SKRIFTLIG FRÅGA P-1835/01

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(18 juni 2001)

Ämne: Utvidgningens konsekvenser på hälsoområdet

I Maastrichtfördraget anges för första gången folkhälsan bland EU:s officiella befogenheter, under förutsättning att subsidiaritetsprincipen beaktas. Gemenskapens verksamhet berör således förebyggande av sjukdomar, i synnerhet stora farsoter, genom att gynna forskning om deras orsaker och överföring samt information och utbildning i hälsofrågor.

Inom ramen för utvidgningen anges inte folkhälsan bland de absolut prioriterade områdena, även om den används som en indikator på de problem och utmaningar som kandidatländerna i Central- och Östeuropa måste ta itu med och även om den således borde tillmätas tillräckligt stor betydelse inom övergångspolitiken. Eftersom folkhälsan är en väsentlig faktor för den ekonomiska utvecklingen, borde den erkännas och behandlas med prioritet.

Enligt ett arbetsdokument från kommissionen (SEC 99-713, juni 1999) är folkhälsosituationen i länderna i Central- och Östeuropa, i synnerhet i fråga om överförbara sjukdomar, alltmer oroväckande. De flesta kandidatländerna måste fortfarande anta ett modernt övervakningssynsätt. Enligt kommissionens dokument förfogar de över laboratorier som saknar utrustning, har otillräckliga resurser och svårigheter att upprätthålla lämpliga system för att meddela om överförbara sjukdomar. Man kan förvänta sig att migrationen kommer att öka i och med anslutningen, vilket medför en ökad risk för att överförbara sjukdomar sprids, i synnerhet sexuellt överförbara sjukdomar.

Dessutom har de anställda inom sjukvården en social och ekonomisk ställning och incitament som är ytterst blygsamma om man jämför dem med situationen för deras kollegor inom EU, vilket får negativa följder för motivationen inom dessa yrken. Man kan således förvänta sig en kraftig tendens till utvandring hos dem som behärskar främmande språk.

Med hänsyn till detta: Vilka stödåtgärder avser kommissionen att erbjuda, eventuellt i samverkan med EIB, för att bidra till att förbättra denna situation?

Avser kommissionen att kandidatländerna skall delta i femte ramprogrammet avseende hälsofrågor?

Planerar kommissionen ett stödsystem som kan möjliggöra ett ökat utbyte av erfarenheter i fråga om informationssystem och informationsteknik i samband med läkarvård?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen delar helt parlamentsledamotens uppfattning att kandidatländerna står inför stora utmaningar på hälsoområdet. Unionen måste därför göra allt för att hjälpa kandidatländerna att lösa dessa problem, och därvid använda alla medel som står till buds. I samband med förhandlingarna med kandidatländerna har gemenskapen därför understrukit att den vid utformningen och genomförandet av all gemenskapspolitik lägger vikt vid en hög hälsoskyddsnivå.

Kommissionen vidtar i detta sammanhang åtgärder på flera olika områden i syfte att praktiskt stödja och hjälpa kandidatländerna. Till dessa åtgärder hör för det första att uppmuntra kandidatländerna att delta aktivt i gemenskapens verksamhet på folkhälsoområdet, exempelvis i gemenskapens nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar som inrättades genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen(1). Kandidatländerna uppmanas också att utveckla ett system för hälsoövervakning i syfte att samla in hälsodata och hälsoindikatorer som är jämförbara med gemenskapens hälsoövervakningssystem och att rapportera till unionen om de framsteg som görs.

Dessutom uppmanas kandidatländerna att delta i det föreslagna nya folkhälsoprogrammet redan från början. De har också uppmanats lämna detaljerade upplysningar om hur de förbereder sig för gemenskapsverksamheten på folkhälsoområdet (artikel 152 (tidigare artikel 129) i EG-fördraget) och om de förändringar av deras hälsovårdssystem som är nödvändiga till följd av denna verksamhet. De uppmuntras också delta i det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling på hälsoområdet.

Mera allmänt har kommissionen kontakt med Europeiska investeringsbanken (EIB) och relevanta internationella organisationer, som Världshälsoorganisationen (WHO), för att stärka samarbetet genom förmedling av hjälp och stöd till kandidatländerna.

(1) EGT L 268, 3.10.1998.