SKRIFTLIG FRÅGA E-3474/97 från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Agenda 2000: delar av den gemensamma jordbrukspolitiken där besparingar är möjliga

I dokumentet Agenda 2000 som kommissionen lade fram den 15 juli 1997 (KOM(97)2000) påstås det att den framtida reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, som genomförs för att åtgärda unionens svaga konkurrenskraft på detta område och som ett svar på en internationell liberalisering av livsmedelsprodukter, kommer att möjliggöra besparingar som till viss del kommer att bidra till att täcka kostnaden för utvidgningen till länderna i Östeuropa utan att gemenskapsbudgeten behöver ökas till mer än 1,27 % av BNI. Denna jordbruksreform kommer i huvudsak att bestå i en övergång från prisstödsystemet till ett system för direkta betalningar som fastställs på en lämplig nivå.

Kan kommissionen ange vilka aspekter av den gemensamma jordbrukspolitiken som förväntas ge budgetbesparingar samt hur stora besparingar det rör sig om?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3473/97, E-3474/97 och E-3475/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (18 december 1997)

Kommissionens förslag inom ramen för Agenda 2000 består i att fortsätta det tillvägagångssätt som inleddes i reformen 1992, dvs. att minska det stöd som är baserat på garantipriser, som är onaturligt höga, och öka det stöd till jordbrukarna som är baserat på direktstöd.

I stället för att prisstödet först och främst belastar konsumenterna belastar stödet till jordbruksinkomsterna i form av direktstöd skattebetalarna och tas således upp i den offentliga budgeten i respektive medlemsstat. Direktstödet har en rad stora fördelar:

- Sänkta priser gör det möjligt att öka exporten utan bidrag och därmed undvika att bygga upp nya interventionslager till följd av överskottsproduktion. Prissänkningen stärker dessutom konkurrenskraften för gemenskapens produkter på den inre marknaden.

- I den mån stödpriserna övergår till detaljhandelspriser och kostnaden för livsmedel i förhållande till hushållens totala kostnader är högre i familjer med låg inkomst innebär prisstödet en försämring ur social synpunkt. Så är inte fallet med direktstöd.

- Stödets effektivitet när det gäller producenternas inkomster är avsevärt mycket högre eftersom direktstöden kommer fram till producenterna utan några mellanled medan effekterna av höga priser på inkomsterna beror på produktionskostnaderna.

- Ett stöd baserat på direktstöd är mer acceptabelt i internationella förhandlingar.

- En lägre prisnivå underlättar de central- och östeuropeiska ländernas anslutning.

Ur budgetsynpunkt innebär finansieringen av stödet via gemenskapens budget i stället för via konsumenten en ökning av utgifterna under inledningsskedet. Nedan finns en noggrann beräkning för hela perioden 2000-2006 såväl som för det sista året år 2006 (tabell 1). För hela perioden, och för alla sektorer, beräknas extrakostnaden för den föreslagna reformen jämfört med nuvarande förhållanden uppgå till ca 22 miljarder ecu. Vid en sådan jämförelse bör man dock inte glömma att om förhållandena förblir oförändrade kommer de snabbt efter år 2000, enligt kommissionens beräkningar, att leda till en ohållbar situation (produktionsöverskott och stora interventionslager som inte går att sälja när det gäller vissa nyckelprodukter).

Efter år 2006 blir det svårare och svårare att göra en jämförelse mellan budgetkostnaderna för en reformerad gemensam jordbrukspolitik (GJP) och en GJP som inte är reformerad. Man kan dock säga att en gemensam jordbrukspolitik som är baserad på direktstöd skulle medföra mer eller mindre stabila kostnader (utom när det gäller ändrade stödnivåer) medan en GJP som inte är reformerad skulle innebära fortsatt produktion av kvantiteter som endast var avsedda för intervention och kostnaden skulle fortsätta att öka, utom när det gäller att fastställa produktionsgränser på nivåer som är socialt oacceptabla.

Trots utgiftsökningen borde den nuvarande beräkningsmetoden för riktlinjen för jordbruket möjliggöra finansiering av det fastställda utgiftsbehovet för jordbruket, inbegripet kompensationsstöd, nya kompletterande åtgärder för landsbygdsutveckling och utgifter i samband med kandidatländernas anslutning.

I tabell 2 rubrik 1 i Agenda 2000 visas följande aspekt för år 2006:

- Riktlinje (löpande priser): 59,2 miljarder ecu

- Jordbruksutgifter: 54,5 miljarder ecu

- Marginal: 4,7 miljarder ecu

Jordbruksutgifterna omfattar:

1) Nuvarande 15 medlemsstater

- Den reformerade gemensamma jordbrukspolitiken, inbegripet kompensationsstöd:47,9 miljarder ecu

- Nya kompletterande åtgärder för landsbygdsutveckling samt övergripande åtgärder inom fisket: 2,1 miljarder ecu

2) Nya medlemsstater:

- Gemensamma jordbrukspolitiken (marknadsåtgärder) 1,4 miljarder ecu

- Särskilda kompletterande åtgärder för landsbygdsutveckling: 2,5 miljarder ecu

3) Stöd före anslutningen: 0,6 miljarder ecu

Dessa prognoser är baserade på en rad antaganden, däribland ökad bruttonationalprodukt (BNP) med 2,5 %, en inflationstakt på 2 % och en rad möjliga händelser i produktions- och konsumtionsledet. Marginalen under riktlinjen för jordbruket borde göra det möjligt att täcka eventuella avvikelser i utgifterna på grund av skillnader mellan dessa antaganden och verkligheten.

(miljarder ecu)

>TABLE>