SKRIFTLIG FRÅGA E-2417/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: Behov av gemenskapslagstiftning för ett effektivt skydd för EU:s arkitektur- och kulturarv

Kvarteret Cabanyal-Canyamelar, som ligger i staden Valencia och som utropats till en kulturhistorisk tillgång av den regionala regeringen, hotas nu av ett projekt som godkänts av stadens kommunstyrelse som tänker förlänga Avenida Blasco Ibáñez fram till havet. Utkastet över projektet visar att 1 500 byggnader måste rivas i den gamla delen av staden, vilka härstammar från 1800-talet och som hittills skyddats av Valencias regering på grund av deras unika särdrag och kulturella betydelse. Bland de byggnader som skall rivas ligger exempelvis en av de mest typiska platserna i vårt kulturarv nämligen fiskemarknaden (Lonja de los Pescadores), den äldsta i Spanien och en av de äldsta i Europa.

Ett stort antal lokala och kulturella organisationer samt universitetsgrupper har motsatt sig dessa planer på att genomföra rivningar i kvarteret, som de anser vara ett museum under bar himmel, och de hävdar att kommunstyrelsen låtit platsen förfalla för att sedan kunna genomdriva projektet med att förlänga avenyn. Dessutom har dessa lokala organisationer kunnat visa att med de pengar som avsatts för tvångsinlösen och inkvartering av invånarna (9 000 miljoner pesetas) skulle man kunna restaurera kvarteret fullständigt och på så sätt uppnå det officiella skydd som den regionala regeringen fastställt.

Kvarteret Cabanyal-Canyamelar är ett typiskt exempel på det stora antalet stadsprojekt som håller på att genomföras inom EU och som påverkar det historiska kulturarvet, tvärtemot vad som avses i artikel 151 i EG-fördraget.

Enligt rekommendation 75/65/EEG(1) skall medlemsstaterna skydda arkitektur- och kulturarvet. Anser inte kommissionen mot denna bakgrund, och i ljuset av det som beskrivs ovan, att man måste införa en gemenskapslagstiftning för att skydda EU:s och dess medborgares historiska och konstnärliga kulturarv? Anser inte kommissionen att de befintliga mekanismerna, inbegripet rekommendationerna, är fullständigt otillräckliga för att garantera att artikel 151 i EG-fördraget uppfylls? Är kommissionen beredd att utarbeta ett eller flera förslag till direktiv som ger genomslagskraft åt rekommendation 75/65/EEG?

(1) EGT L 21, 28.1.1975, s. 22.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2416/00, E-2417/00 och E-2418/00 ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(11 oktober 2000)

Enligt artikel 151 (f.d. artikel 128) i EG-fördraget har gemenskapen begränsade befogenheter på kulturens område. Gemenskapens insatser bör inriktas på att uppmuntra samarbetet mellan medlemsstaterna och vid behov stödja och komplettera dessas handlande på några områden.

Härvidlag vill kommissionen fästa frågeställarens uppmärksamhet på att den inte kan lagstifta på områden som helt omfattas av medlemsstaternas behörighet.

När det gäller ett direktiv om obligatorisk tillämpning av rekommendation 75/65/EEG(1) där medlemsstaterna 1974 rekommenderades att underteckna Unescos konvention av år 1972 om skydd av världens kultur- och naturarv bör det framhållas att alla medlemsstater idag redan ratificerat eller godkänt konventionen.

Kommissionen vill också peka på rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997, enligt vilket medlemsstaterna är skyldiga att bedöma hur kulturarvet påverkas av byggande av motorvägar och motortrafikleder (se artikel 3 i och bilaga I till direktivet). Vid byggande av andra slags vägar och andra byggen i stadsmiljö måste en konsekvensbedömning göras om medlemsstaterna bestämmer det, antingen i varje enskilt fall eller om medlemsstaten enligt gränsvärden eller kriterier anser att det krävs (artikel 4.2 och bilaga II). Vid denna bedömning skall medlemsstaterna beakta relevanta urvalskriterier (artikel 4.3 och bilaga III).

När det slutligen gäller möjligheterna att bygga upp ett nätverk av platser av kulturellt eller historiskt intresse i gemenskapen, hänvisar kommissionen till kultursamarbetsprogrammet Kultur 2000 (antaget av EU-institutionerna för åren 20002004). Programmet innehåller samarbetsprojekt kring kulturarvet, bl.a. om stöd till projekt för konservering och skydd av särskilt viktigt kulturarv, vilka går under benämningen Europeiska kulturarvslaboratorier.

(1) EGT L 21, 28.1.1975.