SKRIFTLIG FRÅGA P-3959/00

från Vitaliano Gemelli (PPE-DE) till kommissionen

(8 december 2000)

Ämne: Bankräntor stöder kommissionen den italienska bankinspektionen eller medborgarna?

Italiens konstitutionsrätt har i sin dom nr 425/2000 slagit fast att det är olagligt att räkna om låneräntor.

- Är det sant att Italiens bankinspektion ABI för att förhindra återbetalning av belopp som bankkunder felaktigt har fått betala har kontaktat kommissionen, antingen kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor eller någon annan kommissionsledamot?

- Är det sant att ABI från okänd källa inom kommissionen fått försäkringar om att kommissionen skulle kunna vidta åtgärder för att tillvarata bankernas intressen, till nackdel för medborgare som lidit skada av ett orättfärdigt system?

- Borde inte kommissionen vidta generella åtgärder för att förhindra att det europeiska och italienska banksystemet ger bankerna otillbörliga fördelar gentemot kunderna, och i stället skapa ett nytt styrkeförhållande mellan bankerna och deras kunder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(24 januari 2001)

De frågor som parlamentsledamoten ställde till kommissionen berör problem inom ämnet kapitalisering av räntor (ränta på ränta) som den italienska konstitutionsrättens dom nr 425/2000 har gett upphov till.

Här följer kommissionens svar på frågorna:

- Förutom rutinmässiga kontakter mellan kommissionen och den italienska bankorganisationen ABI (Associazione Bancaria Italiana) har det inte förts någon diskussion som speciellt berör ämnet kapitalisering av räntor. Däremot har den italienska lagen nr 108/1996 om ocker varit föremål för två klagomål till kommissionen, det ena av ABI och den italienska organisationen för utländska banker AIBE (Associazione Italiana Banche Estere), det andra av Europeiska bankfederationen. De har registrerats under nr 2000/5209 och generaldirektoratet Inre marknaden har genom ett brev den 22 december 2000 bett den italienska regeringen att uttala sig i ärendet.

- Kommissionen förnekar uttryckligen att den skulle ha gett några försäkringar till vem det än må vara i den bemärkelse som parlamentsledamoten avser. Kommissionens policy är däremot att följa en medelväg mellan de båda intressena i fråga, eftersom en fulländning av den inre marknaden är möjlig endast i en situation där det råder fullt förtroende mellan konsumenter och tjänsteleverantörer. I handlingsplanen för finansiella tjänster, vars genomförande man för närvarande arbetar på, är det entydigt sådana riktlinjer som anges.

- Kommissionen är medveten om problemet med kapitalisering av räntor. Problemet kommer generellt att undersökas och behandlas på europeisk nivå inom ramen för omarbetningen av rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter(1). Reglerna i rådets direktiv 93/13/EEG om oskäliga villkor i konsumentavtal(2), vars tillämpning åligger de nationella myndigheternas, verkar emellertid lämpliga för att man vid behov ska kunna åtgärda de problem som de italienska bankkontrakten vållar, bland annat i fråga om räntor.

Enligt kommissionen tillåter EU:s nuvarande lagstiftning redan att nationella myndigheter vid behov ingriper för att rätta till förhållanden i obalans mellan de finansiella aktörerna och konsumenterna.

Kommissionen kommer säkerligen att ingripa för att se till att konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 (tidigare artiklarna 85 och 86) i EG-fördraget respekteras, bland annat med stöd av den information som generaldirektoratet Konkurrens nyligen har fått från en konsumentorganisation.

(1) EGT L 42, 12.2.1987.

(2) EGT L 95, 21.4.1993.