SKRIFTLIG FRÅGA E-2246/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(26 juli 2001)

Ämne: Mottagningsanläggningar i hamnar används i ringa grad till följd av att avfall från fartyg fortsättningsvis dumpas i havet

1. Kan kommissionen bekräfta uppgiften i årsredovisningen från den nederländska avfallskoncernen Holding AVR-bedrijven om att endast 7 procent av de drygt 30 000 oceangående fartyg som anlöper Rotterdams hamn varje år levererar hushållsavfall till mottagningsanläggningarna Watco eller AVR?

2. Kan kommissionen likaså bekräfta uppgiften i årsredovisningen om att endast 1 procent av vatten-oljeblandningen från maskinrummen och endast 3 procent av bunkeroljeresterna inlämnas till dessa anläggningar?

3. Delar kommissionen mina farhågor om att dessa uppgifter är synnerligen oroväckande just med tanke på Rotterdam, eftersom det ofta handlar om mycket stora fartyg som anlöper en enda storhamn per världsdel och därför inte kan ha inlämnat avfallet i någon annan hamn strax dessförinnan?

4. Är kommissionen av den åsikten att det avfall som inte inlämnas kastas i havet? Om inte: vart tar det i så fall vägen?

5. Hur ser kommissionen på de företagsekonomiska överlevnadschanserna för mottagningsanläggningarna i hamnarna, så länge som dessa anläggningar används endast i ringa grad i och med att det avfall som förväntats komma till dem till största delen kastas i havet?

6. Vilka förändringar förväntar sig kommissionen under de kommande åren, också som en följd av att förlikningsförfarandet mellan rådet och parlamentet i fallet med fartygsavfall och lastrester avslutades i september 2000?

7. Hur länge kommer det att ta, enligt vad kommissionen förväntar sig, innan 100 procent av avfallet inlämnas?

8. Vilka kompletterande åtgärder anser kommissionen att behövs för att det skall gå snabbare att uppnå det åsyftade målet med att de facto 100 procent av avfallet skall inlämnas?

källa: Rotterdams Dagblad 7 juli 2001

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 oktober 2001)

Det är komplicerat att få fram exakta uppgifter om bortskaffandet av avfall från fartyg, eftersom det saknas tillförlitliga uppgifter om avfallshanteringen ombord medan fartygen är till havs. Enligt kommissionens uppgifter, som överensstämmer med ledamotens, är det bara en liten del av det beräknade totala avfallet från fartyg som förs i land. Viss dumpning av avfall till havs tillåts enligt Marpol 73/78 (1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom ett protokoll från 1978 (Marpol 73/78)), beroende på hur ofta det sker, hur mycket avfall det rör sig om, typen av avfall och fartygets lokalisering. Man kan dock anta att en betydande del av det avfall och de lastrester från fartyg som försvinner släpps ut till havs.

Kommissionen är mycket bekymrad över de föroreningar som orsakas av fartygsdrift, genom t.ex. rengöring av tankar i gemenskapens vatten. Olika internationella regler avseende konstruktion och drift av oljetankers (framför allt Marpol 73/78) har under de senaste årtiondena avsevärt minskat behovet av att släppa ut lastrester till havs och även fördelarna med att göra detta. I gemenskapens hamnar kontrolleras att tillämpningen av dessa internationella regler genom hamnstatskontroll i enlighet med rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll)(1).

Kommissionen ansåg emellertid att ytterligare åtgärder krävdes för att stoppa utsläppen av olja och andra ämnen till havs. Därför utarbetade den 1998 ett förslag till direktiv om hamnanordningar för mottagande av fartygsgenererat avfall och lastrester från fartyg(2). Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester(3) antogs av Europaparlamentet och rådet i november 2000. Genom direktivet införs ett antal krav som både hamnar och fartyg skall uppfylla för att se till att lämpliga anordningar finns tillgängliga i alla gemenskapens hamnar och att dessa används av de fartyg som besöker hamnarna. Direktivet skall ha genomförts i alla medlemsstater före den 28 december 2002.

Genom direktivet upprättas regler om mottagningsanordningar, planering av avfallshantering samt fartygens olika förpliktelser att avlämna avfall i hamnarna och betala för kostnaderna. Därmed kommer direktivet förmodligen att avsevärt minska fördelarna med att släppa ut avfall till havs. Genom direktivet åläggs också fartygen att anmäla i hamnen hur stora mängder avfall och lastrester de har. Tillsammans med hamnbaserade kontroller och lämpliga straffåtgärder kommer detta i hög grad att öka möjligheterna att kontrollera att de internationella reglerna följs. Därför är kommissionen säker på att från och med 2002 kommer mängden avfall som avlämnas i europeiska mottagningsanordningar i hamn att öka betydligt och som en följd av detta kommer antalet olagliga utsläpp till havs att minska avsevärt.

Direktivet innehåller också bestämmelser om kontinuerlig utvärdering och översyn av gemenskapens ordning för avlämning av avfall så att man kan uppnå målet, som är att helt få bort de olagliga utsläppen av fartygsgenererat avfall och lastningsrester till havs.

(1) EGT L 157, 7.7.1995.

(2) EGT C 271, 31.8.1998.

(3) EGT L 332, 28.12.2000.