SKRIFTLIG FRÅGA E-3837/98

från Wilfried Telkämper (V) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Lagring av giftavfall i kaliumgruvan Stocamine i Wittelsheim i Frankrike mot bakgrund av rådets direktiv 97/11/EG av den 3 november 1997 (miljökonsekvensbeskrivning)

I direktiv 97/11/EG(1) om miljökonsekvensbeskrivning konstaterade rådet att en hållbar och miljövänlig utveckling endast är möjlig om projekt, som förutsetts ha avsevärda konsekvenser för miljön, måste erhålla tillstånd och underkastas en miljökonsekvensbeskrivning. Rådet anser dessutom att ett bedömnings- och tillståndsförfarande endast är ändamålsenligt då inte bara de behöriga myndigheterna utan också den allmänhet som berörs beaktas i förfarandet. Hänsyn måste vid tillståndsförfarandet också tas till de åsikter som myndigheter och allmänheten har i en annan medlemsstat som berörs av de eventuella konsekvenserna av ett projekt, eftersom projektet kan ha avsevärda konsekvenser för miljön i denna medlemsstat.

Fastän det ovannämnda direktivet ännu inte införlivats i den nationella rätten i medlemsstaterna är det emellertid uppenbart att direktivet baserar sig på en klar och entydig gemensam politisk vilja som betonar att eventuella miljöfarliga projekt måste genomgå ett bedömningsförfarande, som också tar hänsyn till grannstaternas intressen.

När det gäller det underjordiska giftavfallslagret "Stocamine" i Wittelsheim i Alsace krävs det enligt direktiv 97/11/EG att såväl de berörda fransmännens som tyskarnas yttranden och anmärkningar beaktas då inverkan på miljön bedöms. Det är nämligen uppenbart att Stocamine-projektet har en gränsöverskridande dimension. Vid en eventuell olycka i giftavfallslagret skulle grundvattnet i hela Haut-Rhin-området förgiftas. Både Frankrike och Tyskland skulle drabbas av en sådan katastrof.

Kan kommissionen därför meddela

1. i vilken utsträckning den franska och tyska allmänheten hittills blivit informerad av myndigheterna samt i vilken utsträckning de måste bli det?

2. i vilken utsträckning oberoende rapporter utarbetats av franska och tyska vetenskapsmän i samband med Stocamine-projektet samt i vilken utsträckning sådana rapporter kommer att behövas?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(5 februari 1999)

Kommissionen känner inte till det projekt för lagring av giftigt avfall som ledamoten hänvisar till.

Eftersom det rör sig om rådets direktiv 97/11/EG vill kommissionen betona att den tidsgräns som fastställts när det gäller att anta nationella genomförandebestämmelser löper till den 14 mars 1999 och att det följaktligen inte är möjligt att kräva att dessa skall gälla för det aktuella projektet.

På grundval av ledamotens information verkar det dock som om projektet omfattas av bilaga I (punkt 9) till rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 angående utvärdering av vissa offentliga och privata miljöprojekt(2). Om det har bekräftats att det rör sig om anläggningar för lagring av giftigt avfall, måste projektet bli föremål för en bedömning av de miljömässiga effekterna.

Dessutom föreskriver artikel 7 i detta direktiv att när en medlemsstat konstaterar att ett projekt riskerar att få betydande effekter på miljön i en annan medlemsstat, eller när den medlemsstat som riskerar att utsättas för dessa effekter begär det, skall den medlemsstat inom vilken projektet är avsett att utföras överföra resultaten från bedömningen samtidigt som denna medlemsstat ställer resultaten till förfogande för sina egna medborgare.

(1) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

(2) EGT L 175, 5.7.1985.