SKRIFTLIG FRÅGA E-1705/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Om alkoholinförsel till Sverige

Just nu förhandlar Sverige och kommissionen om möjlighet att förlänga undantaget vad gäller införsel av alkohol till Sverige.

Nykterhetsrörelsen IOGT-NTO i Sverige hävdar att artikel 28.l i direktiv 77/388/EEG(1) sammanfattningsvis säger att kommissionen ska lämna en rapport till rådet om hur undantagsbestämmelserna fungerar och lägga fram ett förslag till ett slutligt system. Detta system ska i princip vara detsamma som den ordning som avses gälla inom EU, nämligen beskattning endast i den stat där varorna har sitt ursprung. När rådet har granskat rapporten och finner att förutsättningar föreligger för en övergång till det slutliga systemet, skall rådet enhälligt på kommissionens förslag och efter samråd med parlamentet, besluta om de regler som ska gälla för det slutliga systemet. Vidare sägs att övergångsreglerna ska förlängas automatiskt till det datum då det slutliga systemet träder i kraft. Den överenskommelse som träffades 1996 (punkt 3 i artikel 1 i direktiv 96/99/EG)(2) säger, enligt IOGT-NTO, att Sverige har rätt att fortsätta tillämpa nuvarande kvantitetsbegränsningar t.o.m. 30 juni 2000, underkastat en översyn liknande den som avses i artikel 28. l i direktiv 77/388/EEG.

Gör rådet samma tolkning som IOGT-NTO?

(1) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1.

(2) EGT L 8, 11.1.1997, s. 12.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 juli 2000)

Den 22 maj 2000 föreslog kommissionen att Sverige, från och med 1 juli 2000 till slutet av 2003, skulle ha rätt att fortsätta tillämpa kvantitativa restriktioner för punktskattepliktiga varor som förs in i Sverige från andra medlemsstater(1). Detta förslag, i vilket det även anges en gradvis liberalisering av restriktionerna under den perioden, antogs av rådet den 30 juni 2000(2). Eftersom de nya regler som antagits inte längre innehåller någon sådan bestämmelse om översyn som parlamentsledamoten nämner och som ingick i den tidigare versionen av direktivet, är en diskussion om den exakta innebörden av den översynsbestämmelsen inte längre relevant.

Beträffande översynen, har kommissionen alltid ansett att Sveriges undantagsbestämmelser endast skulle gälla till och med den 30 juni 2000, om inte kommissionen föreslog, och rådet enhälligt antog, en ytterligare förlängning. Detta på grund av att undantagsbestämmelserna avviker från den grundläggande principen, som fastställs i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor(3), att varor som har förvärvats och transporterats av privatpersoner är punktskattepliktiga i den medlemsstat där de förvärvats. Denna åsikt överensstämmer med gemenskapsrättens väletablerade princip om att varje undantag i ett direktiv måste tolkas restriktivt.

Kommissionen föreslår att den sista delen av frågan ställs direkt till rådet.

(1) KOM(2000) 295 slutlig av den 22 maj 2000.

(2) Rådets direktiv 2000/44/EG av den 30 juni 2000 om ändring av rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 när det gäller tillfälliga kvantitativa restriktioner för punktskattepliktiga varor som förs in i Sverige från andra medlemsstater.

(3) EGT L 76, 23.3.1992.