SKRIFTLIG FRÅGA E-0529/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Utrustning på arbetsplatser för synskadade telefonister

Telefonistyrket är en av de få sysselsättningsmöjligheter som existerar för blinda personer. Genom den snabba utvecklingen på elektronikområdet utformas telefonväxlar numera på ett sådant sätt att blinda eller starkt synskadade inte längre kan arbeta optimalt och självständigt. De nya telefonväxlarna gör det inte möjligt för blinda att ta emot en mängd information som inkommande samtal, lediga linjer, att en intern anknytning är upptagen etc. eftersom detta visas visuellt (på display). Blinda måste erhålla denna information akustiskt eller taktilt. För att fortsatt ge blinda och synskadade möjlighet att arbeta som telefonister och därmed även garantera denna grupps rätt till arbete är det viktigt att tillverkarna utformar telefonväxlar så att dessa enkelt och utan för höga kostnader kan anpassas för blinda.

Av denna anledning tillfrågas kommissionen om det föreligger några EU-direktiv eller förordningar som innehåller krav på att tillverkare skall utforma sina anläggningar så att dessa tar hänsyn till blindas behov?

Har kommissionen för avsikt att ta itu med denna fråga på ett grundligt sätt och lägga fram motsvarande förslag till lagstiftning?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 april 2000)

Kommissionen anser att utvecklingen när det gäller ny teknik kan och måste användas för att skapa nya sysselsättningsmöjligheter för människor med funktionsnedsättning, inbegripet blinda. Tyngdpunkten bör heller inte längre ligga vid lågkvalificerade och ofta monotona arbetsuppgifter som inte motsvarar de berörda personernas yrkeskunnande och motivation.

Det finns idag teknik som gör att telefonväxlar kan anpassas till synskadade användare med hjälp av flexibel datorteknik av standardtyp. Dessutom finns både hårdvara och mjukvara som gör datortekniken tillgänglig för synskadade. Det är därför tveksamt om det behövs ytterligare tekniska specifikationer för ökad anpassning av denna typ av utrustning. Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning av den 9 mars 1999(1) har kommissionen möjlighet att överväga om vissa utrustningsklasser behöver omarbetas för att underlätta för användare med funktionsnedsättningar. Kommissionen har inrättat arbetsgrupper (inom vilka olika handikappgrupper är representerade) för att bedöma vilka krav som skall uppfyllas för att bestämmelsen skall tillämpas. Utifrån de diskussioner som förts har kommissionen dragit slutsatsen att det för närvarande inte är motiverat att tillämpa denna bestämmelse, eftersom de angivna hindren för tillgänglighet inte var av teknisk natur.

Standardiseringsarbetet har kommissionen i enlighet med gemenskapens strategi för standardisering av informationssamhället anförtrott de europeiska standardiseringsorganen CEN, Cenelec och Etsi i syfte att fastställa särskilda standardiseringsbehov för att förbättra integreringen av människor med funktionsnedsättning i informationssamhället.

I november 1999 antog kommissionen också ett förslag till rådets direktiv om allmänna ramar för likabehandling i arbetslivet(2). I förslaget finns bestämmelser som rör lika möjligheter i arbetslivet, särskilt genom att arbetsgivarna åläggs att inom rimliga gränser anpassa arbetsstationer till människor med funktionsnedsättning.

(1) EGT L 91, 7.4.1999.

(2) KOM(1999) 565 slutlig.