SKRIFTLIG FRÅGA E-1239/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: Distribution av nya bilar

De nuvarande reglerna för distribution av nya bilar (det s.k. gruppundantaget) granskas för närvarande. Vilka åtgärder har vidtagits för att förhindra tillverkare från att skaffa sig hårdare kontroll över sina marknader innan de ändrade bestämmelserna införs? Har kommissionen bevis för något sådant handlande från tillverkares sida?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 juni 2001)

Ledamoten anger i sin fråga att biltillverkare skaffar sig allt hårdare kontroll över sina marknader. Kommissionen antar att ledamoten avser de biltillverkare som väljer att minska sitt beroende av nätverk av auktoriserade återförsäljare till förmån för direktägda distributionscentrum.

Kommissionen vill här betona att gruppundantagsförordning (EG) nr 1475/95 av den 28 juni 1995 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper försäljnings- och serviceavtal för motorfordon(1) inte föreskriver vilken av de många tillåtna försäljningsmetoderna ett företag skall använda sig av. Det föreskrivs endast att en biltillverkare som väljer att sälja via selektiva och exklusiva återförsäljarnät måste följa vissa särskilda regler. Förordningens bestämmelser om skydd för återförsäljaren mot förtida uppsägning av avtalet är huvudsakligen avsedda att balansera den höga grad av tillverkarinflytande som finns inbyggd i ett selektivt och exklusivt distributionssystem som använder sig av återförsäljare, och syftar inte till att främja försäljning via återförsäljarnät framför direktförsäljning, eller vice versa.

Kommissionen vill också understryka att omstrukturering är ett normalt affärsbeslut, vars principiella berättigande erkänns i förordningen. De viktigaste reglerna om vilka möjligheter det finns att säga upp ett återförsäljaravtal föreskrivs i individuella återförsäljaravtal. Sådana avtalsbestämmelser måste stå tillbaka för indispositiva bestämmelser i nationell rätt. Artikel 5 i förordning (EG) nr 1475/95 ger ytterligare skydd. Där föreskrivs att en uppsägningstid på två år gäller för tillverkare som vill säga upp ett återförsäljaravtal, alternativt ett år om det skulle kräva en omstrukturering av återförsäljarnätet. Vid meningsskiljaktigheter föreskrivs att parterna skall anlita en oberoende expert eller använda sig av ett skiljedomsförfarande, vilket dock inte påverkar parternas möjligheter att vända sig till nationella domstolar.

Kommissionen konstaterar att flera tillverkare har genomfört omstruktureringar av sina återförsäljarnät under senare år och har bland annat noterat att DaimlerChrysler för närvarande håller på att omorganisera sitt nät i Förenade kungariket. Även om större delen av omorganiseringen tycks avse sammanslagningar av redan befintliga exklusiva försäljningsområden och därav följande uppsägningar av återförsäljaravtal, har kommissionen förstått att DaimlerChrysler håller på att ta direkt kontroll över Mercedes försäljning och marknadsföring i flera storstadsområden.

Kommissionen är också medveten om att vissa brittiska Mercedes-återförsäljare har stämt DaimlerChrysler inför domstol i Förenade kungariket på grund av avtalsbrott. De brittiska domstolarna är behöriga att tillämpa förordningen om detta skulle visa sig nödvändigt, men kommissionen besvarar gärna eventuella frågor som de brittiska domstolarna kan tänkas ställa om tolkningen av förordningen, i enlighet med meddelandet om samarbete med nationella domstolar(2).

(1) EGT L 145, 29.6.1995. Den 15 november 2000 antog kommissionen sin utvärderingsrapport om förordning nr 1475/95. Rapporten finns tillgänglig på Internetadress: http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector/distribution/eval_reg_1475_95/report/

report.

(2) EGT C 39, 13.2.1993.