ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0150/00

från Emmanouil Mastorakis (PSE) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Gemenskapsinitiativet Interreg

Trots att det belopp som anslagits till Interreg för perioden 20002006 har höjts jämfört med föregående period, har man förutom vissa smärre undantag undvikit att modifiera förteckningen över regioner i grupp A. Syftet med detta är helt klart att koncentrera verksamheten. Undantagen visar dock att det funnits behov av att undanröja tidigare fel och förbiseenden. Ett väsentligt förbiseende i förteckningen över grekiska regioner är att man inte tagit med länen Arta och Elis, trots att län med likartade förhållanden har tagits med.

Kan kommissionen beakta detta och på nytt behandla möjligheten att ta med dessa två län, som på ett oförklarligt sätt inte har medtagits?

Gemensamt kompletterande svar på de skriftliga frågorna E-0150/00, E-0229/00 och E-0336/00 ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(7 juni 2000)

Kommissionen betraktar inte Arta och Ilia som gränsområden i den mening som avses i kommissionens initiativ Interreg III och anser därför inte att de på ett orättfärdigt sätt exkluderades från listan på stödberättigade områden.

Riktlinjerna för Interreg III antogs av kommissionen den 28 april 2000(1). Med gränsområdeskaraktär avses i initiativet alla områden som har en intern gemenskapsgräns eller en extern gemenskapsyttergräns och därutöver vissa maritima områden som anges i riktlinjernas bilaga 1. Dock kan upp till 20 % av ett programs totala budget läggas på områden som gränsar till stödberättigade områden. Eftersom både Arta och Ilia är områden som gränsar till stödberättigade områden har myndigheterna möjlighet att inkludera dem i framtida gränsområdesprogram under Interreg III.

(1) EGT C 143, 23.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1152/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Kommissionen kommer att utarbeta ett direktiv om beståndsdelarna i naturliga mineralvatten och övriga villkor för behandling av vissa naturliga mineralvatten med ozonberikad luft.

Kommer de högsta tillåtna mängderna för potentiellt skadliga ämnen som fastställts för dricksvatten också att gälla för naturliga mineralvatten? Om så inte är fallet: varför inte?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 och E-1162/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(9 juni 2000)

De frågor som parlamentsledamoten har tagit upp undersöks i syfte att man skall kunna lägga fram förslag till lagstiftning enligt den tidsplan som fastställts i vitboken om livsmedelssäkerhet.

Det skulle vara olämpligt att för närvarande föregripa detaljerna i varje förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2027/00

från Reino Paasilinna (PSE) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Arbetstagarnas ställning, rättsskydd och arbetarskydd i fall av pedofili

På senaste tiden har det i flera av Europeiska unionens medlemsstater avslöjats svåra fall av pedofili bland personer som arbetar med barn. Fallen har starkt påverkat arbetsmiljön. Det har ofta hänt att en arbetstagare som försökt hjälpa barn och kräva förklaringar mötts av en kraftig motreaktion, till exempel i form av rättegångar och överklaganden. I värsta fall har arbetstagaren avskedats och dessutom fått lov att bära sitt ansvar för rättegångskostnaderna.

Jag skulle vilja höra mig för hos kommissionen vilka åtgärder den vidtagit på det europeiska planet eller har för avsikt att vidta för att trygga arbetstagarnas ställning och rättsskydd i sådana fall där en arbetstagare vidtagit åtgärder för att skydda barnen och utreda fall av pedofili på sin arbetsplats?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou

(20 september 2000)

Frågan ingår inte i gemenskapens befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1297/00

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Återkallelse av visum av Schengentyp till G.A. Rakhimov

Efter att det i vissa danska, franska, engelska och ryska media publicerats falska uppgifter i vilka Gafur-Arslanbek Rakhimov, en uzbekisk affärsman, uppgavs ha samröre med narkotikasmugglare, återkallades dennes visum av Schengentyp i mars 1998. Generalsekreteraren för den kontrollkommission som tillser OIC-Interpols akter, vilken utfrågades av kommittén för skyddet av mänskliga rättigheter i Uzbekistan (den uzbekiska grenen av internationella sällskapet för de mänskliga rättigheterna) har emellertid låtit veta att han inte innehade några uppgifter som bekräftade anklagelserna och att de ryska myndigheterna hade uppgivit att inte heller de hade någon information om denna person.

Kan rådet uppge vilka fakta som legat till grund för beslutet att återkalla visumet? Kan rådet kontrollera om beslutet har fattats i enlighet med principerna för återkallelse av visum av Schengentyp? Om så inte är fallet, kan rådet garantera att det kommer att ingripa så att G.A. Rakhimov ånyo kan erhålla ett visum av Schengentyp?

Svar

(29 september 2000)

Rådet vill informera den ärade parlamentsledamoten om att beviljande av eller avslag på viseringar enbart faller under medlemsstaternas behörighet.

Förfarande och möjligheter att överklaga i den händelse en medlemsstats diplomatiska eller konsulära representationen vägrar behandla eller avslår en viseringsansökan regleras genom medlemsstatens egna lagstiftning.

Rådet är inte behörigt att uttala sig i ett ämne som inte ingår i de befogenheter som det fått sig tilldelat genom fördragen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1490/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(11 maj 2000)

Ämne: Begränsningar av möjligheterna till dubbel anmälan av kostnader som ledamöterna av Regionkommittén haft

1. Kan kommissionen bekräfta att kostnader som ledamöterna av Regionkommittén haft under 1998 och 1999 får utbetalas endast direkt till de berörda personerna och inte till de myndigheter som de företräder?

2. Stämmer det att de som enligt fråga 1 haft rätt att få ut pengar under 1998 och 1999 kunnat göra detta bara med en check hos en bank i Belgien, så att de på förfrågan inte kunnat förete några verifikationer om att de belopp som utbetalats efter att kostnaderna anmälts bokförts på deras personliga bankkonton i hemlandet?

3. Kan kommissionen bekräfta att utbetalningarna under åren till och med 1997 gjorts och från och med 2000 görs endast till de berörda regionala myndigheterna och inte till enskilda personer?

4. Vilka är orsakerna till att utbetalningssättet två gånger har förändrats, såsom framgått av punkterna 1 och 3?

5. Håller kommissionen med mig om att de berörda personerna under 1998 och 1999 inte haft någon enda anledning till att anmäla kostnaderna som de haft för uppgifter i anslutning till Regionkommitténs arbete också för de myndigheter som de tillhör, eftersom detta i så fall skulle leda till att kostnadsersättningen kom att utbetalas två gånger?

6. Får de myndigheter som ledamöterna av Regionkommittén tillhör omedelbart upplysningar om direkta utbetalningar till ledamöterna samt om storleken på de belopp som då utbetalats?

7. Får ledamöterna av Regionkommittén och de myndigheter som ledamöterna av Regionkommittén tillhör alltid i rätt tid information i de fall ändringar genomförs i utbetalningssystemet så att de därmed kan undgå missförstånd eller rentav avsiktliga fall av dubbel anmälan av kostnaderna?

8. Om svaret på fråga 7 är jakande, på vilket sätt delges då denna information?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Kommissionen förmedlar följande uppgifter från Regionkommittén som svar på parlamentsledamotens frågor:

1. och 3. Det saknades föreskrifter om den slutliga betalningsmottagaren före 1997 och sådana saknas också från 2000. Regionkommitténs ledamöter mottar i eget namn de kostnadsersättningar de begärt. Ersättningen sätts in antingen på det bankkonto som ledamöterna lämnat till Regionkommittén eller, om de så begär, via den myndighet som de företräder.

2. Fram till den 31 december 1999 fanns det flera olika betalningsmöjligheter (till exempel check eller bankgiro). Från och med den 1 januari 2000 sker betalningarna uteslutande genom girering.

4. Regionkommitténs beslut om reskostnadsersättning och traktamenten för sammanträdes- och resdagar har ändrats två gånger (31 mars 1999 respektive 1 april 2000) för att förbättra betalningsrutinerna, särskilt betalning via bankgiro, och också för att de skall överensstämma med den nya arbetsordningen som trädde i kraft i januari 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1809/00

från Linda McAvan (PSE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Välfärd hos kycklingar som uppföds för köttproduktion

EU:s vetenskapliga kommitté för djurens hälsa och välfärd har nyligen offentliggjort en rapport där det uttrycktes oro för hälsan och välfärden hos broilerkycklingar som uppföds för köttproduktion. I rapporten framhölls hur broilerindustrins jakt på allt snabbare tillväxttakter har lett till smärtsamma bensjukdomar och plötslig död hos fåglar som uppföds för köttproduktion.

Kommer kommissionen att överväga att lagstiftningsvägen gripa sig an de allvarliga problem med hälsa och välfärd som påtalats i den ovannämnda rapporten?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1809/00 och E-1848/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(26 juli 2000)

Kommissionen har bett sin Vetenskapliga kommitté för djurens hälsa och välfärd att utarbeta en rapport om välfärden för de kycklingar som föds upp för köttproduktion (broiler). Kommittén antog en rapport den 21 mars 2000.

När det gäller välfärden för broiler gäller en rekommendation om fjäderfän från Ständiga kommittén för Europeiska konventionen om skydd av animalieproduktionens djur. Medlemsstaterna och gemenskapen är parter till denna konvention och deltar i kommitténs arbete.

Inom gemenskapen föreskrivs i rådets direktiv 98/58/EG(1) de främsta principerna för skydd av alla djur inom animalieproduktion. Det handlar om de välfärdskrav som skall tillämpas för skydd av djur som föds upp för olika typer av produktion, inklusive uppfödning av kycklingar för köttproduktion. Ägaren eller uppfödaren av djur åläggs ansvar enligt direktivet att se till att minimikraven för djurens välfärd säkerställs.

I direktivet ges även en rättslig grund enligt vilken förslag till gemenskapsåtgärder som gäller konventionen eller rekommendationer som görs enligt den utarbetas om det är nödvändigt för att den skall tillämpas enhetligt inom gemenskapen.

Till följd av slutsatserna i kommitténs rapport och mot bakgrund av direktivet ovan arbetar kommissionen på ett förslag för att fastställa välfärdskrav för att föda upp broiler inom gemenskapen.

(1) EGT L 221, 8.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0316/00

från Anna Karamanou (PSE) och Minerva Malliori (PSE) till rådet

(14 februari 2000)

Ämne: Att ta itu med aids på ett effektivt sätt

95 % av de människor som har drabbats av aids lever i utvecklingsländerna i Asien och Afrika. Sjukdomen står för ett av fem dödsfall i Afrika, och den förväntade medellivslängden har minskat drastiskt, dels på grund av epidemins enorma utbredning, dels på grund av att de som insjuknat inte har ekonomisk möjlighet att klara den höga kostnaden för mediciner för behandling av sjukdomen. Dessutom underströk chefen för världshälsoorganisationen WHO, Gro Harlem Bruntland, i sitt upprop till alla industriländer att medicinen finns i norr och sjukdomen i söder, och begärde att man skulle se till att få slut på den bristande jämlikheten vad gäller förebyggande och behandling av aids.

Mot bakgrund av att USA nyligen beviljat ett stöd om 150 miljoner dollar och Kanada ytterligare 50 miljoner dollar, vill vi fråga rådet på vilket sätt och med vilka särskilda program EU har för avsikt att hjälpa utvecklingsländerna med förebyggande vård och behandling, så att de som drabbats av sjukdomen får möjlighet till medicinsk vård och så att man kan minska antalet fall med dödlig utgång, på samma sätt som man har lyckats med det i industriländerna?

Svar

(29 september 2000)

Rådet delar helt de ärade parlamentsledamöternas oro över allvaret i aidsepidemin, särskilt i Afrika, och deras analys av epidemins konsekvenser. Rådet har understrukit nödvändigheten av att öka ansträngningarna för att säkerställa ett bättre stöd till de nationella strategierna. Detta innebär bl.a. stöd till de strategier som syftar till ett effektivare förebyggande av överföring, genom utbildning, främjandet av sexuell och reproduktiv hälsovård samt säkerhet vid transfusioner. Stödet syftar också till stöd till smittade och sjuka människor, bl.a. genom att förstärka sjukvårdssystemet och genom att bekämpa diskriminering och social utslagning.

I samarbete med Europaparlamentet och på förslag av kommissionen antog rådet i mars 1997 en förordning om åtgärder mot hiv/aids i utvecklingsländerna, särskilt i de fattigaste bland dessa. I förordningen föreskrivs ett belopp på 45 miljoner euro för genomförandet av programmet för bekämpning av aids under perioden 19971999. Däri fastställs även prioriteringarna för gemenskapens åtgärder som huvudsakligen avser att förebygga ytterligare spridning av sjukdomen. I förordningen fastställs även ganska detaljerade åtgärder som kan finansieras för att främja en minskad överföring av hiv/aids.

När det gäller behandlingen har kommissionen hitintills inte lagt fram något förslag om att gemenskapens finansiering skall kunna utvidgas till att omfatta kostnaderna för lämpliga mediciner för behandling av aids.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1821/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Mjölksektorn i Galicien och den reform av den gemensamma jordbrukspolitiken som är planerad till 20052006

Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken som är planerad till 20052006 kommer att medföra att interventionspriset för mjölk sänks. Som kompensation för detta kommer man att införa ett system med en premie som ges direkt till jordbrukarna 20072008 och åren därefter. Premien kommer att uppgå till 4,16 pesetas per kilogram och den kommer bara att kunna tillämpas för produktion som motsvarar den mjölkkvot som respektive jordbruk har tilldelats.

Systemet med mjölkkvoter kan därefter komma att avvecklas i samband med ytterligare reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken. Hur skulle situationen komma att te sig, vid en sådan utveckling, för de jordbruk som har stora möjligheter att expandera, vilket är fallet för de flesta galiciska jordbruk vars problem idag utgörs av att deras mjölkkvoter fastställdes för flera år sedan då de befann sig i en moderniseringsfas? Om det skedde en produktionsökning i den omfattning det finns kapacitet för och behov av, skulle det ges finansiellt stöd som är jämförbart med stödet vid nuvarande produktionsnivåer, förutsatt att någon form av premiesystem skulle finnas kvar?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

De direktstöd som skall betalas till producenterna från och med 2005 fastställs för närvarande per ton referenskvantitet mjölk (kvot). Om rådet beslutar att avskaffa kvotsystemet, måste det ta konsekvenserna av denna åtgärd, även när det gäller det underlag och det sätt som direktstöden beräknas på. Kommissionen anser emellertid att det ännu är för tidigt att ta ställning i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2347/00

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Hemligt samförstånd mellan narkotikahandlare och myndigheter inom narkotikabekämpningen

I maj offentliggjorde det utskott inom Förenta staternas kongress vilket har i uppdrag att övervaka underrättelseverksamheten slutsatserna från en parlamentarisk utfrågning om vilken roll CIA spelat vid stödet till de så kallade contras i Nicaragua i början av åttiotalet.

Vid denna utfrågning som hölls innanför stängda dörrar bekräftade tidigare CIA-agenter att contras, med den amerikanska underrättelsetjänstens goda minne, kunnat internfinansiera sin väpnade kamp tack vare inkomsterna från en omfattande handel med kokain.

Känner kommissionen till detta? Anser kommissionen att detta utan tvivel innebär ett avsteg från det sedvanliga inom den politik som kallas kampen mot narkotika eller har kommissionen i stället upplysningar om liknande situationer inom andra regioner i världen, både under de senaste åren och för närvarande? Anser inte kommissionen att det som inträffat är så allvarligt att kommissionen är skyldig fördöma det inför behöriga internationella forum, till att börja med inför Förenta Nationernas program för narkotikakontroll (UNDCP)? Tycker inte kommissionen för övrigt att det som inträffat är så allvarligt att det borde föranleda kommissionen att yrka på en skyndsam revision av internationella konventioner om narkotiska ämnen så att man inom en och samma rättsliga ram skulle kunna sammanföra all verksamhet med anknytning till produktion och saluföring av sådana ämnen som i dag är förbjudna?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

Kommissionen kände inte till de fakta som parlamentsledamoten hänvisar till.

Sambandet mellan droger och finansieringen av väpnade konflikter har sitt ursprung i den omfattande olagliga vinst som narkotikahandeln ger upphov till. Kommissionen vill här påminna om att den strategi som Europeiska unionen följer inte tillåter olagligt beteende.

Inom ramen för sin behörighet är kommissionen engagerad i kampen mot olagliga aktiviteter relaterade till droger såväl inom unionen som på internationell nivå, vare sig det handlar om produktion, bearbetning eller olika former av handel.

Eftersom kommissionen inte kände till de fakta som omnämns, anser den sig inte kunna fördöma dem inför behöriga internationella instanser. Kommissionen gör emellertid en resolut insats mot internationell brottslighet på det internationella planet och i samarbete med andra partner, t.ex. USA. För övrigt kan kommissionen inte föreslå revision av internationella konventioner om narkotiska ämnen på grundval av fakta som den inte har någon direkt kännedom om.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1730/00

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Kommissionens språkpolitik: att slå vakt om och att främja minoritetsspråk och regionala språk

I sitt svar på mina båda frågor E-0465/00 och E-0478/00(1) uppgav kommissionen att den även undersöker möjligheten att inleda en specifik studie av unionens minoritetsspråks behov, vilken skulle tillföra de uppgifter som redan finns tillgängliga på detta område någonting positivt. Undertecknad önskar bli informerad om detta i framtiden.

Kan kommissionen i detta avseende uppge i vilket skede frågan för tillfället befinner sig? Rent konkret, när kommer man att fatta ett slutligt beslut om att genomföra studien och vilka kommer målsättningarna och riktlinjen för denna att vara?

Kan kommissionen i förekommande fall uppge om det kommer att röra sig om en intern kommissionsstudie eller om en extern studie?

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 82.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(25 juli 2000)

Kommissionen håller på att utarbeta en kravspecifikation för ett anbudsförfarande som gäller en särskild undersökning om behoven för minoritetsspråk och regionala språk i unionen.

Syftet är att utgå från resultaten i den Euromosaic-undersökning som gjordes 1992 och som kompletterades 1997 med de tre nya medlemsstaterna. Det första syftet är att göra en inventering av följande aspekter av minoritetsspråk och regionala språk: användning av språket, dess rättsliga och administrativa ställning samt dess förekomst inom utbildning, media och inom det offentliga och ekonomiska livet. Det andra syftet är att göra en inventering av de olika åtgärder som vidtas i olika länder i Europa för att främja språken och en analys av kostnaderna och effekten på användningen av dem. Syftet med undersökningen skulle vara att bättre kunna rikta stödet till de språkgemenskaper som behöver det mest och på de stödåtgärder som är mest effektiva med hänsyn till tillgängliga medel.

Ett beslut om tidsplanen beror på om man kan lösa de juridiska svårigheter som gäller genomförandet av den berörda budgetposten (B3-1000).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2950/00

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(11 september 2000)

Ämne: Iakttagande av lagstiftning om offentlig upphandling

I maj i år offentliggjordes två förslag till direktiv om offentlig upphandling (KOM(2000) 275 och KOM(2000) 276), vilka nyligen ändrades genom påföljande rättelser. Förslagen syftar till att förenkla lagstiftningen på området för offentlig upphandling. Det finns emellertid skäl att påstå att den nuvarande lagstiftningen på detta område ofta inte iakttas. Trots att kommissionen tidigare har erkänt detta problem, tas det inte upp till utförlig behandling i något av förslagen.

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta för att främja och stärka iakttagandet av lagstiftningen om offentlig upphandling? Anser kommissionen det vara möjligt att göra ändringar i detta hänseende till de förslag som för närvarande behandlas?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(2 oktober 2000)

Precis som frågeställaren säger har kommissionen insett att efterlevnaden av gemenskapens nuvarande regler för offentlig upphandling måste förbättras. Kommissionen anser dock att en stor del av den bristande efterlevnaden orsakas av brist på kunskap om och förståelse för reglerna. Därför strävar kommissionen efter att förtydliga och förenkla bestämmelserna i de två förslag(1) den lagt fram för parlamentet och rådet som ett sätt att öka efterlevnaden av reglerna.

Det finns flera anledningar till detta. Dels blir kraven på upphandlande myndigheter och enheter lättare att begripa, dels kommer kommissionen att kunna inrikta sig mer på att tillämpa tydliga regler. En ytterligare fördel är att de berörda parterna, dvs. de som deltar eller kan tänkas delta i en viss upphandling, får större möjligheter att hävda sin rätt på nationell nivå och gemenskapsnivå.

(1) KOM(2000) 275 slutlig KOM(2000) 276 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2300/00

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Kommissionens hamnpaket och fiskehamnar

Kommissionen har meddelat att den i år kommer att lägga fram ett hamnpaket för att klargöra konkurrensreglerna för hamntjänster och reglerna för statligt stöd. Syftet är att garantera att de oberoende företagen verkligen får tillgång till marknaderna för hamntjänster.

Kommer bestämmelserna i detta paket att utöver handels- och oljehamnarna även omfatta fiskehamnar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

Det är riktigt att kommissionen har för avsikt att lägga fram ett hamnpaket i slutet av året. Kommissionen har även för avsikt att låta paketet innehålla ett utkast till lagstiftning om tillgång till hamntjänster.

Något slutligt beslut om paketets detaljer har visserligen ännu inte fattats, men det finns för närvarande inte några planer på att inbegripa fiskehamnar i denna åtgärd utan endast kommersiella hamnar för internationell handel.