SKRIFTLIG FRÅGA E-3677/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(18 december 2002)

Ämne: Bekämpning av leukemi med stamceller från navelsträngsblod

Leukemi har sedan flera år tillbaka behandlats med benmärgstransplantationer, varvid det största problemet består i kompatibiliteten mellan patient och donator. I benmärgen och det perifera blodomloppet finns det blodbildande stamceller. Den rikaste källan till sådana celler är emellertid fostrets blod i moderkakan och navelsträngen. Denna källa till stamceller har emellertid varit känd endast sedan några år tillbaka. I början av 2001 grundade två läkare den första privata banken för navelsträngsblod i Europa. Den så kallade Cryo Cell Europe (www.cryoc.com) har säte i Mechelen, men banken har nu blodkonserver från hela Europa. Trots att företaget går som på räls har Cryo Cell inte överallt mottagits med välvilja. Vissa universitetssjukhus har ju sedan några år tillbaka en egen blodbank för navelsträngsblod. Den stora skillnaden mellan Cryo Cell och universiteten består i att universitetens blodbanker ställer blodet anonymt till förfogande och dessutom ger det till barn som behöver en transplantation. Cryo Cell är däremot ett privat företag som sparar blodet, efter att det fått en namnetikett, och inte lagrar det för någon annan än ägaren och det mot betalning. För att blodet skall förvaras i 20 år betalar man ett totalbelopp på futtiga 1 000 EUR, i en situation där det är synnerligen osannolikt att ett barn någonsin skall behöva detta navelsträngsblod. I november 2000 har den europeiska gruppen för etik givit ett yttrande om användningen av mänskliga stamceller. Gruppen har emellertid inte gått in i detalj på de etiska aspekterna av sådana förfaranden.

Hur avser kommissionen att personer som behöver stamceller skall kunna få lämpliga sådana, om det på sikt kan gå så, att dessa celler lagras endast med ägarens namn och universiteten följaktligen inte har tillräckligt med navelsträngsblod på lager för att kunna garantera allmänna tjänster? Innebär detta inte början till en samhällsklassbunden hälsovård?

Handlar det inte om kedjehandel i Belgien i och med att endast försäkringsbolaget Mercator & Noordstar finns omnämnt på denna webbplats och detta bolag i utbyte mot en sjukhusvårdförsäkring betalar tillbaka laboratorie- och transportkostnaderna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 februari 2003)

Kommissionen känner till att navelsträngsblod kan lagras för att endast det nyfödda barnet ska kunna använda det i framtiden. Kommissionen medger att detta kan få konsekvenser för tillgången till allogena blodstamceller för patienter som väntar på en sådan transplantation. Eftersom artikel 152 i EG-fördraget uttryckligen utesluter gemenskapsåtgärder som påverkar nationella bestämmelser om donation eller medicinsk användning av blod, kan för närvarande bara aspekter som gäller kvalitet och säkerhet av navelsträngsblod regleras på EU-nivå.

Detta förklarar räckvidden dels av Europaparlamentets och rådets direktiv om fastställande av kvalitets- och säkerhetsnormer för insamling, kontroll, framställning, förvaring och distribution av humanblod och blodkomponenter(1), som parlamentet och rådet antog den 18 december 2002, dels av förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om fastställande av kvalitets- och säkerhetsnormer för donation, tillvaratagande, kontroll, bearbetning, förvaring och distribution av mänskliga vävnader och celler(2), som nu diskuteras vid båda institutionerna. Kommissionen kan också informera parlamentsledamoten om att den europeiska gruppen för etik inom naturvetenskap och teknik, efter det yttrande om etiska aspekter på forskning om mänskliga stamceller som gruppen lämnade i november 2000, under 2003 planerar att börja arbeta specifikt med just förvaring av navelsträngsblod.

Frågorna om kedjehandel ansvarar de belgiska myndigheterna för.

(1) EGT L 33, 8.2.2003.

(2) EGT C 227 E, 24.9.2002.