ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2143/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(13 juli 1998)

Angående: Aids

På den tolfte internationella aidskongressen i Genève kommer man att visa att skillnader vad gäller tillgång till behandling håller på att skapa en djup klyfta mellan industriländerna och tredje världen. I industriländerna sjunker antalet aidsfall och i tredje världen dör allt fler människor av aids.

Uppskattningsvis 90 procent av dem som är hivsmittade i tredje världen vet inte att de är smittbärare. Vad kommer kommissionen att göra för att hjälpa utvecklingsländerna att hitta och behandla dem som är hivsmittade och vad gör kommissionen idag för att främja utbildningen och öka medvetenheten om aids?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Under de senaste elva åren har gemenskapen avsatt mer än 200 miljoner ecu till direkta insatser i kampen mot humant immunbristvirus/förvärvat immunbristsyndrom (hiv/aids) i fler än 90 länder och även på regional och internationell nivå. Stödet har till stor del fokuserats på riktad information till speciella riskgrupper. Genom programmet har hälsovårdssektorn dessutom fått hjälp att hantera orsakerna till epidemin och konsekvenserna av densamma, som till exempel stöd till strategier för säkert blod, strategier för grundläggande vård och utbildning av sjukvårdspersonal.

Vidare har gemenskapen utvecklat och utökat sitt allmänna stöd till hälsovårdssektorn i utvecklingsländerna. Under senare år har nästan 1000 miljoner ecu avsatts för länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) för att stärka hälsovårdssektorn allmänt. I detta stöd ingår naturligtvis gemenskapens allmänna stöd till vård av sjuka människor, inbegripet HIV-infekterade människor, vilken organiseras genom det allmänna hälsovårdssystemet.

Mot bakgrund av appellerna om solidarietet, både internationellt och inom gemenskapens initiativ, har kommissionen sammanställt ett meddelande om möjligheter att internationellt öka solidariteten i kampen mot aids. Meddelandet kommer inom en nära framtid att diskuteras av parlamentet och rådet och genom detta meddelande ges gemenskapen möjlighet att organisera stöd till ytterligare insatser under förutsättning att medlemsstaterna och budgetmyndigheterna kan identifiera lämpliga strategier och resurser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2414/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Vilseledande skyltar på turkiska långtradare i internationell godstransport

Vilseledande skyltar på turkiska långtradare i internationell godstransport skapar stor förvirring. Hundratals turkiska långtradare trafikerar europeiska vägar med skylten "TR" ("TURKEY") längst ned på vänster sida, vilken liknar den skylt som EU:s långtradare har rätt att vara försedda med.

Dessa skyltar är inte bara vilseledande utan också en olaglig kopia av gemenskapsmodellen som införts för unionens 15 medlemsstater.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att säkerställa att dessa vilseledande skyltar på turkiska långtradare i internationell godstransport avskaffas?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(26 oktober 1998)

Den turkiska tillämpningen vad gäller registreringsskyltar är inte oförenlig med gemenskapslagstiftningen eller Turkiets internationella skyldigheter och således avser kommissionen inte att vidta några åtgärder i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2434/98

från Friedhelm Frischenschlager (ELDR) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Tillsättning av EU-delegationens chef i Bratislava

Förbindelserna mellan EU och Slovakiska republiken är av särskild betydelse inte bara när det gäller utvidgningen generellt sett utan också vad beträffar det demokratiska systemets kvalitet, respekten för de mänskliga rättigheterna och för minoriteters rättigheter, frågor om kärnsäkerhet osv.

EU-delegationens kontor i Bratislava och i synnerhet dess chef har i detta sammanhang särskild betydelse för samarbetet med de slovakiska myndigheterna och ett effektivt tillvaratagande av EU:s och dess medlemsländers intressen. Trots denna posts betydelse, har chefstjänsten vid EU-delegationen i Bratislava nu varit vakant i över ett år, fastän kommissionen i sin anställningspolitik normalt sett strävar efter att vakanta chefstjänster skall tillsättas omedelbart eller åtminstone inom kort tid.

Stämmer det att kommissionens interna uttagningsförfarande beträffande EU-delegationens chef i Bratislava, som skulle ha avslutats i september 1997, stoppades på grund av att Österrike intervenerade?

Stämmer det att kommissionen tidigare lovat Österrike att tjänsten skall besättas med en österrikare?

Stämmer det att Österrike har varit eller fortfarande är sen med att välja ut en lämplig kandidat? Om detta är fallet, känner kommissionen till skälen varför Österrike hittills inte har föreslagit någon slutgiltig kandidat till posten eller varför detta förslag lämnats först mycket försenat?

Om frågorna ovan endast delvis besvarats med ja respektive med nej, vilka är då skälen till den orimliga förseningen i samband med tillsättningen av EU:s sändebud i Bratislava?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

Tjänsten som delegationschef i Bratislava utlystes ursprungligen internt inom kommissionen.

Inom ramen för rekryteringen av tjänstemän från de tre medlemsstater som gick med i gemenskapen 1995 öronmärktes därefter delegationschefstjänsten åt en österrikisk medborgare.

I enlighet med de förfaranden som har fastställts för ärenden som dessa har kommissionen nu prövat en rad österrikiska kandidater och kommer mycket snart att utse den slutgiltiga kandidaten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1696/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Tibet och de mänskliga rättigheterna

Medborgarna har igen på ett tydligt sätt blivit medvetna om Tibet till följd av de allt fler nya uppgifterna om brott mot de mänskliga rättigheterna. Eftersom Kina är en viktig handelspartner för länderna i väst förefaller det som om de mänskliga rättigheterna i Tibet helt får ge vika för ekonomiska aspekter.

På vilket sätt följer kommissionen med situationen för de mänskliga rättigheterna i Tibet och vad är den beredd att göra för att få till stånd en fredlig lösning mellan Tibet och Kina som skulle ge Tibet rätt till sitt autonoma område så att den tibetanska regeringen kunde återvända till sitt hemland?

Svar från Leon Brittan på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Unionen fäster stor vikt vid situationen för de mänskliga rättigheterna i Tibet och har systematiskt tagit upp denna fråga i den bilaterala dialog om mänskliga rättigheter som förs mellan unionen och Kina. Delegationer från unionen bestående av diplomater stationerade i Peking har vid ett antal tillfällen begivit sig till Tibet inom ramen för denna dialog. I sina kontakter med Kina har unionen ständigt förespråkat en fredlig lösning på problemen och att en direkt dialog i detta syfte upprättas mellan de kinesiska myndigheterna och det tibetanska folket, däribland Dalai Lama.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1071/98

från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till kommissionen

(6 april 1998)

Angående: Inrättandet av en kommitté för icke lönsamma läkemedel för behandling av sällsynta sjukdomar

Ett av de viktiga temana är sjukdomar med låg förekomstfrekvens.

Anser inte kommissionen att det skulle behöva inrättas en kommitté för icke lönsamma läkemedel för behandling av sällsynta sjukdomar?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

Kommissionen förväntas snart att till parlamentet och rådet lämna ett förslag till en förordning om icke lönsamma läkemedel för behandling av sällsynta sjukdomar. I förslaget kan det komma att föreskrivas att det skall inrättas en kommitté för sådana läkemedel. Denna kommitté skulle ha till uppgift att undersöka ansökningar om att utse läkemedel till icke lönsamma läkemedel för behandling av sällsynta sjukdomar samt att ge kommissionen råd när det gäller att fastställa och utveckla gemenskapens politik avseende icke lönsamma läkemedel för behandling av sällsynta sjukdomar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1991/98

från Sören Wibe (PSE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Serien "Glasskriget"

Kommissionen har gett ut en serietidning vid namn "Glasskriget" på de officiella språken. Materialet är avsett för barn. I form av en saga berättas här om fördelarna med EU och EMU. Ett Europa utan EU beskrivs som en kontinent med (glass-) krig, hårda gränskontroller och utan solidaritet. EU och EMU är å andra sidan fred, solidaritet, gemenskap och allt annat gott. Kort sagt: det är en verklig saga som här berättas för Europas barn.

Är inte detta politisk indoktrinering av barn? Är det inte etiskt oförsvarbart att ge Europas barn denna glättade och falska bild av EU? Bör vi inte söka fostra den unga generationen till kritiskt tänkande medborgare istället för att som i denna publikation söka påverka barnen i en bestämd politisk riktning, nämligen för tanken på ett federalt Europa? Har inte den europeiska historien något att lära oss i detta avseende?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(11 september 1998)

Den serietidning som parlamentsledamoten hänvisar till vänder sig till ungdomar och är därför skriven på ett enkelt sätt. Serien tar upp fred och demokrati, värden som redan från början låg till grund för Europabygget. Den förespråkar varken ett federalistiskt system eller någon annan särskild modell utan betonar helt enkelt att samarbete är att föredra framför väpnade konflikter eller tullkrångel. På sidan 26 framgår det för övrigt att det arbetet inte kan utföras utan kompromisser mellan de oberoende medlemsstaterna.

Kommissionen anser inte att den frångår sin roll och bedriver politisk indoktrinering när den vänder sig till ungdomar för att påminna dem om det som utgör själva grunden för unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1272/98

från Freddy Blak (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Tester vid anställningstillfället

Det blir allt vanligare att testa de arbetssökande i samband med anställningar i europeiska företag. Det gäller både psykologiska tester, DNA-tester och astrologiska tester. Arbetarskyddet inom detta området är mycket varierande i medlemsstaterna. De många multinationella företagen i Europa aktualiserar behovet av ett gemenskapsinitiativ.

1. Kommissionen har helt nyligen avslutat en undersökning om reglering av dataskydd och anställningstester i medlemsländerna. Vilken slutsats har man kommit fram till?

2. Vilka planer har kommissionen vidare för undersökningen?

3. Anser kommissionen att det finns behov av bindande lagstiftning inom det här området?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 juli 1998)

Kommissionen är medveten om att anställningstester används på arbetsplatserna. Detta kan leda till att personliga uppgifter sprids med långtgående följder för arbetstagarens framtid.

Kommissionen analyserar för närvarande medlemsstaternas lagstiftning om denna fråga inom ramen för skydd av arbetstagares privatliv. Mot bakgrund av denna analys kommer kommissionen att besluta vilka åtgärder som bör vidtas angående arbetstagares dataskydd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1596/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Angående: Skydd för Karenstammen

Har kommissionen vidtagit några yttre åtgärder för att ge skydd åt Karenstammens flyktingar i Thailand?

Planerar kommissionen något ingripande från gemenskapen, i synnerhet från ECHO:s sida, för att förhindra att gerillasoldater, som tar sig över gränsen från Burma, inkräktar på stammens mänskliga rättigheter?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Kommissionen har flera gånger uppmanat den thailändska regeringen och det nationella säkerhetsrådet att på lämpligt sätt skydda de 110 000 flyktingar som bor i läger längs gränsen mellan Burma och Thailand, eftersom det uttryckligen är de thailändska säkerhetsstyrkornas uppgift att garantera säkerheten längs den thailändska gränsen och skydda flyktingar som söker skydd på thailändsk mark mot gerillaattacker från andra sidan gränsen.

Förenta nationernas flyktingkommissariat (UNHCR), vars icke-militära uppdrag består i att rent allmänt skydda flyktingar för brott mot mänskliga rättigheter, har ännu inget stadigvarande uppdrag på gränsen men kommer snart att tillåtas en ständig representant där. Flyktingkommissariatets skyddsuppdrag inbegriper inte militärt skydd mot gerillaattacker från andra sidan gränsen. Detta är förbehållet de thailändska säkerhetsstyrkorna.

Kommissionen ser därför ingen möjlighet till ingripande av det slag som frågeställaren kräver från gemenskapens sida.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2518/98

från Maartje van Putten (PSE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Eventuell kränkning av de mänskliga rättigheterna i Uganda

1. Känner kommissionen till vad som hände i Kichwamba i Uganda, där enligt vad som rapporteras från Ugandas regering rebeller tänt eld på omkring 50 studenter på universitetets campus den 8 juni 1998?

2. Har kommissionen någon information om sanningshalten i dessa rapporter, med beaktande av att andra källor vet berätta att det enligt åsyna vittnen inte var rebellerna utan regeringstrupperna som mördade studenterna, varvid aggressionen i synnerhet riktade sig på den etniska gruppen Baganda? Om svaret på dessa frågor är jakande, vad ämnar kommissionen företa sig i anledning av dessa uppgifter? Om svaret på dessa frågor är nekande, tänker kommissionen då närmare undersöka det inträffade?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

1. Kommissionen känner till de händelser i Kabarole-området som fick till följd att 80 personer, huvudsakligen studenter, omkom när en byggnad inrymmande det nationella tekniska institutet i Kichwamba brändes ned av rebeller. Vidare bortfördes ett hundratal studenter. Det bör påpekas att de studenter som föll offer för attacken kom från olika regioner i Uganda och inte enbart från den etniska gruppen Baganda.

2. Av de uppgifter som nått kommissionen, inbegripet flera diskussioner med cheferna för unionens utsända i Kampala, har ingen bevisning framkommit som skulle kunna tyda på att de ugandiska regeringstrupperna var inblandade i händelserna. Det framgår tydligt att det var rebellerna som var ansvariga för dödsfallen och bortförandena.

Det är emellertid riktigt att de ugandiska regeringstrupperna inte hade vidtagit tillräckliga åtgärder för att skydda offren från rebellattacken. Officerarna i den lokala styrkan har friats från ansvar av stabschefen. Den officerare som var befälhavande kommer att ställas inför krigsrätt.

Mot bakgrund av dessa omständigheter och tillgängliga uppgifter anser kommissionen att det inte behövs någon ytterligare undersökning av händelserna och har inte för avsikt att genomföra någon sådan undersökning.

Kommissionen kommer dock att följa händelseutvecklingen i området och den permanenta dialogen med Ugandas regering för att förbättra säkerheten i området kommer att fortsätta.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2188/98

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Finskspråkigt högstadium i Luxemburg

De finländska EU-tjänstemännens barn i Luxemburg blir inte undervisade på finska på högstadienivå i gemenskapens skolor. Det är klart att det hämmar inlärningen då eleverna måste delta i undervisningen på denna skolnivå på ett annat språk än sitt modersmål. De finländska ungdomarna är de enda bland barnen till EU-tjänstemän som befinner sig i denna ofördelaktiga situation.

Vad tänker kommissionen göra för att rätta till denna situation?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

De europeiska skolornas styrelse - ett mellanstatligt organ som består av medlemsstaternas undervisnings- och/eller kulturministrar samt en representant för kommissionen - har ensam befogenhet att avgöra inriktningen på studierna i dessa skolor och fatta beslut om hur de skall organiseras.

Styrelsen beslöt att inrätta en finsk sektion i Europeiska skolan i Luxemburg då Finland blev EU-medlem och liksom vid tidigare utvidgningar tar uppbyggnaden flera år och hänger samman med den successiva ökningen av antalet skolbarn samt behovet av att rationalisera personalanvändningen och tillgängliga finansiella medel.

Sektionens förskola och primärnivå, som öppnades i september 1995, utvecklar sig fortlöpande och har f.n. 69 finska elever. Sekundärnivån kommer att inrättas stegvis under de kommande åren då elevantalet motiverar nya klasser och tillsättning av lärare.

Det ringa antalet finska elever på sekundärnivån (11 totalt) gör att det ännu inte går att inrätta klasser för denna sjuåriga nivå. Dessa elever går i den engelska sektionen och har modersmålsundervisning på finska (språk I) medan engelska bedöms vara deras andra språk.

För att bemöta parlamentsledamotens farhågor om elevernas svårigheter vid undervisning på ett annat språk än sitt modersmål kan det påpekas att alla de 11 unga finländare som befinner sig i denna situation i Luxemburg just har avslutat sitt skolår med godkänt betyg - ingen av dem underkändes.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1927/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(18 juni 1998)

Angående: Fallet Morabito i Italien

Den 5 oktober 1995 dödades Domenico Morabito, 40 år, i ett karabinjärfordon som han förts in i efter att han arresterats några minuter tidigare. Nu har nästan tre år gått, och ännu har mördarna inte identifierats och änkan och de minderåriga barnen har inte fått någon ersättning. Under samma tid har offrets far, Giuseppe Morabito, ställts inför rätta tre gånger för de brott han anklagas för, trots att åtalet grundar sig på vittnesmål från så kallade pentiti eller botgörare som har vederlagts i karabinjärernas undersökningar.

Mot bakgrund av detta får kommissionen följande frågor:

1. Anser man inte att fallet Morabito kan strida mot Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter?

2. Anser man inte att detta fall kan tas upp i Europadomstolen?

3. I hur många och vilka fall har Italien dömts i Europadomstolen?

4. Vore det inte lämpligt att ge Italien en tillrättavisning för de fall i vilka landet dömts av Europadomstolen?

5. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme om detta fall?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(10 juli 1998)

1. Kommissionen är inte behörig att undersöka klagomål om att en medlemsstat eventuellt har brutit mot Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna om lagstiftningen i fråga eller de nationella myndigheternas agerande gäller ett område som inte omfattas av gemenskapsrätten.

2. Det är inte kommissionens uppgift att meddela Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna om eventuella brott mot Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.

3. Information om de fall för vilka Italiten har dömts av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna måste begäras från domstolen.

4. Kommissionen intresserar sig mycket för rrespekten för de mänskliga rättigheterna över hela världen. I fördragen ges unionen likväl ingen allmän behörighet att säkerställa respekten för de grundläggande rättig-heterna. Den har bara behörighet i detta avseende när det gäller tillämpningen av gemenskapsrätten, som grundas på respekten för de grundläggande rättigheterna. Man anser därför att man skulle överskrida sina befogenheter om man för de italienska myndigheterna påtalade de fall där Europadomstolen har dömt Italien.

5. Trots att kommissionen beklagar de fakta som parlamentsledamoten tar upp, är kommissionen inte i stånd att avge ett allmänt omdöme om det fall som parlamentsledamoten har lagt fram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1611/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Angående: Användning av bekämpningsmedlet Lindane

Med hänvisning till mina tidigare frågor P-0860/95(1) och E-2008/95(2), kommer kommissionen att redogöra för situationen för närvarande när det gäller förhandlingarna om UN/ECE POP:s protokoll, i synnerhet frågan om en kommande kontroll av hexachlorocylohexane (HCH), som används vid framställningen av bekämpningsmedlet Lindane? Kommer användningen av HCH att helt förbjudas?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(6 juli 1998)

Strategiarbetsgruppen, som inrättades inom ramen för FN-ECE:s (Ekonomiska kommissionen för Europa) konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, färdigställde protokollet om långlivade organiska föreningar i februari 1998. Protokollet öppnades för undertecknande vid ministerkonferensen om Europas miljö i Århus (Danmark) den 23-25 juni 1998. Gemenskapen undertecknade protokollet vid detta tillfälle.

Enligt protokollet begränsas användningen av hexaklorcyklohexan (HCH), men den förbjuds inte helt och hållet. Enligt bilaga II till protokollet begränsas teknisk HCH (dvs. HCH-blandade isomerer) till användning som mellanprodukt vid framställningen av kemiska produkter, medan produkter i vilka minst 99 % av HCH-isomeren är i gammaform (lindan) begränsas till fröbehandling, jordbehandlingsmedel som omedelbart efter behandlingen blandas med översta jordlagret, yrkesmässig och industriell behandling av timmer och trästammar, insekts-bekämpning till nytta för människors och djurs hälsa, behandling av trädsticklingar på annat sätt än genom luftbesprutning, begränsad användning på gräsmattor samt inomhus och utomhus för köksträdgårdar och prydnadsväxter, samt inomhus industriellt och i hem.

Dessa tillåtna användningar inbegreps i protokollet på begäran av flera tredjeländer som är parter till konventionen. Alla begränsade användningar av lindan kommer emellertid att bedömas på nytt enligt protokollet, senast två år efter det att protokollet har trätt i kraft.

Lindan utvärderas också inom ramen för kommissionens förordning (EEG) 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden(3). Vid detta förfarande kommer hänsyn att tas till eventuella begränsningar som gemenskapen har ratificerat i internationella konventioner, som protokollet om långlivade organiska föreningar inom ramen för konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar.

(1) EGT C 179, 13.7.1995, s. 57.

(2) EGT C 9, 15.1.1996, s. 12.

(3) EGT L 366, 15.12.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1342/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Euro 1999

På sidan 110 i kommissionens rapport av den 25 mars 1998 (konvergenstillståndet och rekommendationer inför övergången till den tredje etappen av EMU) står följande: Den så kallade "anpassningen av förändringar i statsskulden" omfattar en rad faktorer, utöver det offentliga underskottet, som inverkar på minskningen av det offentliga bruttounderskottet. Det rör sig om variationer i nettoinnehavet av finansiella tillgångar, variationer i värdet på underskottet utställt i utländsk valuta och om ett visst antal statistiska justeringar.

Kan kommissionen ange vilken typ av statistiska justeringar det handlar om?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(3 juni 1998)

Underskottet i de offentliga finanserna är den viktigaste faktorn när det gäller att förklara variationerna i den offentliga skuldstocken. På grund av den specifika definitionen av underskott (den offentliga sektorns finansiella sparande) och skuld (den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld till nominellt värde) och på grund av tekniska faktorer påverkar andra faktorer variationerna i skuldnivån. Dessa faktorer omfattar förändringar i innehavet av finansiella tillgångar, förändringar i värdet av den del av den offentliga skulden som är denominerad i utländsk valuta samt övriga statistiska justeringar.

De övriga statistiska justeringarna omfattar justeringar av värdet av indexbundna obligationer och av värderingen av statsskuldväxlar och obligationer i de fall det föreligger skillnader mellan emissionspriset och det nominella värdet. Justeringar måste också göras för att beakta det faktum att posterna upplupna intäkter, upplupna kostnader och handelskrediter inte inräknas i skulden, även om dessa transaktioner påverkar underskottet.

Dessa justeringar kan antingen ha en positiv eller negativ effekt på förändringen i skuldnivån. De är dock små och uppgår vanligtvis till mindre än 1 % av bruttonationalprodukten (BNP).