SKRIFTLIG FRÅGA P-2771/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Klimatförändringarna straffar vattenkraften

Kommissionsledamot de Palacio uppger som svar på min fråga (E-1811/00(1)) om el från vattenkraft att vattenkraft uppenbart är en förnybar energikälla, men elektricitet från stora vattenkraftanläggningar. mldr är i allmänhet konkurrenskraftig och behöver inte något särskilt stöd.

När det gäller stora anläggningar vars maskinella utrustning snart är uttjänt krävs det definitivt avsevärda utgifter till nya anläggningar om energikällan skall kunna bevaras. I Skottland är till exempel de flesta befintliga anläggningarna mer än 40 år gamla. Har kommissionen några bevis för att kostnaden för att rusta upp så gamla anläggningar är så låga att vattenkraften kan behålla sin konkurrenskraft i förhållande till andra förnybara energikällor, i de fall dessa gynnas på ett sätt som vattenkraften inte gör?

Om kommissionen har sådana bevis, kan den då vara vänlig att lägga fram dem eller hänvisa till en offentlig källa där de kan studeras? Om kommissionen inte har några sådana bevis, kommer den då att ompröva sin ståndpunkt beträffande vattenkraftsanläggningar som inom en snar framtid måste rustas upp?

Håller kommissionen med om att dess egna målsättningar angående klimatförändringarna skulle hotas om befintliga vattenkraftanläggningar i Skottland och i andra delar av EU som befinner sig i en liknande situation skulle tvingas stänga på grund av dess förslag?

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Ledamoten ifrågasätter huruvida stora vattenkraftverk förblir konkurrenskraftiga i det specifika fallet med anläggningar som är äldre än fyrtio år och som skall rustas upp.

Kommissionen vill först och främst betona vikten av att rusta upp vattenkraftverk för att öka deras effektivitet och anpassa dem till miljönormerna.

Kommissionen förfogar inte över några undersökningar om de genomsnittliga kostnaderna för upprustning, i förhållande till anläggningarnas konkurrenskraft. I detta sammanhang vill kommissionen påpeka att kostnaderna för upprustning beror på anläggningen och varierar kraftigt beroende på vilken typ av upprustning det är fråga om.

Kommissionens politik avseende statliga stöd till förnybara energikällor syftar främst till att rikta det offentliga stödet till teknik för förnybar energi som ännu inte är mogen att på egen hand ta sig in på marknaden. Däremot anser kommissionen att investeringar som avser rent utbyte av delar, t.ex. upprustning av stora vattenkraftverk, i princip bör genomföras utgående från kommersiella kriterier som framtida behov av el eller tillgången till ekonomiska resurser som samlats under vattenkraftverkets livstid. Reglerna för statligt stöd innebär att medlemsstaterna bara under vissa omständigheter kan främja investeringen i anläggningar som avsevärt överträffar de obligatoriska miljönormerna.

Sammanfattningsvis kan det sägas att kommissionen anser att dess politik till förmån för förnybara energikällor inte bidrar till att vattenkraftverk måste läggas ned, och att dess politik för statligt stöd främjar kampen mot klimatförändringen, samtidigt som den motverkar ineffektiv användning av offentliga medel.