SKRIFTLIG FRÅGA E-2242/01

från Mikko Pesälä (ELDR) och Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(26 juli 2001)

Ämne: Löptiden för sysselsättningspolitiska program inom ramen för strukturfonderna samt utveckling av dessa program

De insatser som görs med hjälp av strukturfonderna har karaktären av projekt. Ett vanligt problem i samband med till exempel de sysselsättningsskapande projekten är att möjligheterna att skapa bestående arbetstillfällen med deras hjälp inte är särskilt goda. Därför borde projektens löptid förlängas så att varaktiga resultat skall kunna åstadkommas.

Ibland händer det att ett projekt kan förlängas på en viss tid med hjälp av nationell finansiering, med den påföljd att resultatet blir bättre. För det mesta har emellertid kommunerna endast små möjligheter till sådan finansiering.

Det kunde vara bra om eventuella företagsstöd förknippades med en sysselsättningsplikt.

Trots att det är medlemsstaterna som ansvarar för genomförandet av strukturfondsprojekten borde kommissionen ta ställning till frågan.

Vi ber nu kommissionen om besked om vad kommissionen tänker göra för att resultaten av projekten skall bli bättre, bland annat med tanke på deras sysselsättningsskapande inverkan.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(10 oktober 2001)

Att skapa och upprätthålla sysselsättningen inom gemenskapens regioner utgör både direkt och indirekt ett av huvudsyftena med de program som stöds av Europeiska unionen genom strukturfonderna. Projektens optimala löptid och det faktum att stödet beror av antalet skapade arbetstillfällen är, som parlamentsledamoten antyder, viktigt att beakta. Men det är också viktigt att dessa bedömningar anpassas till de olika typer av insatser som genomförs inom ramen för strukturfonderna, det vill säga produktiva investeringar, infrastruktur och utbildning.

En av strukturfondernas viktigaste metoder för att skapa arbetstillfällen är stöd till produktiva investeringar, speciellt till små- och medelstora företag. Kommissionens utvärdering av strukturfondernas effekter på små- och medelstora företag, som avslutades 1999, visade att mellan 1994 och 1999 skapades 2,3 miljoner arbetstillfällen brutto eller 2 miljoner arbetstillfällen netto. Där det är möjligt kopplas stödet till nyskapade arbetstillfällen. Ett sådant tillvägagångssätt kan dock inte tillämpas allmänt, till exempel under omständigheter där stöd beviljats för att förbättra små- och medelstora företags konkurrenskraft genom att uppmuntra förnyelse eller fortbildning av de anställda.

Stöd till investeringar i infrastruktur är också en betydande angelägenhet inom ramen för strukturfonderna, särskilt i mål 1-områdena (minst utvecklade områden). Sysselsättningen som är direkt förenad med denna investering är kortvarig, nämligen genomförandefasen. På samma gång är förekomsten av transporter, telekommunikationer och infrastrukturer för energi nödvändiga för den långsiktiga konkurrenskraften och för den varaktiga sysselsättningen i en region.

De utbildningsåtgärder som stöds inom ramen för Europeiska socialfonden (ESF) är riktade mot sysselsättningsskapande och har som syfte att genomföra det som prioriteras i den europeiska sysselsättningsstrategin. Strategin är utformad för att utöka möjligheten att finna arbete, stödja företagaranda, anpassa de anställdas kunskaper och färdigheter och skapa jämställdhet som en del av den allmänna insatsen för att skapa permanenta arbetstillfällen. I praktiken finns det betydande variationer i löptiden för de åtgärder som stöds av ESF. Dessa variationer, som återspeglar vilka typer av projekt som har valts ut för stöd av partner på fältet, försöker i allmänhet att ta hänsyn till de mycket olika behoven hos berörda socialgrupper.

Kommissionen förblir öppen för alla förslag som skulle göra insatser genom strukturfonderna mer effektiva när det gäller att skapa sysselsättning.