SKRIFTLIG FRÅGA P-0352/02

från Francesco Fiori (PPE-DE) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Klassificering av mjölk som färsk pastöriserad mjölk

I gällande gemenskapslagstiftning om märkning, marknadsföring och presentation av livsmedel fastslås konsumentskyddsregler som ålägger att förpackningen skall återge produktens exakta natur och egenskaper tydligt.

Gemenskapsföreskrifterna i fråga om produktion och utsläppande på marknaden av mjölk som livsmedel reglerar inte den produkt som klassificeras som färsk pastöriserad mjölk, utan rör endast pastöriserade produkter i allmänhet.

Den specifika italienska lagstiftning som föreskrivs i lag nr 169 av den 3 maj 1989 är fortfarande fullt tillämplig och lagligt tillämplig i varje del, då den inte har ändrats under årens lopp eller ifrågasatts på gemenskapsnivå.

Genom en skrivelse av den 2 augusti 2000 från näringsministeriet tilläts, helt i strid med vad som föreskrivs i den gemensamma konsumentskyddslagstiftningen, försäljning i Italien av produkter som skiljer sig från färsk pastöriserad mjölk i fråga om sina organoleptiska och kvalitativa egenskaper samt i fråga om sin hållbarhet, trots att de använder just denna benämning.

Ett sådant initiativ förefaller stå i strid med gemenskapslagstiftningens syften i fråga om märkning av livsmedel, i synnerhet med vad som föreskrivs i direktiv 13/2000/EG(1), eftersom bestämmelserna förefaller kunna vilseleda konsumenten genom att inte göra det möjligt för denne att göra medvetna och genomtänkta val.

Kan kommissionen vidta ytterligare initiativ för att:

- fördöma det italienska ministeriets initiativ,

- lägga fram förslag för att garantera att konsumenterna informeras korrekt om hur färsk den mjölk faktiskt är som säljs för att användas direkt som livsmedel,

- tydligt ange att färskheten hos mjölk som används som livsmedel är nära knuten till såväl den tid som går mellan mjölkning och tillhandahållande till slutkonsumenten som till dess hållbarhet, vilken inte skall ha förlängts genom andra reningsprocesser än pastörisering vid låg temperatur eller genom ytterligare metoder utöver denna?

(1) EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 mars 2002)

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel fastställs allmänna bestämmelser om märkning som är tillämpliga på alla färdigförpackade livsmedel.

I artikel 3 finns en uppräkning av de uppgifter som är obligatoriska vid märkning. Den första uppgiften är det namn under vilket varan säljs.

Enligt artikel 5.1 i direktivet skall det namn under vilket ett livsmedel säljs vara det som förbehållits livsmedlet i gemenskapens bestämmelser för livsmedlet. Om det saknas gemenskapsbestämmelser skall försäljningsnamnet vara det som föreskrivs i de bestämmelser som gäller i den medlemsstat där varan säljs till konsumenterna.

I artikel 5.1 b preciseras det dock att det också är tillåtet att i den medlemsstat där livsmedlet saluförs använda det namn under vilket produkten tillverkas och saluförs i den medlemsstat där tillverkningen sker. Om det är nödvändigt kan försäljningsnamnet kompletteras med ytterligare beskrivande information.

Enligt artikel 5.1 c skall försäljningsnamnet i den medlemstat där tillverkningen sker även användas i den medlemsstat där saluföringen sker. Undantag görs endast för de fall där den produkt som betecknas i fråga om sammansättning eller framställning skiljer sig så mycket från den produkt som är känd under det namnet att bestämmelserna i punkt b inte är tillräckliga för att säkerställa att konsumenterna i den medlemsstat där varan saluförs ges korrekt information.

När det gäller färsk pastöriserad mjölk har kommissionen inga uppgifter som skulle tyda på att denna benämning bör förbjudas i Italien för produkter från andra medlemsstater, i enlighet med de bestämmelser som nämnts ovan.

Varken i gemenskapens hälsoföreskrifter eller i lagstiftningen om märkning sägs det någonting om färskheten, som snarast är en organoleptisk egenskap, eller hållbarheten hos pastöriserad mjölk. Hållbarheten fastställs ofta av den operatör som släpper ut produkten på marknaden, med hänsyn till livsmedelssäkerhet (mikrobiologiska kriterier) men också till hur produkten utvecklas över tiden (t.ex. om näringsvärde, vitaminer och utseende påverkas), även om denna organoleptiska utveckling inte ensam påverkar produktens säkerhet.

I rådets direktiv 92/46/EEG av den 16 juni 1992 om fastställande av hygienregler för produktion och utsläppande på marknaden av rå mjölk, värmebehandlad mjölk och mjölkbaserade produkter(1) står det i kapitel I A 4 i bilaga C att pastöriserad mjölk skall framställas genom en behandling vid hög temperatur under kort tid (minst 71,7° C i 15 sekunder eller likvärdig kombination) eller en pastöriseringsprocess med andra kombinationer av tid och temperatur med likvärdig

verkan. Den skall reagera negativt på fosfatastest och positivt på peroxidastest. En värmebehandling som överskrider minimikraven för pastörisering kan inaktivera peroxidasenzymet, vilket ger en negativ reaktion vid test. Närvaron av peroxidas är alltså kännetecknande för pastöriserad mjölk.

Det stämmer att hållbarheten hos mjölk är beroende av hur den förvaras, och kan variera från några dagar i kylskåp för pastöriserad mjölk till flera veckor i rumstemperatur för UHT-mjölk (behandlad vid ultrahög temperatur). Men både märkningen och placeringen i butikerna (kyldiskar) ger i allmänhet tillräcklig information till konsumenten om färskhet och hållbarhet.

Det går heller inte att ge en allmän definition av begreppet färskhet som kan tillämpas på alla produkter, utan kriterierna för färskhet bör fastställas för varje enskild typ av produkt. Eftersom de produkter som betraktas som färskvaror i allmänhet säljs lokalt har det inte ansetts nödvändigt att fastställa kriterier på gemenskapsnivå.

Kommission har inte tillräckligt med information om den process som används för att producera mjölk och som frågeställaren hänvisar till. Det behövs en mer detaljerad beskrivning av processen för att avgöra om märkningen av denna produkt överensstämmer med gemenskapslagstiftningen.

Men även om det inte finns någon exakt definition av färsk mjölk på gemenskapsnivå bör medlemsstaterna åtminstone följa de allmänna bestämmelserna i artikel 2 i direktiv 2000/13/EG om att märkningen inte får vara sådan att den kan vilseleda köparen om vad som är utmärkande för livsmedlet, dess slag, egenskaper, framställnings- eller produktionsmetod. Märkningen får inte heller tillskriva livsmedlet egenskaper som det inte har.

(1) EGT L 268, 14.9.1992.