SKRIFTLIG FRÅGA E-3112/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Italiensk immigrationspolitik avseende medborgare från tredje länder

Krisen i Albanien, de våldsamheter som nyligen inträffat och som innefattat medborgare från tredje länder samt båtarna med illegala immigranter som fortsatt går i land vid den italienska sydkusten visar att den italienska regeringen har omfattande problem att hantera den omfattande illegala immigrationen. Italien framstår ofta som ett verkligt transitområde för illegala immigranter till andra europeiska och icke-europeiska länder. Situationen förvärras ytterligare av det att största delen av den illegala immigrationen för närvarande ser ut att styras på ett lönsamt sätt av den organiserade brottsligheten.

Kommissionen anmodas att besvara följande frågor:

1. Anser den inte att den italienska lagstiftningen är alltför tolerant mot illegal immigration och att detta utgör ett stort problem på gemenskapsnivå med beaktande av försöken att skapa ett Europa utan gränser?

2. Kvarstår inte nödvändigheten av att respektera de internationella överenskommelserna om asylrätt och av att visa solidaritet mot dem som behöver hjälp? Anser kommissionen inte att kontrollerna vid de italienska gränserna således bör ökas och att det behövs en snabb översyn av den italienska immigrationslagstiftningen?

3. Följer de italienska åtgärderna för att kontrollera migrationen samma linje som de andra europeiska ländernas?

4. Är det inte dags för en seriös debatt på europeisk nivå om den utvecklingsmodell som orsakar dessa enorma migrationsrörelser och om möjligheten att genomföra en radikalt innovativ politik som kan begränsa den illegala immigrationen?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (21 november 1997)

Kommissionen delar parlamentsledamotens farhågor i fråga om de påfrestningar som nationella myndigheter utsätts för när tredjelandsmedborgare anländer på illegalt sätt, i synnerhet när människosmugglare är inblandade * något som allt oftare är fallet. Invandring är för övrigt en fråga av gemensamt intresse enligt Fördraget om Europeiska unionen.

1. Kommissionen känner till medlemsstaternas lagstiftning i dessa frågor och särskilt debatten i det italienska parlamentet om regeringens lagförslag. Det ankommer emellertid inte på kommissionen att uttala sig om italiensk lagstiftning. I nuläget finns inga rättsligt tvingande bestämmelser som medlemsstaterna måste följa på detta område.

2. Skapandet av ett område utan inre gränser måste gå hand i hand med harmoniseringen av reglerna för övervakning av detta områdes yttre gränser. Gränskontrollerna måste utföras även med hänsyn tagen till de övriga medlemsstaterna i detta område utan inre gränser.

För att kunna förverkliga målet att avskaffa personkontroller vid de inre gränserna, lade kommissionen 1993 fram ett förslag till konvention om kontroll av personer vid överskridande av gemenskapens yttre gränser. Detta förslag godkändes aldrig av rådet, vilket kommissionen beklagar.

Däremot har en sådan harmonisering av den yttre gränskontrollen godkänts och genomförts inom ramen för Schengen-avtalet. Sedan den 26 oktober 1997 är Italien en del av Schengen-avtalets område utan inre gränser och landet tillämpar avtalets samtliga bestämmelser, bl.a. den harmoniserade kontrollen av de yttre gränserna.

Det bör påpekas att ett protokoll har bilagts Amsterdamfördraget i syfte att infoga Schengen-avtalet i Europeiska unionens regelverk.

3. Även om det saknas en gemensam lagstiftning om invandring, kan man konstatera att ett aktivt samarbete mot illegal invandring och människosmuggling äger rum inom unionen. Medlemsstaterna utbyter upplysningar, myndigheterna samarbetar och program som kommissionen tagit initiativ till och som finansieras genom gemenskapsbudgeten gör det möjligt att förbättra kunskaperna och effektiviteten hos nationella tjänstemän.

4. Den 30 juli 1997 antog kommissionen ett förslag till konvention med bestämmelser för tredjelandsmedborgares rätt till inresa och vistelse i medlemsstaterna ((KOM(97) 387 slutlig. )). Detta förslag granskas för närvarande av rådet och har lämnats till parlamentet för kännedom. Kommissionen anser inte att man i invandringsfrågan skall vara helt restriktiv. Idén om en nollinvandring strider mot unionens syfte och är samtidigt praktiskt ogenomförbar. Man måste därför å ena sidan hantera migrationsströmmarna på ett bra sätt, främst genom klara regler om inresa och vistelse som är gemensamma för alla medlemsstater. Å andra sidan måste man genom samarbete som grundar sig på gemenskapsinstrument göra det möjligt att administrera kontrollen vid unionens gränser.