SKRIFTLIG FRÅGA E-3221/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(14 november 2002)

Ämne: Hinder för mindre tobaksproducenters tillträde till marknaden för tobaksprodukter

En del tobaksproducenter i Grekland är intresserade av att finna avsättning för sin produktion av finskuren tobak, avsedd för handrullade cigaretter. Därför vill de bygga upp en industri på hemmaplan där de skulle skära och kanske även förpacka obearbetad tobak.

De här tobaksproducenterna är bosatta i särskilt problematiska grekiska områden. De vill odla sorterna Tsebelia och Mavra, och är beredda att göra detta på en mark som är torr och ofruktbar, utan användning av vare sig konstgödsel eller bekämpningsmedel. Sorterna i fråga lämpar sig väl för produktion av finskuren tobak av mycket god kvalitet och kan marknadsföras som naturlig tobak till vettiga priser som garanterar dem en värdig inkomst, utan stöd från gemenskapen.

Möjligheten för de grekiska producenter att marknadsföra denna finskurna tobak, som odlas på små arealer och med små medel, begränsas emellertid av den nationella lagstiftningen. Bestämmelserna och kraven i den gör det så gott som omöjligt, både ekonomiskt och praktiskt, att ägna sig åt denna typ av hemmaindustri och marknadsföring av sådana här produkter är i grunden förbjuden.

1. Är det möjligt att marknadsföra en sådan här produkt, givetvis under förutsättning att den beskattas och anmäls i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning?

2. Kan kommissionen i samförstånd med de grekiska myndigheterna beskriva de åtgärder och kostnader som producenter intresserade av detta måste räkna med för att följa lagen och kunna beviljas relevanta tillstånd (garantier, skattereserv etc.)?

3. Kommer man att undersöka möjligheten att fastställa mer flexibla förfaranden som skulle göra det möjligt för mindre producenter som är intresserade av och vill göra det, att bygga upp en mindre industriverksamhet på hemmaplan i anslutning till sin produktion?

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 januari 2003)

Som svar på de tre frågor parlamentsledamoten ställt vill kommissionen påpeka följande beträffande unionens lagstiftning om punktskatter:

1. I unionens lagstiftning fastställs miniminivåer för beskattning av tobaksprodukter. Dessa miniminivåer ändrades senast genom rådets direktiv 2002/10/EG(1) om ändring av bland annat rådets direktiv 92/80/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter(2). Enligt denna ändring skall från och med den 1 januari 2004 punktskatten för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter uppgå till minst 36 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 32 euro per kilogram. Punktskatten för cigaretter fastställs till minst 57 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, för cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin, och skall vara minst 60 euro per 1000 cigaretter (från den 1 juli 2006 skall beloppet 60 euro ersättas med 64 euro).

Den lägre miniminivån som tillämpas på finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter återspeglar det faktum att sådan tobak är en halvfärdig produkt som används av konsumenter som rullar sina egna cigaretter och som för detta måste köpa kompletterande material. Medlemsstaterna får dock fastställa skattenivåer över miniminivån. Grekland har valt att tillämpa en skatt på 59 % av detaljhandelspriset på finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter. Denna skattenivå är jämförbar med landets allmänna skattenivå på cigaretter som uppgår till 57,5 % av detaljhandelspriset för cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin.

2. I enlighet med artikel 11 i direktiv 92/12/EEG(3) skall tillverkning av punktskattebelagda varor för vilka punktskatt inte har erlagts äga rum i ett skatteupplag. Grekiska tobaksodlare som önskar börja producera finskuren tobak måste erhålla godkännande från de grekiska myndigheterna för att bli godkända lagerhavare. I artikel 13 i samma direktiv fastställs de minimikrav som en lagerhavare måste uppfylla. Kraven innebär i stort sett att de skall lämna en garanti för punktskatten, föra räkenskaper över varulager och varuflyttningar och samtycka till kontroll från myndigheterna.

Kommissionen har ingen möjlighet att i detalj ange de kostnader en tobaksproducent måste bära för att uppfylla kraven för att bli en godkänd lagerhavare. Kostnaden för att tillhandahålla en garanti är normalt sett inte överdrivet stor och bör ses i förhållande till det betalningsanstånd av punktskatten som den möjliggör. Om medlemsstaterna anser att det är på sin plats kan de dessutom bortse från detta krav. Det verkar inte heller uppstå några ytterligare kostnader för att föra räkenskaper då detta i allmänhet vanligtvis är en del av den normala företagsadministrationen. Inom de gränser som fastställs i direktivet kan medlemsstaterna dessutom vara flexibla när det gäller att fastställa och förenkla de skyldigheter som åligger producenter av punktskattebelagda produkter.

3. Kommissionen har inte mottagit någon begäran från de grekiska myndigheterna om att införa mer flexibla förfaranden. Kommissionen anser inte att de skatteplikter som beskrivits utgör något särskilt hinder för tobaksodlare som vill börja producera finskuren tobak.

När det gäller de krav i gemenskapens lagstiftning som inte rör skatter, som t.ex. reglerna om märkning av tobaksvaror, vill kommissionen påpeka att marknadsföring, presentation och försäljning av finskuren tobak, lyder under märkningskraven som fastställs i artikel 5 i direktiv 2001/37/EG(4) om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror, särskilt artiklarna 2, 5, 6 och 7 i detta.

(1) Rådets direktiv 2002/10/EG av den 12 februari 2002 om ändring av direktiven 92/79/EEG, 92/80/EEG och 95/59/EG när det gäller strukturer och skattesatser i fråga om punktbeskattning av tobaksvaror, EGT L 46, 16.2.2002.

(2) EGT L 316, 31.10.1992.

(3) Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, EGT L 76, 23.3.1992, senast ändrat genom rådets direktiv 2000/47/EG av den 20 juli 2000, EGT L 197, 29.7.2000.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror Uttalanden från Kommissionen, EGT L 194, 18.7.2001.