SKRIFTLIG FRÅGA E-2637/00

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Transport av levande djur

Direktivet om skydd av djur vid transport (direktiv 91/628/EEG(1) i den ändrade versionen 1995/29/EG(2)) framställer det nuvarande rättsliga läget för transport av levande djur. Om detta direktiv följs skulle djuren garanteras ett gott skydd. Beklagligtvis är efterlevnaden av direktivet i de enskilda medlemsstaterna ofta otillräcklig. Ett stort problem i detta sammanhang är framför allt den otillräckliga kontrollen av transporterna från de ansvariga myndigheternas sida.

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att driva på tillämpningen av direktiv 91/628/EEG i medlemsstaterna och förstärka kontrollerna av djurtransporterna?

Är kommissionen beredd att sänka exportbidragen för levande djur eller låta dem upphöra helt och hållet?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

(2) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(17 oktober 2000)

Medan medlemsstaterna har ansvaret för den dagliga tillämpningen av gemenskapens lagstiftning, genomför kommissionens Kontor för livsmedels- och veterinärfrågor särskilda inspektionsbesök för att kontrollera att medlemsstaterna tillämpar gemenskapens lagstiftning på ett effektivt och enhetligt sätt.

Vid dessa kontroller har man konstaterat vissa brister i hur en del medlemsstater följer gemenskapens lagstiftning om skydd av djur vid transport. Till följd av detta har överträdelseförfaranden inletts mot vissa medlemsstater och andra håller på att utvärderas.

Kommissionen kommer före årsskiftet att för rådet och parlamentet lägga fram en rapport om hur medlemsstaterna har genomfört gemenskapslagstiftningen om skydd av djur vid transport.

Kommissionen planerar sedan att med utgångspunkt i slutsatsen i rapporten lägga fram förslag för att förbättra transportbestämmelserna för djur.

Export av levande djur utgör en viktig möjlighet för gemenskapen att få avsättning för sitt nötkött och kan inte direkt ersättas med export av nötkött, beroende på olika slaktmetoder, brist på kylanläggningar i de importerande länderna eller den särskilda efterfrågan på färskt kött med den kvalitet som dessa länder kräver. Dessutom utgör export av avelsdjur en betydande del av den totala exporten av levande djur och kan heller inte ersättas. Om export av levande djur från gemenskapen skulle bli omöjlig genom utfasning av exportbidrag, skulle andra leverantörer ta över dessa marknader. Australien exporterar till exempel i stigande utsträckning levande djur till arabvärlden, och resan dit är betydligt längre än från gemenskapen.

Vidare fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 615/98 av den 18 mars 1998 särskilda tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag när det gäller levande nötkreaturs välbefinnande vid transport(1) till tredje land.

Enligt denna förordning måste man, vid varje sändning av nötkreatur till tredje land under transporten till dess sändningen först lossas i det tredje land som är slutdestination, följa gemenskapens bestämmelser om skydd av djur vid transport. I förordning (EG) nr 615/98 ges möjlighet att utföra en veterinärkontroll av djuren efter deras ankomst till det tredje land som är slutdestination.

När resultaten av dessa kontroller (som måste utföras av en veterinär) inte är tillfredsställande ur djurskyddssynpunkt, betalas inte exportbidraget ut eller så måste bidraget betalas tillbaka, om det redan har betalats ut.

(1) EGT L 82, 19.3.1998.