SKRIFTLIG FRÅGA E-2937/02

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(17 oktober 2002)

Ämne: Antibiotika som tillsats i djurfoder

Kommissionen lade nyligen fram ett förslag(1) om att inte längre ta upp antibiotika som en kategori i förordningen om fodertillsatser och att per 2006 förbjuda de antibiotika som för närvarande är tillåtna som fodertillsatser på den europeiska marknaden. Detta förbud förefaller åtnjuta brett stöd.

Samtidigt förhandlas det i arbetsgruppen för djurfoder inom ramen för Codex Alimentarius om denna fråga och flera länder har låtit förstå att antibiotika skall betraktas som en normal tillsats i djurfoder. Eftersom de bestämmelser som fastställs inom Codex Alimentarius ytterst tillämpas som handelsbestämmelser i Världshandelsorganisationen kommer erkännandet av antibiotika som tillsats inom ramen för Codex Alimentarius leda till konkurrensnackdelar för producenter inom Europeiska unionen.

1. Förväntar sig kommissionen att det föreslagna totalförbudet mot användning av antibiotika som tillsats i djurfoder till slut kommer att tas upp i Codex Alimentarius? Om inte, vilka länder har invändningar mot saken?

2. Anser kommissionen att konkurrensnackdelar som uppstår genom sådana regelskillnader är acceptabla?

3. I vilken mån anpassas EU:s lagstiftning avseende livsmedelssäkerhet till avtal inom ramen för Codex Alimentarius för att förebygga ovannämnda konkurrensnackdelar?

4. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta om EU:s lagstiftning och Codex Alimentarius i slutänden inte överensstämmer när det gäller ståndpunkten om antibiotika som fodertillsats?

5. Planerar kommissionen att föreslå åtgärder för att skydda EU:s marknad från produkter som produceras med tillsatser som inte är tillåtna inom EU?

(1) KOM(2002) 153 EGT C 203 E, 27.8.2002, s. 10.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(9 december 2002)

Det finns för närvarande fyra godkända antibiotika som får användas som fodertillsatser: monencinnatrium, salinomycinnatrium, flavofosfolipol och avilamycin.

Kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om fodertillsatser innebär följande:

a) Inga fler tillstånd kommer att ges för antibiotika som fodertillsats.

b) De fyra antibiotika som idag är godkända får inte saluföras och användas efter den 1 januari 2006.

Detta förslag innebär att kommissionen följer det yttrande av den 28 maj 1999 där Vetenskapliga styrkommittén förklarade att antimikrobiella tillväxtbefrämjande medel som används eller kan komma att användas som humanläkemedel eller veterinärmedicinska läkemedel (dvs. där risk föreligger att läkemedel som används vid behandling av bakteriella infektioner utvecklar korsresistens) bör fasas ut så snart som möjligt för att slutligen upphöra helt. I ett andra yttrande om antimikrobiell resistens, som antogs den 1011 maj 2001, bekräftade Vetenskapliga styrkommittén att det krävs en övergångsperiod för att ersätta dessa antimikrobiella medel med alternativa produkter. Utfasningen måste planeras och samordnas eftersom brådstörtade åtgärder kan drabba djurens hälsa.

Kommissionens förslag är grundat på ett vetenskapligt yttrande på ett område som enligt EG-fördraget kräver gemenskapsåtgärder (artikel 152.4 b om åtgärder på veterinär- och växtskyddsområdet som syftar till att skydda folkhälsan).

Codex-arbetsgruppen för foder har fått i uppdrag att utarbeta ett utkast till regler för foder. Diskussionerna om dessa regler pågår fortfarande, men syftet är att skapa ett fodersäkerhetssystem för livsmedelsproducerande djur för att minimera riskerna för konsumenternas hälsa.

När det gäller användningen av antibiotika som fodertillsats har gemenskapen inom ramen för Codex-arbetet förespråkat att följande text förs in:

Antibiotika bör inte användas i tillväxtfrämjande syfte om det inte har gjorts någon bedömning av riskerna för folkhälsan. De behöriga myndigheterna kan besluta att inte tillåta antibiotika i tillväxtfrämjande syfte.

När det gäller konsekvenserna på internationell nivå av den utfasning av antibiotika som kommissionen föreslår, kommer denna bestämmelse inte enbart att gälla import av fodertillsatser, utan även import av foder som innehåller sådana tillsatser. Med gällande bestämmelser för kontroll av restsubstanser kan efterlevnaden kontrolleras och en effektiv övervakning säkerställas även genom kontroller på plats som utförs av kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor i de fall då berörda länder utanför EU officiellt har infört bestämmelser som är minst lika långtgående som gemenskapslagstiftningen.

Det bör nämnas att Codex Alimentarius inte kan förbjuda ett ämne på marknaden. Codex Alimentarius ger endast rekommendationer som de nationella regeringarna bör beakta. De nationella regeringarna får införa andra bestämmelser som inte grundar sig på rekommendationerna i Codex, om de kan visa att dessa bestämmelser är nödvändiga för att säkerställa en högre nivå på skyddet för människans hälsa. I detta fall måste de åtgärder som vidtas kunna motiveras enligt WTO:s avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder.

När det gäller det arbete som utförs i samband med Codex Alimentarius bör det också påpekas att det aldrig har tillsatts någon Codex-kommitté för foder. Frågor som rör foder behandlas på Codex-nivå enbart om de kan få konsekvenser för människans hälsa. Codex-arbetsgruppen, som nämns i punkt 1 ovan, är ett första försök att utarbeta ett referensdokument om foder på Codex-nivå.

Sedan 1970-talet har gemenskapen infört lagbestämmelser för fodersektorn, dvs. bestämmelser om godkännande och användning av fodertillsatser.

Det preliminära förslag om tillsatser i foder som nämns ovan har anmälts i enlighet med avtalet om sanitära och fytosanitära åtgärder, och om undertecknarna lämnar synpunkter måste kommissionen motivera de föreslagna åtgärderna enligt vad som sägs i punkt 1 ovan.

Som nämns i punkt 2 kommer bestämmelserna om importkontroller att gälla om Europaparlamentet och rådet antar kommissionens förslag. Kommissionen har inte för avsikt att lägga fram förslag om särskilda bestämmelser för kontroll av de fyra substanser som ska ha fasats ut senast 2006. De frågor som parlamentsledamoten tar upp kommer dock att behandlas mer allmänt i de nya lagförslag som beskrivs i vitboken om livsmedelssäkerhet(1).

(1) KOM(1999) 719 slutlig.