SKRIFTLIG FRÅGA E-3985/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Erkännande av examensbevis

Den 6 april 1998 ansökte Alessandro Vinci om att hans italienska universitetsexamen skulle erkännas i Spanien. Ansökan lämnades in via Italiens utrikesministerium till Spaniens utrikesministerium och Spaniens ambassad i Rom.

Ansökan gick till den akademiska nämnden Comisión Académica del Consejo de Universidades, och behandlades vid nämndens sammanträden den 12 juni 1998 och den 16 april 1999. Beslutet (espediente nr 1998C01709), fattades den 31 maj 1999 och den 27 augusti 1999, och innebär att Vincis examen kan erkännas först efter tentamen i sex olika ämnen.

Vinci, liksom lärarna vid det spanska universitet han hade valt, San Cristobal della Laguna på Teneriffa, blev mycket förvånad över det stora antalet tentamina. Han började undersöka den spanska lagstiftningen ordentligt och upptäckte att saken reglerades dels i ett kulturavtal mellan Italien och Spanien från den 15 augusti 1955, dels i ett meddelande från Spaniens utbildningsministerium

av den 16 april 1966. I ministeriets meddelande sägs att den italienska universitetsexamen laurea kan erkännas som en spansk licenciado-examen. I Vincis fall tillämpades inte kulturavtalet.

Trots flera skrivelser både till behörig italiensk minister och till det spanska utbildningsministeriet, upprepade möten med olika tjänstemän och en anmälan till italiensk åklagare har Vinci fortfarande inte fått något svar. I stället har hans rättigheter kränkts.

Under de senaste åren har många andra examensbevis erkänts tack vare kulturavtalet mellan Spanien och Italien. Därför vill jag ställa följande frågor till kommissionen:

1. Anser inte kommissionen att rätten till studier har kränkts?

2. Vad anser kommissionen om detta fall?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(19 februari 2001)

Först och främst vill kommissionen påminna om att utbildningssystemens organisation, inbegripet erkännande av studiemeriter och fastställande av inträdesvillkor till universiteten, faller under medlemsstaternas behörighet. På grund av detta och på grund av artikel 12 (f.d. artikel 6) i EG-fördraget, som förbjuder all direkt och indirekt diskriminering som grundas på nationalitet, har de behöriga myndigheterna i princip rätt att ställa krav på att studiemeriter som förvärvats i en annan medlemsstat skall erkännas akademiskt för att ge rätt till inträde vid universitetet. Vidare är medlemsstaterna behöriga att sluta bilaterala överenskommelser med andra medlemsstater när de anser att examina i dessa medlemsstater uppfyller de nationella kraven. De upplysningar som lämnas i frågan tyder inte på att det finns någon nationell bestämmelse som strider mot EG-fördraget.

I Alessandro Vincis personliga fall gäller den bilaterala överenskommelse som parlamentsledamoten hänvisar till erkännande av doktorstitel vid italienska universitet och institut inför tilldelande av licentiatstitel. Det framgår dock inte klart av frågan om Alessandro Vinci verkligen innehar en doktorstitel.

Om Alessandro Vinci anser att de formella garantier, bl.a. i fråga om tidsgränser, och de kriterier som fastställs i den spanska lagstiftningen och som är tillämpliga på akademiskt erkännande av examina inte tillämpats i hans fall, skall han därför överklaga till myndighet eller domstol i enlighet med gällande nationell rätt.

Vidare beskrivs Alessandro Vincis situation på ett sätt som kan tyda på att han avser att arbeta vid universitetet San Cristobal de la Laguna (Spanien), och inte studera där. Uttrycket erkännande har två betydelser. Erkännandet i yrkessyfte består i att kontrollera om personen i fråga har vissa kvalifikationer och den yrkesskicklighet som krävs för att får utöva en reglerad verksamhet. Det finns gemenskapsbestämmelser som gäller erkännande av examina för att utöva ett yrke i en annan medlemsstat.

För närvarande kan kommissionen inte utesluta att Alessandro Vinci, som begärt att hans kvalifikationer skall erkännas akademiskt, i själva verket inte är intresserad av ett erkännande i yrkessyfte, på vilket specifik gemenskapslagstiftning på den fria rörlighetens område är tillämplig.

Kommissionen kommer att kontakta parlamentsledamoten personligen för att klarlägga situtionen och informera henne om de bestämmelser i gemenskapsrätten som kan tillämpas på Alessandro Vincis situation.