SKRIFTLIG FRÅGA P-0587/01

från Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) till kommissionen

(21 februari 2001)

Ämne: Vägran att skriva hyreskontrakt med utländska medborgare i Berlin

Det delstatsägda allmännyttiga bostadsföretaget Gemeinnützige Siedlungs- und Wohnungsbaugesellschaft Berlin (GSW) har avslagit en bostadsansökan från ett gift par från Iran med motiveringen att de endast skriver långtidskontrakt och att medborgare med tidsbegränsat uppehållstillstånd i Förbundsrepubliken Tyskland inte kan komma i fråga.

Anser kommissionen att det är förenligt med principen om fri rörlighet inom EU, att medborgare från andra länder, som har ett giltigt uppehållstillstånd, kan nekas rätten till bostad i Förbundsrepubliken, eftersom de endast uppehåller sig en viss tid i landet?

Om inte, vilka förslag tänker kommissionen lägga fram för förbundsregeringen för att den skall se till att principen om fri rörlighet genomförs helt i Förbundsrepubliken Tyskland?

Anser kommissionen att vägran att tillhandahålla bostad till en person med ett giltigt uppehållstillstånd i ett av EU:s medlemsländer är förenlig med artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen?

Om ja, med vilken motivering?

Anser kommissionen att vägran att tillhanda bostad till en person med ett giltigt uppehållstillstånd i ett av EU:s medlemsländer är förenlig med artiklarna 21 och 45 i EU:s stadga om grundläggande rättigheter?

Om ja, med vilken motivering?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(10 april 2001)

Enligt parlamentsledamotens uppgifter är skälet till att tredjelandsmedborgarna i detta fall vägrades bostad i allmännyttan att de saknade permanent uppehållstillstånd.

I gällande gemenskapsrätt finns ingen rättsakt som reglerar tredjelandsmedborgares tillgång till allmännyttans bostäder(1). I slutsatserna från Europeiska rådet i Tammerfors (oktober 1999) sägs att Europeiska unionen måste säkerställa en rättvis behandling av medborgare i tredje land som lagligen vistas på medlemsstaternas territorium. En mer kraftfull integrationspolitik bör syfta till att ge dem rättigheter och skyldigheter som är jämförbara med EU-medborgarnas. Den bör också stärka icke-diskriminering i det ekonomiska och sociala livet och i kulturlivet och utarbeta åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet. Genomförandet av dessa målsättningar kommer att ske genom lagstiftningsåtgärder, vilka tagits med i resultattavlan för rättsliga och inrikes frågor(2), som kommissionen lade fram för parlamentet och rådet i mars 2000.

De förslag som kommissionen planerar gäller rätt till inresa samt rättigheter och skyldigheter för vissa särskilda grupper av tredjelandsmedborgare (till exempel personer med lång vistelsetid, arbetstagare, egenföretagare och studenter). Lagstiftningens syfte är att främja likabehandling av tredjelandsmedborgare och medlemsstaternas egna medborgare inom en rad områden, bland annat bostadsfrågan. Tredjelandsmedborgarnas rättigheter kommer att variera utifrån vistelsens längd och personer med lång vistelsetid kommer att få de mest omfattande rättigheterna. Detta är i linje med målsättningarna från Tammerfors och också med kommissionens uppfattning att tredjelandsmedborgares rättigheter kan sättas i förhållande till vistelsens längd, vilken kom till uttryck i meddelandet om en invandringspolitik för gemenskapen (november 2000)(3).

Artikel 13 i EG-fördraget gör det möjligt för gemenskapen att vidta åtgärder för att bekämpa diskriminering, men bestämmelsen saknar direkt effekt, det vill säga den ger inte enskilda någon rättighet som kan åberopas inför medlemsstaternas domstolar eller EG-domstolen.

Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna(4), som officiellt tillkännagavs vid Europeiska rådet i Nice, skall säkra att institutionerna och medlemsstaterna respekterar de grundläggande rättigheterna när de tillämpar EU-rätten. I avsaknad av gemenskapslagstiftning som särskilt reglerar tredjelandsmedborgares tillgång till allmännyttans bostäder kan den kritiserade tyska praxisen inte anses strida mot stadgan.

(1) Med undantag för tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till unionsmedborgare som har utövat sin rätt till fri rörlighet.

(2) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet Resultattavla för framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen, KOM(2000) 167 slutlig. Resultattavlan uppdateras varje halvår, senast sista halvåret 2000, KOM(2000) 782 slutlig.

(3) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om en invandringspolitik för gemenskapen, KOM(2000) 757 slutlig.

(4) EGT C 364, 18.12.2000.