SKRIFTLIG FRÅGA E-2736/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Konsekvensen vid tillämpningen av försiktighetsprincipen

Hur kan kommissionen motivera ett generellt förbud mot sex ftalater efter det att kommissionens egen vetenskapliga kommitté för toxicitet, ekotoxicitet och miljö, efter att ha gjort en översyn av den enda, aldrig upprepade, undersökningen av ftalater kommit fram till att det inte gick att peka ut någon risk som skulle motivera ett förbud av detta slag? Samtidigt har ju kommissionen vägrat att ens överväga några försiktighetsåtgärder till skydd för barn (vilka som bekant är känsligare för elektromagnetisk strålning än vuxna) mot de potentiella riskerna med mobiltelefoner, trots att det finns en uppsättning offentliggjorda rön som visar att det inte nödvändigtvis är ofarligt för vuxna att använda mobiltelefoner och Laurent Bontoux medgav för miljöutskottet när han avlade vittnesmål på kommissionens vägnar den 24 maj att det inte finns någon känd förklaring till att förekomsten av neoplasmer (tumörer) i hjärnan ökat med det dubbla under de gångna tio åren.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(6 december 2000)

Kommissionen har vid tidigare tillfällen inför parlamentet redogjort utförligt för skälen till förbudet mot vissa ftalater i leksaker och barnavårdsartiklar som är avsedda att stoppas i munnen på barn under tre år.

De skadliga toxikologiska egenskaperna hos dessa ftalater är väldokumenterade. Fullständiga uppgifter i ämnet lämnas i relevanta yttranden från den vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö. Dessa yttranden finns på kommissionens webbplats.

Med beaktande av tillgängliga vetenskapliga rön och andra faktorer (främst bristen på lämpliga provningsmetoder för migrering av ftalater, den känsliga grupp som exponeras och den osäkerhet som råder i fråga om andra källor till exponering för ftalater) har kommissionen dragit slutsatsen att det är motiverat att införa ett förbud mot dessa ämnen just när det gäller barnavårdsartiklar och leksaker som är avsedda att stoppas i munnen på barn under tre år. Vissa medlemsstater och även parlamentet anser att ett mer omfattande förbud bör införas. Parlamentet begärde i juli 2000 att förbudet skulle utvidgas till att omfatta alla ftalater och alla leksaker för barn under tre år. Denna begäran går mycket längre än bestämmelserna i det befintliga kommissionsbeslutet.

När det gäller potentiella faror i samband med användning av mobiltelefoner ombes parlamentsledamoten uppmärksamma rådets rekommendation 1999/519/EG om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz-300 GHz)(1). I denna rekommendation fastställs grundläggande restriktioner och referensvärden som medlemsstaterna bör tillämpa för att säkerställa ett fullgott hälsoskydd för hela befolkningen, även barn, mot elekotromagnetisk strålning.

De hälsoskyddsnivåer som anges i rådets rekommendation har fastställts genom tillämpning av säkerhetsfaktorer när det gäller gränsvärden för exponering för elektromagnetiska fält. Dessa säkerhetsfaktorer har i samband med tillämpningen av försiktighetsprincipen gjort det möjligt att beakta de långsiktiga effekterna ett område där det idag råder vetenskaplig osäkerhet. Rådets rekommendation kommer att utvärderas 2004 eller på ett tidigare stadium, om validerade nya vetenskapliga rön om dessa risker läggs fram för den vetenskapliga styrkommmittén.

Kommissionen vill framhålla att man inom ramen för fördragets bestämmelser i fråga om hälsoskydd är fast besluten att utarbeta en politik med högt satta mål för att skydda medborgarnas hälsa. Kommissionen stöder till exempel en rad undersökningar som syftar till att öka kunskaperna om potentiella och faktiska hälsoeffekter som uppkommer på grund av användningen av elektromagnetisk strålning. I dessa undersökningar ska man beakta alla nya rön på området som är vetenskapligt validerade.

Mobiltelefoner behandlas också i parlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse(2). Detta direktiv och rådets direktiv 73/23/EEG av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser(3) innehåller grundläggande säkerhetskrav som rör strålning.

I oktober 2000 gav kommissionen de europeiska standardiseringsorganen ett standardiseringsuppdrag för att inom ramen för dessa direktiv fastställa specifika standarder för mobiltelefoner med beaktande av de exponeringsnivåer som anges i rådets rekommendation 1999/5/EG. Eventuella särskilda skyddsbehov kommer att behandlas på samma villkor som när det gäller utarbetandet av europeiska harmoniserade standarder.

(1) EGT L 199, 30.7.1999.

(2) EGT L 91, 7.4.1999.

(3) EGT L 77, 26.3.1973.