ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0447/98 från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen (27 februari 1998)

Ämne: Den aktuella situationen inom lökproduktionen

Vid reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker tog man inte hänsyn till det förslag som Europaparlamentet lagt fram, i vilket man bad att bland annat lök skulle inkluderas i bilaga II till denna förordning, för att man på detta sätt skulle kunna få tillgång till de ersättningar som utbetalas för att lägga odlingsmark i träda.

Lökproduktionen är mycket viktig och har vissa speciella drag, såsom dess stora betydelse i vissa regioner och att lökproduktionen är så säsongsartad, vilket på ett omfattande sätt påverkar lökproducenternas inkomster.

Anser inte kommissionen därför att det för att undvika att lökproduktionen diskrimineras i jämförelse med produktionen av andra grönsaker är nödvändigt att man studerar om det är möjligt att i framtiden utvidga nämnda bilaga II?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (31 mars 1998)

Genom den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker regleras mer än ett hundratal produkter varav flertalet är säsongsbundna och har stor betydelse på regional nivå.

I rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker ((EGT L 118, 20.5.1972. )), omfattas vissa produkter av ett interventionssystem, men för många betalas det inte ut något stöd alls. I den reform som antogs genom rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker ((EGT L 297, 21.11.1996. )) föreskrivs en minskad användning av intervention genom en begränsning av de kvantiteter som får återtas från marknaden samt en minimering av interventionspriset.

Samtidigt inrättas ett ekonomiskt stöd genom driftsfonderna som gör det möjligt för producentorganisationerna att kompensera återtaganden för de produkter som inte omfattas av bilaga II till förordning (EG) nr 2200/96.

Driftsfonderna kan också användas inom de operativa programmen för genomförandet av verksamhet som bland annat syftar till att förbättra utsläppandet på marknaden av produkter och koncentrationen av utbudet på marknaden.

När det gäller lök får dock en kompensation för återtagandet ges till producentorganisationerna vilket var omöjligt före reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker.

Kommissionen planerar inte att att utvidga bilaga II och anser att de flesta problemen inom sektorn nu finner en lösning tack vare de nya instrument som införs genom reformen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0570/98 från Eryl McNally (PSE) till kommissionen (4 mars 1998)

Ämne: Lagring av plutonium

Royal Society anser att de växande plutoniumlagren i Storbritannien inte enbart innebär en risk för miljöskador utan att de även riskerar utsättas för stölder för användning i olagliga kärnvapen.

Vilka ytterligare svårigheter förespår kommissionen med tanke på det ovannämnda för Europeiska unionens ansvar vad gäller säkerhetsåtgärder beträffande kärnmaterial och övervakningen av fissilt material?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (7 april 1998)

Kommissionen avsätter redan idag, inom ramen för sitt åtagande enligt kapitel VII i Euratomfördraget, betydande resurser * både penningmedel och personal * på säkerhetskontroller vid anläggningar där stora mängder plutonium hanteras. Detta görs för att man vill försäkra sig om att materialet inte används på andra sätt än det är avsett för.

Dessutom anslår Gemensamma forskningscentret en stor del av sin budget för säkerhetskontroller i samband med genomförandet av gemenskapens program för stöd till Internationella atomenergiorganet (IAEA). Plutoniumhantering hör till de frågor som har högst prioritet.

Kommissionen anser att den kommer att kunna uppfylla sina mål vad gäller säkerhetskontroller i framtiden, under förutsättning att man får de resurser (personal och penningmedel) som krävs för att hålla reda på de allt större mängderna plutonium som hanteras vid olika anläggningar i gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0168/98 från Gianni Tamino (V) till kommissionen (28 januari 1998)

Ämne: Förlängd koncession för Autostrade S.p.A.

Fredagen den 16 januari beslutade den italienska regeringen trots motstånd från miljöministern att med smärre ändringar förlänga det berörda dekretet samt uppmana revisionsrätten att antingen godkänna eller reservera sig mot förlängning av den koncession som fastställs genom avtal för bolaget Autostrade SpA med ytterligare 20 år från och med den nuvarande tidsfristen 2018 till 2038. Förlängningen av koncessionen är förknippad med vissa projekt, såsom omläggning av en bergspassage på 32 kilometer och byggande av en tredje fil på motorvägen Autostrada del Sole mellan Bologna och Florens, liksom andra projekt som enligt avtalet direkt kan utföras av Autostrade utan att man behöver utlysa någon europeisk anbudsinfordran. Revisionsrätten avvisade, vilket redan konstaterades i den förra frågan om detta ämne, möjligheten att förlänga koncessionen, men regeringen beslutade att ignorera detta.

Av intervjuer och uttalanden i olika tidningar framgår det att den italienska ministern för statens offentliga arbeten inte anser det vara nödvändigt att översända de berörda dokumenten till Bryssel, bland annat eftersom Bryssel enligt ministern inte har begärt dessa dokument och dessutom inte är behörigt på detta område.

Anser kommissionen att den italienska regeringens beslut och uppförande generellt är förenliga med de europeiska bestämmelserna på detta område?

Hur bedömer kommissionen i synnerhet den italienska regeringens vägran att informera den om dessa frågor och om tvivlen avseende behörighet på detta område?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (30 mars 1998)

Kommissionen tillsände den 1 december 1997 de italienska myndigheterna en uttrycklig skriftlig begäran om upplysningar beträffande den koncession som tilldelats bolaget Autostrade S.p.A.

De italienska myndigheterna har ännu inte besvarat de frågor som ställdes i den ovan nämnda skrivelsen. Kontakter pågår emellertid mellan kommisionen och de italienska myndigheterna.

Det finns på detta stadium inte något skäl att tro att den italienska regeringen söker undandra sig den skyldighet att samarbeta som medlemsstaten åläggs enligt artikel 5 i EG-fördraget och att den inte skulle vilja tillhandahålla alla nödvändiga upplysningar för granskningen av ärendet. Likaså framgår inte att det uttryckts förbehåll vad gäller kommissionens behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0618/98 från Graham Mather (PPE) till kommissionen (9 mars 1998)

Ämne: Direktiv 91/439 om körkort

I enlighet med direktiv 91/439/EEG ((EGT L 237, 24.8.1991, s. 1. )) kommer diabetiker i Förenade kungariket som tar insulin och som vill förnya sina C1- eller D1-körkort inte att kunna göra det förutom under mycket speciella omständigheter. De intressegrupper som berörs hävdar att detta kommer att innebära avsevärda försämringar för många personers ekonomi och livskvalitet.

1. Vilka statistiska uppgifter ligger till grund för denna del av direktivet?

2. Vilka är de exakta villkor som avgör om det råder ¨speciella omständigheter¨?

3. Kan kommissionen tänka sig mer generella undantag från direktivet, under förutsättning att berörda personer genomgår en läkarundersökning?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (23 april 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E*113/98 från Susan Waddington och E539/98 från James Nicholson ((EGT C 310, 9.10.1998, s. 23 och 24. )) och den muntliga frågan H*60/98 från Anne Caroline McIntosh vid parlamentets frågestund under sammanträdesperioden i februari 1998 ((Fullständigt referat från parlamentets överläggningar (februari 1998). )).

Kommissionen överväger inte några allmänna undantag från bestämmelserna i direktivet. Såsom anges i ovannämnda svar är det medlemsstaterna som avgör vad som utgör ¨undantagsfall¨ och hur ofta hälsokontrollerna skall genomföras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0232/98 från Antonios Trakatellis (PPE) och Giorgos Dimitrakopoulos (PPE) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Minskningen av utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitikens och vidtagandet av åtgärder för att modernisera jordbruket

Kan kommissionen - mot bakgrund av den totala omstruktureringen av den gemensamma jordbrukspolitiken och de utmaningar för Europeiska unionen som framtiden ställer och som kommissionen beskriver i Agenda 2000 - svara på följande frågor:

1. Hur stora belopp beviljade regionalfonderna under perioden 1992-1997, per år och per medlemsstat, för att täcka kostnaderna för den gemensamma jordbrukspolitiken och de strukturella ingreppen på området för jordbruk och djurhållning?

2. Hur stor var den procentuella minskningen av EUGFJ:s garantisektions kostnader, och vad blir det omräknat i ecu i förhållande till de totala budgeterna för perioden 1992-1997, per år och per medlemsstat?

3. Hur ser kostnadsutvecklingen (i procent och priser) ut för EUGFJ:s utvecklingssektions del i relation till EUGFJ:s totala kostnader samt i relation till de totala budgeterna för perioden 1992-1997, per år och per medlemsstat?

4. Vilka förslag om moderniseringsåtgärder, strukturella ingripanden och program i anslutning till den gemensamma jordbrukspolitiken mottog gemenskapen under perioden 1992-1997 och vilka belopp beviljades ur budgeterna för att förverkliga dessa, per år och per medlemsstat?

5. Vilka åtgärder och program har godkänts för att stöda unga jordbrukare och för att införa ny teknik med avseende på jordbruksodling och djurhållning och vilka belopp har beviljats under perioden 1992-1997, per år och per medlemsstat?

6. Finns det någon korrespondens i absoluta ecubelopp mellan minskningen av EUGFJ:s garantisektions jordbruksutgifter och utvecklandet av moderniseringsåtgärder och ingripanden under perioden 1992-1997, per år och per medlemsstat?

7. Med vilka konkreta ingripanden kommer man att åtgärda den kontinuerliga minskning av jordbrukarnas inkomster som pågår, och på vilket sätt kommer man att säkerställa utvecklandet av ett modernt, konkurrenskraftigt och självförsörjande jordbruk inom EU med tanke på de utmaningar som den internationella konkurrensen och den kommande utvidgningen av EU ställer?

Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler (6 maj 1998)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0853/98 från Graham Mather (PPE) till kommissionen (11 mars 1998)

Ämne: Tilldelning av biljetter till fotbolls-VM (Frankrike 98)

Det har i massmedia vid flera tillfällen samt av ledamöter av Europaparlamentet framförts anklagelser om att den metod som använts för att fördela matchbiljetter till fotbolls-VM i Frankrike i sommar står i strid med EU:s konkurrensbestämmelser.

Kommissionen har förklarat (PE 264.470) att man kontaktat fem researrangörer och den franska organisationskommittén i ärendet, och man kommer att avgöra om EU:s konkurrensbestämmelser har överträtts när svaren från dessa inkommit.

Vilket tidsperspektiv anlägger kommissionen för dessa förfaranden? Kommer kommissionen att göra något formellt offentligt uttalande med hänsyn till ärendets stora allmänintresse och att eventuella åtgärder från dess sida måste vidtas mycket snart för att kunna vara till någon nytta för EU-medborgarna?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (23 april 1998)

Kommissionen har, efter att ha tagit del av den franska organisationskommitténs (CFO) svar på dess anmodan om ytterligare information i februari 1998, preliminärt kommit fram till att vissa aspekter av CFO:s system för biljettfördelning är diskriminerande mot fotbollssupportrar med hemvist utanför Frankrike och att CFO därmed hade missbrukat sin dominerande ställning enligt artikel 86 i fördraget.

För att i möjligaste mån kompensera för effekterna av detta diskriminerande beteende uppmanade kommissionen CFO att ställa de återstående 160 000 osålda biljetterna till förfogande enbart för personer bosatta utanför Frankrike. CFO meddelade den 23 mars 1998 att man inte kunde gå med på denna begäran, utan att man i stället skulle erbjuda dessa biljetter till personer bosatta i och utanför Frankrike på lika villkor.

På grund av CFO:s vägran att reservera återstående biljetter enbart för personer bosatta utanför Frankrike meddelade kommissionsledamoten Karel Van Miert nyligen att hans tjänstegrenar förberedde formella rättsliga åtgärder mot CFO med avseende på de biljetter som redan hade sålts inom ramen för ovannämnda diskriminerande system. Med hänsyn tagen till de formella krav som förfarandet medför, avser kommissionen att genomdriva dessa åtgärder snabbt.

Kommissionen erkänner att säkerhetsfaktorer är viktiga för genomförandet av alla system för biljettfördelning inför fotbolls-VM, men anser dock i utredningens nuvarande skede inte att CFO:s system för biljettfördelning kan rättfärdigas av säkerhetsskäl.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1013/98 från Wilmya Zimmermann (PSE) till rådet (3 april 1998)

Ämne: Problem vad gäller fri rörlighet i EU för utländska fosterbarn i tyska familjer

Utländska fosterbarn har ofta inte samma rättsliga ställning som sina fosterföräldrar. Detta är ofta fallet med barn till asylsökande eller hos sådana utländska barn som inte erhållit något pass från ursprungsstaten (delvis även EU-stater). Detta leder till problem med den fria rörligheten (att passera gränserna).

1. Hur avser man att lösa problemet inom EU?

2. På vilket sätt beaktas FN:s barnkonvention, Haag-konventionen om adoption eller förslaget till en europeisk konvention om rätt till familjeliv (som föreslagits av den europeiska samorganisationen för utlänningars rätt till familjeliv, 25 bld de Bonne Nouvelle, F-75002 Paris) när man skall lösa problemet?

Svar (16-17 juni 1998)

1. Rådet erinrar om att det den 30 november 1994 på grundval av artikel K 3.2 b i EU-fördraget antog en gemensam åtgärd om resemöjligheter för skolelever från tredje land vilka är bosatta i en medlemsstat ((EGT L 327, 19.12.1994, s. 1. )). Enligt första artikeln i denna gemensamma åtgärd kan en medlemsstat inte kräva visum för skolelever som är medborgare i tredje land som är bosatta i en annan medlemsstat och som ingår i en grupp elever på skolutflykt.

Enligt artikel 2 i denna gemensamma åtgärd, kan en medlemsstat inte heller kräva pass eller identitetskort för dessa skolelever under förutsättning, bland annat, att den lärare som åtföljer elevgruppen kan uppvisa en förteckning med nytagna fotografier av samtliga elever.

2. Några andra initiativ har inte hänskjutits till rådet från kommissionen eller någon medlemsstat på grundval av artikel K 3.2 i fördraget om Europeiska unionen när det gäller resemöjligheter inom medlemsstaternas territorium för barn som är medborgare i tredje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0547/98 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (4 mars 1998)

Ämne: Mjölkcentralen i Rom

Med hänvisning till kommissionsledamot Fischers svar av den 27 november 1997 på fråga E-3408/97 ((EGT C 158, 25.5.1998, s. 103. )) avser jag att lägga fram följande uppgifter.

Under de senaste dagarna har det i den italienska pressen publicerats nya uppgifter om den tvivelaktiga förvaltningen av Roms mjölkcentral, vilken har lett till en kassabrist på mer än 57 miljarder.

Detta faktum, som har konstaterats av revisionsrätten, har lett till att de 20 administratörer som efterträtt varandra sedan 1978 och fram till att företaget såldes har dragits inför rätta.

Denna siffra är ett resultat av ständiga dröjsmål med avseende på betalningen av skulder till distributionsföretagen Cada och Sicedab som sålde företagets mjölk. För att komma till rätta med denna situation har det sedan 1978 gjorts flera försök att nå en uppgörelse mellan mjölkcentralen och Cada och Sicedab beträffande erkännandet av skulden och återbetalningen av motsvarande belopp. Försöken omfattade förvaltning av beslagtagen egendom, förlängning av förfallotid, överlåtande av pantbrev, överlåtande av kundportfölj och bilpark samt anbudsförfaranden. Under tiden, under årens lopp, ändrade mjölkcentralen företagsform och blev genom privatisering ett specialföretag.

1. Kan inte kommissionen nu yttra sig om fallet, bland annat i ljuset av den tilläggsinformation som har givits ovan?

2. Anser kommissionen att överlåtandet av Roms mjölkcentral till Cirio kan leda till att stärka företagets dominerande ställning på marknaden till men för den fria konkurrensen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (3 april 1998)

Till följd av den komplicerade tekniska utredningen av det aktuella ärendet har kommissionen ännu inte kunnat ta ställning i frågan.

Förutom den ackumulerade skuld som framgår av detta företags (Centrale del Latte di Roma) årliga verksamhetsberättelser har kommissionen inte några uppgifter om den eventuella ytterligare skuld på 57 miljarder lire som parlamentsledamoten nämner.

När det gäller köparens starkare ställning på marknaden vill kommissionen gärna meddela frågeställaren att handläggningen av ärendet för närvarande inriktar sig på det nationella stöd som beviljats för att täcka driftskostnaderna för Centrale del Latte di Roma samt om det privatiseringsförfarande som kommunen Rom tillämpar överensstämmer med kommissionens praxis på det området.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1096/98 från John Cushnahan (PPE) till kommissionen (30 mars 1998)

Ämne: Konsumentskydd i Irland

The Consumers' Association of Ireland är en ideell och icke-statlig organisation som sedan 1996 tillvaratar irländska konsumenters intressen. Känner kommissionen till att GD XXIV har avslagit denna organisations ansökan om ekonomiskt stöd för 1998?

I Amsterdamfördraget betonas att konsumentskyddet skall stärkas, och därför undrar jag vad kommissionen tänker vidta för åtgärder för att säkerställa att konsumentintressena i Irland främjas och företräds av en oberoende konsumentorganisation på samma sätt som i alla övriga medlemsstater?

Svar avgivet av Emma Bonino på kommissionens vägnar (27 april 1998)

Kommissionen kan bekräfta att en ansökan om stöd för tre sammanhängande projekt inkom från Consumers' Association of Ireland (CAI) i samband med att kommisionen hade anordnat en allmän inbjudan att lämna in ansökningar.

Kommissionen fick in omkring 380 ansökningar. Ett sextiotal valdes ut och fick ekonomiskt stöd. Det har inte varit möjligt att ge bidrag till fler projekt med tanke på budgeten.

Ansökan från CAI omfattade stöd till en tidskrift ¨Consumers Choice¨. Kommissionen har stött den ekonomiskt under ett antal år, men har nu beslutat att det inte kunde syftet med kommissionens konsumentpolitik att fortlöpande ekonomiskt stödja en och samma åtgärd. Det skulle innebära att utveckling mot beroende av gemenskapsmedel, vilket varken kommissionen eller budgetmyndigheten önskar. Beslutet om att inte stödja CAI-projektet skall ses i detta sammanhang. Vid ett möte för litet sedan förklarade kommissionen för verkställande chefen för CAI tankegången bakom sitt beslut.

Kommissionen skulle dock vilja understryka att två projekt från konsumentorganisationer i Irland har godkänts. Dessa motsvarade i större utsträckning de prioriteringar som man hade gjort för att ge stöd under 1998.

Kommissionen planerar slutligen att i år samfinansiera en stor konferens i Irland. På konferensen skall de nya bestämmelserna om konsumentfrågor i Amsterdamfördraget behandlas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0972/98 från Mary Banotti (PPE) till kommissionen (30 mars 1998)

Ämne: Flyktingar från Bhutan och EU:s respons

Känner kommissionen till att 100 000 flyktingar från Bhutan nu lever i läger i Nepal, i regionerna Jhapa och Morang?

Vilken hjälp ger EU dessa flyktingar?

Är kommissionen övertygad om att Bhutans regering tar sitt ansvar för dessa flyktingar?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (21 april 1998)

Kommissionen är medveten om att ungefär 100 000 bhutanesiska flyktingar finns i Jhyapa- och Morangdistrikten i östra Nepal.

Kommissionen är den största stödgivaren. Sammanräknat motsvarar det stöd som kommissionen gett en stor procentandel av den totala hjälpen. Från 1992 till 1997 har 13,4 miljoner ecu avdelats till i första hand vård- och underhållsprojekt, men också till humanitärt stöd och livsmedel.

Det viktigaste för närvarande är inte att utpeka vem som är ansvarig, utan att finna en lösning på flyktingarnas utsatta läge. Kommissionen fortsätter sin dialog med regeringarna i Bhutan och Nepal för att försöka få dem att nå en överenskommelse, men är samtidigt medveten om att det inte finns någon enkel lösning på problemet. En lösning kan bara nås genom en fördjupad dialog mellan de inblandade parterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0870/98 från Gerhard Hager (NI) till kommissionen (26 mars 1998)

Ämne: Legalisering av de illegala invandrarna

I det betänkande om respekten för de mänskliga rättigheterna i Europeiska unionen (1996) som antogs av parlamentet i februari framhävdes vissa medlemsstater uttryckligen, som efter en viss tidsperiod har legaliserat den uppehållsrättsliga statusen för personer som uppehåller sig illegalt på deras territorier.

1. Anser kommissionen att dessa medlemsstaters agerande strider mot gällande gemenskapslagstiftning?

2. Anser kommissionen att dessa medlemsstaters agerande strider mot Schengenavtalet?

3. Vad avser kommissionen göra för att införliva Schengenavtalet i gemenskapslagstiftningen och beträffande liknande skillnader?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (5 juni 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0739/98 från Klaus Lukas (NI) till kommissionen (18 mars 1998)

Ämne: Diskriminering av företag som inte är medlemmar av ABTA

Jag har erhållit dokument av vilka det framgår att lokala skolmyndigheter i Storbritannien genomför en total diskriminering gentemot reseföretag som inte är medlemmar av Association of British Travel Agents (ABTA) eller som inte har sitt säte i Storbritannien. Lärare anvisas av dessa lokala skolmyndigheter att på inga villkor utnyttja icke brittiska researrangörer eller dylika som inte är medlemmar av ABTA för att genomföra en skolresa med skidkurs i Österrike. Om dessa anvisningar inte följs ges inget tillstånd för resan. Detta är desto mer obegripligt eftersom ABTA-medlemskapet knappast medför någon ökad ekonomisk trygghet för kunderna, då det drabbade företaget är underkastat österrikisk lagstiftning som motsvarar den brittiska p.g.a. att det rör sig om genomförandet av samma EU-direktiv. För att ändå vara i stånd att erbjuda dylika skolskidresor försökte det berörda företaget att (trots de härmed förbundna avsevärda merkostnaderna) bli medlem av ABTA. Detta visade sig dock vara omöjligt då villkoren för att erhålla medlemsskap var utformade så att endast brittiska firmor kunde erhålla detta. Agerandet hos de lokala skolmyndigheterna, i synnerhet i förening med ABTA:s förhållningssätt medför att alla de goda föresatser som ligger till grund för den inre marknaden undergrävs.

1. Känner kommissionen till dessa förhållanden?

2. Hur ser kommissionen på ABTA:s agerande respektive de lokala skolmyndigheternas?

3. Vad avser kommissionen att göra beträffande detta förhållningssätt hos Association of British Travel Agents respektive hos de lokala skolmyndigheter i Storbritannien?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (8 maj 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.