ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1878/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2002)

Ämne: Ghana

Beträffande Ghana: Kan kommissionen upprätta en förteckning över de projekt som godkänts för finansiering genom Europeiska unionens budget för 2001 samt uppge totalbeloppet för detta års investeringar?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 och E-2155/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(23 september 2002)

Kommissionen skickar med hänsyn till svarets omfattning en tabell med de begärda uppgifterna direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Det bör noteras att sifforna i den sammanfattande tabellen per land också finns i sektionen med Ekonomiska tabeller i årsrapporten om genomförandet av EG:s yttre bistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1731/02

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(17 juni 2002)

Ämne: Fängelse för vapenvägran av samvetsskäl i Israel

Enligt Amnesty International erkänner Israel inte rätten till en alternativ militärtjänstgöring för dem som vapenvägrar av samvetsskäl, trots att detta är accepterat i Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, i vilken Israel deltar. Detta har lett till att åtminstone 114 personer som vapenvägrat av samvetsskäl har fängslats sedan det palestinska upproret, intifadan, inleddes. För närvarande befinner sig runt 20 av dem i fängelse på grund av att de vägrat göra militärtjänst på de ockuperade områdena.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att utöva påtryckningar på den israeliska regeringen så att den rättar sig efter de internationella konventioner som den har ratificerat, men som den helt öppet bryter mot i praktiken?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(19 juli 2002)

Kommissionen följer uppmärksamt vad som händer med de israeliska reservister som vägrar att tjänstgöra i de ockuperade områdena och som inte kan klassificeras som vapenvägrare av samvetsskäl, eftersom de inte vägrar att göra värnplikten som sådan.

Enligt de uppgifter som kommissionen förfogar över är det antal reservister som fängslats av det skälet för närvarande lägre än 10.

Parallellt med denna bojkottaktion från ett antal militärers sida har det uppstått en sympatirörelse på bredare front (i form av uppvaktningar, demonstrationer, osv.) som strävar efter att få de inkallade israelernas rätt att inte tjänstgöra i de ockuperade områdena erkänd. Reservisterna och deras sympatisörer har sedan aktionen inleddes uttryckt önskemål om att inte ha kontakt med utländsk press eller med utländska diplomater för att undvika anklagelser om att vara manipulerade av eller åtnjuta stöd från utomstående aktörer.

Kommissionen avhåller sig från att utan anledning blanda sig i Israels interna lagstiftning men har för avsikt att, liksom i alla andra ärenden som har anknytning till de mänskliga rättigheterna, följa utvecklingen i denna fråga och, vid behov och i lämpliga sammanhang, ta upp den till diskussion med medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2309/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(25 juli 2002)

Ämne: Miljöutbildning

Generaldirektören för GD Miljö bör känna till det arbete som utförs av stiftelsen för miljöutbildning, och att en del av dess program tidigare har fått stöd från kommissionen.

Håller kommissionen med om att miljöutbildning har en viktig roll att spela när det gäller att främja EU:s dagordning för miljön?

Om man utgår från att så är fallet, vilket generaldirektorat, GD Miljö eller GD Utbildning och kultur, ansvarar för att behandla och ge stöd till ansökningar om lämpliga miljöutbildningsprojekt i medlemsstaterna och ansökarländerna?

Om det råder någon tveksamhet om vilket generaldirektorat som skall behandla en viss ansökan, vem ansvarar då för att lösa en sådan konflikt?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

I gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram har kommissionen angivit fem strategiska tillvägagångssätt för att uppnå miljömålen för perioden 20012010. Det rör sig i samtliga fall om förebyggande instrument vars syfte är att skydda miljön snarare än att avhjälpa redan inträffade skador. Ett sätt att få till stånd förbättringar i miljön är att hjälpa människor att göra miljövänliga val. Enskilda medborgare och industrin fattar dagligen en rad beslut som direkt eller indirekt påverkar miljön. Bättre och mer lättillgänglig information om miljön och om praktiska frågor kan göra det lättare att bilda sig en uppfattning och fatta beslut. Miljöutbildning och medvetandehöjande aktiviteter är ett viktigt led i denna process. Det är emellertid medlemsstaterna och kandidatländerna som har ansvaret för utbildningssystem och kursplaner.

Inom gemenskapens åtgärdsprogram Socrates (på utbildningsområdet) och Youth, stödjer kommissionen ett antal projekt där ungdomar får miljöundervisning i skolan, som frivilliga eller som ett led i ungdomsprojekt. Det är vanligt att man behandlar miljöfrågor inom dessa program, och projekt genomförs både i medlemsstater och kandidatländer. Båda programmen administreras av Generaldirektoratet för utbildning och kultur, som också ansvarar för att behandla och stödja ansökningar.

Kommissionen ger dessutom finansiellt stöd till miljöinformation och medvetandehöjande projekt samt till europeiska icke-statliga organisationer. Alla dessa aktiviteter, som faller under GD Miljös ansvarsområden, är öppna för deltagande från kandidatländerna. I 2002 års ansökningsomgång hör miljöutbildning och deltagande av ungdomar till de aspekter som bedöms. När projekt väljs ut för finansiering måste de två berörda generaldirektoraten naturligtvis beakta de särskilda urvalskriterierna för gemenskapens instrument vilka godkänts av parlamentet och rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1789/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(24 juni 2002)

Ämne: Analfabetism och avbrytande av skolgång vid grundskolan i Grekland

På min fråga nr E-0897/02(1) svarade kommissionsledamot Reding genom att sända en tabell över hur många som avbryter den obligatoriska skolgången i unionens medlemsstater samt i Island och Norge (antalet procent av personer mellan 18 och 24 år som endast genomgått utbildning i andra delen av den första cykeln) för 2001. Tyvärr framgår det dock inte av denna tabell hur stor andel som var greker eller övriga européer och som hoppat av under grundskolan, och inte heller vad som är första delen och andra delen av den första cykeln.

Därför blir jag tvungen att upprepa min fråga: hur många är det som avbryter den obligatoriska skolgången (vilket i Grekland innebär låg-, mellan- och högstadium) i de 15 medlemsstaterna? Kommissionsledamoten skriver att det inte finns några fullständiga och tillförlitliga uppgifter om rådande analfabetism i de 15 medlemsstaterna, varför gör det inte det? Vad ligger bakom denna avsaknad på uppgifter om analfabetismen i EU? Vilken andel tror kommissionsledamoten gäller för Greklands del?

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 156.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(26 juli 2002)

Parlamentsledamotens kommentarer är helt riktiga. Unesco samlar sedan länge in de uppgifter och statistik om analfabetism som är tillgängliga på nationell nivå. De har dock aldrig ställts samman och harmoniserats (dvs. så att definitionerna liknar varandra och möjliggör rimliga jämförelser) på europeisk nivå. Kommissionen är medveten om frågans vikt och anser att man bör undersöka hur man kan få in uppgifter om den, även om detta aldrig prioriterats av medlemsstaterna.

Vi översänder direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat en tabell över det uppskattade antalet analfabeter i Grekland enligt ålder för åren 1985, 1990 och 1995 enligt Unesco:s Institut för statistik.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1699/02

från Martin Schulz (PSE) till rådet

(6 juni 2002)

Ämne: Vapenlagstiftning i Europeiska unionen

Den tragiska händelsen den 26 april 2002 då en avgångselev vid Gutenberggymnasiet i Erfurt sköt ihjäl 16 människor utlöste en bred samhällsdebatt i Tyskland och EU om hur våldet i vårt samhälle skall hanteras. Det är särskilt frågan om vapenlagstiftningen som återigen är föremål för omfattande diskussion. Jag skulle därför vilja att rådet svarar på följande fråga:

Vilka möjligheter finns det enligt rådet att harmonisera de olika vapenlagstiftningarna så att tillgången till vapen kopplas till enhetliga kriterier?

Svar

(5 november 2002)

Kommissionen, som utövar sin initiativrätt inom ramen för gemenskapsbefogenheterna enligt fördraget, har inte förelagt rådet något förslag syftande till att harmonisera de olika vapenlagstiftningarna i unionen så att tillgången till vapen regleras av enhetliga kriterier. Rådet erinrar dock om att rådet, i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Fontainebleau den 2526 juni 1984, och för att dels säkerställa ett avskaffande av alla polis- och tullformaliteter vid gemenskapens inre gränser före den 31 december 1992, dels genom dessa regler åstadkomma ett större ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna inom området för skydd av personers säkerhet, har antagit rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen(1). I detta direktiv föreskrivs bland annat ett fastställande av minimikriterier vad gäller förvärv och innehav av skjutvapen med möjlighet för medlemsstaterna att i sin lagstiftning anta strängare bestämmelser än vad som föreskrivs i nämnda direktiv. Enligt artikel 2 i detta direktiv skall direktivet inte tillämpas på förvärv och innehav av vapen av, bland andra, de väpnade styrkorna, polisen, offentliga myndigheter eller av samlare och institutioner som anlägger kulturella och historiska aspekter på vapen och heller inte i fråga om kommersiell överlåtelse av krigsvapen och ammunition till sådana vapen.

Det är för övrigt lämpligt att hänvisa till att varje medlemsstat enligt artikel 296.1 b i FEG får vidta åtgärder som den anser nödvändiga för att skydda sina väsentliga säkerhetsintressen i fråga om tillverkning av eller handel med vapen, ammunition och krigsmateriel.

(1) EGT L 256, 13.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1935/02

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(3 juli 2002)

Ämne: Utfärdande av Schengen-viseringar för multipel inresa

I sitt svar av den 17 juli 2001 till min skriftlig fråga E-1345/01(1) om arbetare från tredje land som lagligen bor i Schweiz och som reser genom medlemsstaternas territorium skriver António Vitorino på kommissionens vägnar att medlemsstaterna skulle kunna utfärda Schengen-viseringar för multipel inresa med längre giltighetstid för att underlätta transiteringen.

Vidare anförs det att kommissionen tänker undersöka denna fråga och samtidigt beaktas Schweiz begäran om att delta i Schengenregelverket.

Som led i ett initiativ från det schweiziska industri- och byggnadsarbetarfacket (Syndicat Industrie Bâtiment) deltog jag nyligen i ett möte i Bern där även ambassadörer från flera EU-länder (Österrike, Tyskland och Italien) deltog, liksom en representant från den franska ambassaden. Samtliga förklarade sig villiga att finna en lösning på de aktuella problemen, i första hand de som drabbar arbetstagare som innehar ett- eller fleråriga arbets- och uppehållstillstånd i Schweiz.

Vilka initiativ har kommissionen tagit eller avser den att ta för att lösa detta problem?

(1) EGT C 350 E, 11.12.2001, s. 129.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(31 juli 2002)

Den schweiziska fackföreningen Syndicat de l'Industrie & Construction har vänt sig även till kommissionen med samma propåer som de som parlamentsledamoten nämner.

Kommissionen anser att relevanta gemenskapsbestämmelser inte hindrar att viseringar utfärdas för multipel inresa med en giltighetstid på ett år eller mer, naturligtvis under förutsättning att gällande villkor för utfärdande av enhetliga viseringar respekteras.

Vi anser att utfärdande av viseringar för multipel inresa drastiskt kan minska väntetiden för utlänningar, särskilt i semestertider, i avvaktan på att den schweiziska begäran att omfattas av Schengen- och Dublinregelverket utmynnar i en bilateral överenskommelse mellan gemenskapen/EU och Schweiz, något som kommer att lösa problemet definitivt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2542/02

från Philip Bradbourn (PPE-DE) till kommissionen

(6 september 2002)

Ämne: Översvämningar

Skulle kommissionen, mot bakgrund av sitt meddelande Europeiska gemenskapens reaktion på översvämningarna i Österrike, Tyskland och flera av kandidatländerna, kunna informera om huruvida en eventuell fond som inrättas för att hantera sådana naturkatastrofer kommer att omfatta alla unionens medlemsstater? Kan kommissionen bekräfta att vissa strukturåtgärder kan anpassas i samtliga medlemsstater i syfte att få tillgång till eventuella medel?

Skulle kommissionen slutligen vilja bekräfta vilka kriterier som måste uppfyllas för att komma i åtnjutande av tillgängliga medel?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-2468/02, P-2506/02 och P-2542/02ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(15 oktober 2002)

Kommissionen delar den sorg som drabbat de familjer som fallit offer för de svåra översvämningarna i Tyskland, Österrike, Tjeckien och Slovakien i augusti 2002, och blev skakad av händelsernas sociala, ekonomiska och miljömässiga konsekvenser. Därför meddelade kommissionen den 28 augusti 2002 en rad olika initiativ inom ramen för gemenskapens olika politikområden för att bistå de länder och regioner som har drabbats av översvämningarna(1).

Bland befintliga instrument återfinns bland annat strukturfonderna för de berörda medlemsstaterna och de strukturella föranslutningsinstrumenten för kandidatländerna.

För de zoner och regioner som kan få stöd från dessa fonder kan de medel för programperioden 20002006 som ännu inte har avdelats till tidigare program på medlemsstaternas begäran omfördelas mellan de olika prioriterade områdena i de regionala programmen. Möten mellan de olika nationella och regionala myndigheterna pågår för att närmare fastställa vilka belopp som kan omfördelas. Kommissionen kommer att utnyttja alla möjligheter till flexibilitet som erbjuds, både inom ramen för de förordningar som reglerar fonderna och inom gemenskapens lagstiftning om statligt stöd och offentlig upphandling.

Utöver redan befintliga mekanismer antog kommissionen den 18 september 2002 ett förslag till rådförordning om inrättade av en Europeiska solidaritetsfond(2) för stöd till katastrofdrabbade stater och regioner. Dessa resurser skulle kunna användas både i de aktuella medlemsstaterna och i länder där anslutningsförhandlingar pågår. I kommissionens förslag föreskrivs det i artikel 13 att länder som drabbas av en katastrof efter den 1 augusti 2002 kan ansöka om stöd från fonden. Överläggningar pågår för närvarande i Europaparlamentet och rådet om förslagen till förordning och institutionellt avtal för att tillhandahålla nödvändiga ekonomiska resurser. Förslagen förväntas bli antagna i slutet av oktober 2002. Kommissionen kan därför för närvarande inte lämna närmare besked om vilka belopp som kan komma att utbetalas till Österrike.

(1) KOM(2002) 481 slutlig av den 28.8.2002: Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet Europeiska gemenskapens reaktion på översvämningarna i Österrike, Tyskland och flera av kandidatländerna Ett solidaritetsinitiativ.

(2) KOM(2002) 514 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2019/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(9 juli 2002)

Ämne: Upphävande av rådets förordning (EG) nr 1275/94

Enligt de uppgifter som man får på elektronisk väg från den europeiska databasen EUR-Lex har rådets förordning (EG) nr 1275/94(1) av den 30 maj 1994 upphört att gälla.

Förordningen fastställer principerna för nödvändig anpassning av ordningen i kapitlet om fiske i Anslutningsakten för Spanien och Portugal och trädde i kraft den 1 januari 1996. Förordningen utgjorde också grunden för rådets förordning (EG) nr 685/95(2) av den 27 mars 1995.

Skulle kommissionen därför kunna klargöra vilken som är den juridiska orsaken till att förordning (EG) nr 1275/94 upphävdes och om upphävandet medför att förordning (EG) nr 685/95 också upphävs? Vilken är den juridiska effekten av ett eventuellt upphävande av förordning (EEG) nr 3760/92(3) av den 20 december 1992 på dessa två förordningar?

(1) EGT L 140, 3.6.1994, s. 1.

(2) EGT L 71, 31.3.1995, s. 5.

(3) EGT L 389, 31.12.1992, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 juli 2002)

De elektroniska uppgifter som parlamentsledamoten hänvisar till är uppenbarligen inte korrekta. Det finns ingen gemenskapslagstiftning som upphäver rådets förordning (EG) nr 1275/94 av den 30 maj 1994 om anpassning av ordningen i kapitlet om fiske i Anslutningsakten för Spanien och Portugal.

Det finns inget samband mellan ett eventuellt upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3760/92 av den 20 december 1992 om ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk, och förordningarna (EG) nr 1275/94 och (EG) nr 685/95 av den 27 mars 1995 om administreringen av fiskeinsatsen med avseende på vissa fiskezoner och -resurser i gemenskapen, eftersom de båda sistnämnda förordningarna utgör särskilda ordningar som antagits inom ramen för Anslutningsakten för Spanien och Portugal.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1867/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2002)

Ämne: Eritrea

Beträffande Eritrea: Kan kommissionen specificera vilka projekt som finansierats genom EU:s budget under år 2000? Kan kommissionen uppge hur stort det totala stödet varit under år 2000 på samtliga områden som berör detta land?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 och E-2155/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(23 september 2002)

Kommissionen skickar med hänsyn till svarets omfattning en tabell med de begärda uppgifterna direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Det bör noteras att sifforna i den sammanfattande tabellen per land också finns i sektionen med Ekonomiska tabeller i årsrapporten om genomförandet av EG:s yttre bistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2195/02

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(19 juli 2002)

Ämne: Tydligare definition av avfall

I min skriftliga fråga E-0885/02(1) bad jag kommissionen att förtydliga definitionen av avfall så att företag inte skulle dubbelbeskattas för biprodukter som uppstår i processen. I sitt svar på frågan hänvisar kommissionsledamot Margot Wallström till en begäran om förhandsavgörande angående ferrokromslagg som för närvarande handläggs av EG-domstolen.

Den begäran om förhandsavgörande som domstolen för närvarande handlägger kommer förhoppningsvis att leda till att metallskrotets status klargörs i direktivet, och därmed till en mer ändamålsenlig situation för det materialets del. Begäran om förhandsavgörande avser emellertid metallskrot och inte de slaggprodukter som omnämns i frågan. Den nuvarande situationen för företag som utvecklar slaggprodukter från sina processer kommer därför inte att underlättas.

Hur har kommissionen för avsikt att lösa problemen relaterade till utvecklingen av slaggprodukter så att man undviker att de ovannämnda produkterna dubbelbeskattas?

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 155.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2170/02 och E-2195/02ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(5 september 2002)

I parlamentets och rådets beslut om sjätte miljöhandlingsprogrammet, som antogs av rådet den 11 juni 2002(1), fastställs som en av de prioriterade åtgärderna för en hållbar användning och förvaltning av naturresurser och avfall, att skillnaden mellan avfall eller icke-avfall skall klargöras(2).

I artikel 1 a i rådets ändrade direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(3) definieras begreppet avfall, och denna definition utgör en grundkomponent i gemenskapens lagstiftning om avfallshantering. Inom ramen för sjätte miljöhandlingsprogrammet kommer kommissionen i ett tidigt skede att vidta åtgärder för att avgöra hur man på bästa sätt kan klargöra skillnaden. Det kommer att undersökas hur man, om så är nödvändigt och lämpligt, kan bygga på parametrar som redan används i gemenskapens lagstiftning och EG-domstolens rättspraxis i anslutning till definitionen.

Det är de enskilda medlemsstaterna som ensamma har behörighet att fatta beslut om huruvida det skall införas en avfallsskatt. Gemenskapslagstiftningen kräver inte att medlemsstaterna skall införa en sådan skatt. Det är därför de enskilda medlemsstaterna och inte gemenskapen som skall behandla den fråga om dubbelbeskattning som parlamentsledamoten tagit upp.

(1) Rådets 2435:e möte (fiske), Luxemburg, 11.6.2002 (C/02/172).

(2) Se artikel 8.2 iv i det antagna beslutet.

(3) EGT L 194, 25.7.1975.