirektoratet för konsumentpolitik och hälsoskydd (GD XXIV).

Kommissionen är mycket medveten om vikten av ett skyndsamt och kraftfullt agerande för att möta denna situation och för att säkerställa en hög skyddsnivå när det gäller djur och folkhälsa och för att bibehålla konsumenternas förtroende. Samtliga medlemsstater hålls informerade om hur undersökningen fortskrider för att möjliggöra en samordnad aktion.

Kommissionen kommer att se till att parlamentet även fortsättningsvis kommer att informeras om utvecklingen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2316/97 från James Nicholson (I-EDN) till kommissionen (3 juli 1997)

Ämne: Direktiv 80/68/EEG om grundvatten

En opinionsundersökning gjordes nyligen angående en ansökan om tillstånd att placera en soptipp med en kapacitet på 13 miljoner m3 i närheten av Larne Lough, County Antrim. De sökande uppgav att de ämnen som anges i direktiv 80/68/EEG om grundvatten ((EGT L 20, 26.1.1980, s. 43. )) skulle finnas i det avfall som de uppskattade skulle dumpas på soptippen. Moståndarna till ansökan uttryckte sin ståndpunkt om att de sökande inte hade tagit hänsyn till bestämmelserna i direktivet och Nordirlands genomförandelagstiftning.

Hur ser kommissionen på en ansökan som enligt motståndarna utarbetats utan hänsyn till direktiv 80/68/EEG om grundvatten?

Har kommissionen någon möjlighet att granska eller ett pröva beslut som fattats av Nordirlands behöriga myndigheter om tillstånd för placering av soptippen skulle beviljas utan tillbörlig hänsyn till EEG-direktiven?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (18 september 1997)

Som svar på motståndarnas påstående att planeringsansökan skulle ha utarbetats utan hänsyn till rådets direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979, om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen, måste det först klargöras huruvida ansökan följer de nationella lagarna och anvisningarna på området. Om överensstämmelse inte föreligger bör ärendet tas upp med de nationella myndigheterna.

Om det däremot fastslås att ansökan följer de nationella lagarna och anvisningarna på området, men dessa anses innebära en felaktig eller otillräcklig tillämpning av direktivet i fråga, då kan kommissionen - som svar på fråga två - klaga, vilket kan leda fram till överträdelseförfaranden mot medlemsstaten, i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2156/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (24 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - märkning

Är det planerat att innan formerna för märkning slutgiltigt fastställs låta nationella myndigheter, konsument- och miljöorganisationer och så vidare delta i utformningen och i diskussionen av förslag?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2154/97 och E-2156/97 (20 oktober 1997)

I artikel 8 i förordning 258/97, som antagits av Europaparlamentet och rådet i enlighet med det förfarande som anges i artikel 189b i fördraget, anges i punkt 3 hur bestämmelser om märkningen skall antas, vilket skall kompletteras med artikel 7.2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2556/97 från Harald Ettl (PSE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Diskriminerande åldersgränser vid utlysandet av tjänster inom EU:s institutioner

I diskussionen om sysselsättningen inom EU förläggs ofta hela ansvaret till den enskilda individen genom att man som ett universalmedel mot arbetslöshet anför rörlighet och livslångt lärande. I detta sammanhang bör just EU:s institutioner föregå med gott exempel i stället för att använda sig av diskriminerande åldersgränser som en förutsättning för anställning inom EU. Man borde istället tillgripa initiativ som skulle göra det möjligt att erbjuda arbetstagare i alla åldrar kvalificerade arbeten inom EU och Europeiska unionens råd.

1. Stämmer det att det vid utlysandet av tjänster inom EU:s institutioner förekommer meddelanden om vakant tjänst i vilka en maximiåldersgräns för sökande fastställs (uttagningsprov EUR/A/21 för Europeiska unionens råd, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén EGT C 363 A av den 3 december 1996)?

2. Vilka objektiva skäl anförs för att genom diskriminering utesluta äldre människor från arbets- och yrkeslivet, då dessa berörda personer å ena sidan ännu kan se fram mot minst 20 år i förvärvslivet, och där man å andra sidan samtidigt genom program för integrering av äldre på arbetsmarknaden förespeglar en annan hållning?

3. Hur kan man motivera denna motsägelse?

4. Vilka lämpliga initiativ har EU:s institutioner tillgripit för att erbjuda arbetstagare i alla åldrar kvalificerade arbeten inom EU-området och Europeiska unionens råd?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2556/97 och E-2720/97 ingivna av Erkki Liikanen för kommissionen (22 september 1997)

Som svar på frågorna 1 och 3 bekräftar kommissionen att gemenskapens institutioner enligt överenskommelse tillämpar en högsta åldersgräns på 35 år för att få delta i uttagningsproven för de lägsta tjänsterna i varje kategori. Det finns flera skäl till att tillämpa åldersgränser och de har praktiskt taget allihop angivits vid olika tillfällen som svar på frågor från parlamentsledamöterna.

Som nämnts i svaret på fråga E-1623/97 från parlamentsledamoten Alex Smith ((EGT C 45, 10.2.1998, )) har kommissionen inte desto mindre börjat överväga att visa större öppenhet när det gäller åldersgränserna vid rekrytering av tjänstemän.

En första diskussion har ägt rum mellan institutionernas förvaltningschefer för att försöka komma fram till en gemensam ståndpunkt. Diskussionen kommer att återupptas under hösten.

Frågan om åldersgränserna kommer bl.a. att diskuteras mot bakgrund av det förestående ikraftträdandet av Amsterdamfördraget och dess artikel 6a om icke-diskriminering, bl.a. åldersdiskriminering. Vidare kommer medlemsstaternas praxis i denna fråga att tas i beaktande.