SKRIFTLIG FRÅGA E-2201/98

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(14 juli 1998)

Angående: Försäkring av tyska bilar i Sverige

En privatperson i Sverige som väljer att direktimportera sin bil istället för att gå igenom en svensk bilhandlare missgynnas. Försäkringsbolagen ställer nämligen högre krav för att försäkra en bil som kommer direkt från Tyskland med motiveringen att det är större risk för att en sådan bil blir stulen. Kraven är låsspärr, märkta rutor samt ett alarm vilket innebär en merkostnad av ca 10 000 SEK för bilägaren. Nu hotas ett arbetstillfälle som skapats i Västerbottens inland i en enskild firma Reidars Bil som för enskilda personers räkning förmedlar bilar från annat EU-land.

Finns det något EG-direktiv som reglerar dessa problem? Och vad kommer kommissionen att vidta för åtgärder med anledning av detta missförhållande?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 november 1998)

Gemenskapsdirektiven på området för bilförsäkring avser inrättandet av ett system för obligatorisk ansvarsförsäkring som garanterar att skadelidande vid trafikolyckor får ersättning. Genom dessa direktiv åläggs en skyldighet att teckna ansvarsförsäkring för motorfordon(1). Direktiven innehåller bestämmelser om försäkringsskyddets räckvidd genom att föreskriva minimibelopp för skyddet (i ecu), vilka skall tillämpas i samtliga medlemsstater, och definiera vilka personer som obligatoriskt omfattas av denna ordning för obligatorisk ansvarsförsäkring(2). Genom direktiven säkerställs slutligen att ansvarsförsäkringen, på grundval av en enda premie, omfattar hela gemenskapens territorium(3). Direktiven innehåller dock inte några bestämmelser på området för allriskförsäkring, där stöldskyddsförsäkringar ingår. En harmonisering av detta område planeras inte, åtminstone inte i detta skede. Dels är medlemsstaterna inte för en harmonisering, vilket i praktiken utgör ett hinder för rådet att anta ett direktiv om allriskförsäkring. Dels skulle antagande av enhetliga regler för alla försäkringsprodukter kunna visa sig vara till skada för konsumenterna, som nu kan välja mellan olika produkter som erbjuds på marknaderna i de olika medlemsstaterna.

Vad gäller de mindre fördelaktiga villkoren för importerade bilar i förhållande till bilar som tillverkas i Sverige, bör det påpekas att fördragets regler om förbud mot diskriminering på grundval av nationalitet och om fri rörlighet i princip gäller åtgärder med statligt ursprung, inte privata åtgärder. Domstolen har accepterat undantag från denna regel endast i fall som rör begränsningar av privat ursprung som är en följd av åtgärder av privat natur som syftar till att kollektivt reglera villkoren för utövandet av en yrkesverksamhet(4). Försäkringsbolagens behandling av sina enskilda kunder kan dock inte omfattas av detta undantag. Avtalsförhållandet mellan försäkringsbolag och försäkringstagare ger upphov till privaträttsliga förhållanden, som i princip regleras av nationell rätt och som kan bli föremål för talan inför nationell domstol.

Under alla omständigheter är de upplysningar som parlamentsledamoten lämnat inte tillräckliga för att kommissionen skall kunna avgöra om de svenska försäkringsbolagens särbehandling av bilar som importeras från andra medlemsstater är diskriminerande eller inte. Om till exempel dessa bilars stöldskyddsutrustning inte överensstämmer med utrustningen i de bilar som säljs i Sverige - vilket kan beror på att kraven för en stöldskyddsförsäkring i andra medlemsstater är mindre strikta än i Sverige - har de svenska försäkringsbolagen rätt att kräva att ägarna till dessa bilar kompletterar utrustningen med effektivare system.

(1) Rådets direktiv av den 24 april 1972 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet (72/166/EEG), EGT L 103, 2.5.1972.

(2) Rådets andra direktiv av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ansvarsförsäkring för motorfordon (84/5/EEG), EGT L 8, 11.1.1984.

(3) Rådets tredje direktiv av den 14 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon (90/232/EEG), EGT L 129, 19.5.1990.

(4) Dom av den 30 november 1995 i mål C-55/94, Gebhard och dom av den 15 december 1995 i mål C-415/93, Bosman.