ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1371/03

från Ursula Schleicher (PPE-DE) till kommissionen

(15 april 2003)

Ämne: Införandet av det europeiska sjukförsäkringskortet från och med den 1 juli 2004

I medlemsstaterna har man negativa erfarenheter av att sådana kort missbrukats. Åtminstone känner jag till detta från Tyskland, där olagligt använda chipkort skall ha orsakat sjukkassorna inom hela förbundsrepubliken skador på omkring 1 miljard euro (Bayernkurier den 13 mars 2003).

Vilka åtgärder har Europeiska kommissionen vidtagit för att utforma det europeiska sjukförsäkringskortet på ett sådant sätt att det inte går att förfalska och på det sättet förhindra missbruk vid användning i andra EU-medlemsstater?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 juni 2003)

Europeiska rådet som sammanträdde i Bryssel den 20 mars 2003 begärde att europeiska sjukförsäkringskortet införs före sommaren 2004. Detta kort kommer i första omgången att ersätta E 111-blanketten (intyg om rätt till vård vid tillfällig vistelse i en annan medlemsstat). Eftersom situationen i fråga om användning av sjukförsäkringskort varierar i olika länder kommer kortet att få en enhetlig utformning och ha ett format som gör att de uppgifter som behövs för att utge vårdförmåner och återbetala dem mellan institutioner är direkt läsbara.

Denna standardisering bör bidra till att de fel som ofta förekommer med de nuvarande blanketterna undviks, och att de behöriga myndigheterna både i den medlemsstat som utfärdat kortet och i vistelselandet bättre kan förebygga otillåten användning, missbruk och bedrägerier i samband med kortet. Bl. a. kommer man med hjälp av kortnumret att kunna kontrollera att uppgifterna på kortet stämmer med de uppgifter som den behöriga vårdinstitutionen har. Dessa åtgärder kommer framför allt att bana väg för den sista fasen, övergången till ett elektroniskt europeiskt sjukförsäkringskort, vilket kommer att innebära att skyddet mot bedrägerier ytterligare förstärks. Ett effektivt samarbete mellan medlemsstaterna, och särskilt mellan behöriga institutioner, bör leda till minskade risker för bedrägeri och otillåten användning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1119/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Carraras utnyttjande av medlen från Europeiska regionala utvecklingsfonden

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Carrara, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för omställning av eftersatta industriområden och för att minska skillnaderna i den ekonomiska och sociala utvecklingen. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Carrara lagt fram projekt inom ramen för ERUF?

2. Har kommunen Carrara beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1119/03, E-1120/03,E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03 och E-1124/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(16 april 2003)

Kommunerna Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia och Florens är alla delvis berättigade till stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) inom ramen för SPD Toskana 2000-2006 (samlat programdokument).

SPD Toskana antogs genom kommissionens beslut(1) och förutsätter finansiering från ERUF till cirka 322,5 miljoner euro för en total offentlig utgift på 804,9 miljoner euro.

Eftersom SPD Toskana är ett program med decentraliserad förvaltning är det regionen Toskana som är ansvarig för genomförandet av åtgärderna, och denna myndighet har också i programkomplementet fastställt kriterierna för urval av projekt och vem som är ansvarig för upplysningar om ansökningar. Det är alltså till denna förvaltning som parlamentsledamoten lämpligen kan vända sig för att få exakta upplysningar om de projekt som lagts fram och finansierats till förmån för kommunerna Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia och Florens.

(1) C(2001) 2725, 27.9.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0568/03

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE), Bert Doorn (PPE-DE)och Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(27 februari 2003)

Ämne: Offentligt stöd till flygfältet Laarbruch

För närvarande byggs det en civil flygplats på det tidigare (tyska) militärflygfältet Laarbruch. Ett privat företag (Flughafen Niederrhein GmbH) har köpt det 615 hektar stora området för 11,5 miljoner euro av den tyska Vermögensvervaltung. Samtidigt har Flughafen Niederrhein GmbH sålt området vidare för samma belopp till Van de Lande-gruppen. Alltsedan dess kallas flygfältet Airport Niederrhein. Av de 11,5 miljonerna euro har redan 3,83 miljoner betalats, och i slutet av 2003 kommer ytterligare 3,83 miljoner att betalas. Resterade 3,83 miljoner euro behöver bara betalas om 350 arbetstillfällen inte har skapats vid flygplatsen i slutet av 2007. Försäljningen av området skedde

inte via öppen budgivning, fastän grusföretag var villiga att betala det tredubbla priset. Förmodligen kommer den tyska delstaten Nordrhein-Westfalen att vara tvungen att årligen betala 3,83 miljoner euro extra under 2003 och 2004 för bl.a. allmänna inrättningar på den civila flygplatsen.

Dessa omständigheter ger anledning till följande frågor:

1. Kan kommissionen upplysa om detta projekt är anmält, och om det har skett en lokal undersökning inom ramen för gemenskapens bestämmelser för statligt stöd?

2. Om ovan nämnda undersökning har skett, kan kommissionen då upplysa om vilka slutsatser som drogs av denna undersökning?

3. Om ovan nämnda undersökning inte har skett, kan kommissionen då upplysa om huruvida man inom en nära framtid tänker genomföra en sådan?

4. Kan kommissionen ange vilka åtgärder man kommer att vidta om undersökningen kommer att visa, eller har visat, att det är fråga om statligt stöd för detta område som inte faller inom gemenskapens bestämmelser?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(8 april 2003)

1. - 2. Kommissionen har inte fått någon anmälan om utbyggnaden av flygplatsen i Laarbruch, och kommissionen har inte utrett ärendet.

3. - 4. Enligt kommissionens meddelande om inslag av stöd vid statliga myndigheters försäljning av mark och byggnader(1) blir det inte fråga om statligt stöd när offentliga tillgångar säljs till marknadsvärdet. Den information som frågeställarna tillhandahåller visar i sig inte att flygplatsen sålts till underpris eller på icke affärsmässiga villkor, men detta kan inte uteslutas eftersom något anbudsförfarande inte hållits. Kommissionen kommer därför att begära in uppgifter från den berörda medlemsstaten för att kunna bedöma om försäljningen skett på marknadsmässiga villkor.

Om det visar sig att det är fråga om statligt stöd kommer kommissionen att inleda ett sådant förfarande som avses i artikel 88 i EG-fördraget och i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (numera artikel 88)(2).

(1) EGT C 209, 10.7.1997.

(2) EGT L 83, 27.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0837/03

från Jean Lambert (Verts/ALE) till kommissionen

(12 mars 2003)

Ämne: De israeliska myndigheternas vägran att frige Mordechai Vanunu villkorligt

Mordechai Vanunu har suttit fängslad i Israel sedan 1986 på grund av att han samma år avslöjade detaljer om sitt land kärnvapenprogram. Det har funnits vissa tecken på att Vanunu, som tillbringat över 11 år i isoleringscell, kanske skulle friges som ett erkännande av den hårda behandling han tvingats utstå. I februari 2003 beslutade emellertid en frigivningsnämnd att Vanunu inte kommer att friges i förtid, på grund av att han fortfarande skulle kunna orsaka allvarlig skada genom att avslöja vad han vet.

Detta är ett mycket tunt argument, särskilt som senare avslöjanden beträffande Israels kärnvapenprogram inte har föranlett några officiella klagomål. Ännu viktigare är det att framhålla att de israeliska myndigheternas uppträdande i samband med bortförandet, det rättsliga förfarandet och de förhållanden under vilka Mordechai Vanunu hålls fängslad är oacceptabla. Vanunu bör omedelbart friges.

Dessutom finns det, med tanke på den allmänna oron för massförstörelsevapen och behovet av icke-spridning, särskilt starka skäl till att han bör friges.

Har kommissionen för avsikt att vidta några åtgärder i fallet Vanunu, mot bakgrund av ovanstående?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 april 2003)

Kommissionen är medveten om under vilka förhållanden Mordechai Vanunu hålls fängslad sedan sin dom och den välkomnar självklart alla former av normalisering av dessa förhållanden och en frigivning i förtid. I detta sammanhang instämmer kommissionen i åsikten att det inte längre finns grund för placering i isoleringscell, vilken ursprungligen hade till syfte att hindra Mordechai Vanunu från

att offentliggöra uppgifter som är känsliga för Israel. Gemenskapen tar regelbundet upp situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i Israel i samband med sina kontakter med de israeliska myndigheterna och vid associeringskommitténs och associeringsrådets officiella möten. Kommissionen följer fallet Mordechai Vanunu med särskilt intresse (och kommer att fortsätta med detta), framför allt genom sin delegation i Tel Aviv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1305/03

från Jan Dhaene (Verts/ALE) till kommissionen

(7 april 2003)

Ämne: Bilar inregistreras för att försäljningssiffrorna skall se bättre ut

Från bilbranschen har vi fått höra om följande: Sändningar av bilar inregistreras tillfälligt i någon av medlemsstaterna. Utan att bilarna i själva verket tas i trafik säljs de vidare inom EU, för att därefter inregistreras tillfälligt också i någon annan medlemsstat.

Det här för med sig två problem:

- Konsumenterna får oriktig information i förteckningarna över vilka bilar som är de mest sålda. Biltillverkarna eller bilhandlarna sägs förstora upp statistiken över registrerade bilar för att just de märken som de själva företräder skall komma med på topplistorna i försäljningssammanhang.

- Statistiken (om hur fordonsparken förnyas och blir mera miljövänlig) sägs bli utsatt för systematisk förfalskning.

Enligt min syn på saken står vi nu inför ett fenomen som går långt utöver de enskilda staternas intresse och pockar på ett svar från gemenskapen.

Därför frågar jag kommissionen:

- Känner kommissionen till dessa tillvägagångssätt?

- Planerar kommissionen några åtgärder för att förhindra eller få slut på dem?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(2 juni 2003)

Kommissionen känner inte till detta förfarande som beskrivs av parlamentsledamoten.

Utifrån den information som parlamentsledamoten lämnat är det inte möjligt att dra slutsatser om detta förfarande är oförenlig med den gällande gemenskapsrätten. I specifika fall är det upp till de nationella myndigheterna att fastställa brott mot direktivet 84/450/EEG(1) om konsumenten har blivit lurad. För att kunna fastställa brott har EG-domstolen, i sin dom i målet C-373/90; Brottmål mot X (1992), givit nödvändiga direktiv. Kommissionen planerar ännu inga åtgärder för att hindra detta förfarande eller för att sätta stopp för den.

Kommissionen kommer emellertid att noga följa utvecklingen inom detta område.

(1) Rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam, EGT L 250, 19.9.1984.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1127/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Carraras utnyttjande av medlen från handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Carrara, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till stöd för migrerande arbetstagare, medräknat medborgare i tredje land, för att kunna garantera dem optimala villkor för samliv och integration med den lokala befolkningen, såväl när det gäller sysselsättning som socialpolitik.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Carrara lagt fram projekt inom ramen för handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare?

2. Har kommunen Carrara beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0828/03, E-0894/03, E-1126/03,E-1127/03, E-1128/03, E-1129/03, E-1130/03, E-1131/03, E-1132/03,E-1133/03, E-1134/03, E-1135/03, E-1136/03, E-1137/03 och E-1138/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(28 april 2003)

Det finns för närvarande inte något åtgärdsprogram på EU-nivå för migrerande arbetstagare. Kommissionen vill påminna om att stöd till åtgärder för att främja integrering av migrerande arbetstagare enligt budgetpost B3-4110 upphävdes 1998 efter EG-domstolens dom i mål C-106/96. Efter detta har inga medel ställts till förfogande inom detta område.

Ett nytt program för att främja integreringen av tredjelandsmedborgare enligt budgetpost B5-815 kommer att lanseras av kommissionen (Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor) i maj 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0381/03

från Wilhelm Piecyk (PSE) till kommissionen

(13 februari 2003)

Ämne: Genomförandet av åtgärderna inom ramen för direktivet om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester

Med offentliggörandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning trädde den 28 december 2000 Europaparlamentets och rådets direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester i kraft. Detta direktiv avser att minska föroreningen av haven med fartygsgenererat avfall och lastrester och detta mål skall nås genom att bättre mottagningsanordningar i hamn ställs till förfogande och dessa anordningar börjar användas bättre.

I artikel 16 i direktivet fick medlemsstaterna två år på sig för att sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Fristen gick ut den 28 december 2002.

I detta sammanhang frågar jag kommissionen:

1. I vilka av gemenskapens länder har redan de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv utfärdats och lämpliga mottagningsanordningar i hamn ställts till förfogande?

2. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit respektive ämnar kommissionen vidta för att se till att direktivet så snabbt som möjligt införlivas med den nationella lagstiftningen i alla medlemsstater?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(20 mars 2003)

När tidsgränsen för genomförande av direktivet gick ut hade det införlivats med tysk och grekisk lagstiftning. Därför har kommissionen sänt en formell underrättelse enligt artikel 226 i EG-fördraget till alla medlemsstater som underlåtit att genomföra det.

Den 26 februari 2003 hade kommissionen informerats om att Danmark, Spanien och Luxemburg i mellantiden hade införlivat direktiv 2000/59/EG(1) med nationell lagstiftning.

På grundval av dessa uppgifter avser kommissionen att inleda överträdelseförfaranden mot Belgien, Frankrike, Irland, Italien, Nederländerna, Österrike, Portugal, Finland, Sverige och Förenade kungariket för att de underlåtit att anmäla nationella genomförandeåtgärder.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester, EGT L 332, 28.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0353/03

från Marco Cappato (NI) till rådet

(6 februari 2003)

Ämne: Den italienske hälsovårdsministern Sirchias uttalande om att EU-medlemsstater har gjort sig skyldiga till brott mot mänskligheten

Den 28 november 2002 invigdes i Campobasso ett högteknologiskt biomedicinskt centrum vid Università Cattolica del Sacro Cuore. I samband med denna invigning gjorde den italienske hälsovårdsministern Girolamo Sirchia följande uttalande, som återgavs av alla nyhetsbyråer: Reproduktiv kloning är ett brott mot mänskligheten. Detta bör slås fast i lag. Terapeutisk kloning är inte bättre eftersom den inte skiljer sig särskilt mycket från den reproduktiva kloningen. Jag förstår inte hur man, annat än på ett teoretiskt plan, kan göra åtskillnad mellan dessa båda former. (nyhetsbyrån AGI den 28 november 2002). Vid samma tillfälle förtydligade Sirchia att såväl reproduktiv som terapeutisk kloning är ett brott som kan likställas med slaveri, barnmisshandel och nazisternas grymheter. (nyhetsbyrån ANSA den 28 november 2002).

Flera medlemsstater godkänner och utför, även med offentliga medel, terapeutisk kloning för att ge miljoner sjuka människor i Europa hopp om behandling och liv. Vad anser rådet om att en minister i ett annat EU-land indirekt anklagar dessa medlemsstater för brott mot mänskligheten?

Är det inte på sin plats, särskilt med tanke på att Italien snart blir EU:s ordförandeland, att rådet uppmanar den italienska regeringen att förklara vad den menar med att anklaga medlemsstater för att ha gjort sig skyldiga till samma brott som det nazistiska Tyskland, så att man förstår om denna uppfattning är den italienska regeringens officiella hållning?

Svar

(13 maj 2003)

Rådet har inte för avsikt att yttra sig om offentliga uttalanden från den italienska regeringens hälsovårdsminister.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0747/03

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 mars 2003)

Ämne: Information om offentlig upphandling

Vad använder kommissionen för system när den tilldelar kontrakt till offentliga tjänster i medlemsstaterna som informerar om möjligheter till offentlig upphandling i EU?

En sådan här offentlig tjänst, Tenders Direct (www.tendersdirect.co.uk) verkar vara ett kommersiellt företag som kräver betalning när användare önskar information om offentliga anbud. Kan kommissionen klargöra vilken status Tender Direct har, och tala om för oss om företaget ingått avtal med Europeiska gemenskapernas publikationsbyrå om att tillhandahålla information om anbud?

Har Tenders Direct monopolstatus som informationsleverantör om EU:s allmänna anbud i Förenade kungariket, och om så är fallet, hur motiverar kommissionen en sådan situation?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(14 april 2003)

Alla offentliga kontrakt vars värde överskrider särskilda tröskelbelopp, måste offentliggöras i tillägget till Europeiska unionens officiella tidning (S-serien, EUT S) och publiceras i hela EU. Dessa tröskelvärden som bestämmer om en anbudsinfordran måste offentliggöras i hela EU, fastställs i EU:s direktiv.

Tillägget till Europeiska unionens officiella tidning ges ut av Publikationsbyrån, både online via Tenders Electronic Daily (TED http://ted.publications.eu.int) och offline (EUT S på cd-rom). TED-tjänsten är gratis för alla användare som söker affärsmöjligheter medan cd-romskivan kan köpas. Reproduktion är tillåtet under förutsättning att källan anges (se TED:s copyright-meddelande).

Alla som vill ladda ner innehållet i TED, t.ex. för att underrätta potentiella leverantörer om möjligheter till offentlig upphandling i EU, uppmanas ingå ett licensavtal. Nittionio licensinnehavare har slutit sådana licensavtal med Publikationsbyrån, och de är fördelade över hela EU (utom i Grekland). Några finns också utanför unionen.

Priserna för dessa licensavtal är för närvarande:

- 1 språk: 3 000 euro per år

- 2 språk: 3 600 per år

- 3-11 språk: 3 900 per år

Tenders Direct drivs av Millstream Associates Ltd, en av de 99 licensinnehavarna. Med tanke på uppgiftsomfånget utvecklar licensinnehavare ofta egna tjänster där de mot betalning underrättar leverantörer om vilka erbjudande som kan vara intressanta för dem.

Tenders Direct har inte monopolstatus eftersom det för närvarande finns 25 licensinnehavare i Förenade kungariket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0644/03

från Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (NI) till rådet

(4 mars 2003)

Ämne: 2002 års årliga debatt om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa

Under 2002 års årliga debatt om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa den 12 februari ställde jag följande frågor till rådet och kommissionsledamot Vitorino, men fick inget svar.

I Spanien för 22 år sedan, den 13 februari 1981, dog Joseba Arregi, en baskisk politisk fånge, av tortyr medan han satt fängslad hos polisen.

År 2002 arresterades 634 politiskt aktiva personer.127 av dem har förklarat inför rätta att de behandlats illa eller blivit torterade.

Har rådet fått klarare uppgifter i frågan av den spanska regeringen?

Anser rådet att den spanska regeringen respekterat principen om insyn?

I fjol föreslog den spanska regeringen att ett flertal sociala organisationer, medie- och kulturorganisationer, skulle förbjudas. Organisationerna hade fördömt det politiska förtryck som de baskiska oliktänkande lider under. På basis av ett spanskt initiativ har EU gjort upp en svartlista över organisationer och personer som anklagats för att uttryckligen eller i det tysta stödja terrorism. De anklagade kan inte försvara sig den rättsliga vägen, och kan inte anlita domstolarna på ett effektivt sätt.

Anser rådet att principen om demokratisk kontroll verkligen genomförts i Spanien?

Kommer rådet att lägga fram ett rättsligt instrument i de texter som håller på att utarbetas för dem som finns upptagna på EU:s svartlista?

Svar

(13 maj 2003)

Rådet kan inte ta ställning när det gäller individuella brottmål eller upprätthållande av den allmänna ordningen i medlemsstaterna.

Beträffande den sista frågan som den ärade parlamentsledamoten ställde uppmanar rådet den ärade ledamoten av Europaparlamentet att notera att rådet har antagit rådets beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002 om genomförande av särskilda åtgärder avseende polissamarbete och rättsligt samarbete i syfte att bekämpa terrorism i enlighet med artikel 4 i gemensam ståndpunkt 2001/931/GUSP som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 16 av den 22 januari 2003, s. 68.