SKRIFTLIG FRÅGA E-2413/02

från Michiel van Hulten (PSE) till kommissionen

(7 augusti 2002)

Ämne: Närmare frågor om jordbruksbidragen till drottning Beatrix

Den 18 juli 2002 ställde jag frågor till kommissionen om de bidrag Nederländernas drottning skall ha fått för anläggandet av en olivträdsodling på det

nederländska kungahusets lantställe i Porto Ercole i Italien. Sedan dess har kungahuset låtit mig få veta att det handlar om drottningens lantgård i Tavernelle i Italien och jag ber kommissionen att basera sitt svar på mina frågor av den 18 juli på dessa uppgifter.

Som en reaktion på det som stått i pressen om mina frågor har en talesman för drottningen framhållit att hon skall ha försökt vägra ta emot bidragen, men att detta inte kunde komma på fråga eftersom sådana bidrag ges mer eller mindre automatiskt.

1. Kan kommissionen ange enligt vilket förfarande bidragen betalats ut? Hade drottningen kunnat vägra ta emot dem? Finns det bidrag som betalas ut mer eller mindre automatiskt?

2. Kan kommissionen bekräfta att det rörde sig om gemenskapsbidrag och inte om bidrag som utbetalats nationellt och sedan godkänts av Bryssel, vilket gjorts gällande av en talesman för kommissionen den 19 juli i år?

3. Hur mycket pengar per olivträd fick drottningen och hur många olivträd rörde det sig om i hennes fall?

4. Var det frågan om ett engångsbidrag eller har drottningen också under tidigare år fått bidrag för sin olivträdsodling?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-2354/02 och E-2413/02ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(21 oktober 2002)

1. Punkt 1 i skriftlig fråga nr E-2354/02 och punkterna 1-2-3-4 i skriftlig fråga nr E-2413/02

Genom rådets förordning (EG) nr 1654/86 av den 26 maj 1986 infördes en gemensam åtgärd för återplantering och omställning av olivlundar som skadats av frosten 1985 i vissa regioner inom gemenskapen, för att avhjälpa de skador som uppstått under 1985 till följd av frost som var ovanligt intensiv och långvarig(1). Bidraget från den europeiska garantifonden för jordbruket beviljades för att göra det möjligt att bedriva jordbruk och samtidigt undvika riskerna för jorderosion och bevattningsproblem, skydda miljön och bevara hela landskapet. I synnerhet kollektiva åtgärder för att återställa vissa områden och med ett lägsta antal företagare inom ramen för ett jordbrukskollektiv eller en producentgrupp eller andra erkända organisationer var bidragsberättigande.

Varje fastställt område upprättade ett program, och programmet för regionen Toscana godkändes genom kommissionens beslut nr 87/132/EEG av den 26 januari 1987 om godkännande av särskilda program för vissa italienska regioner för att återplantering och omställning av olivlundar som skadats av frosten 1985 i enlighet med rådet förordning (EEG) nr 1654/86(2). Vad gällde de ekonomiska aspekterna av programmet reglerades medfinansieringen delvis av gemenskapens lagstiftning och till en del av nationella bestämmelser; lag nr 590 av den 15 oktober 1981, ändrad genom lag nr 198 av den 13 maj 1985. Dessa lagar antogs på regional nivå i Toscana genom ett beslut i Giunta Régional nr 7852 av den 22 juli 1985, som godkände en regional tariff för att fastställa taket för utgifterna för att återställa olivodlingarna.

Åtgärden för att återställa de olivodlingar som blivit skadade eller förstörda av frosten kompletterades med en åtgärd för återplantering inom ramen för det integrerade medelhavsprogrammet för regionen Toscana som lade fram inom ramen för rådets förordning (EEG) nr 2088/85 av den 23 juli 1985 om de integrerade medelhavsprogrammen(3). Detta program omfattade perioden 1 januari 198731 december 1992 och godkändes av kommissionen genom beslut nr 88/392/EEG av den 13 juni 1988(4).

Under programperioden 19941999 kunde ett gemenskapsstöd ha beviljats inom ramen för de insatser som medfinansierades genom strukturfonderna. Den rättsliga grunden var rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juni 1988(5), efter ändring genom rådets förordning (EEG) nr 2081/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet samt om samordning av deras verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamheter(6), som syftade till att stödja landsbygdsutvecklingen genom att påskynda anpassningen av jordbrukets strukturer (mål 5a) och genom att underlätta utveckling och strukturell anpassning i landsbygdsområden (mål 5b).

När det gäller mål 5a godkände kommissionen genom beslut nr C(94)3655/8 av den 21 december 1994 den ansökan om stöd som Italien lade fram i enlighet med rådets förordning (EG) nr 950/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet(7). Tillämpningen av denna förordning i regionen Toscana reglerades genom en överläggning i det regionala rådet, som godkändes av kommissionen genom beslut nr C(97)2492 av den 18 september 1997. Bland de olika stödåtgärderna infördes ett investeringsstöd till jordbruksföretagare som hade jordbruksverksamheten som främsta försörjningskälla, som hade tillräcklig yrkesmässig kompetens, och som lade fram en plan för förbättringarna i enlighet med bestämmelserna i den förordningen. Plantering eller återplantering av olivträd utgjorde en bidragsberättigande investering, på de villkor och inom de ramar som gäller för den gemensamma organisationen av marknaden.

Inom ramen för mål 5b godkände kommissionen genom beslut nr C(1994)3789 av den 23 december 1994 det samlade programdokumentet för gemenskapens strukturella interventioner under perioden 19941999 i regionen Toscana. Stöd till omstrukturering av olivodlingen till förmån för jordbruksföretagarna och deras organisationer föreskrevs inom ramen för åtgärden för diversifiering och modernisering av produktionsinriktningen.

Dessa program, som medfinansieras genom strukturfonderna, grundar sig på en ansvarsfördelning mellan kommissionen och medlemsstaterna, så att kommissionen godkänner programmen efter att ha kontrollerat deras förenlighet med berörda gemenskapsbestämmelser och medlemsstaterna sköter förvaltningen på lämplig geografisk nivå. Det är de nationella och/eller regionala myndigheternas uppgift att genomföra dessa program, bland annat genom att sköta urvalet av lämpliga projekt så som de föreslås av tänkbara stödmottagare som uppfyller kraven och lämnar in en stödansökan.

Kommissionen får information om hur strukturfonderna utnyttjas inom ramen för partnerskapet genom de genomföranderapporter som lämnas om de berörda programmen, och i förekommande fall också från de uppföljningskommittéer där den deltar. Uppgifterna som lämnas gäller emellertid inte enskilda fall av beviljande av stöd, eftersom kommissionen i enlighet med subsidiaritetsprincipen inte är behörig att uttala sig om dessa.

För varje program som medfinansieras genom strukturfonderna upprättar de myndigheter som har ansvaret för genomförandet en förteckning över enskilda projekt där det framgår vilket sammanlagt belopp som beviljats varje stödmottagare, och denna förteckning tillhandahålls kommissionen inom ramen för dess kontroller. Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att vända sig till regionen Toscana för alla upplysningar om enskilda stödmottagare inom ramen för ovannämnda program.

2. Punkt 2 i skriftlig fråga nr E-2354/02

Parlamentsledamotens fråga ger ingen vägledning om inom vilken sektor gemenskapsstöd skulle ha beviljats, och kommissionen bedömer det därför som att det fortfarande rör sig om den gemensamma jordbrukspolitiken i regionen Toscana.

Frånsett de investeringsstöd som beviljats från strukturfonderna kan olivodlarna beviljas stöd till produktionen av olivolja inom ramen för de gemensamma bestämmelserna om marknaden.

Samtliga olivodlare i unionen kan fritt bestämma om de vill utnyttja stödet eller vill sköta produktionen utan marknadsstöd. Gemenskapens normer för produktionssstöd fastställs i rådets förordning nr 136/66/EEG av den 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter(8) och i kommissionens förordning (EG) nr 2366/98 av den 30 oktober 1998 om tillämpningsföreskrifter för systemet med produktionsstöd för olivolja för regleringsåren 1998/99-2000/01(9). För regleringsåren 1998/19992003/2004 har stödet fastställts till 132,25 euro/100 kg producerad olivolja. I enlighet med ovannämnda förordningar skall en producent som vill få produktionsstöd varje år till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där olivoljan produceras lämna en odlingsdeklaration och en ansökan om stöd. Enligt gemenskapens bestämmelser är det de nationella myndigheterna som är mottagare av dessa ansökningar. I Italien är den behöriga myndigheten Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), som också har ansvaret för utbetalningen av stödet. Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att vända sig till AGEA för att få uppgifter om enskilda mottagare av stöd till olivoljeproduktion i Italien.

3. Punkt 3 i skriftlig fråga nr E-2354/02

Ovannämnda förordningar, enligt vilka gemenskapsstöd kan beviljas till samtliga stödmottagare som uppfyller villkoren, grundar sig på följande artiklar i EG-fördraget: 33 (f d artikel 39), 36 (f d artikel 39), 36 (f d artikel 42), 37 (f d artikel 43), 158 (f d artikel 130 A).

4. Punkt 4 i skriftlig fråga nr E-2354/02

I sitt meddelande till Europaparlamentet och rådet om halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken(10) föreslog kommissionen en gradvis minskning av direktstöd till företag, i steg på 3 % om året ner till 20 %, utöver 5 000 euro; dessa skulle få högst 300 000 EUR. Det måste påpekas att det rör sig om ett förslag som ännu inte har antagits. Vidare föreslås ett tak för vissa direktstöd inom ramen för de gemensamma bestämmelserna för marknaden och inte för samtliga stöd som fördelas till jordbrukssektorn från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ).

5. Punkt 5 i skriftlig fråga nr E-2354/02

När det gäller stödet till landsbygdsutveckling som beviljas av EUGFJ villkoras beviljandet av investeringsstöd genom rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999(11), där det fastställs ramar för gemenskapens stöd till landsbygdsutveckling från och med den 1 januari 2000, till jordbruksföretag som uppfyller vissa kriterier, bland annat när det gäller ekonomisk bärkraft.

När det gäller sådant stöd som beviljas enligt bestämmelserna inom marknaden tas det vid beviljandet av stödet för närvarande ingen hänsyn till sådana aspekter som parlamentsledamoten nämner.

(1) EGT L 145, 30.5.1986.

(2) EGT L 51, 20.2.1987.

(3) EGT L 197, 20.7.1985.

(4) EGT L 188, 19.7.1988.

(5) EGT L 185, 15.7.1988.

(6) EGT L 193, 31.7.1993.

(7) EGT L 142, 2.6.1997.

(8) EGT P 172, 30.9.1966.

(9) EGT L 293, 31.10.1998.

(10) KOM(2002) 394 slutlig.

(11) EGT L 160, 26.6.1999.