SKRIFTLIG FRÅGA E-2070/02

från Bob van den Bos (ELDR)och Lousewies van der Laan (ELDR) till kommissionen

(12 juli 2002)

Ämne: Anslutningsfördrag

I punkt 22 i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla talas det om anslutningsfördraget, medan det i punkt 10 i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Laeken talas om anslutningsfördragen.

1. Kan kommissionen bekräfta för oss att det håller på att utarbetas ett enda anslutningsfördrag?

2. Om så är fallet: när har det beslutats att ett enda anslutningsfördrag skall utarbetas? Och vilka är bevekelsegrunderna till att man beslutat om att ha ett enda anslutningsfördrag?

3. Anser kommissionen som vi att det inte kan bli frågan om någon prejudicerande verkan här, eftersom det är frågan om att högst tio länder samtidigt skall ansluta sig?

4. Hur går principen om att vart och ett kandidatland skall bedömas individuellt ihop med att alla kandidatländer skall tas med i ett enda anslutningsfördrag?

5. Delar kommissionen vår åsikt om att det som skett blir till förfång för den demokratiska kontrollen över anslutningsprocessen, eftersom de nationella parlamenten nu kan säga ja eller nej endast till fördraget i dess helhet och inte separat till enskilda kandidatländer? Tycker kommissionen detta är att föregå med gott exempel inför kandidatländerna i fråga om demokratiskt handlande?

6. Har kommissionen för avsikt att fortfarande låta de nationella parlamenten säga sitt vid den individuella bedömningen av medlemsländerna? Om så är fallet: på vilket sätt då?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(20 augusti 2002)

Kommissionen kan bekräfta att det är ett enda anslutningsfördrag som håller på att utarbetas, eftersom medlemsstaterna enligt standardförfarandet brukar ingå ett enda anslutningsfördrag med flera kandidatländer som blir medlemmar i unionen samtidigt. Så var fallet vid Danmarks, Irlands och Förenade kungarikets anslutning den 1 januari 1973, vid Portugals och Spaniens anslutning den 1 januari 1986 samt vid Österrikes, Finlands och Sveriges anslutning den 1 januari 1995. I alla dessa fall godkändes ett enda anslutningsfördrag.

Om flera stater ansluter sig samtidigt räcker det inte att fastställa den erforderliga juridiska relationen mellan varje framtida medlemsstat å ena sidan och de nuvarande medlemsstaterna å den andra, eftersom man också måste skapa sådana juridiska band de tillträdande staterna sinsmellan. Det finns dessutom ett stort antal gemensamma bestämmelser, bilagor och protokoll som annars skulle behöva upprepas lika många gånger som det finns tillträdande medlemsstater.

I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla (2122 juni 2002) fastslås i punkt 22 att arbetet med att avfatta anslutningsfördraget bör fortsätta så att det kan avslutas så snart som möjligt efter anslutningsförhandlingarnas avslutande. Det förefaller rimligt att förvänta sig att anslutningsfördraget skall kunna undertecknas våren 2003. Kommissionen vill också påminna om den not rörande utvidgningen som ordförandeskapet bifogat slutsatserna. Där fastslås att utarbetandet av anslutningsfördraget i linje med slutsatserna från Europeiska rådet i Laeken (1415 december 2001) har påbörjats i mars. Man bör komma ihåg att det inte är kommissionen utan rådet som är huvudaktören i detta sammanhang.

Kommissionen vill påpeka att anslutningskonferenser är mellanstatliga företeelser. Alla överenskommelser som ingås under förhandlingarnas gång grundas därför på enhälliga beslut, som redan i detta skede kan inbegripa parternas nationella parlament om så föreskrivs i ländernas grundlagar. När anslutningsfördraget väl undertecknats skall det ratificeras av alla fördragsparter i enlighet med varje lands nationella lagar. Enligt dessa lagar skall de nationella parlamenten godkänna det fördrag som de fördragsslutande parternas förhandlare på förhand kommit överens om.

Kommissionen vill också påminna om det förfarande som föreskrivs i artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen. Enligt detta kan rådets beslut att underteckna anslutningsfördraget fattas först sedan Europaparlamentet har samtyckt till varje enskilt lands anslutning.

Kommissionen bidrar till denna process genom att övervaka och bedöma utvecklingen i kandidatländerna så att den kan förse medlemsstaterna med en ansenlig mängd information, särskilt genom sina regelbundna rapporter om varje enskilt kandidatland.