ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2612/99

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Strängare interventionskriterier för spannmål

Fukthalten skall åter en gång sänkas, från 15 procent till 14,5 procent. I årtionden låg gränsen vid 16 procent. I vårt maritima kustklimat med stadigt hög luftfuktighet är det vid normala väderleksförhållanden endast under enstaka sommardagar möjligt att klara en gräns på också 16-procents fukthalt i grödan. Med tanke på skördeförhållandena under de senaste åren hade man på dessa villkor kunnat sälja spannmål endast under enstaka somrar som utgjorde undantag. Under de senaste 7 åren hade skörden endast tre gånger kunnat släppas ut på marknaden utan konstgjord torkning! Jag ber därför kommissionen att besvara följande frågor:

I vilket stadium befinner sig förfarandet?

Vilka konkreta motiv finns det för kommissionens initiativ till en förnyad skärpning av interventionskriterierna?

Känner kommissionen till att interventionskriterierna redan idag endast kan uppfyllas i klimatmässigt ogynnsamma områden, exempelvis kustregioner, genom omfattande tekniska insatser och därmed till avsevärt högre produktionskostnader?

Är kommissionen medveten om att jordbrukarna i de ovan beskrivna regionerna kommer att få lida av varaktiga nackdelar och förluster om kriterierna skärps, även om deras produkter inte på något vis är sämre?

Har kommissionen planer på att införa en regional gradering, eller en reglering som utjämnar orättvisorna, för att utjämna de nackdelar som klimatet medför?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

Kommissionen har startat en diskussion om den lägsta godtagbara kvaliteten på spannmål som erbjuds för intervention. Syftet är att göra den lagrade spannmålen mer anpassad till efterfrågan, särskilt för export. Diskussionen inleddes i oktober 1999 och pågår fortfarande.

Vad gäller vattenhalten i spannmål, bör det nämnas att syftet med detta kriterium är att säkerställa en tillfredsställande lagring under ganska lång tid. Därför är denna halt för närvarande satt till 14,5 %. Undantag för 15 % har medgetts under de senaste odlingssäsongerna.

Den fria marknaden kräver i allmänhet lägre vattenhalter, vilket både gäller den inre marknaden och exportmarknaden. Orsaken är att man vill undvika att kvaliteten kan försämras genom att toxiner utvecklas.

På marknaden accepteras ingen högre vattenhalt annat än för omedelbar användning eller med en nedsättning av priset, eftersom torkning måste till. Det finns ingen anledning att det skulle vara annorlunda vid intervention och det bör framhållas att denna inte utgör en avsättningsmöjlighet i sig utan bara ett med offentliga medel bekostat tillfälligt stadium.

Oberoende av produktionsområde och klimatförhållandena vid skörden kan producenten för övrigt avsätta sin spannmål, om bara marknadens kvalitetskrav tillgodoses, t.ex. genom torkning om nu vattenhalten är för hög. Det handlar här bara om att hantera klimatriskerna med all vegetabilisk produktion.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2222/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Utredningar i samband med tilldelning av arbetslöshetsbidrag

Vilken administrativ vägledning har tjänstemännen i de olika medlemsstaterna fått, som har i uppgift att genomföra utredningar i samband med tilldelning av arbetslöshetsbidrag, det vill säga testen som skall visa om en arbetslös person är disponibel och söker arbete innan han erhåller bidrag? Skulle ni vilja beskriva nyckeldragen i dessa utredningar i de olika medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller hur stor skillnaden mot den tidigare inkomsten får vara för att den arbetslöse skall kunna tacka nej till ett arbetserbjudande, utredning om personen i fråga har sökt arbete, och utredning om personen är disponibel för arbete? Efter hur lång tid kommer denna utredning att göras igen, efter att en persons ansökan om bidrag godkänts?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

Det är medlemsstaterna som har ansvaret och den rättsliga befogenheten att fastställa och förvalta de sociala trygghetssystemen.

Mot bakgrund av sysselsättningsstrategin har kommissionen tillsammans med medlemsstaterna granskat hur medlemsstaterna har reformerat sin arbetsmarknadspolitik och hur denna fungerar. Administrativa förfaranden för utredningar som rör arbete och disponibilitet för arbetslösa bör vara

förenliga med de strategier i sysselsättningsriktlinjerna(1) som skall verka förebyggande och främja sysselsättningen aktivt. De offentliga arbetsförmedlingarna spelar en väsentlig roll för att administrera och utveckla förebyggande åtgärder för att öka anställbarheten i allmänhet.

De många regler och administrativa förfaranden som rör arbetsutredningar i medlemsstaterna är invecklade. En översikt av några av huvuddragen i olika metoder för arbetsutredningar i en del utvalda medlemsstater återfinns i en rapport nyligen från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD): Making work pay: the role of eligibility criteria for unemployment benefits (1999). Observationsorganet för sysselsättning och dess regelbundna publikationer Ömsesidigt informationssystem om arbetsmarknadspolitiska åtgärder (Misep) och Gemenskapens dokumentationssystem om sysselsättningspolitik (Sysdem(2)), som förvaltas av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna, är en annan viktig källa till utförlig information om huvuddragen i aktuella förordningar och politiska reformer i medlemsstaterna när det gäller arbetsmarknaden och tillhörande sociala trygghetsförmåner.

(1) EGT C 69, 12.3.1999.

(2) http://www.ias-berlin.de/ias/first/1english.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2682/99

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Beslut i en olöst fråga om statligt stöd

Den spanska pressen återger vissa uppgifter tagna ur industriministeriets elbulletin (Boletín de Energía Eléctrica), enligt vilka företagen redan har erhållit totalt 387 223 000 000 pesetas i form av statligt stöd. Detta belopp betalas av konsumenterna genom höjda elräkningar.

Som svar på en fråga från denne ledamot sa kommissionen att den inte hade ansett det vara lämpligt att besluta att sätta stopp för utbetalningen av stödet på grund av avsaknaden av en befintlig ram, frågans komplexitet och de pågående samtalen. Under tiden fortsätter konsumenterna att betala för något som i princip betraktas som illegalt stöd, och företagen har erhållit omkring 30 procent av det totala stödet, en summa som det kommer att bli svårt att kräva tillbaka om det skulle fattas ett beslut i den riktningen.

Anser kommissionen att det nu är tid att fatta ett beslut om att upphäva stödet i detta fall?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 februari 2000)

Kommissionen kan vid behov återkräva redan utbetalda stöd enligt artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(1). Av samma skäl som framförts i svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2681/99(2) anser kommissionen fortfarande att det i dagsläget är olämpligt att använda förfarandet i artikel 11 i rådets ovannämnda förordning i det aktuella ärendet.

(1) EGT L 83, 27.3.1999.

(2) Se s. 191.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2593/99

från Daniel Hannan (PPE-DE) till rådet

(3 januari 2000)

Ämne: Uppförandekod för vapenförsäljning

I artikel 4 i Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport anges att medlemsstaternas samråd inom ramen för uppförandekoden skall vara hemliga.

Förenade kungarikets regering tolkar detta som om det även omfattar resultaten av sådana samråd (offentlig rapport av den 25 oktober 1999, kolumn 738).

Delar rådet i sin helhet denna uppfattning, eller tillämpar medlemsstaterna olika förfaranden vad avser öppenheten om resultat från sådana samråd? Hur ser dessa förfaranden i så fall ut?

Finns det någon förteckning över de vapen som exporterats av en medlemsstat efter det att en annan medlemsstat har avslagit en begäran om exportlicens?

Svar

(13 mars 2000)

Det är medlemsstaternas sak att avgöra hur bestämmelserna om hemliga samråd i uppförandekoden skall tolkas, med beaktande av att underrättelser om eventuella avslag som lämnats i enlighet med koden bör förbli hemliga och att processens i grunden bilaterala karaktär bör bevaras.

Det tillkommer inte rådet att uttala sig om medlemsstaternas praxis på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2749/99

från Gérard Deprez (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Europeisk kampanj mot våld mot kvinnor

Inom ramen för initiativet Daphné och Europeisk kampanj mot våld mot kvinnor, vilken är en följd av Europaparlamentets resolution från 1997 om behovet av en europeisk kampanj för nolltolerans av våld mot kvinnor (A4-0250/97(1)), kan kommissionen precisera följande:

1. Vilka projekt har fått stöd under 1999, i synnerhet i Belgien?

2. Anser kommissionen att dessa projekt har haft en verklig positiv inverkan på våldet mot kvinnor?

3. Om så inte varit fallet, vad avser kommissionen göra för att förbättra de två initiativens effektivitet?

4. Vilka projekt har redan utarbetats och godkänts för år 2000 inom ramen för denna kampanj?

(1) EGT C 304, 6.10.1997, s. 55.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(2 mars 2000)

Kommissionen har i samband med den europeiska kampanjen för att öka allmänhetens medvetenhet om våld mot kvinnor gett stöd i Belgien till ett nationellt projekt som startats av de franskspråkiga kvinnornas råd i Belgien samt till ett transnationellt projekt som startats av kvinnornas europeiska lobbygrupp.

Kommissionen kan ännu inte utvärdera vilken inverkan dessa projekt haft eftersom de ännu inte slutförts. Den europeiska kampanjen startade i mars 1999 och kommer att avslutas i maj 2000. En avslutande konferens kommer att anordnas i samarbete med det portugisiska ordförandeskapet i Lissabon den 46 maj 2000, där en rapport om utvärderingen av kampanjen kommer att läggas fram. Resultaten från utvärderingen kommer att beaktas i framtiden när åtgärder inom detta område vidtas.

Kommissionen påminner parlamentsledamoten om att den inom ramen för Daphneinitiativet (19971999) deltog i 150 åtgärder som genomfördes av organisationer som arbetar för att bekämpa våldet mot kvinnor, varav ett flertal i Belgien, och att den kommer att fortsätta att stödja sådana projekt inom Daphneprogrammet (20002003).

Kommissionen kommer att skicka en utförlig förteckning över projekt som godkänts inom kampanjen direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2339/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Det grekiska klassificeringssällskapet

Efter utförd kontroll av EU:s behöriga kommitté har det grekiska klassificeringssällskapet utsetts till det organ som skall handha tillsyn och inspektion av fartyg i Grekland. Utnämningen avser enbart Grekland och gäller bara i tre år, eftersom klassificeringssällskapet endast uppfyllde de kvalitativa kriterierna i direktiv 94/57/EG(1) om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg.

Kan kommissionen upplysa mig om resultaten av kontrollen av det grekiska klassificeringssällskapet? Anser kommissionen att resultaten av den kvalitetskontroll som utfördes är tillfredsställande? Vilka brister fann man i anslutning till kvantitetskriterierna? Har klagomålen mot det grekiska klassificeringssällskapet tagits i beaktande? Vilka iakttagelser kan kommissionen sammanfattningsvis redogöra för?

(1) EGT L 319, 12.12.1994, s. 20.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 januari 2000)

Granskningen av Hellenic Register of Shipping (HRS) gjordes den 1720 mars 1997 för att undersöka om det grekiska klassificeringssällskapet uppfyllde de kriterier som fastställs i bilagan till rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed. Kontrollen visade att HRS inte uppfyllde de så kallade kvantitativa kriterierna (1000 oceangående fartyg på minst 100 BRT i sin klass och 100 heltidsanställda inspektörer). När det gäller de kvalitativa kriterierna gjordes bedömningen att den grekiska organisationen uppfyllde dessa, med undantag av några få avvikelser som kommissionen bad HRS att åtgärda. Kommissionen är därför övertygad om att HRS nu uppfyller de kvalitativa kriterierna.

Vid tidpunkten för kontrollen hade HRS endast 941 oceangående fartyg på minst 100 BRT i sin klass och 60 heltidsanställda inspektörer. Också med en annan beräkningsmetod, som föreslogs av HRS, skulle antalet heltidsanställda inspektörer bara vara 86 och inte 100 som krävs enligt direktivet.

Kommissionen mottog i mars 1997 ett klagomål där det påstods att HRS inte uppfyllde vissa av kriterierna i direktivet. De avvikelser som konstaterades i klagomålet överensstämde i stor utsträckning med de avvikelser som kommissionen konstaterade vid sin granskning. Eftersom dessa avvikelser åtgärdades av HRS omedelbart efter granskningen beslutade kommissionen att lägga ned klagomålet.

Den 22 april 1998 erkändes HRS i enlighet med artikel 4.3 i direktivet för en period på tre år under vilken HRS endast får arbeta för den grekiska administrationens räkning. HRS övervakas för närvarande och kommer att övervakas även i fortsättningen av den kommitté som inrättades genom direktivet i syfte att fatta ett slugiltigt beslut om fullt erkännande.

Alla klassificeringssällskap som erkänns på gemenskapsnivå övervakas kontinuerligt av kommittén för att säkerställa att de upprätthåller höga kvalitetskrav.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2684/99

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Flygtransporter

Vilka krav anser kommissionen att regionala flygningar mellan öar måste uppfylla enligt förklaringen om skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster? Vilken är kommissionens allmänna åsikt om denna typ av förklaringar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

I enlighet med artikel 4 i rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen(1) får medlemsstaterna införa allmän trafikplikt med avseende på regelbunden lufttrafik till ett ytterområde eller ett utvecklingsområde eller på en flyglinje med låg trafikintensitet till en regional flygplats, om flyglinjen anses väsentlig för den ekonomiska utvecklingen i den region där flygplatsen är belägen.

Lufttrafik till öar är särskilt väl lämpad för tillämpning av dessa bestämmelser. Öar är ofta ytterområden eller utvecklingsområden, och lufttrafiken till sådana öar präglas ofta av låg turtäthet, samtidigt som lufttrafiken i allmänhet är av avgörande betydelse för öarnas ekonomiska utveckling.

Spanien, Frankrike, Portugal och Förenade kungariket har, utgående från dessa bestämmelser, infört allmän trafikplikt med avseende på lufttrafiken till flera öar i Atlanten och Medelhavet.

(1) EGT L 240, 24.12.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2855/99

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Vad är tillåtet med den nya foderlagen

En lagskärpning i Sverige enligt EU:s direktiv har medfört att landets djurparker nu är förbjudna att använda obesiktigat kött som foder. Möss och kycklingar kan därmed inte serveras till djuren i djurparkerna. Alla köttätande djurparksdjur ska nu i stället serveras styckat och veterinärbesiktigat kött från godkända foderfabriker. Ormarna har dock fått dispens från denna bestämmelse. Men sjuka berguvar och ugglor som tagits omhand av djurparkerna är också i behov av att äta hela djur med päls och allt för sin matsmältning. Detta har dock ansetts som otillåtet enligt den svenska lag och det EU-direktiv som ligger till grund för lagen. Anser kommissionen att så är fallet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 februari 2000)

Enligt rådets direktiv 1999/22/EG av den 29 mars 1999 om hållande av vilda djur i djurparker(1), är medlemsstaterna skyldiga att tillse att alla djurparker bibehåller en hög standard vad gäller djurhållningen, med ett välutvecklat näringsprogram för de djur de har i sin vård.

Nämnda direktiv specificerar emellertid inte detaljfrågor om dietens sammansättning utan detta är något som medlemsstaterna själva bestämmer över.

(1) EGT L 94, 9.4.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2310/99

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Export av tonfiskfiléer till EU

De thailändska myndigheterna har inkommit med sin senaste ansökan till EU om en ny importkvot om 8 000 ton produkter som omfattas av lagen 1604.14.00 (tonfiskfiléer och tonfiskkonserver). Gemenskapens marknad för tonfiskfiléer kan anses ha sitt behov täckt genom den interna gemenskapsproduktionen och importen från de länder som ingår i Andinska gemenskapen och bland AVS-länderna samt omfattas av det allmänna preferenssystemet. Om så krävs kan deras kvoter ökas och det är därför inte nödvändigt att få behoven täckta genom import från ytterligare länder. Som det har visat sig de senaste månaderna kan fiskerinäringen både inom gemenskapen och i de länder som omfattas av det allmänna preferenssystemet förse beredningsindustrin med tonfiskfiléer till internationella marknadspriser, och det är därför mycket svårt att förstå det nödvändiga i att införa en ny kvot för produkter från Thailand.

Kan kommissionen därför ange:

- en förteckning över de thailändska företag som har exporterat tonfiskfiléer till EU inom gränserna för de två senast införda kvoterna,

- omfattningen av exporten från vart och ett av dessa företag till EU,

- en förteckning över de företag inom gemenskapen som har köpt dessa partier och de medlemsstater i vilka dessa företag är etablerade?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 januari 2000)

Kommissionen har inte möjlighet att lämna de upplysningar som parlamentsledamoten begär. Dessa uppgifter rör faktiskt kommersiell verksamhet i privata företag. Sådana uppgifter lämnas inte till kommissionen av tullmyndigheterna i medlemsstaterna.

Kommissionen översänder direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat förteckningen över de anläggningar i Thailand som är godkända för export av fiskeriprodukter till gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2687/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Sammansättning och finansiering av kommissionsordförandens PR-grupp

Kommissionens ordförande har utsett en PR-grupp för att föra fram sitt politiska budskap. Denna strategi uppvisar inte av en slump flera likheter med de metoder som den brittiske premiärministern använder sig av. En av Prodis rådgivare lär vara Tony Blair pressekreterare.

Journalisten Dorien Presser beskrev detta arbetssätt i den nederländska dagstidningen de Volkskrant. Enligt artikeln struntar den brittiske premiärministern i både parlamentet och presskritik. Demokrati är för Blair framför allt en propagandateknik. Han behärskar denna teknik på ett sätt som skulle gjort Goebbels avundsjuk. Med noga uttänkta PR-strategier riktar han sig direkt till folket.

1. Sen när biträds kommissionens ordförande av en PR-grupp?

2. Vem ingår som medlem, rådgivare etc. i denna grupp?

3. Vem har det operativa ansvaret för denna grupp?

4. Hur ser PR-gruppens ansvarsfördelning och sammansättning ut?

5. På vilket sätt är medlemmarna i gruppen knutna till kommissionen?

6. Har PR-gruppen en självständig ställning i förhållande till presstjänsten?

7. Vilken budget används för att finansiera denna PR-grupp?

8. Vilka mål lyfter PR-gruppen fram i sin handlingsplan?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(21 februari 2000)

Varken kommissionen eller kommissionens ordförande har en PR-grupp, förutom press- och informationstjänsten, vars organisationsplan översänds direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat. Ingen rådgivare eller tidigare rådgivare till den brittiske premiärministern arbetar vid denna tjänst.

Press- och informationstjänsten är en avdelning inom kommissionen liksom alla andra generaldirektorat. Den har övertagit uppgifter från den tidigare talesmannatjänsten och det tidigare generaldirektoratet för information, kommunikation, kultur och audiovisuella medier. Tjänsten leds av en chef och lyder under kommissionsordföranden, precis som kommissionens talesman, som också tillhör tjänsten.

Anslagen till press- och informationstjänsten återfinns i del A i gemenskapsbudgeten. Den omfattas av samma budgetregler som alla andra generaldirektorat och tjänster inom kommissionen.

Det är absolut inte press- och informationstjänstens syfte att bedriva propaganda, utan den skall ge så uttömmande och öppen information som möjligt om kommissionens verksamhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2858/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Bristande tillämpning av direktiven om bedömning av miljöeffekter i regionen Latium

Kan kommissionen, mot bakgrund av de frågor som jag tidigare ställt om bedömning av miljöeffekter och direktiv 85/337/EEG(1) samt ändringarna av detta, ange om dessa direktiv i praktiken införlivats fullständigt, i synnerhet med tanke på de befogenheter som den italienska regeringen tilldelat regionerna, och särskilt med avseende på regionen Latium, eller om fel begåtts och/eller om delar av direktiven inte införlivats fullständigt?

Särskilt har parkeringen på Via Sacchi i Rom, som redan nämnts i fråga E-2084/99(2), lett till en behörighetskonflikt mellan Roms kommun, som har gett sitt tillstånd till bygget utan någon miljökonsekvensbeskrivning, och regionen Latium, som tvärtom begärt en utvärdering av miljöeffekterna.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT C 219, 1.8.2000, s. 87.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 februari 2000)

Vad beträffar Italiens införlivande av direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, i synnerhet i regionen Lazio, hänvisas frågeställaren till svaret på hennes skriftliga fråga E-2084/99.

Det undersöks för närvarande huruvida den italienska regionala lagstiftningen överensstämmer med rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(1) om ändring av direktiv 85/337/EEG. Det bör tilläggas att parkeringsplatser inte uttryckligen omnämns i bilagorna till direktiv 85/337/EEC, och att det därför är svårt att ifrågasätta införlivandet avseende denna typ av projekt. Däremot ingår parkeringsplatser uttryckligen i förteckningen över projekt i bilaga II till direktiv 97/11/EG (punkt 10b), som dock inte är tillämpligt i detta fall, eftersom det avser projekt för vilka begäran om utvecklingstillstånd inkommit efter den 14 mars 1999.

Konflikter mellan olika organ inom den italienska förvaltningen kan inte behandlas på gemenskapsnivå. På gemenskapsnivå kan man endast kontrollera huruvida gemenskapsrätten tillämpas korrekt.

Vad gäller tillämpningen av direktiv 85/337/EEG i detta särskilda fall anser kommissionen att parkeringsplatser skulle kunna omfattas av punkt 10 b i bilaga II till direktiv 85/337/EEG, även om de inte uttryckligen nämns (som projekt för tätortsbebyggelse). I enlighet med direktivet skall projekt som omfattas av bilaga II genomgår miljökonsekvensbedömning om medlemsstaten i fråga anser att projektets egenskaper så kräver. Medlemsstaterna är dock förpliktade att genomföra en förbedömning för att se om projekt som omfattas av bilaga II skall genomgå miljökonsekvensbedömning eller inte. Därför anser kommissionen att det kan anses vara en överträdelse av direktivet om man undlåter att genomföra en förbedömning för en parkeringsplats som kan antas få stora inverkningar på miljön, medan det däremot inte är en överträdelse av direktivet om man undlåter att genomföra en miljökonsekvensbedömning av parkeringsplatsen på grund av att en förbedömning visat att projektet inte kommer att få betydande effekter på miljön.

(1) EGT L 73, 14.3.1997.