SKRIFTLIG FRÅGA E-1479/98

från Bartho Pronk (PPE) och Ria Oomen-Ruijten (PPE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Angående: Semesterlön med förhinder

Genom stiftelsen Nederlands-Duitse Bouwexport har jag underrättats om klagomål angående att nederländska byggföretag som sänt ut arbetskraft till Tyskland måste betala avgifter på deras semesterlön såväl i Neder-länderna som i Tyskland. Särskilt för mindre företag är detta mycket kostsamt. I enstaka fall lär det till och med ha orsakat konkurser.

1. Känner kommissionen till detta? Och anser kommissionen att dessa dubbla avgifter strider mot bestämmelserna om fri rörlighet när det gäller tjänster, eftersom det medför en snedvridning av marknad och konkurrens medan de berörda arbetstagarna inte på något sätt gynnas av dessa dubbla avgifter?

Om kommissionen instämmer i ovanstående när tänker man då inskrida mot denna praxis?

2. Regleras semesterlönen enligt kommissionens uppfattning genom direktivet om utstationering av arbetskraft 96/71/EG(1)?

Krävs det anpassning av tysk lagstiftning på detta området för att direktivet i sin helhet skall träda i kraft?

3. Känner kommissionen till om det även i andra medlemsstater förekommit liknande klagomål?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(13 juli 1998)

Parlamentsledamoten har tagit upp frågor som rör friheten att tillhandahålla tjänster över gränserna, en grundläggande frihet enligt i artikel 59 i EG-fördraget, som särskilt syftar till att precisera villkoren för tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster(2).

Direktivet syftar till att alla företag, som är etablerade i en medlemsstat och som i samband med tillhandahållande av tjänster över gränserna utstationerar arbetstagare inom en annan medlemsstats territorium, skall följa de viktigaste arbetsrättsliga bestämmelser som gäller i den berörda medlemsstaten. Den tyska lagstiftningen förpliktar utländska företag som tillhandahåller tjänster på Tysklands territorium att följa Tysklands bestämmelser om betalning av avgifter till de semesterlönekassor som införts av arbetsmarknadens parter.

Kommissionen har mottagit och undersökt ett flertal klagomål från olika medlemsstater där det påpekas att arbetsgivaren kan komma att få betala dubbla avgifter då denne är skyldig att betala avgifter för arbetstagarnas semesterlön både i sitt hemland och i värdlandet, som i detta fall är Tyskland. Enligt kommissionen är denna dubbla avgift för arbetsgivaren en väsentlig begränsning av fritt tillhandahållande av tjänster och inte i enlighet med varken tankesättet eller bestämmelserna i direktiv 96/71/EG.

Enligt direktivet har Tyskland rätt att kräva att de utländska företagen skall följa de tyska tvingande bestämmelserna om betalning av avgifter till semesterlönekassor. Denna skyldighet måste ändå följa bestämmelserna i direktivet liksom i artikel 59 ff. i EG-fördraget, och på detta område särskilt beakta det skydd som ges och garanteras utsända arbetstagare i gällande lagstiftning eller praxis i hemlandet för den utsände arbetstagaren. På så sätt undviks dubbla avgifter. Arbetstagarna måste alltid kunna dra nytta av att arbetsgivaren är skyldig att betala avgifter.

Kommissionen har flera gånger sammankallat medlemsstaternas experter för att direktivet vad gäller denna fråga skall införlivas väl. Kommissionen uppmanar dessutom arbetsmarknadens parter att sinsemellan ingå överenskommelser för att undvika dubbla betalningar för arbetsgivarna.

(1) EGT L 18, 21.1.1997, s. 1.

(2) EGT L 18, 21.1.1997.