ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2451/00

från Roberto Bigliardo (TDI) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Inrättandet av en förbränningsanläggning i kommunen Acerra (Neapel)

Känner kommissionen till det allvarliga beslut som ordföranden för det regionala parlamentet i Kampanien fattat genom förordning nr 161 B.U. för regionen Kampanien av den 26 juni 2000 om att inrätta en förbränningsanläggning i området ASI i kommunen Acerra? Man planerade att inleda arbetet den 7 juni 2000 trots att stadens kommunfullmäktige vid upprepade tillfällen enhälligt motsatte sig detta.

I området runt Acerra finns det industrier, till exempel Montefibre, vars negativa inverkan på miljön är oroväckande. Befolkningen uttrycker också stor oro för luftkvaliteten i området från Casalnuovo till Caivano med tanke på de miljöfarliga industriella förbränningsanläggningar och fabriker som finns där. Enligt undersökningar är cancerrisken hög i området runt Acerra.

Kommissionen ombeds således att ingripa hos det regionala parlamentet i Kampanien för att undvika en behörighetskonflikt med Acerras kommun som med all rätt kan motsätta sig beslut som fattats på högre ort och som inte kan motiveras på ett tillfredsställande sätt samt att uppmana det berörda företaget att kalla till ett möte för att undvika att den spänning som byggts upp bland medborgarna ger upphov till problem.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Kommissionen har ansvaret för att gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt i alla medlemsstater. I artikel 211 (fd artikel 155) i EG-fördraget står följande: för att säkerställa den gemensamma marknadens funktion och utveckling skall kommissionen övervaka tillämpningen av bestämmelserna i detta fördrag och av bestämmelser som antagits av institutionerna med stöd av fördraget. I artikel 226 (fd artikel 169) i EG-fördraget står följande: om kommissionen anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt detta fördrag, skall kommissionen avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha givit den berörda staten tillfälle att inkomma med sina synpunkter. Om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angivits av kommissionen, får denna föra ärendet vidare till domstolen.

Interna maktkonflikter mellan olika instanser i den italienska administrationen är inte relevant på gemenskapsnivå. Vad som är relevant är att gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt.

I detta fall skulle gemenskapens direktiv om bedömning av inverkan på miljön (rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1) och rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG(2)) utgöra relevant gemenskapslagstiftning. Kommissionen skulle bedöma situationen utifrån denna juridiska grund.

Utifrån den information frågeställaren lämnar och eftersom det inte finns underlag för misstanke om brott mot gemenskapslagstiftningen, kan man inte i nuläget urskilja något brott mot ovannämnda direktiv.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1307/00

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(27 april 2000)

Ämne: Slakt på sälar

Vet kommissionen om att Kanada i år tillåtit att 275 000 grönlandssälar och 10 000 klappmytsar dödas?

Vet kommissionen om att 22 kanadensiska vetenskapsmän enträget uppmanat den kanadensiska regeringen att inte låta detta ske, eftersom det i så fall skulle innebära världens största slakt på havsdäggdjur?

Vet kommissionen om att många sälkutar inte kunnat födas och dias i tid, eftersom islossningen i östra Kanada skett tidigare än vanligt och att detta lett till att populationerna av unga sälar blivit mycket mindre än förväntat?

Vet kommissionen om att denna ovanliga tidiga islossning lett till att jägare kunnat skjuta på unga sälar från båtar så att många skadskjutna unga sälar drunknat och antalet döda sälar är mycket större än det tillåtna 275 000?

Vad kan kommissionen göra för att förhindra en sådan slakt nästa år?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

Liksom redan nämnts i kommissionens svar på fru Corbeys skriftliga fråga P-0395/00(1), har de kanadensiska fångstkvoterna för grönlandssälar och klappmytsar inte ändrats sedan 1996.

I slutsatserna från sammanträdet av en nationell kommitté för översyn av havsdäggdjursituationen i Ottawa den 1112 april 2000 fastställdes det avseende grönlandssälens status att populationen av denna sälart har varit stabil sedan 1996, och att antalet djur har legat på den högsta nivån sedan uppskattningar funnits tillgängliga (1960). För år 2000 uppskattas populationen till 5,2 miljoner djur (med 95 % chans att antalet t.o.m. uppgår till mellan 4,0 och 6,4 miljoner djur), och resultaten av luftövervakning ger en uppskattning av antalet grönlandssälkutar som föddes i Nordvästatlanten år 1999 på ungefär 1 miljon (mellan 200 000 och 1 200 000). Antalet sälkutar har stabiliserats allt mer sedan det tidiga 1980-talet.

Dessutom påpekade kommissionen att det kanadensiska fiskeri- och havsministeriet (Ministry of fisheries and oceans) har anmält att en opartisk forskarpanel har upprättats för att granska det aktuella forskningsläget vad gäller sälpopulationen i den kanadensiska delen av Atlanten, och att komma med rekommendationer avseende en långsiktig strategi för förvaltningen av denna population.

De uppgifter som frågeställaren anför avseende islossningen i början av detta år är naturligtvis mycket beklagliga, men det förefaller inte som om de utgör ett hot mot artens bevarande. Därför anser kommissionen inte att det finns utrymme för gemenskapsinblandning i denna fråga, utöver en sträng tillämpning av rådets direktiv 83/129/EEG av den 28 mars 1983 om införsel i medlemsstaterna av skinn från vissa sälungar och produkter av sådana skinn(2).

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 150.

(2) EGT L 91, 9.4.1983.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2172/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Brister i de små och medelstora företagens anpassning till den gemensamma valutan i Europa

Den försening som ett flertal små och medelstora företag uppvisar när det gäller att anpassa sig inför införandet av den europeiska valutan den 1 januari 2002, har varit orsaken till de oroande uttalanden som flera ledamöter av kommissionen offentliggjort under den senaste tiden.

Om man tar momsdeklarationen i euro, som också är den som används av förvaltningarna, såsom ett kriterium, kan man konstatera att mycket få företag har anpassat sin bokföring. Det verkar som större delen av företagen väljer att invänta en big bang den 1 januari 2002, enligt en ledamot av kommissionen.

Kan kommissionen ange vad man bör göra för att avhjälpa dessa brister i många företag inom gemenskapen och vems ansvaret är för att man inte har kunnat driva på denna anpassning? Vilka åtgärder råder kommissionen företagarorganisationerna att vidta för att deras medlemmar slutligen skall uppfylla de uppställda kriterierna?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Kommissionen delar frågeställarens bedömning att många små och medelstora företag ännu inte är redo för slutfasen av övergångsperioden och införandet av mynt och sedlar i euro den 1 januari 2002. De flesta fortsätter nämligen att göra affärer och redovisa mervärdesskatt i nationell valuta.

Det betyder dock inte att alla små och medelstora företag ligger efter. Enligt en Eurobarometer Flash-undersökning som genomfördes i maj/juni 2000 för kommissionens räkning säger 22 % av de tillfrågade små och medelstora företagen att de är redo för euron och 46 % anser att det är dags att påbörja förberedelserna. 48 % av de små och medelstora företagen har redan en handlingsplan, i Spanien och Italien är det till och med över 65 %. Jämfört med olika undersökningar tidigare kan man konstatera att medvetenheten börjar öka och att allt fler små och medelstora företag i dag håller på med förberedelserna.

Eftersom det är kommissionens målsättning att alla företag i Europa skall passera den 1 januari 2002 utan problem, har kommissionen klart uttalat att det är en prioriterad fråga att de små och medelstora företagen skall vara redo, för deras egen skull och för medlemsstaterna, vilket understryks i kommissionens meddelande om informationsstrategin inför den sista fasen i genomförandet av EMU av den 2 februari 2000(1). Dessutom omsätts prioriteringen i praktisk handling i Programmet för information till de europeiska medborgarna (Prince) genom initiativ som kommissionen själv tagit (stöd till transnationella åtgärder, partnerskap mellan företagens mellanhänder, kommunikationsprodukter) och genom åtgärder från medlemsstaternas sida.

Kommissionen vet dock att många företag har en tendens att vänta till sista ögonblicket med de nödvändiga åtgärderna, vilket är ett riskabelt men medvetet val från företagsledarens sida.

(1) KOM(2000) 57 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1829/00

från Giorgio Celli (Verts/ALE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Exploatering av Trasimeno-sjön

Trasimeno-sjön (provinsen Perugia) betraktas som ett område av gemenskapsintresse och särskilt skyddsområde i enlighet med direktiv 79/409/EEG och 92/43/EEG. Sjön, som är näst intill unik i Italien, fortsätter dock att olämpligt exploateras för bevattning. Längs dess breda, vassbevuxna strandbädd finner man fler än 200 fågelarter samt mycket ovanliga växter som numera till större delen har försvunnit från våtmarkerna.

I första hand kan avvattningen skyllas på den mycket omfattande bevattningen av vattenkrävande odlingar såsom majs. Dessa har ersatt det traditionella jordbruket som var skonsammare för miljön, och främjas genom omfattande gemenskapsstöd. I andra hand är avledningen av vatten för civilt bruk skuld till problemet.

Kan kommissionen bekräfta att det råder en klar motsägelse mellan detta industriella jordbruk, som stöds med gemenskapsmedel, och skyddet av denna unika livsmiljö?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 juli 2000)

Trasimenosjön har av Italien klassificerats som särskilt skyddsområde enligt atikel 4.1 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1).

Därför gäller bestämmelserna i artikel 4.4 i det direktivet, dvs. medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att undvika förorening och försämring av livsmiljöer samt störningar som påverkar fåglarna, i den mån denna påverkan inte saknar betydelse för att uppnå syftet med denna artikel. Medlemsstaterna skall även utanför dessa skyddsområden sträva efter att undvika förorening och försämring av livsmiljöer.

För att kunna bedöma fallet i fråga behövs detaljerad information. Därför har ett brev sänts till de nationella myndigheterna.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1074/00

från Hubert Pirker (PPE-DE) till kommissionen

(7 april 2000)

Ämne: Främjandet av den europeiska rättskulturen i Slovenien

Hur förhåller sig kommissionen, med tanke på anslutningsförhandlingarna, till att diskriminerande lagar som riktar sig mot andra medlemsstater eller vissa av deras medborgare gäller i Slovenien?

Anser kommissionen att avskaffandet av dessa dekret och lagar på ett positivt sätt skulle bidra till att ett gemensamt europeiskt rättssystem bildas?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(15 maj 2000)

Anslutningsförhandlingarna omfattar samtliga områden av gemenskapslagstiftningen och gemenskapspolitiken, det s.k. regelverket, som varje kandidatland måste ha antagit och genomfört fullt ut vid tidpunkten för anslutning till Europeiska unionen.

Inom ramen för detta regelverk och utan att det påverkar tillämpningen av särskilda föreskrifter i detta, är Slovenien tvungen att avskaffa all diskriminering på grund av nationalitet vid tidpunkten för anslutningen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1557/00

från Lousewies van der Laan (ELDR) till kommissionen

(11 maj 2000)

Ämne: Kommissionens utnämning av Ricardo Levi till direktör för Framtidsenheten

Den 3 maj meddelade Europeiska kommissionens ordförande Prodi att Ricardo Levi skulle utnämnas till direktör för Framtidsenheten.

1. Vilket förfarande har följts i samband med denna utnämning? Var tjänsten utannonserad? Fanns det några andra sökanden till tjänsten? Fanns det inte någon intern sökande med tillräckliga meriter för tjänsten?

2. Är denna tjänst tillfällig och knuten till ordförande Prodis mandattid eller är det fråga om tillsättningen av en fast tjänst?

3. Om något sedvanligt förfarande inte ägde rum och det handlar om en fast tjänst kan kommissionen då instämma i att detta exempel på oväntad utnämning strider mot dess uttalade avsikter om reformering, öppenhet och avancemang grundat på meriter?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(26 juni 2000)

I fallet Ricardo Levi beslöt kommissionen att förflytta honom till posten som direktör för Framtidsenheten, samtidigt som han bevarade sin tjänst som tillfälligt anställd.

Eftersom det inte rörde sig om någon förflyttning till en ledig tjänst, var förfarandena i artiklarna 4 och 29 i tjänsteföreskrifterna inte tillämpliga.

Vid institutionerna är det normalt att förfara mycket diskret, både vid omorganisationen av de egna enheterna för att uppfylla de nödvändiga kraven och tillsättningar med tillgänglig personal.

Ifrågavarande tillsättning är knuten till Romano Prodis mandattid och anställningen är därmed inte fast.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1847/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Buller från flygplan

Kan kommissionen ange om det finns eller bör finnas gemensamma bestämmelser om buller från flygplan vid EU:s flygplatser, och i vad mån dessa bestämmelser omfattar lätta flygplan?

Finns det, och bör det finnas, krav som garanterar samråd med lokala samhällen som eventuellt berörs?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 juli 2000)

Som ett led i sin miljöpolitik avser kommissionen att för de andra institutionerna inom kort lägga fram ett förslag till ett ramdirektiv om bedömning och minskning av exponeringen för buller. Detta ramdirektiv är avsett att gälla för större flygplatser, dvs. flygplatser med ett antal starter och landningar per år som överstiger ett visst tröskelvärde. Buller orsakat av lättare flygplan skulle omfattas av detta direktiv om de flyger till eller från större flygplatser och deras bullernivåer är inarbetade i bedömningsmetoderna.

Kommissionen anser att konsultationen av berörda parter underlättas om allmänheten har tillgång till neutral och tydlig information om nivåerna för bullerexponering, vilket krävs i förslaget till ramdirektiv.

Dessutom har kommissionen i sitt meddelande om luftfarten och miljön(1) betonat att det är nödvändigt att undersöka möjligheten att införa juridiskt bindande rätt för lokala myndigheter att kräva samråd och förhandlingar när flygplatser inför nya driftsbestämmelser, samt garantier för att bullret faktiskt minskas och inte bara flyttas till andra områden. Kommissionen kommer att diskutera med berörda parter om det är lämpligt att införa rambestämmelser om detta på gemenskapsnivå.

(1) KOM(1999) 640 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2221/00

från Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Misshandel

Tyvärr får man genom medierna ständigt och med en obönhörlig regelbundenhet varje dag, vecka efter vecka, vetskap om olika typer av familjemisshandel.

Det framgår tydligt att det behövs omedelbara insatser och skyddsåtgärder mot våldet, kanske i synnerhet vid misstankar om fysiskt våld, och mot fysisk misshandel. Ofta är denna sorts hjälp oåtkomlig för de svagaste parterna i familjer där det finns konflikter.

Har kommissionen för avsikt att i hela EU driva igenom åtgärder och metoder för att omedelbart skydda de drabbade, till exempel genom överenskommelser mellan social- och justitiedepartementet?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

Kommissionen är medveten om att problemet med våld i hemmet är mycket allvarligt. Sedan 1996 har kommissionen gjort ett antal insatser för att hjälpa medlemsstaterna i deras strävan att avhjälpa problemet. Bland annat startade den år 1999 en kampanj där medlemsstaterna medverkade aktivt för att höja medvetenheten om våld mot kvinnor inom EU. Medlemsstaterna spred informationsmaterial och deltog i konferenser som anordnades i Köln i mars 1999 där kampanjen inleddes och i Lissabon i maj 2000 där den avslutades. Dessutom anordnades ett möte med experter med anknytning till kampanjen under det finska ordförandeskapet i oktober 1999. Det ägde rum i Jyväskylä, Finland.

I gemenskapens nya ramstrategi för jämställdhet, som antogs den 7 juni 2000, upprepar kommissionen sitt åtagande att bidra till att lösa detta problem genom att utlova att stärka och stödja kampen mot och förebyggandet av våld mot kvinnor(1).

Att uppmuntra till omedelbara åtgärder runt om i Europa är ett av målen för Daphne-programmet som främjar förebyggandet av och kampen mot våld mot barn, ungdomar och kvinnor genom transnationella åtgärder. Daphne-initiativet startade 1997 och har nu finansierat cirka 150 transnationella projekt av vilka ett antal direkt angriper våld i hemmet, bland annat genom att bilda partnerskap och nätverk mellan icke-statliga organisationer och lokala offentliga myndigheter i gemenskapen. Det nya Daphne-programmet pågår från och med 2000 till och med 2003. Det har liknande målsättningar och tryggar därmed kontinuiteten i denna kamp.

Slutligen vill kommissionen påminna parlamentsledamoten om att den inte har behörighet att föreslå lagstiftningsåtgärder eftersom detta är medlemsstaternas ansvar.

(1) KOM(2000) 335 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1634/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Tullar på transport av bränsle över gränser

1. Kan kommissionen vänligen bekräfta att transport av bränsle över gränser är belagd med importtullar?

2. Om så är fallet: kan kommissionen förklara varför transport av bränsle över gränser är belagd med importtullar under det att det inte uppbärs några importtullar på transport av alkohol över gränser?

3. Håller kommissionen med om att det här går stick i stäv mot de grundläggande principerna om frihandel och en gemensam marknad?

4. Har kommissionen några planer på att utsträcka principerna för den gemensamma marknaden till att gälla också handeln med bränsle?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(14 juli 2000)

1. och 2. Den importavgift som parlamentsledamoten syftar på torde vara den punktskatt som förfaller när en vara som är belagd med punktskatt i en medlemsstat släpps för konsumtion.

Vilka beskattningsregler som gäller när unionens medborgare transporterar punktskattepliktiga varor inom gemenskapen framgår av artikel 8 i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor(1). Enligt denna artikel skall, i enlighet med principen för den inre marknaden, varor som förvärvats av enskilda individer för privat bruk och transporterats av dem själva beläggas med punktskatt i den medlemsstat där de förvärvats.

Enligt artikel 9.3 i samma direktiv får medlemsstaterna emellertid föreskriva att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där förbrukningen sker vid förvärv av mineraloljor som redan släppts för förbrukning i en annan medlemsstat, om dessa produkter transporteras med ovanliga (atypiska) transportsätt av enskilda individer eller för deras räkning. Med ovanliga transportsätt avses härvid transport av bränslen på annat sätt än i fordons tankar eller lämpliga reservdunkar liksom transport av flytande eldningsbränsle på annat sätt än med tankbilar som används vid yrkesmässig handel.

Till grund för denna möjlighet till skiljaktig behandling i beskattningshänseende när det gäller köp av mineraloljor ligger framför allt den fara som kan vara förbunden med en transport av mineralolja. Eftersom denna typ av transporter måste ske med professionella transportmedel för att de särskilt stränga regler som gäller för sådana transporter skall kunna iakttas, uppfylls inte längre kravet på att transporten skall utföras av de enskilda individerna själva, vilket är en förutsättning för att det undantag från beskattning som avses i ovannämnda artikel 8 skall kunna tillämpas.

3. och 4. Kommissionen anser inte att de ordningar som beskrivs i svaren på frågorna ett och två strider mot den inre marknadens principer och tänker inte föreslå att de skall ändras.

(1) EGT L 76, 23.3.1992. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/99/EG av den 30.12.1996 (EGT L 8, 11.1.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0918/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(25 mars 2000)

Ämne: Millennieforumet, toppmötet och konferensen i New York

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att se till att de förslag som kommer att läggas fram vid Millennieforumet i maj i år kommer att behandlas seriöst under Millennietoppmötet och konferensen senare i år, och också för att se till att förslagen blir handlingsplaner och inte enbart förblir diskussionsämnen med goda avsikter?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0918/00 och E-1108/00 ingivet av Christopher Patten för kommissionen

(15 maj 2000)

Kommissionen räknar med att de förslag som läggs fram av Milennieforumet i maj 2000 kommer att presenteras vid Millennietoppmötet av en talesman för forumet. Kommissionen förväntar sig också att dessa förslag kommer att diskuteras vid rundabordsdiskussioner och att redogörelser för dessa diskussioner kommer att bifogas förklaringen från Milennietoppmötet.

Kommissionen inser till fullo vilka möjligheter FN:s millenniegeneralförsamling och millenietoppmöte erbjuder när det gäller att ta itu med gemensamma internationella angelägenheter för fred, hållbar utveckling och fattigdomsminskning.

Kommissionen är givetvis öppen för att ta sig an sådana förslag i den mån de är förenliga med gemenskapspolitiken och ligger inom kommissionens behörighetsområde.

Vad gäller de organisatoriska aspekterna av reformeringen och förstärkningen av FN i syfte att öka dess effektivitet och ansvarsskyldighet, kommer kommissionen att spela sin roll som samordnare av gemenskapens beslutsprocess på detta område och som representant mot omvärlden för gemenskapens ståndpunkt i dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1843/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: EU-sanktioner och Österrike (II)

Det har i själva verket heller aldrig rått något tvivel om Schüssels europeiska övertygelse. Det måste dock betecknas som groteskt att ett land som Österrike ser sig tvunget att officiellt tillkännage sin proeuropeiska inställning vid upprepade tillfällen. De övriga fjorton medlemsstaternas fortsatta vägran att föra en dialog förgiftar den europeiska idén om en civiliserad samlevnad.

Trots att Österrike hittills har varit mycket försiktigt och tillmötesgående försöker Portugal inte ändra politiken i förhållande till Österrike. Enligt uppgifter i pressen utgår inte rådets portugisiska ordförandeskap från att de fjorton medlemsstaternas sanktioner mot Österrike kommer att hävas i samband med EU-toppmötet i juni. Det skulle enligt uppgifterna inte finnas någon anledning att avvika från den nuvarande politiken gentemot Österrike.

Frankrike övertar ordförandeskapet i rådet efter Portugal i juli. Också Frankrikes europaminister Pierre Moscovici har redan uttalat att hans regering inte kommer att ta avstånd från sanktionerna mot Österrike.

Samtidigt framgick det emellertid tydligt vid EU:s utrikesministermöte på Azorerna att EU-länderna inte längre står enade bakom de sanktioner som utfärdades i slutet av januari. Bland annat krävde företrädare för Finland, Spanien, Irland och Italien att agerandet i förhållande till Österrikes regering skulle omprövas.

Kan rådet i detta sammanhang ange om det med hänsyn till den österrikiska förbundsregeringens tillmötesgående och på grund av de betänkligheter vissa medlemsstater har framfört avser att överge denna meningslösa och primitiva sanktionsstrategi?

Svar

(23 oktober 2000)

Rådet har inte uttalat sig om detta och kan följaktligen inte besvara den ärade parlamentsledamotens fråga.