ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1126/01

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Cais dos Vapores

Medborgarrörelsen som försvarar Cais dos Vapores har uppmärksammat mig om att kommunfullmäktige i Montijo förbereder ett projekt som syftar till att flytta flodhamnen från Cais dos Vapores till Cais do Seixalinho.

Enligt denna medborgarrörelse kommer de sociala och miljömässiga konsekvenserna av detta alternativ som kommunfullmäktige valt att bli mycket negativa.

Mot denna bakgrund ställer jag Europeiska kommissionen följande frågor:

1. Har detta projekt beviljats någon form av gemenskapsfinansiering?

2. Vilken typ av miljökonsekvensbedömning genomfördes med tanke på att Cais do Seixalinho är beläget i ett område med ett mycket viktigt ekosystem när det gäller fåglar och vattenlevande arter?

3. Respekterar detta projekt direktivet om bevarande av vilda fåglar och direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 juni 2001)

Det projekt som nämns av parlamentsledamoten att flytta flodhamnen från Cais dos Vapores till Cais do Seixalinho samfinansieras inte av gemenskapen.

Cais do Seixalinho ligger utanför det särskilda skyddsområde Estuário do Tejo som utsetts av Portugal i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) och det föreslagna området av intresse för gemenskapen med samma namn som utsetts i enlighet med rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2). I enlighet med rådets direktiv 92/43/EEG måste emellertid alla projekt som kan påverka områdena på ett betydande sätt även om de ligger utanför dessa områden på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Kommissionen ber därför de portugisiska myndigheterna tillhandahålla den nödvändiga informationen om projektet, inklusive vilken slags bedömning av konsekvenserna som eventuellt har utförts.

De uppgifter som tillhandahålls av de portugisiska myndigheterna kommer också att möjliggöra en utvärdering av överensstämmelsen med rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(3).

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.

(3) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0703/01

från John Cushnahan (PPE-DE) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Den svåra situationen för åtalade i Palestina

Det händer ofta att åtalade i Palestina avrättas efter rättegång inför militär domstol, efter att dessförinnan förvägrats både tillgång till advokat och rätt att överklaga domen. Vad har Europeiska kommissionen gjort för att få slut på detta oacceptabla tillvägagångssätt?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(2 maj 2001)

Kommissionen motsätter sig dödsstraff under alla omständigheter och kommer att kämpa för att dödsstraffet avskaffas i hela världen. Denna ståndpunkt är fast förankrad i kommissionens djupa övertygelse om alla människor inneboende värdighet och okränkbarhet.

I detta sammanhang stödde kommissionens helhjärtat EU-ordförandeskapets uttalande av den 15 januari 2001 i vilket man djupt beklagar de senaste avrättningarna på Västbanken och i Gaza i januari 2001 och vädjar till president Arafat att respektera de åtaganden han gjort visavi unionen beträffande ett tillfälligt uppehåll i dödsstraffen. I detta uttalande vädjade man även till president Arafat att förvandla dödsdomarna mot Ali al-Hatib och Husa al-Din i Betlehem. Den palestinska myndigheten har tills vidare skjutit upp dessa avrättningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1113/01 från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen. Geografiska begränsningar av stöd till köp av fastighet.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 340 E , 04/12/2001 s. 0174 - 0174



SKRIFTLIG FRÅGA E-1113/01 från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen (6 april 2001) Ämne: Geografiska begränsningar av stöd till köp av fastighet Är det förenligt med EU:s lagstiftning att en lokal brittisk myndighet erbjuder stöd till inköp av fastigheter till de boende i utdömda kommunala hyreshus, med begränsningen att stöd endast kommer att utgå om fastigheten som skall köpas ligger i England eller Wales? Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar (11 juni 2001) I artikel 56 (f.d. artikel 73b) i EG-fördraget förbjuds alla restriktioner på kapitalrörelser. Kapitalrörelser omfattar också gränsöverskridande köp av fast egendom. Indirekta hinder för att utföra transaktioner på ett sådant sätt att den frihet som ges i EG-fördraget blir en illusion betraktas enligt EG-domstolens rättspraxis som restriktioner. Kommissionen anser dock inte att de lokala myndigheternas åtgärder som ledamoten nämner, nämligen bidrag till hyresgäster i utdömda kommunala hyreshus för att köpa fastigheter inom ett begränsat område i en medlemsstat, står i motsättning till den mest berörda friheten. Enligt de uppgifter kommissionen har görs det inte någon nationell skillnad mellan hyresgästerna i de berörda utdömda kommunala hyreshusen. Beskattning och kostnadspolitik på nationell och lokal nivå omfattar i allmänhet initiativ till eller hinder för att genomföra särskilda transaktioner i allmänhet inom särskilda områden under den behöriga enhetens jurisdiktion i enlighet med subsidiaritetsprincipen enligt artikel 5 (f.d. artikel 3b) i EG-fördraget. Därför innebär till exempel alla företagsbidrag som lämnas nationellt eller lokalt att anläggningen skall inrättas inom ett avgränsat område, och inte någon annanstans inom gemenskapen, med hjälp av skattemedel som tas ut i samma eller ett liknande område. Även om frågan om statligt stöd skulle kunna uppkomma här, har det aldrig varit frågan om att hävda att sådana nationella åtgärder skulle kunna stå i motsättning till friheterna i enlighet med fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1815/01

från Pietro-Paolo Mennea (ELDR) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Cd-priser i EU

Cd-skivor är en ekonomiskt viktig sektor inom EU:s tillverkningsindustri. Dessa produkter måste vara lättillgängliga för ungdomar, som är de främsta kunderna.

Enligt uppgifter i pressen lär vissa skivbolag tillämpa en prispolitik som undanröjer konkurrensen, och vissa stora musikbolag lär ha tvingat återförsäljare att hålla cd-priserna över en viss nivå, vilket pådyvlar konsumenterna ytterligare en kostnad utöver avgifter och skatter.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående:

- säga om den inte anser det lämpligt att formellt utreda frågan för att utröna om det eventuellt förekommer arrangemang för att undanröja konkurrensen?

- Kan kommissionen utreda om de olika medlemsstaterna har vidtagit åtgärder enligt anti-trustlagstiftningen för att utröna om dessa producenter har ingått ett slags priskartell?

- Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till att den inre marknaden och den fria konkurrensen fungerar även för försäljning av dessa produkter?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 juli 2001)

Kommissionen uppskattar den kulturella och ekonomiska vikten av musiksektorn men tar även i beaktande att de måste fortsätta vara försiktiga gentemot möjliga konkurrensbegränsningar som skadar konsumenterna.

Kommissionen var år 2000 orolig att fusionen mellan EMI och Time Warner, speciellt över att fem stora musikföretag blev fyra, skulle leda till konkurrensbegränsande effekter. Fusionen lades dock ned innan förfarandet avslutades.

Kommissionen inledde tidigare i år en utredning om anklagelser av vertikala detaljistpriser från de fem stora musikföretagen. Den här utredningen är inte avslutad men kommissionen har hittat vissa bevis på tvivelaktig verksamhet, inklusive minsta angivna pris i vissa kontrakt för medel för annonsering. Dessa aktiviteter avslutades så fort som kommissionen påbörjade sin utredning. Den här utredningen utredde inte möjligheten till horisontellt fastställda priser från musikföretagen eftersom kommissionen inte har sett några bevis för att sådan verksamhet äger rum eller att fortsatt utredning är nödvändig.

Kommissionen känner till en utredning som inletts av brittiska konkurrensmyndigheterna (the office of fair trading, OFT) om anklagelser att de största musikföretagen försöker hindra parallellimport av cd-skivor till Förenade kungariket. Effekten av sådana begränsningar blir att behålla konstlade höga priser för cd-skivor i Förenade kungariket. Kommissionen och OFT har regelbunden kontakt gällande den här frågan.

Kommissionen tror att deras aktiva utredning av musiksektorn är nödvändig på grund av den högt koncentrerade musikmarknaden och de fördelar konkurrens kan ha för konsumenterna. Kommissionen kommer att inleda fler utredningar om bevis uppkommer om konkurrensoro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0101/01

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(29 januari 2001)

Ämne: Övergången till euron för små och medelstora företag

Övergången till den gemensamma valutan utgör en verklig utmaning för de små och medelstora företagen samt för de mycket små företagen, i synnerhet hantverksföretagen. Enligt en undersökning som genomfördes av Cap Gemini Ernst & Young använder för närvarande endast 25 procent av de europeiska företagen euron som underlag för sin bokföring. Enligt flera undersökningar är företagen, särskilt de små och medelstora företagen och hantverksföretagen, inte redo att gå över till euron. Många företag, vilka är dåligt informerade, har dessutom tänkt vänta till 2002 med att anpassa sin bokföring till euron. Övergången till euron kommer dock att ske snabbt och de nationella valutorna skall tas ur omlopp under de 15 första dagarna i januari 2002.

1. Kan kommissionen sammanfatta vilka särskilda åtgärder den rekommenderar för att underlätta de små och medelstora företagens och hantverksföretagens övergång till euron?

2. Är kommissionen inte orolig över att företagen verkar vara försenade med att förbereda övergången till euron?

3. Anser inte kommissionen att man på europeisk nivå borde genomföra en konkret kampanj som riktar sig till små och medelstora företag och hantverksföretag för att komplettera de kampanjer som kommer att genomföras av varje medlemsstat?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(4 april 2001)

1. Euron påverkar nästan alla delar av ett företags verksamhet. Som de flesta andra företag måste små och medelstora företag bland annat anpassa sina dator- och bokföringssystem, fundera över de kommersiella och marknadsföringsmässiga följderna (till exempel nya psykologiska priser), kontrollera att kassaapparater fungerar (till exempel att de klarar av betalning i både euro och inhemsk valuta, att de följer avrundningsreglerna) och informera de anställda om övergången till euron (till exempel förklara det nya utseendet på lönebeskedet).

2. Kommissionen undersöker regelbundet denna fråga och kan konstatera att eftersläpningen fortsätter. Vid flera tillfällen har kommissionen uppmärksammat medlemsstaternas myndigheter på problemet. Kommissionens rekommendation av den 11 oktober 2000(1) innehåller flera åtgärder för att öka näringslivets beredskap inför övergången till euron. Vissa av åtgärderna genomförs nu på bred front (till exempel omvandling av bankkonton och kontantlösa betalningsmedel till euro i förväg).

3. Kommissionens anslag för information om euron används till största delen till att medfinansiera medlemsstaternas informationskampanjer, som bland annat har små och medelstora företag som målgrupp. Anslagen finansierar också flera gränsöverskridande kampanjer till små och medelstora företag i samarbete med sammanslutningen av europeiska handelskammare (Eurochambres).

(1) EGT C 303, 24.10.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0933/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Snabbare handläggning av katastrofbistånd

Ett danskt TV-program kallat Eurokraterna som sändes i svensk television 11 februari 2001 handlade bland annat om de långa handläggningstiderna för katastrofbistånd och biståndsprojekt över huvudtaget. Bland annat togs som exempel ett projekt att rädda regnskogen i Bolivia. Projektansökan skickades in till kommissionen i december 1997. Projektet godkändes formellt i kommissionen efter fem månader. Men arbetet med bland annat kontraktet och budgeteringen av pengarna drar ut på tiden. Kommissionär Nielson uttalar bland annat i februari 2000 att det är klart med finansieringen. Men i november 2000 vet fortfarande ingen i kommissionen om projektet kan få tillstånd att köra igång.

Ett annat fall som tas upp gäller katastrofbiståndet efter orkanen Mitchs härjningar i Centralamerika november 1998. Kommissionen lovar i december 1998 och i maj 1999 200-250 miljoner euro i katastrofbistånd. Pengarna beviljas i maj 2000, och därefter följer proceduren att starta upp katastrofbiståndsprojektet. Tre år efter katastrofen kan projektet starta.

Ovan nämnda biståndsprojekts handläggning belyser oerhört väl ineffektiviteten i byråkratin. Har kommissionen utvärderat sitt katastrofbiståndsarbete och kommit fram med några förslag om hur man kan skapa en snabb procedur för katastrofbistånd som inte tar åratal att förverkliga?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(19 juni 2001)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan P-1085/01 från Olle Schmidt(1).

Kommissionen vill återigen betona att det sker en förväxling mellan humanitär hjälp från Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) och det långsiktiga utvecklingsstöd som ges via andra gemenskapsinstrument. Den bekräftar därför åter att den humanitära hjälpen till offren för orkanen Mitch förmedlades på rekordkort tid och att det belopp som avsattes (cirka 40 miljoner euro) har betalats ut helt och hållet.

De utvecklingsprojekt som genomförs måste dessförinnan godkännas av de nationella myndigheterna och genomgå en lång förberedelseperiod (behovsbedömning, utvärdering, utformning av förslagen, osv.), vilket gör det nödvändigt med långsiktighet.

Inte desto mindre har kommissionen medgivit att det finns ett akut behov av stora förbättringar när det gäller den tid det tar att förmedla hjälp och den kvalitet hjälpen håller. För närvarande arbetar kommissionen med detta inom ramen för reformen av gemenskapens externa bistånd.

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, p 197.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0466/01

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till rådet

(20 februari 2001)

Ämne: Utvärdering av bombardemangens följder i Jugoslavien

Det så kallade Balkansyndromet har väckt väl grundad oro runtom i Europa med avseende på följderna av bombardemangen i Bosnien, Serbien och Kosovo.

Skulle rådet kunna upplysa mig om huruvida Europeiska miljöbyrån, som finansieras av unionens medborgare genom gemenskapens budget, har gjort någon undersökning om den miljöförstöring som missilerna innehållande uran och ödeläggelsen av många kemiska och andra fabriker har lett till i före detta Jugoslavien?

Har miljöbyrån gjort någon uppskattning om hälsokonsekvenserna för invånarna i de områden som bombades, och för de EU-medborgare (militärer och civila) som arbetar, bor eller studerar i de drabbade områdena? Har man gjort några undersökningar om miljöbelastningen i länder som gränsar till Jugoslavien - länder som hör till Europeiska unionen? Och om miljöbyrån inte ägnat sig åt dessa frågor - vad beror det på i så fall?

Svar

(16 juli 2001)

1. Enligt rådets förordning nr 1210/90 av den 7 maj 1990, ändrad genom rådets förordning nr 933/1999 av den 29 april 1999, är en av Europeiska miljöbyråns uppgifter att förse gemenskapen och medlemsstaterna med den objektiva information som behövs för att utforma och genomföra en riktig och effektiv miljöpolitik. För detta ändamål ger den kommissionen den information som behövs för att kommissionen med framgång skall kunna utföra sitt arbete med att fastställa, utarbeta och utvärdera åtgärder och lagstiftning på miljöområdet. Eftersom miljöbyråns roll främst är att stödja och bistå kommissionen får rådet ingen detaljinformation om miljöbyråns verksamheter, utom när den rapporterar till kommissionen, rådet och Europaparlamentet, i enlighet med bestämmelserna i rådets ovan nämnda förordning.

2. Rådet känner inte till om Europeiska miljöbyrån har undersökt den miljöförstöring i f.d. Jugoslavien som orsakas av användningen av missiler med utarmat uran och ödeläggelsen av många kemiska och andra fabriker.

Därför rekommenderar rådet den ärade parlamentsledamoten att vända sig till kommissionen med frågor som rör Europeiska miljöbyråns verksamhet mer i detalj.

3. Vid rådets möte den 2223 januari 2001 diskuterade ministrarna frågan om utarmat uran och enades om att åter behandla denna fråga mot bakgrund av de vetenskapliga belägg som skall samlas in av Euratoms artikel 31-kommitté och av behöriga Nato-organ. Slutsatserna från Euratoms artikel 31-kommitté offentliggjordes den 6 mars 2001. Rådet håller för närvarande på att utvärdera dessa rapporter. Dessutom beslöt ministrarna under sitt möte den 9 april 2001 att, med hänsyn till de uppenbara hälso- och miljöproblemen i regionen, även i fortsättningen förbinda sig att nära följa eventuella ytterligare utredningar och att pröva frågan på nytt i framtiden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1465/01

från Bruno Gollnisch (TDI) till rådet

(21 maj 2001)

Ämne: Bedrägerier i samband med semesterandelar

Sedan ett flertal år tillbaka har det förekommit allt mera missbruk och bedrägerier från yrkesfolks sida i samband med semesterandelar, typ timeshare.

Hundratals personer har fallit offer för denna turistmaffia och hundratals blir det allt fortfarande. De utsätts för att bedragare agerar som försäljare eller återförsäljare av påhittade semesterandelar i lägenheter som inte finns, för att sedan spårlöst försvinna efter att ha lurat offren och kommit över deras pengar.

Detta har på flera ställen i Spanien (framför allt Teneriffa och Denia), i södra och sydvästra Frankrike (framför allt Canet-Plage) och i Frankrikes utomeuropeiska öar (Guadeloupe) lett till att turismen ibland fått ett skamfilat rykte.

Har rådet för avsikt att göra några grundligare utredningar av detta problem som redan verkar ha antagit oroväckande proportioner?

Tänker rådet vidta några åtgärder mot dessa organisationer, bolag och rentav banker som medvetet sysslar med bedrägerier på internationell nivå?

Finns det i gemenskapens nuvarande lagstiftning om turism och konsumentskydd några stadganden enkom för semesterandelar av typen timeshare?

Om det skulle visa sig att somliga medlemsstater brustit i omsorg till följd av att deras offentliga myndigheter varit efterlåtna med att vidta åtgärder mot sådana förehavanden, tänker rådet då förmå dem att göra något? Med hjälp av vilket förfarande i så fall?

Svar

(27 september 2001)

Som den ärade parlamentsledamoten kan konstatera regleras nyttjanderätt till en eller flera fasta egendomar på tidsdelningsbasis genom Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis(1). Syftet med direktivet är en tillnärmning av medlemsstaternas bestämmelser i lagar och andra författningar om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal som direkt eller indirekt rör nyttjanderätten till en eller flera fasta egendomar på tidsdelningsbasis.

Det missbruk och svindleri som omnämns av den ärade parlamentsledamoten vad gäller tidsdelat boende stävjas, till dags dato, inte på något särskilt sätt genom något av Europeiska unionens rättsliga instrument.

Flera rättsliga instrument som antagits av rådet på grundval av artikel 34 i FEU förbättrar emellertid avsevärt samarbetet mellan de behöriga myndigheterna när det gäller att bekämpa de internationella bedrägerierna.

Om den nationella lagstiftningen i medlemsstaterna inte tillför detta problem några tillfredsställande lösningar, tillkommer det en medlemsstat eller kommissionen att använda sig av sin initiativrätt genom att föreslå att dessa gärningar stävjas på ett harmoniserat sätt på europeisk nivå.

(1) EGT L 280, 29.10.1994, s. 83.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0906/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Hälsa och säkerhet för arbetstagare

I kommissionens svar på min fråga E-0339/00(1) om medlemsstaternas kontroller enligt artikel 4.2 i ramdirektiv 89/391/EEG(2) om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa, står det: Om kommissionen får specifika uppgifter som visar att nationella myndigheter inte har uppfyllt sina skyldigheter i detta avseende, kommer kommissionen att vidta lämpliga åtgärder, särskilt genom att inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget, om detta skulle behövas med hänsyn till resultaten av utredningen i det berörda fallet.

Eftersom frågan fortfarande är brännande aktuell och kontrollerna fortfarande är bristfälliga, samt eftersom kommissionen dels enligt sitt svar sedan den 20.3.2000 samlar in fakta i frågan, dels har fått konkreta klagomål genom framställning nr 00/4404, SAG2000 A/382828/2 från grekiska LO och min fråga E-0014/00(3), vill jag fråga kommissionen följande:

1. När tänker kommissionen informera om sina insamlade uppgifter?

2. Varför har kommissionen inte inlett överträdelseförfarandet enligt artikel 226 på grundval av de uppgifter som klagomålen baserats på eller på de fakta som den själv har samlat in?

(1) EGT C 303 E, 24.10.2000, s. 178.

(2) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

(3) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 158.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

Kommissionen är angelägen om att understryka att en fråga som är så komplicerad som hur adekvat kontroll och övervakning utövas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 4.2 i rådets ramdirektiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet kan inte avgöras utan detaljerade och kompletta uppgifter om de påstådda bristerna i kontrollsystemet.

När det särskilt gäller situationen i Grekland har kommissionen begärt kompletterande uppgifter från klagande till följd av klagomålet från det grekiska fackförbundet. Efter att kommissionen fått dessa skickade den även ett brev till den grekiska regeringen och bad om uppgifter om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet. Fastän den skickade en påminnelse i denna fråga till de grekiska myndigheterna, har dessa dock ännu inte lämnat de uppgifter som kommissionen begärde.

De uppgifter som man fick efter den skriftliga frågan E-0339/00(1) från parlamentsledamoten kommer att sändas separat direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

(1) EGT C 303 E, 24.10.2000.