SV Europeiska unionens officiella tidning CE 33/214

(2004/C 33 E/218)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2100/03

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(25 juni 2003)

Ämne: Fiske — de västliga vattnen

För en tid sedan, den 4 juni, röstade parlamentet för att förordning (EEG) nr 2847/93 (1) och förordning (EG) nr 685/95 (2) skulle förnyas för en tioårsperiod.

Parlamentet antog den här ståndpunkten vid omröstningen om Europaparlamentets lagstiftningsresolution om förslaget till rådets förordning om förvaltningen av fiskeansträngningen i vissa fiskezoner i gemenskapen och om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93.

Parlamentets ståndpunkt godkändes med en förkrossande majoritet: 334 röster för, 108 röster emot och 48 nedlagda röster.

Vi vet alla att de olika EG-institutionerna har olika behörighet. Man får ändå hoppas att om representanter som valts av medborgarna i de olika medlemsstaterna ger uttryck för ett sådant klart och tydligt politiskt ställningstagande, med mer än en absolut majoritet av de verksamma ledamöterna och mer än två tredjedelar av de avlagda rösterna, kan ställningstagandet inte ignoreras av vare sig kommissionen eller rådet.

Trots detta cirkulerar det fortfarande uppgifter enligt vilka man håller på att utarbeta en ny ordning för tillgång till de västliga vattnen, framför allt till gränsvattnen vid den portugisiska kusten. Sådana uppgifter står i bjärt kontrast till parlamentets omröstning. Enligt ryktena skulle ordningen i vissa fall ge tillträde till områden utanför 12 sjömil, i andra fall till områden utanför 50 sjömil. I dessa fall skulle man inte enbart riskera bevarandet av de värdefulla resurserna i dessa vatten utan också den sociala och ekonomiska jämvikten som uppnåtts inom den gemensamma fiskeripolitiken och dess mål.

Jag skulle därför vilja ställa följande frågor till kommissionen:

— Ämnar kommissionen respektera parlamentets åsikt på de villkor som vi hänvisat till ovan?

— Om kommissionen inte ämnar respektera parlamentets åsikt, i vilka fall ämnar den inte göra det och varför i så fall?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 juli 2003)

Kommissionen har noterat resultatet från omröstningen i parlamentet som ägde rum den 4 juni 2003 om kommissionens förslag (3) till en rådsförordning om förvaltningen av fiskeansträngningen i vissa fiskezoner i gemenskapen och om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 (4), den s.k. ”förordningen för fiskeansträngningen i västliga vatten”.

Som kommissionen har klargjort vid olika tillfällen alltsedan förslaget lades fram, finns det en tydlig laglig skyldighet att göra en översyn av den ordning som infördes 1995 för att begränsa fiskeansträngningen, efter det att övergångsbestämmelserna i anslutningsakten för Spanien och Portugal från 1985 hade upphört att gälla. Det är faktiskt så att ordningen från 1995 sedan 2002 står i strid med primärlagstiftningen. Det är därför inte en framkomlig väg att låta 1995 års förordningar förbli i kraft i ytterligare en tioårsperiod, utan de måste ersättas.

Kommissionen försöker nu emellertid med hänsyn tagen till parlamentets resolution och efter att ha lyssnat till de argument som har förts fram i det sammanhanget införa ett biologiskt känsligt område i förordningen om västliga vatten. Detta område skulle bli föremål för specifika åtgärder som tar hänsyn till de synpunkter som framfördes av parlamentet.

När det gäller de portugisiska kontinentalvattnen skall det erinras om att enligt artikel 17.1 i ramförordningen för den gemensamma fiskeripolitiken (5) är en grundprincip i den politiken att fiskefartyg från gemenskapen skall ha lika tillgång till vatten som ligger 12 sjömil utanför baslinjerna.

Som en följd av anslutningsakten för Spanien och Portugal från 1985 delades ICES-område IXa (6) upp mellan dessa två medlemsstater enligt deras nationella gränser. Detta var emellertid klart och tydligt ett övergångsarrangemang, vid sidan av andra temporära arrangemang för att integrera Portugal och Spanien i gemenskapen, ssom nu måste upphöra. Uppdelningen på spanska och portugisiska vatten utanför 12-milsgränsen är uppenbart inte förenlig med den tidigare nämnda artikel 17.1, och det är helt enkelt omöjligt att upprätthålla, både juridiskt och politiskt, att medlemsstater inom gemenskapen utestängs från vatten under en medlemsstats jurisdiktion. Detta gäller för alla gemenskapsvatten inte bara Portugals. Det skall också erinras om att denna princip redan har godtagits i förordningen om totalt tillåtna fångstmängder och kvoter för 2003, som antogs av rådet i december 2002, där den motsvarande uppdelningen av ICES-område IXa övergavs.

Om det finns bevarandeproblem inom det ifrågavarande området skall dessa regleras på gemenskapsnivå enligt de reguljära förfaranden som tillämpas inom den gemensamma fiskeripolitiken. Kommissionen står alltid beredd att granska sådana krav och att vidta de nödvändiga åtgärderna.

(1) EGT L 261, 20.10.1993, s. 1.

(2) EGT L 71, 31.3.1995, s. 5.

(3) KOM(2002) 739 slutlig.

(4) Rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken, EGT L 261, 20.10.1993.

(5) Rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken EGT L 358, 31.12.2002.

(6) ICES = International Council for the Exploration of the Sea (Internationella rådet för havsforskning).