ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1353/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Europeiska unionen har dragit ut på tiden med att uttala sig om kapitaluppskrivningen av Santana Motor

Det spanska bilföretaget Santana Motor har under 1999 fått vidkännas en förlust på 2 986 miljoner pesetas, något som överstiger allt vad som förväntats, såväl av det andalusiska regionalstyret som av företaget i dess strategiska planering.

För ägaren till nämnda företag, Instituto de Fomento de Andalucía, ägt av regionalstyret i Andalusien, framstår dessa förluster som en konsekvens både av att yenen gått upp i värde och av att Europeiska unionen har dragit ut på tiden med att uttala sig om kapitaluppskrivningen och de stöd som företaget anhållit om att få.

Kan kommissionen ge besked om huruvida dessa påståenden som företagets ägare gjort gällande mot Europeiska unionen har någon logisk grund och om i vad mån kommissionen tycker att det stämmer som sagts av ägaren till Santana Motor, nämligen att företaget skulle ha haft mothåll hos kommissionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

Företaget i fråga genomförde en omstruktureringsplan mellan 1995 och 1997. Planen innefattade statligt stöd, vilket kommissionen godkände i beslut 97/17/EG av den 30 juli 1996(1). Stödet till Santana godkändes på vissa villkor, bland annat utarbetandet av en årlig tillsynsrapport och förbud mot eventuellt ytterligare omstruktureringsstöd. Kommissionen vill framhålla att den omstruktureringsplan på vilken kommissionen grundade sitt beslut från 1996 borde ha gjort Santana lönsamt. Kommissionen noterar parlamentsledamotens uppgifter om att Santanas förluster 1999 uppgick till 2 986 miljoner pesetas.

År 1998 fick kommissionen genom tidningsuppgifter reda på att en kredit på 3 800 miljoner pesetas hade beviljats Santana Motor av ett konsortium bestående av fem banker. Krediten garanterades av regionen Andalusiens regering. Efter att ha mottagit denna information begärde kommissionen ytterligare uppgifter från de spanska myndigheterna, en begäran som besvarades ofullständigt. Vissa handlingar, till exempel företagets strategiska plan på medellång sikt, hänvisade till såväl investeringsstöd som kapitaltillskott från ett offentligt organ. Åtgärden registrerades som ett icke anmält stöd. För att kunna bedöma de offentliga finansieringsåtgärderna begärde kommissionen ytterligare uppgifter, som de spanska myndigheterna undan för undan lämnade.

Kommissionens granskning av åtgärderna pågår. Det är därför för tidigt att uttala sig om åtgärdernas natur och deras förenlighet med gemenskapens konkurrensregler samt behovet av att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 (tidigare artikel 93.2) i EG-fördraget.

(1) EGT L 6, 10.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0855/00

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(21 mars 2000)

Ämne: Storbritanniens karta över strukturfondernas mål 2-områden

När under år 2000 har den brittiska regeringen skrivit till kommissionen och bett att förfarandet för godkännandet av kartan över strukturfondernas mål 2-områden 20002006 skall uppskjutas?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(19 april 2000)

De brittiska myndigheterna skrev till kommissionen den 2 februari 2000 för att begära att förfarandet skulle uppskjutas medan de undersökte eventuella ändringar i förteckningen. Kommissionen svarade den 4 februari och bad att ändringarna skulle meddelas så snart som möjligt så att den slutgiltiga förteckningen kunde upprättas och vägen för planeringen av åtgärderna på fältet kunde öppnas.

Kommissionen skickade en ny skrivelse den 24 februari för att åter påpeka att ärendet var mycket brådskande. Förenade kungariket svarade den 2 mars 2000 för att formellt dra tillbaka sin ansökan om uppskjutande av förfarandet och återkalla sin begäran om ändringar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0653/00

från Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Användning av gemenskapsmedel för bevattningsanläggningar vid Guarofloden (Spanien)

1987 anslog kommissionen 645 miljoner pesetas (beslut C (87) 1626/13) som skulle användas för att bygga La Viñuela-fördämningen vid Guarofloden och annan infrastruktur för bevattningsanläggningar längs Guarofloden.

Endast arbetena på Guaroflodens västra strand har emellertid slutförts, medan arbetena på den högra stranden fortfarande inte är avslutade (faktablad A N 94 P 0101 inbegriper Guaro-bevattningen i Andaluciens verksamhetsprogram 9499) En delegation från de människor som berörs har besökt generaldirektorat XVI i Bryssel utan att få något tillfredsställande svar av kommissionen.

Kan kommissionen förklara varför arbetena på den östra stranden inte avslutats? När kommer de att slutföras? Vilka insatser och resurser har kommissionen använt för att de som berörs av åtgärderna skall få fyllig information?

Svar från M. Barnier på kommissionens vägnar

(7 april 2000)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till de uppgifter som redan givits till Europaparlamentet om det aktuella projektet, bl.a. i svaret på J. Sakellarious skriftliga fråga E-1391/99(1), i kommissionens meddelande till framställningarna 249/99 och 391/99 samt i dess skrivelse av den 6 maj 1999 till D. Theato.

Enligt uppgifter från den berörda medlemsstaten är, utöver de tidigare medfinansierade arbetena för att bygga stommen till La Viñuela-dammen, även de arbeten som medfinansieras inom ramen för åtgärd 6.1.1 i det operativa programmet (OP) för Andalucien i perioden 19941999 samtliga belägna på Vélez-flodens västra strand och praktiskt taget slutförda. För övrigt uppges inte i faktabladet till det operativa programmet om projekten ligger på flodens högra eller västra strand, utan enbart att det handlar om Obras de distribución en el Guaro.

Kommissionen vill påminna om att enligt subsidiaritetsprincipen skall medlemsstaten välja vilka projekt som skall medfinansieras. Enligt uppgifter från de nationella myndigheterna är det mycket troligt att de projekt som parlamentsledamoten hänvisar till kommer att genomföras under en senare programplaneringsfas, men myndigheterna uppger inte om de avser att söka medfinansiering från gemenskapen för dessa framtida utvecklingsarbeten.

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000, s. 3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0671/00

från Antonio Tajani (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Raffaele Fitto (PPE-DE), Raffaele Costa (PPE-DE), Raffaele Lombardo (PPE-DE) och Francesco Musotto (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Åsidosättande av EU: s lagstiftning om kloning av människor

Vilka initiativ avser kommissionen att ta till följd av att Europeiska patentverket i München tillåtit registrering av ett patent för att mångfaldiga embryon?

Hur avser den att skydda personens grundläggande rättigheter och förhindra att det i Europeiska unionen, till skillnad från vad som är fallet i sådana stater som Förenta staterna och Japan, skall gå att patentera förfaranden för genmanipulation av celler i syfte att erhålla levande organismer?

Hur avser kommissionen att förfara för att se till att den text som godtagits i München kategoriskt utesluter möjligheten att klona människor?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(25 april 2000)

Europeiska patentverket är inte någon gemenskapsinstitution och dess verksamhet styrs av Europeiska patentkonventionen (EPK). Konventionen är en internationell överenskommelse som 19 stater, inklusive alla medlemsstater, biträtt. Genomförandeförordningarna till EPK ändrades förra året för att beakta Europaparlamentets och rådets direktiv 98/44/EG av den 6 juli 1998 om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar(1). Förordningarna, som följer direktivets ordalydelse, säger uttryckligen att förfaringssätt för kloning av mänskliga varelser, förfaringssätt för ändring i den genetiska identiteten hos mänskliga könsceller och användning av mänskliga embryon för industriella eller kommersiella ändamål inte är patenterbara.

Efter den diskussionen som uppstått efter beviljandet av Europapatent EP0695351 skrev kommissionen till EPK och uttryckte sin oro över beviljandet av patentet och uppmanade EPK att snarast möjligt ompröva sitt beslut. Resultatet av detta är att EPK fastställt ett datum betydligt fortare än vad som är brukligt för att granska de överklaganden som redan lämnats in avseende patentet. Förfarandet öppnades formellt den 29 mars 2000 och ett preliminärt beslut väntas komma inom kort. Kommissionen kommer att följa detta ärende mycket noga och kommer, om EPK:s åtgärder skulle visa sig vara otillräckliga, att undersöka alla möjligheter inklusive ett formellt överklagande av detta patent genom antingen kommissionen eller gemenskapen.

(1) EGT L 213, 30.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0401/00

från Mikko Pesälä (ELDR) och Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(15 februari 2000)

Ämne: Om EU:s livsmedelsövervakning är neutral

Europeiska unionens veterinärmedicinska inspektörer gjorde den 1121 oktober 1998 en inspektionsresa till Kolahalvön i Ryssland. Avsikten var att utreda om tillstånd kunde beviljas för export av renkött och vilt från Kolahalvön till EU.

I kommissionens inspektionsresa deltog enligt inspektionsrapporten (XXIV/1472/98) en företrädare för ett företag som hade intresse av att importera renkött. Enligt rapporten hjälpte företaget till med researrangemangen och ordnade med tolk till sammanträffandena.

Är det gängse praxis att företrädare för kommersiella företag deltar i EU:s inspektionsresor till tredje land? Anser kommissionen att det borgar för förtroende ute bland konsumenterna om kretsar med kommersiella intressen deltar i inspektionsresorna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(20 mars 2000)

I den rapport som parlamentsledamöterna hänvisar till (finns på Europa-servern på adressen http://europa.eu.int/comm/dg24/) anges att inspektionsgruppen bestod av två veterinärer från kommissionen och en från det finska jord- och skogsbruksministeriet. Två av gruppmedlemmarna talade flytande ryska, som var det språk som användes under inspektionsresan. Det visade sig vara omöjligt att ordna med officiell tolkning för den tredje inspektören. För att inspektionsresan skulle kunna genomföras och slutföras framgångsrikt blev man därför tvungen att vidta exceptionella åtgärder som inte faller inom ramen för gängse praxis vid kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor.

Den tredje inspektören fick hjälp av en tolk som ställdes till förfogande av det svenskägda exportföretaget. Dessutom gjordes programmet för inspektionsresan upp i samarbete med regionala veterinärmyndigheter, snarare än med centrala myndigheter, och med bistånd av det svenska exportföretaget. En av direktörerna för företaget följde med gruppen för att hjälpa till med researrangemangen, men han utgjorde inte en del av inspektionsgruppen. Han deltog inte heller i något av de tekniska möten som hölls under resan, vilket tydligt framgår av rapporten. Inget av detta har på något sätt påverkat utförandet av inspektionen och inte heller rapporteringen av resultaten, slutsatserna eller rekommendationerna. Alla arrangemang för resor och uppehälle har gjorts helt och hållet i enlighet med kommissionens bestämmelser.

Kommissionen är medveten om att konsumenternas förtroende för att inspektionerna och kontrollerna är oberoende måste bibehållas. Resultaten av inspektionsresan har uppnåtts på ett öppet och oberoende sätt, vilket framgår av den offentliggjorda rapporten. Denna godkändes av medlemsstaterna i Ständiga veterinärkommittén den 10 februari 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1058/00

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Dispens för användningen av blyhaltig bensin

Bränsledirektivet som trädde i kraft i oktober 1998 föreskriver entydiga gränser för svavelhalten i både motorbensin och dieselolja. Samtidigt beslutade man att också avstå från att använda blyhaltig motorbensin. Fristen för användningen av blyhaltig bensin löpte ut vid årsskiftet, men Frankrike, Spanien, Italien, Portugal och Grekland beviljades förlängd tid för användningen av blyhaltiga bränslen och bränslen med hög svavelhalt.

Med hänvisning till det som anförts ovan, frågar jag varför kommissionen gick med på att tillåta användningen av blyhaltiga bränslen i ifrågavarande länder fastän det är allmänt känt att det är enkelt att ersätta blyet som ingår i bränsle med tillsatsämnen som belastar naturen i lägre grad?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 juni 2000)

Kommissionen gjorde en ingående granskning av begäran om undantag för fortsatt försäljning av blyhaltig bensin i de ifrågavarande medlemsstaterna och var vid sitt beslut väl medveten om de tekniska alternativen till blyhaltig bensin. Det stod dock lika klart att ett nekande beslut hade lett till stor osäkerhet bland konsumenterna i dessa medlemsstater och orsakat allmänt kaos. Kommissionen kom därför fram till att det skulle krävas undantagsperioder för att ge medlemsstaternas myndigheter möjlighet att tillräckligt informera konsumenterna om åtgärden och att vidta de mått och steg som krävs för en mjuk övergång till blyfritt bensin.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0484/00

från Alejandro Cercas (PSE) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Omfattningen av stödet från gemenskapsinitiativet Leader+

Kan kommissionen tala om hur stort stöd den spanska regionen Extremadura beräknas få från gemenskapsinitiativet Leader+?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 mars 2000)

Kommissionen har genomfört en fördelning mellan medlemsstaterna av det anslag på 2 020 miljoner euro som tilldelats Leader+.

Vid denna fördelning mottog Spanien 467 miljoner euro och det ankommer på landet självt att fastställa programmen för genomförandet av Leader+.

Dessa program kommer att insändas till kommissionen för godkännande och det är först då som de belopp som de olika regionerna skulle kunna motta kommer att bli kända.

Kommissionen har ännu inte mottagit program för genomförande av Leader+ och kan följaktligen inte i detta skede lämna ledamoten något svar på hans fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0395/00

från Dorette Corbey (PSE) till kommissionen

(8 februari 2000)

Ämne: Säljaktskvoten i Kanada

Den kanadensiske fiskeri- och havsministern Herb Dhaliwal har nyligen tillkännagett kvoten för säljakt. Kvoten för 2000 har fastställts till 275 000 för grönlandssälar och 10 000 för klappmytsar. Dessa kvoter är de samma som i fjol, men i jämförelse med tidigare år har kvoterna avsevärt utökats (de har fyrdubblats sedan 1995).

Studier som publicerats i den vetenskapliga tidskriften Maríne Mammal Science (i juli 1999) och Conservation Biology (den 28 oktober 1999) har givit vid handen att det faktiska antalet sälar (grönlandssälar) som dödats vid jakt i Kanada och på Grönland i fjol låg mellan 417 000 och 533 000. Eftersom hållbar jakt innebär att jakten inte leder till någon populationsminskning (reproduktionen kan hålla jämna steg med dödandet) borde enligt studierna det faktiska antalet dödade djur ligga mellan 93 000 och 264 000. Till detta måste dessutom läggas antalet sälar som dödas till följd av jakten.

1. Känner kommissionen till publikationerna i ovannämnda vetenskapliga tidskrifter?

2. Hur förhåller sig enligt kommissionen resultaten av dessa studier till de kvoter som fastställts av den kanadensiska regeringen?

3. Är kommissionen beredd att vidta åtgärder för att yrka på att Kanadas regering skall ändra sin politik? Vilka åtgärder skulle det i så fall röra sig om?

4. Kan kommissionen tillhandahålla upplysningar om efterlevnaden av säldirektivet (83/129/EEC(1), ändrat 1985 och 1989)? Kan kommissionen garantera att medlemsstaterna faktiskt rättar sig efter detta direktiv?

(1) EGT L 91, 9.4.1983, s. 30.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(10 mars 2000)

Kommissionen känner till de vetenskapliga publikationer som parlamentsledamoten nämner.

Kvoterna för jakt på grönlandssäl och klappmyts i Kanada har inte ändrats sedan 1996 och ingen av dessa arter betraktas som hotad enligt Internationella naturvårdsunionens (IUCN) röda lista över hotade djur. Kommissionen utgår från att de kanadensiska myndigheterna är medvetna om problemen med förhållandet mellan kvoterna och det antal djur som faktiskt dödas, och att det var av denna anledning som det kanadensiska fiske- och havsministeriet genomförde en omfattande undersökning av populationen av grönlandssäl 1999, av vilka slutresultaten väntas föreligga under våren 2000. Kommissionen ser alltså ingen anledning att ingripa i denna fråga.

Kommissionen har inga skäl att misstänka att medlemsstaterna inte rättar sig efter rådets direktiv 83/129/EEG av den 28 mars 1983 om införsel i medlemsstaterna av skinn från vissa sälungar och produkter av sådana skinn, vilket endast gäller skinn från ungar av grönlandssäl (whitecoats) och klappmyts (bluebacks). En felkodning av lammskinn för några år sedan gav ett intryck av att skinn från ungar av grönlandssäl hade importerats till gemenskapen. Kommersiell jakt på ungar av grönlandssäl och klappmyts är förbjuden i Kanada. Som en följd av denna åtgärd verkar det som om handeln med dessa typer av sälskinn i det närmaste har upphört.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0750/00 från John McCartin (PPE-DE) till rådet. Nederländsk abortlagstiftning.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 374 E , 28/12/2000 s. 0148 - 0148



SKRIFTLIG FRÅGA E-0750/00 från John McCartin (PPE-DE) till rådet (15 mars 2000) Ämne: Nederländsk abortlagstiftning Är rådet medvetet om de föreslagna ändringarna i nederländsk lagstiftning som skulle tillåta abort i graviditeter över 24 veckor på grund av att fostren har ett handikapp och anser rådet att en sådan lag skulle strida mot artikel 6 i EU-fördraget? Svar (18 maj 2000) Nationell abortlagstiftning faller inte inom tillämpningsområdet för artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen, som endast tillämpas på åtgärder som vidtas av eller på rättsliga instrument eller andra rättsakter som antas av antingen Europeiska unionen eller Europeiska gemenskaperna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0136/00

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(31 januari 2000)

Ämne: Inrättandet av Eurojust

Vid toppmötet i Tammerfors beslutade Europeiska rådet att inrätta en enhet för bekämpning av grov organiserad brottslighet (Eurojust). Rådet uppmanades att anta de nödvändiga rättsliga instrumenten fram till slutet av år 2001.

1. Hur långt har man kommit med de konkreta planerna beträffande inrättandet av Eurojust?

2. Hur skall denna enhet vara organiserad i den mån denna fråga nu redan kan besvaras?

3. Vilken storleksordning skall enligt rådets uppfattning personalstyrkan inom Eurojust uppgå till?

4. Hur stora kostnader kommer detta att enligt rådets uppfattning medföra?

Svar

(2 maj 2000)

Det portugisiska ordförandeskapet har förelagt rådet ett diskussionsunderlag för utvärdering av alla de möjliga alternativ som gäller inrättandet av Eurojust. En första allmän debatt om detta har redan ägt rum på behöriga avdelningar i rådet. Vidare har ordförandeskapet hänskjutit frågan om inrättandet av Eurojust till justitie- och inrikesministrarna vid det informella möte som ägde rum i Lissabon i början av mars år 2000.

Det är ännu inte möjligt att ge någon information om Eurojusts framtida organisation eller göra en uppskattning av resursbehovet.

Så snart ett initiativ till ett rättsligt instrument har hänskjutits till rådet kommer Europaparlamentet att rådfrågas i vederbörlig ordning i enlighet med Fördraget om Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1221/00

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(10 april 2000)

Ämne: Transport av levande djur användning av godkända mellanstationer i Italien

I rådets direktiv 91/628/EEG(1) ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG(2) om skydd av djur vid transport fastställs det att får och nötkreatur efter 29 timmars resa och svin efter 24 timmars resa skall lastas av och få 24 timmars vila samt foder och vatten.

Denna obligatoriska avlastning, utfodring, vattning och vila skall äga rum vid en mellanstation som godkänts av medlemsstaten enligt rådets direktiv 1255/97/EG(3).

Många svin, får och nötkreatur transporteras långa sträckor till Italien från andra medlemsstater. Vilka italienska mellanstationer används i praktiken för avlastning, utfodring, vattning och vila för djur som kommer in i norra Italien från andra medlemsstater och som sedan transporteras genom Italien till södra Italien eller Grekland?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

(2) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

(3) EGT L 174, 2.7.1997, s. 1.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 maj 2000)

I rådets förordning (EG) nr 1255/97 av den 25 juni 1997 om gemenskapskriterier för mellanstationer och om ändring av färdplanen i bilagan till direktiv 91/628/EEG, ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995, om skydd av djur vid transport, föreskrivs i artikel 3.1 att medlemsstaterna skall övervaka att mellanstationerna är godkända av behörig myndighet i den medlemsstat på vars territorium de är belägna. Kommissionens behörighet definieras i artikel 3.3, enligt följande: Den behöriga myndigheten skall till kommissionen överlämna förteckningen över de godkända mellanstationerna samt en eventuell uppdatering av denna. Kommissionen skall sända dessa uppgifter till medlemsstaterna inom ramen för Ständiga veterinärkommittén..

För att öka spridningen av denna förteckning till allmänheten och särskilt till icke-statliga organisationer som t. ex. transportföretag och djurskyddsorganisationer, har kommissionen också lagt ut förteckningen över mellanstationerna på följande Internetadress:

http://forum.europa.eu.int/Public/irc/dg6/vets/info/data/stagpt/stagpt.htm

I fråga om djurtransporter till Grekland och södra Italien innehöll den senaste uppdateringen av förteckningen, som gjordes den 31 mars 2000, sju mellanstationer i Italien. Den senaste mellanstation som anmälts av italienska myndigheter ligger i Bari-provinsen (i Apulien) på huvudvägen för transport av får till Grekland. En annan italiensk mellanstation ligger i Rom-provinsen (i Lazio-regionen) på en av huvudvägarna till södra Italien.

Kommissionen följer mycket uppmärksamt utvecklingen av nätverket av mellanstationer på gemenskapens territorium.