ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1260/01

från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Beslut 2001/208/EG av den 14 mars 2001 om vissa skyddsåtgärder beträffande mul- och klövsjuka i Frankrike

Med beaktande av:

- I den italienska språkversionen av beslut 2001/208/EG(1) anges att det handelsdokument som krävs enligt gemenskapslagstiftningen för handel inom gemenskapen skall vara påtecknat och att en kopia av ett officiellt intyg skall bifogas som visar att produktionsprocessen har granskats och befunnits uppfylla tillämpliga krav.

- Om man tolkar texten bokstavligt tycks det som om handelsdokumentet skall vara påtecknat och att det dessutom behövs ett veterinärintyg, giltigt i trettio dagar, som bekräftar att produktionsprocessen har granskats och befunnits uppfylla tillämpliga krav.

- Av den franska och engelska översättningen framstår det däremot som tillräckligt att det handelsdokument som krävs enligt gemenskapslagstiftningen för handel inom gemenskapen skall påtecknas genom att en kopia av ett officiellt intyg bifogas som visar att produktionsprocessen har granskats och befunnits uppfylla tillämpliga krav.

- Enligt den italienska texten skall alltså varje varuleverans påtecknas av en tjänsteman med kontrollansvar, medan det för den till exempel franska skinnvaruförsäljaren som skall tillämpa reglerna räcker att till handelsdokumentet bifoga en kopia av ett intyg som en officiell veterinär skrivit ut någon gång under de trettio senaste dagarna.

- Denna skillnad är av betydelse för reglernas efterlevnad och deras snabba tillämpning.

Jag vill därför fråga kommissionen:

- Vilken språkversion gäller?

- Vad tänker kommissionen göra för att lösa detta problem och enligt vilken tidsplan?

- Anser inte kommissionen att denna situation skulle kunna leda till att de regler som ligger till grund för konkurrenspolitiken och den inre marknaden överträds?

(1) EGT L 73, 15.5.2001, s. 38.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

Kommissionen har i likhet med parlamentsledamoten konstaterat att den italienska versionen av artikel 9 i kommissionens beslut 2001/208/EG av den 14 mars 2001 om vissa skyddsåtgärder beträffande mul- och klövsjuka i Frankrike skiljer sig från de övriga språkversionerna som offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Men i motsats till vad parlamentsledamoten anför sägs det inte i den italienska versionen att varuleveransen måste granskas av den ansvarige officielle veterinären, utan bara att denne måste stämpla handelsdokumenten.

Gemenskapens lagstiftare hade inte för avsikt att införa en särskild stämpel för de dokument som skall åtfölja produkter som omfattas av artikel 9 i ovan nämnda beslut.

Kommissionen beklagar verkligen felet i den italienska versionen, men anser inte det vara nödvändigt att offentliggöra en rättelse i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, eftersom bestämmelserna i beslut 2001/208/EG, ändrat t.ex. genom kommissionens beslut 2001/250/EG av den 29 mars 2001(1), inte längre är i kraft efter den 12 april 2001.

(1) EGT L 90, 30.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0780/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(15 mars 2001)

Ämne: Samlingsregeringar med högerextremistiska partier

Om Silvio Berlusconi, som är ordförande för Forza Italia och ledamot av Europaparlamentet för EPP, kommer att väljas till ny italiensk statsminister, då får vi se hur pass konsekvent Europeiska unionen är i sin hållning gentemot medlemsstaterna. Europeiska unionen hotar att använda två olika måttstockar. Det börjar se ut som om det finns en uppsättning regler för de stora medlemsstaterna och en annan för de små. De kommande månaderna får utvisa om det verkligen förhåller sig så.

Forza Italia kan komma till makten endast tillsammans med två koalitionspartner som vardera har väsentliga drag gemensamma med Jörg Haiders FPÖ i Österrike. Gianfranco Fini som är den viktigaste bundsförvanten till Forza Italia och sannolikt kommer att bli vice premiärminister byggde upp sitt parti Alleanza Italia på ruinerna av den gamla fasciströrelsen. Alleanza Italia har visserligen gjort sig mycken möda för att ta avstånd från sitt högerextremistiska ursprung, men partiet vårdar dock fortfarande arvet från Mussolinis tid. Likheten med Haiders nazistsympatier är slående.

Europa kommer alltså inom kort att stå inför ett politiskt dilemma: är unionen beredd att tillämpa samma måttstockar på medelstora och stora medlemsstater? I fjol bildade det österrikiska partiet FPÖ en samlingsregering med det konservativa partiet ÖVP. När det konstaterades att ett populistiskt parti som hade rykte om sig för främlingsfientlighet hade kommit till makten i en medlemsstat av EU, då blev det stor uppståndelse i de övriga 14 medlemsstaterna. Österrike utsattes för ett system med politiska sanktioner och de bilaterala diplomatiska kontakterna med landet lades på is.

Om ett högerextremistiskt parti, framför allt Alleanza Italia, skulle komma att ingå i Italiens regering efter det kommande valet, tänker rådet då tillämpa samma måttstockar som när samlingsregeringen mellan ÖVP och FPÖ hade bildats i Österrike och vidta liknande åtgärder som då? Om inte: varför mäter rådet med olika måttstock, beroende på om det handlar om en samlingsregering med ett högerextremistiskt parti i Österrike (FPÖ) eller i Italien (Alleanza Nazionale)?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0780/01 och E-0819/01

(13 juli 2001)

Rådet erinrar om att de åtgärder avseende Österrike som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till beslutades av regeringarna i fjorton medlemsstater och inte av rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0978/01

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Kommissionens meddelanden om miljörisker som orsakas av utarmat uran

Vilka förbindelser har kommissionen upprättat med det brittiska försvarets enhet för strålningsskydd och byrån för bedömning och forskning i försvarsfrågor (DERA) när det gäller de miljörisker som orsakas av utarmat uran?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0885/01, E-0977/01, E-0978/01 och E-0982/01 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(5 juni 2001)

Kommissionen bjöd in internationella organisationer (Världshälsoorganisationen, FN:s miljöprogram, Internationella atomenergiorganet, NATO) till en rundabordsdiskussion om utarmat uran den 31 januari 2001. Förutom inbjudan har ingen annan korrespondens förekommit. Dessutom informerade kommissionen de andra organisationerna om yttrandet från den expertgrupp som inrättades enligt artikel 31 i Euratomfördraget den 6 mars 2001 och kommissionen informerades om FN:s miljöprograms rapport som kom ut den 14 mars 2001.

Kommissionen hade ingen kontakt med de andra organisationer frågeställaren nämner. Bland det material olika organisationer, särskilt NATO, har bidragit med finns amerikanska handlingar med koppling till miljö- och hälsokontoret (Office of Environmental and Health Sciences) vid det amerikanska försvarsdepartementet.

Informationsflödet om utarmat uran är betydande (i form av exempelvis handlingar och Internet-material). Expertgruppen har undersökt en stor del av detta material och har lagt ned mycket arbete på att identifiera vad som utgör ursprungliga, validerade informationskällor. De viktigaste referenserna till sådana informationskällor finns med i det offentliggjorda yttrandet.

Kommissionen anser att det är i alla organisationers intresse att utbyta information i så stor utsträckning som möjligt, men utan att göra avkall på oavhängigheten i samband med utvärderingen av informationen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1694/01

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Vitbok om ungdomspolitik

Under flera års tid har förhandlingar förts mellan kommissionen och europeiska ungdomsorganisationer med siktet inställt på att få fram en vitbok. Vitbokens uppgift är att fungera som riktningsvisare då europeisk ungdomspolitik verkställs. Varför har man inte åstadkommit en vitbok om europeisk ungdomspolitik?

Hur ämnar kommissionen aktivt delta i utformandet av en enhetlig europeisk ungdomspolitik?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1694/01, E-1733/01, E-1903/01, E-1904/01 och E-2050/01 ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(2 augusti 2001)

Kommissionen anser att politiken för samarbete i ungdomsfrågor på den europeiska nivån bör förstärkas. Därför inledde kommissionen i slutet av 1999, på initiativ av kommissionsledamoten med ansvar för utbildning och kultur, förberedelserna för en vitbok om detta ämne.

Kommissionen ville att vitboken skulle föregås av ett omfattande samråd, utan tidigare motstycke: samråd med ungdomar i alla medlemsstater under 2000, avslutat med ett europeiskt möte i Paris i oktober 2000, samråd med det civila samhället och forskare samt diskussioner med medlemsstaterna. Detta samråd avslutades i mars 2001 i Umeå i Sverige.

Sedan dess håller kommissionen, med stöd av ungdomarna och av medlemsstaterna, på att utarbeta vitboken, som bör publiceras före slutet av året.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1604/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Turkiet fällt i Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna

Den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna fällde i ett beslut nyligen (den 10 maj 2001) Turkiet för att landet på Cypern har begått omfattande och systematiska brott mot 14 artiklar i den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.

Detta beslut är i linje med det beslut som samma domstol tog 1998 i Loizidou-målet, vilket Turkiet än så länge inte har rättat sig efter. När det gäller det nya beslutet säger det turkiska utrikesministeriet i ett meddelande att Turkiet inte kan tillämpa ett sådant beslut.

Mot bakgrund av att Europadomstolens beslut är bindande och definitivt, har kommissionen för avsikt att införliva att Turkiet till fullo och ovillkorligt skall rätta sig efter Europadomstolens beslut i de långsiktiga åtaganden från Turkiets sida som ingår i parterskapet EU-Turkiet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Günter Verheugen

(10 juli 2001)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-1599/01 från Zacharakis(1).

(1) Se s. 198.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0533/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(23 februari 2001)

Ämne: Italiensk forskning kring Balkansyndromet

Europeiska kommissionens ordförande Romano Prodi inbjöd toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent att delta i en undersökning av sjuka och avlidna Balkanveteraner. Den berörde personen har vid ett flertal tidigare tillfällen uppträtt som expert på kemisk krigföring. Vetenskapliga kolleger till honom har också gjort gällande att han använt sig av mindre vetenskapliga forskningsmetoder. 1995 dömdes Heyndrickx till ett år villkorligt fängelse för osann utsaga i skrift. Fyra år senare blev han återigen omtalad, eftersom rättsväsendet i Sydafrika misstänkte honom för att ha nära kontakter till dr Wouter Basson, som är mera känd under namnet Doktor Död. Basson arbetade med att ta fram ett vaccin för att utrota den svarta rasen.

1. När har kommissionen beslutat att inbjuda toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent att delta i en undersökning av sjuka och avlidna Balkanveteraner?

2. På vems förslag beslutade kommissionen att inbjuda toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent att delta i en undersökning av sjuka och avlidna Balkanveteraner?

3. Känner kommissionen till vilket rykte toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent har, framför allt att vetenskapliga kolleger till honom har också gjort gällande att han använt sig av mindre vetenskapliga forskningsmetoder? Om så är fallet: varför har kommissionen trots det beslutat att inbjuda toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent att delta i en undersökning av sjuka och avlidna Balkanveteraner? Om så inte är fallet: tänker kommissionen införskaffa ytterligare upplysningar om toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent?

4. Känner kommissionen till de nära kontakter till dr Wouter Basson som toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent skall ha haft, enligt vad som gjorts gällande av rättsväsendet i Sydafrika? Om så är fallet: varför har kommissionen trots det beslutat att inbjuda toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent att delta i en undersökning av sjuka och avlidna Balkanveteraner? Om så inte är fallet: tänker kommissionen införskaffa ytterligare upplysningar om de nära kontakter till dr Wouter Basson som toxikologen Aubin Heyndrickx från Gent skall ha haft, enligt vad som gjorts gällande av rättsväsendet i Sydafrika?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 juni 2001)

Mr Heyndrickx har på eget initiativ skickat flera brev till kommissionens ordförande.

Kommissionen har inte ålagt Mr Heyndrickx att utföra de undersökningar som nämns i frågeställarens fråga och känner inte heller till vilken annan verksamhet han ägnar sig åt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1761/01

från Niall Andrews (UEN) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Ratificeringen av Cotonou-partnerskapsavtalet

Den 23 januari i fjol godkände och undertecknade EU:s femton medlemsstater och 77 AVS-länder Cotonou-partnerskapsavtalet i Benin.

Avtalet skall ersätta Lomékonventionen, och visar ett engagemang utan motstycke från EU:s sida till förmån för utvecklingsländerna i Afrika, Karibien och Stillahavsområdet under de kommande tjugo åren.

För nästan ett år sedan ansåg kommissionen och medlemsstaternas regeringar att det var av yttersta vikt att avtalet undertecknades. Kan kommissionen bekräfta att mer än tretton AVS-länder men inte ett enda EU-land hittills ratificerat Cotonouavtalet?

Avtalet är mycket viktigt för AVS-länderna. Kan kommissionen därför informera medlemsstaterna om vilka praktiska åtgärder som den vidtagit för att påskynda ratificeringsprocessen samt informera oss om när den tror att avtalet kommer att träda i kraft?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(28 juni 2001)

Cotonouavtalet undertecknades av flertalet parter den 23 juni 2000, men det stod öppet för undertecknande till årets slut och under denna tid undertecknades det av ytterligare fyra parter.

Kommissionen kan bekräfta att enligt de uppgifter som erhölls den 19 juni från rådets sekretariat och sekretariatet för staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-staterna), alltså de institutioner hos vilka ratifikationshandlingarna skall deponeras, hade 14 AVS-stater och ingen medlemsstat ratificerat avtalet.

Kommissionsledamoten med ansvar för biståndsfrågor uttryckte vid rådets (biståndsfrågor) sammanträde den 31 maj 2001 kommissionens oro för att ratificeringen skulle bli fördröjd i onödan. Han har skrivit till alla ministrar för biståndsfrågor och bett dem om besked om när de räknar med att ratificeringen kommer att vara klar. Kommissionen avser att sätta upp en poängtavla på sin hemsida för att följa utvecklingen och påskynda processen.

De signaler som kommissionen hittills har fått ger vid handen att parlamentet i en medlemsstat har godkänt avtalet och att flertalet medlemsstater räknar med att ratificera det i slutet av 2001. Men medan det bara krävs att 2/3 av AVS-staterna ratificerar avtalet för att det skall träda i kraft, krävs det från europeisk sida att alla medlemsstater ratificerar det och att gemenskapen godkänner det. Avtalet kan därför inte förväntas träda i kraft förrän någon gång under år 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1876/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Förenade kungariket)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Förenade kungariket som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Förenade kungariket som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(24 juli 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1490/01

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(18 maj 2001)

Ämne: Lika behandling av skolor i andra medlemsstater när det gäller skatteavdrag

Enligt den tyska skattelagstiftningens artikel 10.1.9 har en skattebetalare som betalar en skolavgift för ett barn som denne erhåller barnbidrag eller skolpeng för och som går i en alternativ

skola som är godkänd enligt författningens artikel 7.4 eller enligt delstatslagstiftningen, möjlighet att ta upp 30 procent av denna skolavgift som en särskild utgift. Detta gäller emellertid inte skolor som ligger i någon annan medlemsstat.

Anser kommissionen att detta är förenligt med den fria rörligheten för tjänster i samband med skolgång?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 juli 2001)

Kommissionen håller på att granska detta problem på grundval av ett nyligen inkommet klagomål i samma ärende. Vid behov kommer kommissionen att fatta ett beslut om eventuellt inledande av det förfarande om fördragsbrott som avses i artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2057/01

från Dirk Sterckx (ELDR) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Direktiv 1999/44/EG om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier: otillräckligt skydd för affärsinnehavaren

Direktiv 1999/44/EG(1) ålägger affärsinnehavaren att ge konsumenten två års garanti på konsumtionsvaror som han säljer. Leverantören, importören eller tillverkaren gör däremot inget enda lagstadgat garantiåtagande gentemot affärsinnehavaren. Affärsinnehavaren måste följaktligen räkna med sin leverantörs goda vilja, om han måste reparera eller ersätta en bristfällig produkt. I praktiken står affärsinnehavaren själv för kostnaderna för reparation och ersättning. Det tar ofta för lång tid och blir för dyrt att vidta rättsliga åtgärder.

Anser inte kommissionen att det är ojämlikt och orimligt att lägga så tunga garantiåtaganden på affärsinnehavarna, eftersom de inte har samma ersättningsmöjligheter gentemot tillverkaren eller importören av den bristfälliga produkten. Har kommissionen redan begrundat denna obalans i dagens lagstiftning, och har den redan fått andra klagomål om detta? Anser inte kommissionen att lagstiftningen även borde ge affärsinnehavaren vissa rättigheter, om han köper in en bristfällig produkt från sin leverantör?

(1) EGT L 171, 7.7.1999, s. 12.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Enligt artikel 4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier har den slutliga säljaren regressrätt gentemot andra led i distributionskedjan. Enligt artikel 4 skall, när den slutliga säljaren är ansvarig gentemot konsumenten på grund av sådan bristande avtalsenlighet som beror på handlande eller underlåtenhet av tillverkaren, en säljare i tidigare led i samma avtalskedja eller någon annan mellanhand, den slutliga säljaren ha rätt att rikta anspråk mot den eller de personer i avtalskedjan som är ansvarig. Frågan om mot vilken eller vilka ansvariga personer den slutliga säljaren kan rikta anspråk skall, liksom frågan om vilka åtgärder och villkor som därvid skall gälla, avgöras enligt nationell lag.

Det är således medlemsstaternas lagstiftningar som måste innehålla bestämmelser om effektiva möjligheter för den slutliga säljaren att åberopa regressrätten.

Avtalsförbindelsen mellan den slutliga säljaren och den person i distributionskedjan av vilken han eller hon köper styrs emellertid av principen om avtalsfrihet, eftersom det rör sig om ett avtal mellan två handlare. Säljarens rättigheter kan därför begränsas genom avtalet. Detta klargörs i skäl 9 i direktivet.

För parlamentsledamotens information skall direktivet träda i kraft från och med den 1 januari 2002 med hjälp av nationella genomförandebestämmelser.

Tvister och klagomål som uppstår till följd av transaktioner som anges i genomförandebestämmelserna för direktivet måste åtgärdas inom ramen för medlemsstaternas nationella rättssystem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1560/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(28 maj 2001)

Ämne: Dolomiterna som världskulturarv

Unesco håller för närvarande på att undersöka om Alperna skall godkännas som världskulturarv.

Kan kommissionen meddela om den särskilt ämnar arbeta för ett erkännande? Alperna sträcker sig över flera EU-medlemsstater och ett officiellt stöd från kommissionens sida vore därför berättigat.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 juli 2001)

Kommissionen skulle välkomna om Alperna upptogs på Unesco:s världsarvslista enligt 1972 års konvention om skydd för världens kultur- och naturarv. Detta skulle innebära ett allmänt erkännande av Alpernas betydelse som primärt naturområde, som förtjänar det skydd och de fördelar som det innebär att vara upptagen på listan.

Eftersom gemenskapen inte är part till världsarvskonventionen främjas begäran om att godkänna Alperna som världsarv bäst genom att de medlemsstater som direkt berörs av den officiellt stöder den.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0607/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Medel ur gemenskapsbudgeten till religiösa samfund inom EU

Inom varje medlemsstats budget ges stöd av allmänna medel för att stödja olika religiösa samfund i respektive stat eller för att stödja olika initiativ av social karaktär.

Detta sker i överensstämmelse med de skattebetalares önskemål, vilka vill att en viss del av deras skatt skall ges som stöd till den kyrka de har valt eller till ett visst socialt initiativ inom den stat eller region vederbörande tillhör.

Kan kommissionen uppge om den kan tänka sig att avsätta medel ur EU:s budget för att, vid sidan om andra former av sociala initiativ, stödja de kyrkor som gemenskapens medborgare tillhör?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(30 april 2001)

Medlemsstaterna stödjer religiösa samfund på skilda sätt. Även om skattesystemet endast används direkt i detta syfte i ett fåtal fall är den normala ordningen att medlemsstaterna anser de frivilliga bidragen som skatteavdragsberättigande och ger direkt stöd till särskild verksamhet och välgörenhetsarbete. De religiösa samfunden och dess medlemmar kan utföra sådant arbete och på så sätt kan samfunden få bidrag. Många verksamheter som bedrivs av religiösa samfund och dess medlemmar får också gemenskapsmedel. Kommissionen finner ingen anledning att komplettera detta med andra former av budgetmässigt stöd och de religiösa samfunden har heller inte begärt att så skall ske.