SKRIFTLIG FRÅGA E-3110/98

från Viviane Reding (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Orättvis behandling av luxemburgska hantverksföretag på grund av den tyska lagen om utsändande av arbetstagare (AEntG)

Sedan början av 1997 gäller lagen om utsändande av arbetstagare (AEntG, Arbeitnehmer-Entsendegesetz) i Tyskland, vilken har som mål att förhindra "social dumpning" och illojal konkurrens genom utsändning av arbetstagare till ett annat EU-land. Detta mål är helt och hållet godtagbart men får inte användas som en förevändning för nya protektionistiska hinder.

Ett konkret problem uppstår för hantverksföretag från Luxemburg som bjuder ut sina tjänster i Tyskland (särskilt i Rheinland-Pfalz och i Saarland) och som befinner sig i en ohållbar situation eftersom deras arbetstagare måste vara försäkrade både i Luxemburg och i Tyskland. Inom byggbranschen i Luxemburg är rätten till betald semester fastställd i lag, och kollektivavtalet förutser en semesterpenning på 11,77 procent av bruttolönen. Den tyska semester- och löneutjämningskassan (ULAK) uppmanar nu luxemburgska företag att överföra 14,25 procent av de bruttolöner som utbetalats under utsändning som semesterpenning till ULAK. På grund av denna dubbelbelastning (eftersom bidrag samtidigt görs till en jämförbar inrättning) och på grund av de höga administrativa kostnaderna missgynnas de luxemburgska företagen tydligt jämfört med sina tyska konkurrenter.

Känner kommissionen till detta problem? Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att förhindra att den tyska lagen om utsändande av arbetstagare (AEntG) och försäkringskassans förfarande inom byggbranschen försvårar marknadstillgången för företag från andra EU-länder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 november 1998)

Parlamentsledamoten tar upp frågan om huruvida den tyska lagen om utsändande av arbetstagare (Arbeitnehmerentsendegesetz) är förenlig med den fria rörligheten för tjänster, vilken är en grundläggande frihet fastställd i artikel 59 i EG-fördraget.

Vid tolkningen av denna frihet måste man ta hänsyn till förtydligandena i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster(1), även om detta direktiv inte behöver vara överfört förrän den 16 december 1999. Enligt direktiv 96/71/EG skall alla företag som tillhandahåller tjänster inom en annan medlemsstats territorium och för detta syfte utstationerar arbetstagare respektera en kärna av tvingande regler för minimiskydd som gäller i värdlandet.

Det tyska sättet att tillämpa semesterkassesystemet måste undersökas i ljuset av ovannämnda regler. I februari 1998 framställde en tysk arbetsdomstol en begäran om ett antal förhandsavgöranden vid EG-domstolen. Dessa gällde det aktuella tyska semesterkassesystemet. Kommissionen har även tagit emot ett flertal klagomål från företag i andra medlemsstater - men ännu inget från Luxemburg. De tyska myndigheterna har inte för avsikt att tills vidare uppskjuta tillämpningen av sitt system mot bakgrund av de begärda förhandsavgörandena. Därför behandlar kommissionen nu ärendet enligt förfarandet i artikel 169 i EG-fördraget.

(1) EGT L 18, 21.1.1997.