ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1620/99

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Tunisiska myndigheters övevakning av Internet

Tunisien är ett av de länder som tillämpar den strängaste övervakningen och censuren av Internetanvändningen. Syftet är att förhindra spridning av subversiva idéer och skydda statens säkerhet. Övervakningen sker genom statligt monopol på Internetabonnemang, övervakning av operatörer, registreringsskyldighet för användare samt filter och övervakning av e-posten. Tunisiska medborgare som önskar utöva sin informations- och yttrandefrihet riskerar därigenom stränga straff.

Anser inte kommissionen att de tunisiska myndigheterna bryter mot andan och bokstaven i associeringsavtalet mellan Tunisien och Europeiska unionen?

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller kommer kommissionen att vidta för att få Tunisien att avskaffa det statliga monopolet på Internetabonnemang, databrandväggarna, övervakningen av operatörerna, registreringsskyldigheten för användare och övervakningen av e-posten?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(18 oktober 1999)

Kommissionen känner till att de tunisiska myndigheterna utövar kontroll över Internetanvändningen i Tunisien.

Den tunisiska Internetbyrån (ATI), som fungerar som nätoperatör för den offentliga förvaltningen och för vissa diplomatiska representationer, kanaliserar dessutom alla ansökningar om nätabonnemang. Två privata företag (planet Tunisie och Global Tunisie) har godkänts som nätoperatörer för att betjäna privata abonnenter. Vidare finns det institutionella nätoperatörer

inom flera sektorer av den offentliga verksamheten (utbildning, forskningsinstitut, m.m.). Anslutningen till nätet ligger fortfarande på en låg nivå i Tunisien (under det globala genomsnittet), trots myndigheternas ansträngningar att främja utnyttjandet inom näringslivet och utbildningsväsendet. Tunisien är medvetet om det intresse och den betydelse som Internet har för företagen och för landets konkurrenskraft. Avgifterna för användarna har nyligen sänkts betydligt.

Associeringsavtalet mellan gemenskapen och Tunisien innehåller inga särskilda bestämmelser om fri tillgång till medierna. Allmänt fastställs dock i artikel 2 att de mänskliga rättigheterna, som bland annat omfattar rätten att informera och att bli informerad, utgör en väsentlig beståndsdel av avtalet. Kommissionen följer uppmärksamt hur de mänskliga rättigheterna, inbegripet medborgarnas möjlighet att få tillgång till medierna och till Internet, respekteras i Tunisien. Detta görs framför allt via de regelbundet återkommande rapporter om situationen beträffande de mänskliga rättigheterna som utarbetas av cheferna för medlemsstaternas delegationer och av chefen för kommissionens delegation i Tunisien och genom en fortlöpande politisk dialog med de tunisiska myndigheterna.

Tunisien har vidare inbjudits att delta i de regionala program som utarbetats inom ramen för Meda för att främja en ny regional ansats när det gäller telekommunikation och informationssamhället.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2025/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Sanktioner mot Burma

Mot bakgrund av att militärregimen i Burma fortfarande utövar förtryck och diskriminering, vilka åtgärder tar kommissionen för att garantera att sanktioner mot Burma verkligen tillämpas?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 december 1999)

Mot bakgrund av de kränkningar av de mänskliga rättigheterna som pågår i Burma/Myanmar stödjer kommissionen till fullo en fortsatt och konsekvent tillämpning av unionens gemensamma ståndpunkt beträffande det landet.

I den gemensamma ståndpunkten, som antogs i oktober 1996, bekräftades de då gällande besluten om utvisning av militär personal vid Burmas/Myanmars beskickningar i medlemsstaterna och återkallandet av militärattachéerna i Burma/Myanmar, embargo på handel med vapen, ammunition och militär utrustning och upphörande av annan hjälp än humanitär hjälp liksom av bilateralt stöd för utvecklingsprogram. Genom den gemensamma ståndpunkten infördes dessutom ett förbud mot att bevilja inresevisum för högt uppsatta medlemmar av Statens råd för återupprättande av lag och ordning (SLORC) eller högt uppsatta medlemmar av militären och säkerhetsstyrkorna, liksom för sådana personers familjer.

Den gemensamma ståndpunkten innebar också ett förbud mot bilaterala regeringsbesök på hög nivå. Ståndpunkten skärptes i oktober 1998 då visumförbudet utvidgades till att omfatta transitvisum och till att också gälla burmesiska myndigheter inom turistsektorn. Den 11 oktober 1999 beslöt rådet att förnya den gemensamma ståndpunkten för sex månader.

Dessutom bekräftade en utredning som genomfördes i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3281/94 av den 19 december 1994 om tillämpning av ett fyraårigt system med allmänna tullförmåner (19951998) för vissa industriprodukter med ursprung i utvecklingsländerna(1) att myndigheterna i Burma/Myanmar rutinmässigt använt sig av tvångsarbete, inte endast i militär verksamhet utan också i civila och militära infrastrukturprojekt. Kommissionen rekommenderade att Burma/Myanmar skulle uteslutas från de tullförmåner som beviljats genom den förordningen. Rådets förordning om tillämpning av denna rekommendation trädde i kraft i maj 1997 och gäller fortfarande.

(1) EGT L 348, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1920/99

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Jordbruksstatistik om bidrag till jordbruk och landsbygdens utveckling

I parlamentets jordbruksutskott fastställdes nyligen att insynen är otillräcklig vad gäller exakt hur mycket av unionens bidrag som går till de enskilda medlemsstaterna och till vilka ändamål bidraget går. Närmare uppgifter skulle man emellertid kunna få av en klar statistik som också borde göras tillgänglig för allmänheten så snart det bara är möjligt.

Jag skulle därför vilja be kommissionen svara på följande frågor:

- Är det för närvarande möjligt att få tillgång till sådana uppgifter och sådan statistik?

- Om dessa uppgifter finns, var offentliggörs de regelbundet?

- Har kommissionen i annat fall för avsikt att inleda en harmonisering av de statistiska uppgifterna och redogöra för om bidragen faktiskt inverkar på landsbygden? Kort sagt, har kommissionen för avsikt att göra en total förbättring av jordbruksstatistiken?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 november 1999)

Två sammanfattande tabeller sänds direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat, dels över utgifterna indelade enligt medlemsstat för garanti- och utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), dels över fördelningen av utgifterna för garantisektionen vid EUGFJ indelade enligt kapitel och medlemsstat i 1998 års budget.

Dessa tabeller är båda utdrag ur rapporten om jordbrukssituationen i Europeiska unionen och den ekonomiska rapporten om EUGFJ-garantisektionen, som kommissionen offentliggör varje år. Dessa rapporter finns också tillgängliga för allmänheten på kommissionens Europa-server (http://europa.eu.int/comm/dg06/index.htm).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1904/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Programmet Urban (1996-1999)

Det totala strukturfondsbidrag som har tilldelats Italien genom gemenskapsinitiativet Urban, ett program för stadsområden under perioden 1996-1999, uppgår till 298,4 miljoner ecu (dvs. ca 580 miljarder ITL).

Kan kommissionen uppge vilka organ (offentliga eller privata), institutioner, företag, kooperativ och personer som har fått stöd eller bidrag via programmet Urban och i vilken omfattning (oavsett om beloppen redan har betalats ut eller ej)?

Har man kontrollerat hur pengarna verkligen har fördelats och om initiativen har gett bra resultat?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(1 december 1999)

För programperioden 1994-1999 uppgår det strukturfondsbidrag som tilldelats Italien genom gemenskapsinitiativet Urban till 136,7 miljoner euro. Av detta belopp är 120,4 miljoner euro avsett för Europeiska regionala utvecklingsfonden och 13,3 miljoner euro för Europeiska socialfonden.

Helt enligt gällande bestämmelser betalar kommissionen ut Urban-stöden direkt till de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för de operativa programmen och deras genomförande. Närmare upplysningar om de slutliga stödmottagarna kan erhållas hos det italienska ministeriet för offentliga arbeten.

Övervakningskommittéerna, som består av representanter för kommissionen, berörda ministerier och regioner, ser till att programmen genomförs på ett tillfredsställande sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2208/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Ariane-programmet

I ett veckomeddelande av den 15 oktober från nyhetsbyrån för regionala och lokala organ rapporteras under rubriken EU och regionerna att man valt ut 291 projekt som kommer att få ekonomiskt stöd från EU inom ramen för Ariane-programmet för 1999.

Kan kommissionen redovisa en förteckning över samtliga offentliga och privata organ, företag, enskilda medborgare och organisationer i EU:s samtliga medlemsstater och andra länder som beviljats bidrag och även redovisa hur stora belopp det rör sig om?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding

(13 januari 2000)

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1699/99

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(29 september 1999)

Ämne: Diskriminering av immigranter i Luxemburg vad gäller rätt till socialstöd

Immigrerade arbetstagare från andra medlemsstater som är bosatta i Luxemburg diskrimineras när de skall anhålla om socialstöd. Då beslut skall fattas om stöd skall beviljas eller inte krävs det en redogörelse av den fasta egendom som immigranterna har i sitt ursprungsland. Beslutet fattas därefter på grundval av redogörelsen.

Känner kommissionen till situationen? Anser inte kommissionen att de luxemburgska myndigheternas förfarande strider mot principen om lika behandling? Hur ämnar kommissionen lösa problemet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou

(5 november 1999)

Kommissionen förmodar att parlamentsledamoten avser den luxemburgiska lagstiftningen om rätten till en garanterad minimiinkomst, som införts inom ramen för kampen mot den sociala utslagningen i Luxemburg.

Enligt de luxemburgiska reglerna utges denna förmån efter en inkomstprövning som även innefattar den berörda personens fasta tillgångar, oberoende av om dessa tillgångar finns i Luxemburg eller i andra länder.

Kommissionen anser att det, med beaktande av domstolens rättspraxis(1), inte föreligger någon diskriminering på grund av nationalitet på denna punkt. Enligt denna dom hindrar inte artiklarna 7 och 48 i EG-fördraget(2) att institutionerna i medlemsstaterna, utan att de för den skull är tvingade att göra det, jämställer en händelse på nationellt territorium som innebär att personen permanent eller tillfälligt förlorar sin rätt till kontantförmåner, med motsvarande händelse som inträffar i en annan medlemsstat.

(1) Se i ett jämförbart fall domstolens dom av den 28 juni 1978 i mål 1/78 Kenny (REG 1978, s. 1489).

(2) Numera, efter ändring, artiklarna 12 respektive 39.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1863/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: Likställda kvalifikationer inom Europeiska unionen

Känner kommissionen till att universitetet i Barcelona kräver att en brittisk student som redan har en examen från ett brittiskt universitet skall ha 156 poäng fler än dem som krävs av spanska studenter?

Anser inte kommissionen att detta strider mot europeisk lag som inte tillåter diskriminering mellan Europeiska unionens medborgare på grundval av deras nationalitet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding

(4 november 1999)

Den information som parlamentsledamoten har gett medger ingen grundlig undersökning av situationen. Kommissionen har i ett fax till parlamentsledamoten specificerat vilka detaljer som är nödvändiga. Så snart informationen är tillgänglig skall kommissionen undersöka detta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1510/99

från Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Oskälig användning av de Europeiska strukturfonderna för att bygga vägar i de fem nya delstaterna och Östberlin (mål 1-område för Tyskland)

Den tyska regeringen har beslutat att den betydande summan på 3,4 miljarder DEM av ERUF:s medel från strukturfonderna för de nya delstaterna skall användas till grundläggande infrastruktur, varvid 2/3 är avsedda för motorvägar och endast 1/3 för järnvägar.

Detta står i strid med följande principer som fastställts för strukturfonderna, och som också Europaparlamentet anser är viktiga:

- Målet med en harmonisk, balanserad och långsiktigt hållbar utveckling.

- Målet att öka sysselsättningen.

- Målet att skydda och förbättra miljön.

- Kravet på jämvikt mellan transportmedlen.

- Kravet att ta hänsyn till lokala transportsystem, i synnerhet medborgarnas nät.

- Kravet att övergå till långsiktigt hållbara transportmedel, för att efterleva löftet till gemenskapen att minska utsläppen av växthusgaser.

- Partnerskapsprincipen, som inbegriper de lokala och regionala myndigheterna, arbetsmarknadens parter och miljöparterna i beslutsfattande avseende programplaneringen.

- Additionsprincipen, enligt vilken strukturfonderna inte får missbrukas till att avhjälpa underskott i statsbudgeten.

1. Anser kommissionen att en utvecklingsplan kommer att kunna godkännas för mål 1-området i Tyskland med de brister som här antytts?

2. Om svaret är nej, vilka förseningar i planeringen kan man förvänta sig för den allmänna planeringen i mål 1-området?

3. Hur bedömer kommissionen den betydande andelen nybyggnadsprojekt för grundläggande infrastruktur, när lägesrapporten fastslår att delstaten Brandenburg kvantitativt sett är välutrustad med vägar och järnvägar, samtidigt som en kraftig nedskärning av antalet arbetsplatser pågår?

4. Anser kommissionen att de europeiska principerna efterlevs, när ERUF-medel används för vägbyggnadsprojekt som innebär ett massivt ingrepp i skyddsvärd naturlig miljö, även projekt mot vilka det råder ett betydande motstånd hos den berörda befolkningen?

5. Vilka konkreta åtgärder kommer kommissionen att vidta för att säkerställa att den tyska regeringen följer de principer som gäller för strukturfondsförordningen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(7 oktober 1999)

Kommissionen är för närvarande inte i stånd att uttala sig om parlamentsledamotens frågor eftersom den tyska planen för mål 1 för nästa programplaneringsperiod 2000-2006 ännu inte överlämnats till kommissionen.

Kommissionen kommer att svara på frågorna så fort planen har erhållits och granskats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1576/99

från Alonso Puerta (GUE/NGL) och Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Regionala utvecklingsprogram

Hur ställer sig kommissionen till att medlemsstater med mål 1-regioner lämnar in utvecklingsprogram för perioden 20002006 som utarbetats utan föregående politisk och institutionell dialog och utan den obligatoriska arbetsmarknadsdialogen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(11 oktober 1999)

Enligt artikel 15.2 första stycket i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) skall medlemsstaterna lägga fram planer efter samråd med de parter som definieras i artikel 8 i samma förordning (regionala, lokala och andra behöriga offentliga myndigheter, arbetsmarknadens parter och näringslivets organisationer och andra

relevanta organ i detta sammanhang). Samrådet skall ske på de villkor som medlemsstaten fastställer och med de mest representativa parter som medlemsstaten utser. Kommissionen förbehåller sig emellertid rätten att fråga medlemsstaterna om de bestämmelser som införts för detta samråd, som de enligt artikel 16.1 d i förordningen måste beskriva. Kommissionen kommer att använda sig av denna möjlighet när det behövs.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1683/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Program för mjölk i skolan

Kan kommissionen ange om den planerar att avskaffa det subventionerade mjölkprogrammet? Detta program gagnar särskilt barn i fattigare områden, i synnerhet barnens intag av kalcium, samt lokala mjökproducenter.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(13 oktober 1999)

Kommissionen kan bekräfta att diskussioner har inletts om gemenskapens roll i utdelningen av mjölk på skolor och särskilt om gemenskapens finansiering därav. Bakgrunden till detta initiativ är behovet av en regelbunden kritisk granskning av stödåtgärder som utgör en betydande börda för gemenskapens budget. När det gäller gemenskapens skolmjölkprogram uppgår utgifterna till över 100 miljoner euro.

Det är mot denna bakgrund som kommissionen beställde en extern utvärdering. Slutsatserna av denna är ganska kritiska beträffande åtgärdens kostnadseffektivitet. Under tiden fortsätter diskussioner och rådfrågningar om slutsatserna av denna studie.

På grundval av dessa anmärkningar kommer kommissionen att överväga att lägga fram ett lagförslag om programmets framtid som rådet i samråd med parlamentet får fatta beslut om.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2404/99

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Utnyttjande av anslag för gemenskapsinitiativet Retex

Under den senaste gemenskapsstödramen (1993-1999) har Portugal tagit emot stöd från Retex, ett gemenskapsinitiativ för omstrukturering av textil- och beklädnadsindustriområden.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

- Vilka anslag skulle Portugal och övriga medlemsstater tilldelas inom ramen för Retex och vilka anslag har verkligen överförts till respektive medlemsstat under perioden 1993-1999?

- Vilka projekt har finansierats i Portugal under perioden inom ramen för Retex? Vilken varaktighet har projekten och hur stort belopp omfattar de?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(20 december 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1888/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Transport av levande djur

Känner kommissionen till att den brittiska djurskyddsföreningen RSPCA (Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals) uppgett att Frankrike fortfarande inte efterlever EU:s direktiv (95/29/EG)(1)om skydd av djur vid transport?

Kan kommissionen ange vilka resultat man uppnått genom de förfaranden vid fördragsbrott enligt artikel 226 (f.d. 169) i EG-fördraget som fortfarande pågår mot Frankrike på grund av att landet inte lyckats tillkännage de åtgärder som måste vidtas för att genomföra direktivet? Vilka åtgärder vidtas för att se till att EU:s lagstiftning efterlevs till punkt och pricka?

(1) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(29 november 1999)

De överträdelseförfaranden som kommissionen har inlett mot Frankrike berör ett ofullständigt genomförande av rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 90/628/EEG om skydd av djur vid transport.

Kommissionen vände sig till EG-domstolen den 15 juni 1999.

De franska myndigheterna har under tiden informerat kommissionen om att den lagstiftning som skall säkerställa att direktivet genomförs fullständigt håller på att utarbetas.

Efter inspektion utarbetade kommissionen en särskild rapport. I rapporten, som finns på webbplatsen för generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd(1), riktas ett antal rekommendationer till Frankrike om otillfredsställande förhållanden. Kommissionen avser att fullfölja ärendet om Frankrike inte avhjälper bristerna.

(1) Webadress: http://europa.eu.int/comm/dg24/.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1887/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Hur djurens välfärd påverkas av tillväxthormonet rBST

Kommer kommissionen att insistera på att behöriga kommittéer undersöker alla bevis för den särskilda inverkan tillväxthormonet rBST har på djurhälsan i samband med att det företag som äger rättigheterna till preparatet på något sätt ansöker om tillstånd för att saluföra det för användning inom EU?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(15 november 1999)

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande avgav sitt yttrande den 10 mars 1999 om riskbedömning av bovint somatotropin (BST). Slusatsen i rapporten är att BST inte bör ges till mjölkkor, eftersom det kan medföra allvarliga hälsoproblem (t.ex. mastitis, klöv- och benåkommor) och negativt påverka fortplantningen.

Om inte ett företag eller vetenskaplig forskning tillför nya rön, som föranleder en omprövning, är riskbedömningen av BST i samband med djurs hälsa och välbefinnande avslutad.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1631/99

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Sockerkvot i den autonoma regionen Azorerna

I band II avsnitt XIV stycke c), sidorna 210-213 i anslutningsakten för Portugal tilldelades det sockerproducerande bolaget i den autonoma regionen Azorerna en kvot på 10 000 ton betsocker. Denna kvot åtföljdes av rätten att importera råsocker motsvarande skillnaden mellan denna tillverkning och 20 000 ton till sänkt avgift.

Förordning (EEG) nr 3484/92(1) av den 27 november minskade dock denna mängd till 10 000 ton, och denna mängd är den som föreskrivs även i förordning nr 1600/92(2).

Senare tolkade kommissionen gällande bestämmelse som att denna mängd skulle minskas på nytt till 6 500 ton raffinerat socker från importerat råsocker och uteslöt inte ens möjligheten att föreslå ytterligare nedskärningar i kvoten för den autonoma regionen Azorerna.

Kan kommissionen ange om den anser att denna stegvisa och systematiska minskning av kvoterna för sockerraffinering i den autonoma regionen Azorerna är förenlig med artikel 299.2 i EG-fördraget?

(1) EGT L 353, 3.12.1992, s. 8.

(2) EGT L 173, 27.6.1992, s. 1.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(18 oktober 1999)

Före genomförandet av programmet Poseima hade sockerindustrin i Azorerna tillstånd att raffinera upp till 20 000 ton råsocker, minus utvinning av socker av lokalt odlade sockerbetor. I och med införandet av den särskilda försörjningsordningen Poseima, som gör det möjligt att importera råsocker från sockerbetor till världsmarknadspris (eller i vilken det föreskrivs ett motsvarande stöd i de fall då man använder sig av kvoterat råsocker från gemenskapen), begränsades detta tillstånd till högst 10 000 ton socker, vilket var menat att täcka Azorernas behov av socker på dessa förmånliga villkor.

Inom dessa gränser gör kommissionen årligen preliminära beräkningar för Azorernas behov och fastställer importkvoten med hänsyn till framför allt den lokala sockerproduktionen av sockerbetor. Då man fastställde 6 500 ton för regleringsåret 1999/2000 (samma som för 1998/1999) innebar detta inte en sänkning av den högsta tillåtna kvoten för sockerproduktion. Den högsta kvoten kan fortfarande användas för den lokala produktionen av socker av sockerbetor. Det är endast importen av råsocker som har begränsats genom den särskilda försörjningsordningen.

Det finns således ingen anledning att tala om en stegvis och systematisk sänkning av kvoterna för raffinering av socker i den autonoma regionen Azorerna och kommissionen anser följaktligen att programmet Poseima inte strider mot artikel 299.2 (före detta artikel 227) i EG-fördraget.