ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0103/03

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Moms på italienska biltunnelavgifter

I den italienska budgetförordningen för 2003 föreskrivs i artikel 21 punkt 15 att den normala momsavgiften på tjugo procent skall tas ut på vägavgifter för tunnlar mellan olika länder. Därigenom upphävs lagdekret från 1972 där det angavs att inga avgifter fick tas ut för internationella tunnlar och Italien har följt kommissionens uppmaning och anpassat sig efter EG-domstolens beslut av den 12 september 2000. Tillämpningen av detta beslut har skapat en paradoxal situation, både när det gäller Mont Blanc-tunneln mellan Italien och Frankrike och när det gäller Sankt Bernhardstunneln mellan Italien och Schweiz. Vid Mont Blanc är avgifterna nu tjugo procent högre på den italienska sidan, eftersom momsen alltid varit inräknad i det franska priset, och vid Sankt Bernhard är avgiften högre på den italienska sidan eftersom det inte finns någon moms i Schweiz. Denna situation innebär att konkurrensen snedvrids mellan tunnelbolagen, och den skapar problem för användarna. Vad anser kommissionen om detta?

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 mars 2003)

Som parlamentsledamoten säger har Italien anpassat sig till sjätte momsdirektivet (rådets direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977(1)) i enlighet med domstolens tolkning av direktivet genom domarna av den 12 september 2000 rörande tillhandahållande av vägar mot betalning av vägtull. Italien har till följd av ett överträdelseförfarande som kommissionen inlett ändrat lagstiftningen för att avskaffa momsbefrielsen avseende internationella tunnlar.

Angående förbindelsen med Frankrike kan kommissionen konstatera att det inte är den nuvarande situationen utan den tidigare situationen, när moms togs ut i Frankrike men inte i Italien, som medförde en snedvridning av konkurrensen (och som ledde till ett klagomål). Numera tar de två medlemsstaterna i fråga ut mervärdesskatt för samma tjänster.

Angående förbindelsen med Schweiz bör det påpekas att Schweiz inte är medlem i EU och att landet därför inte behöver följa gemenskapsrätten t.ex. i fråga om mervärdesskatt. Koncessionsinnehavarnas situation är inte jämförbar, eftersom dessa omfattas av andra bestämmelser, och följaktligen är det inte fråga om någon snedvridning av konkurrensen.

Slutligen konstaterar kommissionen att parlamentsledamotens påstående om att situationen skapar problem för användarna är alltför inexakt för att kommissionen skall kunna göra någon bedömning av detta.

(1) Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, EGT L 145, 13.6.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0144/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUMauritius och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUMauritius kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Mauritius fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

1. Under perioden 3 december 2002 till 2 december 2003 uppgår den ekonomiska ersättning som föreskrivs i det nu gällande protokollet till 412 500 euro per år(1). Hälften av detta belopp, dvs. 206 250 euro per år är avsett att finansiera riktade åtgärder för att utveckla Mauritius fiskesektor.

2. Ovannämnda ekonomiska ersättning på 412 500 euro om året utgör det belopp som betalas i utbyte mot de fiskemöjligheter som ställs till förfogande för gemenskapsflottan och täcker en årlig fångstvikt på 5 500 ton i Mauritius vatten. Om gemenskapsfartygens årliga fångster i Mauritius vatten överstiger denna kvantitet skall ersättningen höjas med 50 euro för varje extra ton fångst.

3. När det gäller de belopp som skall betalas av ägarna till gemenskapsfartygen föreskrivs det följande i punkt 2 i bilagan till protokollet:

Avgiften skall vara 25 euro per ton fångst i Mauritius vatten.

För notfartygen för tonfiskfiske skall licenserna utfärdas vid förskottsbetalning av ett årsbelopp på 1 750 euro per notfartyg, vilket motsvarar avgifterna för 70 ton årlig fångst i Mauritius vatten.

För fartyg för fiske med flytlinor skall licenserna utfärdas vid förskottsbetalning till Mauritius av ett årligt belopp på 1 375 euro för fartyg större än 150 BRT och 1 000 euro för fartyg på högst 150 BRT.

Dessa belopp motsvarar avgifterna för 55 respektive 40 ton årliga fångster i Mauritius vatten.

(1) Se artiklarna 2 och 3 i det protokoll om fastställande för perioden 3 december 19992 december 2002 av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Mauritius om fiske i Mauritius vatten (EGT L 180, 19.7.2000) till vilket det hänvisas i det avtal genom skriftväxling om provisorisk tillämpning av samma protokoll under perioden 3 december 2002 till 2 december 2003, vilket paraferades av båda parterna den 29.11.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0135/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUKap Verde och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUKap Verde kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Kap Verdes fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

1. I artikel 2 i det nu gällande protokollet till fiskeavtalet mellan gemenskapen och Republiken Kap Verde(1) fastställs det ekonomiska bidraget till 680 000 euro per år. Av det beloppet anges i protokollet att 280 000 euro/år avser de åtgärder till stöd för Kap Verdes fiskesektor som avses i artikel 3 i det protokollet.

2. Det ekonomiska bidraget på 680 000 euro per år representerar det belopp som betalas i utbyte mot de fiskemöjligheter som ställs till förfogande för gemenskapsflottan.

3. De belopp som betalas av fartygsägarna fastställs i punkterna 2 och 3 i bilagan till protokollet.

För tonfiskfiske är licensavgiften 25 euro per ton tonfisk som fångats i Kap Verdes vatten. Licenser utfärdas sedan förskottsbetalning erlagts med 2 750 euro för notfartyg för tonfiskfiske, 2 000 euro för fartyg som bedriver fiske med flytlinor och 300 euro för fartyg som bedriver spöfiske med fasta linor. Utöver förskottsbelopper måste varje fartyg dessutom betala 100 euro till finansieringen av observatörsprogrammet. Förskottsbeloppen dras av från det totala belopp som skall

betalas på grundval av de fångster som gjorts under föregående år, men om det belopp som skall betalas är mindre än förskottet kan mellanskillnaden inte återkrävas.

När det gäller brackor är licensavgiften 168 euro per BRT per år.

(1) EGT L 47, 19.2.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0296/03

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(7 februari 2003)

Ämne: Edith Cresson

Enligt pressmeddelande IP/03/101 av den 22 januari 2003 har kommissionen beslutat att tillställa Edith Cresson en förklaring som hon skall uttala sig om. Förklaringen innefattar en redogörelse för eventuella fall av sviken tjänsteplikt under hennes tid som ledamot av kommissionen.

Detta innebär att kommissionen uppfyllt ett krav från Europaparlamentet i dess resolution av den 29 november 2001 om skydd av gemenskapens ekonomiska intressen(1). Kravet gick ut på att kommissionen vid behov skulle låta Europeiska gemenskapernas domstol utreda vad Cresson gjort sig skyldig till.

I punkt 21 i resolutionen hade parlamentet erinrat om att den före detta kommissionsledamoten misstänktes också för annat än att ha anställt en tandläkare som vetenskaplig rådgivare,

nämligen för

a) att det inte gått rätt till när ett flertal kontrakt tilldelats en firma som hade anknytning till henne, kort innan hon tillträdde sitt ämbete som ledamot av kommissionen,

b) att hon ordnat så, att en av hennes rådgivare gratis fått en dyr bostad i Bryssel till sitt förfogande,

c) att en tysk advokat såsom täckmantel fått i uppdrag att utföra fullständigt ovidkommande studier och undersökningar, för att han skulle kunna komma och gå som han ville i kommissionsledamotens kansli och möjligtvis få insyn i och utöva inflytande på ömtåliga frågor (affären Leuna) som kommissionsledamoten på sin tid var sysselsatt med.

Kan kommissionen berätta om kommissionen tagit upp dessa punkter och om de ovannämnda påståendena finns med i den förklaring som tillställts den före detta kommissionsledamoten för yttrande?

(1) EGT C 153 E, 27.6.2002, s. 325.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(18 mars 2003)

Som jag sade till kommittén för budgetkontroll den 22 januari 2003 har Edith Cresson anmodats att lämna in yttranden som svar på den förklaring som kommissionen har skickat till henne. Eftersom frågan är föremål för en administrativ utredning måste sekretess och rätten till försvar skyddas. Kommissionen bör således under dessa omständigheter inte tillhandahålla några detaljer om förklaringen.

Den förklaring som kommissionen har skickat till Edith Cresson grundar sig på resultat från en noggrann utredning som har utförts av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) och kommissionens utrednings- och disciplinbyrå (IDOC) och som har pågått under flera år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0447/03

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(19 februari 2003)

Ämne: Industrifiskets konsekvenser för fågelbestånden

Har kommissionen beställt undersökningar om industrifiskets effekter på tobisbestånden och de efterföljande konsekvenserna för fågelbestånden, som förefaller att vara allvarligt hotade vid de brittiska kusterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 mars 2003)

Det senaste decenniet har fiske efter havstobis uppkommit i nordvästra Nordsjön utanför Firth of Forth. Detta är en betydelsefull häckningsplats för sjöfågel och avlägsnandet av stora mängder tobis inom havfåglarnas födosöksområde blev snart en fråga som ingav farhågor. Förenade kungariket begärde ett moratorium för tobisfiske invid havsfågelkolonier längs Förenade kungarikets kust, och kommissionen svarade genom att begära råd från ICES.

En studiegrupp inom ICES sammankallades 1999. På basis av tillgängliga uppgifter föreslog gruppen häckning av tretåig mås som den bästa praktiskt användbara indikatorn på tillgången på tobis, i varje fall för havsfågel; populationerna av tretåig mås avtar om häckningsframgången ligger under en viss tröskel och ökar om häckningsframgången ligger över en annan tröskel. Studiegruppen föreslog därför att värden för dessa två trösklar skulle användas för att utlösa och häva fiskestopp för tobis i närheten av Firth of Forth. Eftersom häckningsframgången av tretåig mås hade gått ner under tröskeln, rekommenderade studiegruppen att fisket skulle stoppas.

EG instämde i ICES rekommendation att fisket skulle stoppas. Det beslöts att fisket skulle vara stoppat under en treårsperiod från och med 2000 till och med 2002, och kommissionen uppmanades att lämna årliga rapporter till rådet (artikel 29a i rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer(1)).

När nu treårsperioden har förflutit kommer kommissionen att anordna ett expertmöte för att ta ställning till fortsatt handlande. En rapport som ställts samman av brittiska och danska forskare kommer att läggas fram vid mötet.

Rapporten bygger på uppgifter från följande avtal som finansieras med EG-medel och nationella medel:

- Populationsstrukturen hos tobis (Ammodytes marinus) och dess följder för interaktion mellan rovfåglar och fiske (DG XIV CFP. 94/071);

- Effekterna för bifångstarter av storskaligt industriellt fiske (Elifonts) (CFP 95/078);

- Modellering av populationsdynamiken med rumslig upplösning hos tobispopulationer (Ammodytes marinus) i Nordsjön (CFP 98/025);

- Interaktion mellan havsmiljön, rovfåglar och bytesfisk: konsekvenser för hållbart tobisfiske (Impress) (FP5 QOL-2000-5.1.2);

- Det danska övervakningsprogrammet (Dalskov 2002, Jensen m.fl. 2002);

- En ekosystemmodell för att ange en hållbar nivå för fiske efter tobis (Scottish Executive ROAME MF0463).

(1) EGT L 125, 27.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0849/03

från Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) till kommissionen

(13 mars 2003)

Ämne: Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och effekter på potatisproduktionen

I år genomgår gemenskapens potatisodlare åter en av sina cykliska kriser som vittnar om behovet av att inrätta en gemensam organisation av marknaden för denna sektor. Trots jordbrukarnas stora insatser för att själva reglera produktionen är priserna så känsliga för fluktuationer på marknaden att kriser blir så gott som oundvikliga.

Anser inte Europeiska kommissionen, mot bakgrund av dessa periodiska prisnedgångar, att förslaget till reform av den gemensamma jordbrukspolitiken kommer att ge upphov till större instabilitet inom potatissektorn, eftersom man i förslaget förutser en möjlighet för de jordbrukare som har rätt till stöd som inte är bundna till produktionen att lägga om produktionen och rikta in den på icke stödberättigade odlingar? När har kommissionen för avsikt att lägga fram en undersökning om vilka konsekvenser de icke produktionsbundna stöden får för dessa odlingar? Har Europeiska kommissionen definitivt gett upp tanken på att inrätta en gemensam organisation av marknaden för att reglera potatisproduktionen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 april 2003)

Kommissionens förslag om reform av den gemensamma jordbrukspolitiken är avsett att leda fram till ett jordbruk som är marknadsorienterat.

Mot den bakgrunden bör marknadens regler spela sin roll som skyddsbarriär och undvika att ge strukturella obalanser mellan utbud av och efterfrågan på en produkt.

Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att noggrant läsa delförslagen i avdelning III kapitel 5 i kommissionens reformförslag. Genom dessa öppnas möjlighet för medlemsstaterna att välja en regional inriktning, vilket skulle kunna vara mycket intressant för traditionella potatisodlare.

Det bör för övrigt erkännas att, som de flesta grödor, kräver potatisodling en viss grad av specialisering, investeringar i brukningsredskap och solid erfarenhet för att svara upp emot de krav som ställs när denna produkt saluförs på marknaden. Eftersom frågan handlar om att inrätta en gemensam organisation av marknaden för potatis, vill kommissionen framhålla för parlamentsledamoten att den nyligen drog tillbaka ett förslag som överlämnades till rådet i november 1991, eftersom detta aldrig lyckades bli föremål för samförstånd mellan medlemsstaterna.

Kommissionen tror emellertid att ett sådant förslag inte längre är motiverat till följd av förslaget om reform av den gemensamma jordbrukspolitiken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0428/03

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(18 februari 2003)

Ämne: Social klausul i de internationella fiskeavtalen

Europaparlamentet har i sina senaste resolutioner om internationella fiskeavtal (t.ex. resolutionen av den 20 november 2002 om fiskeavtalet mellan EEG och São Tomé och

Príncipe) framhållit att protokollen till avtalen bör innefatta den sociala klausul som antogs den 19 december 2001 vid plenarsammanträdet för dialogkommittén för fiskesektorn, i syfte att garantera att samtliga sjömän anställda ombord på gemenskapens fartyg har rätt till föreningsfrihet och att förhandla om kollektivavtal, att de inte utsätts för diskriminering, uppbär en anständig lön, samt åtnjuter likartade levnads- och arbetsvillkor som EU:s sjömän.

Hur tänker kommissionen få med denna sociala klausul när den förhandlar om framtida fiskeavtal med länder utanför EU?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 mars 2003)

Kommissionen har för avsikt att systematiskt föreslå att den sociala klausul som antogs av arbetsmarknadens parter skall ingå i alla framtida förhandlingar med tredjeländer om ingående av fiskeavtal eller förnyelse av fiskeprotokoll.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0186/03

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(31 januari 2003)

Ämne: Åsikts- och yttrandefrihet i Ryssland

Den ryska rörelsen Iduschjie Vmeste (gemensam marsch) som redan beräknas ha nästan 100 000 anhängare, varav de flesta är studenter, driver sedan nästan ett år tillbaka en energisk kampanj mot vissa författare som beskrivs som socialt utslagna, porrförfattare och litterära huliganer. I första hand har man attackerat två berömda författare, Viktor Pelevin och Vladimir Sorokin. Rörelsen har bland annat polisanmält Sorokin och dennes förläggare, Alexander Ivanov, för att ha spridit pornografi och perversa sexuella handlingar. Utredning pågår och de ryska myndigheterna har redan gjort tre husundersökningar på bokförlaget Ad Marginem. Vid en fällande dom riskerar Sorokin och Ivanov två års fängelse.

Vad har kommissionen fått för information om denna förtals- och hotkampanj som mer eller mindre stöds helt öppet av de ryska myndigheterna och vars offer är författare och intellektuella i Ryssland? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit och vilka åtgärder tänker den vidta för att få de ryska myndigheterna att garantera fullständig åsiktsfrihet i praktiken för samtliga ryska medborgare? Anser inte kommissionen, mot bakgrund av denna nya eventuella kränkning av yttrande- och åsiktsfriheten för de ryska medborgarna och medierna, att kommissionen bör se över kriterierna för sin politik gentemot Ryssland, i synnerhet när det gäller presstödet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 februari 2003)

Kommissionen har ingen specifik information om denna ryska rörelse, men den delar parlamentsledamotens oro över rapporterna om att yttrandefriheten antingen inskränkts eller hotas i Ryssland. Kommissionen är särskilt oroad över den försämrade situationen för oberoende medier, både på federal och på regional nivå, vilken sannolikt kommer att leda till minskad objektivitet, självständighet och professionalism hos tryckta medier och etermedier.

Kommissionen har konsekvent i sina kontakter med de ryska myndigheterna betonat vikten av yttrandefrihet och starka, självständiga medier. Kommissionen har satsat tekniskt bistånd i betydande omfattning för att främja de regionala massmediernas självständighet; detta har skett i syfte att utbilda journalister i objektiv rapportering och yrkesetik. Som en del av insatserna för att stärka det civila samhällets roll i Ryssland planerar kommissionen att tillhandahålla ytterligare stöd för utvecklingen av självständiga medier i utvalda ryska regioner.

På politisk nivå har kommissionen, inom ramen för den intensiva politiska dialogen mellan EU och Ryssland, under mötena med ryska myndigheter tagit upp och kommer att fortsätta att ta upp frågan om yttrandefrihet och kontroll av medier. Ett nära partnerskap med Ryssland kan endast bygga på fasta grundvalar bestående av gemensamma värderingar, som måste inbegripa garantier för yttrandefriheten. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att nära följa utvecklingen på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0495/03

från Joan Vallvé (ELDR) till kommissionen

(21 februari 2003)

Ämne: Respekt för och främjande av den språkliga mångfalden i Europa

I Europaparlamentets resolution av den 14 januari 2003 om de regionala och lokala myndigheternas roll i den europeiska integrationen (P5_TA-PROV(2003)0009) fastställs i punkt 13 f att en ny artikel 151 a med följande lydelse skall läggas till i EG-fördraget:

Inom sina behörighetsområden skall gemenskapen respektera och främja den språkliga mångfalden i Europa, bland annat de landsdels- och minoritetsspråk som är ett uttryck för denna mångfald, genom att uppmuntra till samarbete mellan medlemsstaterna och använda andra lämpliga styrmedel för att främja detta mål.

Kan kommissionen ange hur den tänker uppnå detta mål, mot bakgrund av att 2002 utnämndes till det Europeiska språkåret, och att det finns språk i Europa som har status som officiella språk i respektive medlemsstat, men som däremot inte är officiellt erkända inom EU såsom är fallet med katalanskan? Vilka konkreta förslag har kommissionen för att främja dessa språk, vars ställning är så speciell?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(19 mars 2003)

Efter det Europeiska språkåret, som enligt av rapporten om genomförandet(1) utan tvivel har bidragit till främjandet av språklig mångfald och språkinlärning, så har det funnits en allmänt spridd önskan om att fortsätta på den positiva linjen till förmån för språklig mångfald och språkinlärning som utvecklades under året. Kommissionen har utarbetat ett samrådsdokument om främjandet av språklig mångfald och språkinlärning(2), vilket även riktades till parlamentet. I samband med detta inleddes ett omfattande offentligt samråd i december 2002. Utifrån resultaten av samrådet avser kommissionen att under mitten av 2003 anta en handlingsplan för att främja språklig mångfald och språkinlärning baserad på åtgärder som använder resurser som finns tillgängliga i redan existerande program och verksamhet inom gemenskapen.

Kommissionen har föreslagit att anta en övergripande strategi i vilken både regionala och minoritetsspråk inkluderas. En av frågorna i diskussionsunderlaget handlar om på vilka sätt unionen kan stödja medlemsstaterna i främjandet av språklig mångfald.

Kommissionen har samtidigt finansierat en större studie om stöd till minoritetsspråken i Europa, som nu finns tillgänglig på generaldirektoratet för utbildning och kulturs webbsida(3).

Kommissionen har fortsatt att finansiellt stödja Europeiska byrån för mindre utbredda språk och informationsnätverket Mercator.

(1) KOM(2002) 597 slutlig.

(2) SEK(2002) 1234, 13.11.2002.

(3) http://europa.eu.int/comm/education/langmin_sv.html.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0592/03 från Bernd Lange (PSE) till kommissionen. Stöd från Europeiska unionens medel till Niedersachsen 2002.



Europeiska unionens officiella tidning nr 161 E , 10/07/2003 s. 0227 - 0227



SKRIFTLIG FRÅGA E-0592/03 från Bernd Lange (PSE) till kommissionen (28 februari 2003) Ämne: Stöd från Europeiska unionens medel till Niedersachsen 2002 1. Vilket stöd från EU:s medel har under 2002 gått till Niedersachsen, närmare bestämt från: - Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), - Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) utvecklingssektionen, - Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) garantisektionen, - Europeiska socialfonden (ESF) - Europeiska gemenskapens forskningsprogram, - Europeiska gemenskapens program på miljöområdet, - Europeiska gemenskapens övriga program? 2. Vilka var mottagarna? 3. Vilka medel tillhandahölls genom samfinansiering med delstaten Niedersachsen respektive Förbundsrepubliken Tyskland? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Prodi (21 mars 2003) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.