SKRIFTLIG FRÅGA E-1194/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(26 april 2002)

Ämne: Följder av att euron införts: nationella mynt och sedlar som upphört att gälla växlas inte in

1. Känner kommissionen till att det förekommit i olika medlemsstater som ingår i euroområdet att en stor del av de nationella mynt och sedlar som upphört att gälla senast den 28 februari 2002 inte växlats in till euro, som blivit lagligt betalningsmedel sedan den 1 januari 2002?

2. Instämmer kommissionen med den slutsatsen att det här uppenbart inte bara är frågan om mynt och eventuellt sedlar som tappats bort eller sparats för samlares behov, eftersom det totala beloppet av tidigare nationell valuta som inte växlats in är avsevärt högre än man rimligtvis hade kunnat förvänta sig?

3. Vilka olikheter kan iakttas i fråga om invånarnas beteende i de tolv berörda medlemsstaterna när det gäller inväxlingen av gammal valuta? Kan kommissionen ange vilka belopp och hur många procent av de metallmynt som varit i omlopp den 31 december 2001 som för varje respektive medlemsstat inte inlämnats vid ett referensdatum, som skall väljas mellan den 1 mars 2002 och 1 maj 2002 och vara lika för alla de berörda staterna? Kan kommissionen ge samma besked, uttryckt i belopp och procent, för sedlarnas del?

4. Tyder den omständigheten att gammal valuta inte växlats in på bristande förtroende för euron, som på tre år sjunkit en fjärdedel i värde jämfört med dollarn, och/eller på ett hopp om en återgång till den gamla valutan, om vilken man lär tro att den skulle ha haft större köpkraft i förhållande till dollarn ifall den fått bli kvar i bruk?

5. Vad görs det för att utreda orsakerna till att gammal valuta inte växlats in? Kan kommissionen inom ett år framlägga en rapport om dessa orsaker för Europaparlamentet?

6. Vilka möjligheter ser kommissionen att på något sätt kompensera invånarna i de berörda medlemsstaterna för att de förlorat en del av köpkraften eftersom en del av penningmängden försvunnit?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(13 juni 2002)

1. och 2. Det är helt normalt att en del av sedlar och mynt inte lämnas in i samband med en övergång till en annan valuta (en del försvinner, behålls av turister i utlandet eller behålls som minnen av medborgarna själva). Kommissionen anser att det är för tidigt att yttra sig om antalet sedlar och mynt som lämnats in är ovanligt lågt, eftersom medborgarna fortfarande kan ta tillbaka dessa till banken under ytterligare några månader i huvuddelen av medlemsstaterna som deltar i euron och dessutom under flera år framåt till centralbanken eller till statsgälden, ibland till och med i en obegränsad framtid.

3. Den 3 maj 2002 hade nästan 93 procent av de (gällande) nationella sedlarna lämnats tillbaka till centralbankerna och bokförts där. Graden av återlämnande varierar till dags dato mellan 86,91 procent (Luxemburg) och 95,8 procent (Grekland). Det finns inga pålitliga uppgifter om mynt på grund av förseningar i bokföringen av dem.

4. och 5. Att en del av de äldre nationella myntenheterna inte återlämnas beror på de faktorer som nämns i punkt 1 ovan och är inte ett exempel på att man inte litar på den nya valutan, som medborgarna för övrigt i stor utsträckning skyndade sig att skaffa redan från första stund den 1 januari 2002.

6. Någon kompensation är inte nödvändig eftersom medborgarna har möjlighet att utan avgifter växa in sina gamla nationella sedlar och mynt under en mycket lång tid, till och med obegränsad i vissa fall, vid de myndigheter som har i uppdrag att ta emot dem.