ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2140/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(20 juli 2001)

Ämne: Kampen mot sjukdomar i tredje världen

Av de 1 223 läkemedel som släpptes ut på marknaden mellan 1975 och 1997 var endast 13 avsedda för behandling av tropiska sjukdomar, vilket är särskilt anmärkningsvärt då 90 procent av de 17 miljoner människor som varje år dör av infektionssjukdomar bor i världens fattigaste länder. Avser rådet att med hänsyn till denna dramatiska situation stödja de projekt som Brasilien har lagt fram för att WHO och dess medlemsstater skall genomföra en kampanj för att bekämpa de sjukdomar som dödar miljoner människor i Latinamerika, Asien och Afrika, med tanke på läkemedelsbolagens sorgfria inställning, vilka endast agerar för att göra vinst?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2138/01 och E-2140/01

(29 november 2001)

Rådet har vid upprepade tillfällen framhållit sin djupa oro för den situation som skapas genom spridningen av överförbara sjukdomar särskilt i utvecklingsländer, och framför allt i Afrika söder om Sahara.

Huvudsyftet med gemenskapens utvecklingspolitik är att minska fattigdomen i syfte att slutligen utrota den. Rådet anser att snabbare insatser från givarna för att bekämpa överförbara sjukdomar, särskilt aids/hiv, malaria och tuberkulos är väsentliga med tanke på den förödande inverkan dessa sjukdomar kan ha på ansträngningarna att minska fattigdomen.

Rådet välkomnade därför varmt kommissionens meddelande om ett handlingsprogram för påskyndade insatser mot överförbara sjukdomar. Rådet anser att detta program erbjuder en klarsynt, ambitiös och lämplig ram för prioriterade insatser från gemenskapen och medlemsstaterna under de närmaste fem åren.

Avsaknaden av prismässigt överkomliga läkemedel är ett allvarligt problem i många utvecklingsländer och särskilt för de fattigaste. Rådet instämmer därför med kommissionen till förmån för drabbade utvecklingsländer. Samtidigt är rådet medvetet om faran för avledning av billiga läkemedel avsedda för specifika marknader och prisras på marknaderna i utvecklade länder.

Det är viktigt att stärka och konsolidera det finansiella stödet för forskning och utveckling. I detta sammanhang finns ett behov att stärka kapaciteten i utvecklingsländerna och tillhandahålla incitament för utveckling av nya behandlingsformer och vacciner.

Beträffande en global hälsofond stöder rådet helt förslaget från FN:s generalsekreterare. Under G8-mötet, det ekonomiska toppmötet i Genua lanserades fonden tillsammans med FN:s generalsekreterare.

Rådet är ense med kommissionen om att fonden bör tackla de tre stora överförbara sjukdomarna hiv/aids, malaria och tuberkulos, med bördan rättvist fördelad mellan OECD-länderna liksom mellan den offentliga och den privata sektorn. Fondens ekonomiska resurser bör användas för att stödja hälsostrategierna i deltagarländerna, såsom förebyggande hälsovård, tillgång till vård och behandling samt insatser för att stärka den tillgängliga kapaciteten.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0226/01

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(1 februari 2001)

Ämne: Rättslig grund för associerings- och stabiliseringsavtal

Trots de åtaganden och de deklarationer som Europeiska unionen vid upprepade tillfällen gjort till förmån för länderna på Balkan (dessa åtaganden upprepades nyligen vid konferensen i Zagreb) kan undertecknandet av associerings- och stabiliseringsavtalet mellan EU och Makedonien, vilket bör tjäna som modell för alla framtida avtal, komma att äventyras om det bekräftas att rådets sekretariat avser att lägga fram en särskild rättslig grund för associerings- och stabiliseringsavtal med utgångspunkt i de artiklar i fördraget om Europeiska unionen som rör rättsliga och inrikes frågor och GUSP. Detta skulle få allvarliga följder. Undertecknandet av avtalet skulle i synnerhet skjutas upp på obestämd tid med alla de följder som detta skulle få för Makedonien. Dessutom skulle allmänheten i Makedonien och övriga länder som väntar på att få ingå dessa avtal tolka ett sådant agerande som ett nytt tecken på att unionen inte på allvar intresserar sig för regionen. Slutligen skulle detta utgöra ännu en etapp i den pågående processen med att minska kommissionens befogenheter.

Är rådet fullt ut medvetet om de allvarliga följder som inrättandet av en särskild rättslig grund för associerings- och stabiliseringsavtalen skulle få? Är rådet dessutom medvetet om att en interinstitutionell tvist skulle kunna uppstå om förslaget formaliseras, vilket skulle kunna leda till att ärendet går till domstolen i Luxemburg?

Svar

(20 november 2001)

Stabilitets- och associeringsavtalet med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien undertecknades vid rådets möte (allmänna frågor) den 9 april. Den rättsliga grunden för beslutet som skulle undertecknas var identisk med den som föreslagits av kommissionen, dvs. EG-fördraget och särskilt artikel 310 tillsammans med första stycket i artikel 300.2 i detta.

När det gäller kommissionens förslag till rådets och kommissionens beslut om att ingå stabilitets- och associeringsavtalet är den rättsliga grund som föreslagits av kommissionen EG-fördraget, särskilt artikel 310 i detta tillsammans med artikel 300.2, första stycket och artikel 300.3, andra stycket, Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, och Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt andra stycket i artikel 101 i detta. Rådet har kommit fram till en gemensam riktlinje för denna rättsliga grund som föreslagits av kommissionen, och denna utgjorde också den grundval till vilken rådet begärde parlamentets samtycke. Parlamentet gav sitt samtycke den 2 maj 2001.

Medlemsstaterna har nu inlett sin nationella ratificering av stabilitets- och associeringsavtalet. När dessa förfaranden har avslutats kan rådets och kommissionens beslut om att sluta avtalet fattas. Under tiden kommer ett interimsavtal att gälla för de delar av stabilitets- och associeringsavtalet som rör handel. Interimsavtalet träder i kraft den 1 juni i år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2244/01

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(26 juli 2001)

Ämne: Bygget av riksväg A73 Syd

Bygget av den omstridda östra sträckan av riksväg A73 Syd kommer att försenas genom bevarandeåtgärder till följd av att det finns skyddade djur- och växtarter på den plats där vägen skall byggas.

I de nederländska massmedierna talas det om att man överväger att bevilja ett undantagslov så att vägbygget kan gå snabbare och göras enklare och billigare. Detta kommer att kunna innebära ett direkt hot mot bland annat blåhake, kungsfiskare, bivråk, åkergroda och flytsvalting.

Stämmer det att Nederländerna samtidigt undersöker i vad mån naturskyddslagen skapar möjligheter att tillåta att livsmiljöer för sådana arter som finns uppförda på den röda listan förstörs med hjälp av ett sådant undantagslov?

I vad mån strider detta vägbygge mot livsmiljödirektivet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 oktober 2001)

Kommissionen undersöker för tillfället den information frågeställaren lämnar, till följd av ett klagomål om huruvida den föreslagna motorvägen A73 längs östra stranden av floden Meuse mellan Roermond och Venlo är förenlig med direktivet om livsmiljöer, rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1).

Klagomålet gäller i vilken utsträckning arter som finns förtecknade i bilagorna II och IV till direktiv 92/43/EEG om livsmiljöer och bilaga I till fågeldirektivet, rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(2), kan påverkas av en sträckning av den föreslagna motorvägen A73 längs den östra stranden.

Den 9 juli 2001 besökte en delegation tjänstemän från flera nederländska institutioner och myndigheter som är engagerade i A73-projektet generaldirektoratet för miljö, för att informera kommissionens tjänstemän om hur projektetsituationen är i nuläget med avseende på naturpåverkan och om föreslagna åtgärder för att lindra och kompensera denna påverkan. Kommissionen fick då information om att beslutet om den faktiska placeringen fattades på grundval av en debatt i parlamentet 1995 och att ett antal undersökningar har gjorts sedan dess om hur A73-projektet skulle kunna påverka områdets naturintressen. Dessa undersökningar har utförts av välkända miljökonsultfirmor.

Nästa steg för kommissionen i detta klagomålsärende är att be den nederländska regeringen svara på ett antal frågor om de troliga effekterna av A73-projektet på bevarandestatusen för de arter och livsmiljöer som tas upp i förteckningen i de två gemenskapsdirektiv om naturskydd som nämns ovan, och genom att begära detaljerad information om de kompensationsåtgärder som planeras.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.

(2) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1799/01

från Marielle De Sarnez (PPE-DE) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Den sociala situationen i Europeiska unionen

Vilka konkreta åtgärder avser Europeiska kommissionen att vidta till följd av den andra årsrapporten om den sociala situationen i Europa, som offentliggjordes den 14 mars 2001 av generaldirektoratet för sysselsättning och socialpolitik?

Man bör välkomna kvaliteten på denna rapport, som innehåller en kvantitativ och kvalitativ analys av de sociala tendenserna i Europa. Rapporten är en fortsättning på toppmötet i Lissabon och antagandet av den socialpolitiska dagordningen vid Europeiska rådets möte i Nice. Kommissionen bör nu dra lärdomar av denna och vidta konkreta åtgärder på det socialpolitiska området.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Rapporten om den sociala situationen 2001 är avsedd som ett referensdokument i vilket viktiga sociala utvecklingstendenser och utvecklingssteg beskrivs. Den innefattar en omfattande jämförande analys och tillförlitliga uppgifter och kompletterar andra rapporter från kommissionen om aktuella frågor som sysselsättning, socialskydd, förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare och jämställdhet mellan könen.

Rapporten bidrar till övervakningen av utvecklingen på det sociala området i medlemsstaterna. De harmoniserade sociala indikatorerna spelar en viktig roll i detta sammanhang. Mot bakgrund av rapportens räckvidd utgör den också en gedigen källa för framåtriktade analyser och överväganden, och ett stöd för nya politiska initiativ.

När det gäller framtida utgåvor, dvs. från och med rapporten 2002, har kommissionen för avsikt att i enlighet med parlamentsledamotens förslag dra slutsatser och skissera politiska åtgärder i rapporten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1917/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2001)

Ämne: Slut på EU-stöd för tobaksodling

De spanska tobaksodlarna har på samma sätt som tobaksodlarna i övriga medlemsstater kraftigt motsatt sig kommissionens avsikter att avskaffa stöden för tobaksodling. Odlarna hänvisar till den viktiga sociala och ekonomiska roll som denna produktion innehar i områden där alternativa odlingsmöjligheter saknas, såsom i regionen Andalusien.

I Spanien är 6 500 odlare beroende av tobaksproduktionen. Direkt eller indirekt påverkar den besvärliga situationen inom sektorn ungefär 30 000 familjer som har erhållit EU-stöd för ett belopp som uppgått till 18 miljarder pesetas. Tobaksodlingen bidrar dessutom till ungefär tre miljoner daglöner per år.

Anser kommissionen mot denna bakgrund att den borde se över sina avsikter i frågan och se till att situationen bevaras för den berörda sektorn när det gäller stöd från EU, så att man inte orättvist diskriminerar tobaksodlarna i förhållande till övriga jordbrukare inom Europeiska unionen som helhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Den 15 maj 2001 antog kommissionen meddelandet om en europeisk strategi för en hållbar utveckling(1) inför Europeiska rådets möte i Göteborg den 15 och 16 juni 2001.

I det dokumentet föreslås det inom ramen för flera åtgärder för att avvärja hot mot folkhälsan en successiv avveckling tobaksstödet efter 2002 års utvärdering av den gemensamma marknaden för tobak.

Motivet till avskaffandet av stöden är den effekt konsumtionen av tobaksprodukter har på människors hälsa. I gemenskapen dör mer än 500 000 människor årligen till följd av tobaksbruk. Därmed strider stödet till tobaksodlingen mot artikel 152 (tidigare artikel 129) i EG-fördraget, i vilken föreskrivs att En hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder.

Av kommissionens meddelande framgår det likväl att ett successivt avskaffande av tobaksstödet inte kan genomföras utan att åtgärder vidtas för att utveckla alternativa inkomstkällor och ekonomisk verksamhet för tobaksodlare och för dem som arbetar inom tobaksindustrin.

Kommissionen kommer att se till att den ekonomiska och sociala strukturen i områden med tobaksodlingar bevarar sin livskraft.

(1) KOM(2001) 264 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2290/01

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Life-projekt för att återinföra björnar (Ursus arctos) i parken Adamello-Brenta i Italien

Det har inletts ett program, finansierat av kommissionens Life-projekt, för att återinföra björnar (Ursus arctos) i parken Adamello-Brenta, Italien. De erhållna medlen från initiativtagaren (Brentaparken) och finansiärerna (regionen Trentino-Alto Adige och EU) måste tydligt avsättas för olika mål, bland annat personalens säkerhet och ersättning för eventuella skador som uppfödare och andra personer åsamkas. Dessutom måste det varje år utarbetas en rapport som dokumenterar projektets framgång och uppnåendet av delmålen.

Vilka försiktighetsåtgärder och handlingsplaner har utarbetats för att garantera säkerheten för de björnar som eventuellt avlägsnar sig från de berörda områdena? I media rapporterades nyligen om en sådan händelse.

Vilka åtgärder har vidtagits för att garantera säkerheten för den björnhona som forskarna kallar Vida, som för närvarande befinner sig utanför det område som täcks av Life-projektet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 september 2001)

Parken Adamello Brenta har inkommit med följande uppgifter avseende övervakning och skydd av de björnar som släppts ut, och i synnerhet björnen Vida.

Den björn som döpts till Vida är en hona på fyra år som släpptes ut i maj 2001, och som vandrat över till provinsen Belluno efter att ha korsat provinsen Bolzano. För närvarande har björnen siktats i trakten kring Agordo.

Möjligheten att vissa exemplar som släppts kan komma att vandra långa sträckor utanför parkområdet har förutsetts i den projektgenomförandestudie som gjordes av det nationella institutet för vilda djur under 1998.

Parkens övervakningsgrupper följer Vida med hjälp av radiopejling, på samma sätt som alla andra björnar som lämnat provinsen Trento.

Björnen Vida är fortfarande på vandring. Därför kan man ännu inte var djuret kommer att slå sig ned för gott. Man kan inte heller utesluta att hon återvänder till parken i provinsen Trento.

För att underlätta övervakningen av björnen Vida har parken slutit formella avtal med provinsen Belluno. Utgående från dessa avtal kommer man inom kort att anordna en fortbildningskurs i radiopejling för den personal i provinsen Belluno som sedan skall kunna delta i övervakningen av Vida. Om björnen stannar i provinsen Belluno tänker man dessutom (i samarbete med provinsen) inleda in informationskampanj riktad till allmänheten. Det bör betonas att befolkningen i det berörda området är positiv till björnens närvaro, förmodligen på grund av att andra björnar redan kommit till området från Östeuropa under de senaste åren.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2429/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(7 september 2001)

Ämne: Säkerhet i slalompister

Risken för olyckor i slalompister är allmänt taget rätt stor och det händer ofta att utförsåkare drabbas av svåra skador. Risken ökar dessutom till följd av att folk åker snöskoter i pisterna, ofta på sådana avsnitt av dem som är mycket branta och svåra att överblicka.

Kan kommissionen ge besked om vilka förordningar/bestämmelser som Europeiska unionen har för snöskoteråkning (körkort, obligatorisk försäkring, obligatoriska registreringsnummer) och om det finns några tekniska föreskrifter för snötskotrarna (blinkljus, akustisk signalanordning) som tillverkarna måste ta hänsyn till?

Ifall det inte finns några sådana förordningar eller bestämmelser, kan kommissionen då ge besked om huruvida kommissionen tänker sträva efter att sådana skall införas, så att inte bara skidåkarna utan också snöskoterförarna skulle utsättas för mindre risker?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(31 oktober 2001)

Det finns inga bestämmelser på gemenskapsnivå som reglerar användningen av snöskotrar. Så länge EG-fördraget respekteras kan medlemsländerna ålägga förarna sådana förpliktelser som de anser nödvändiga, t.ex. obligatorisk försäkring, registreringsskylt, förarbevis osv. För tillfället har kommissionen inte för avsikt att ta upp frågan om att reglera användningen av snöskotrar.

När det gäller snöskotrar bör det noteras att de i egenskap av maskiner måste uppfylla villkoren i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG av den 22 juni 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om maskiner(1).

Vad gäller de risker maskinen medför behandlas i direktivet främst skyddet för personer på maskinen eller i dess omedelbara närhet, medan trafiksäkerheten inte omfattas. I direktivet finns inga bestämmelser som direkt gäller trafiken på sådana ställen där det finns andra trafikanter (om t.ex. färdriktningsvisare, ljussignalanordning, sidopositionslyktor, osv.), vilket regleras på medlemsstatsnivå.

(1) EGT L 207, 23.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0385/01 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen. EU-medel.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 081 E , 04/04/2002 s. 0004 - 0004



SKRIFTLIG FRÅGA E-0385/01 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (15 februari 2001) Ämne: EU-medel Hur mycket stöd och finansiering från EU har totalt använts i eller anslagits till Förenade kungarikets sydöstra del för vart och ett av de senaste fem år för vilka siffror finns tillgängliga? Kompletterande svaravgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi (28 november 2001) Med hänvisning till sitt svar av 23 mars 2001(1) sänder kommissionen nu de begärda upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat. (1) EGT C 174 E, 19.6.2001, s. 262.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2577/01

från Dominique Vlasto (PPE-DE) till kommissionen

(24 september 2001)

Ämne: Kvalitet inom hotellsektorn

Turistprodukternas kvalitet är avgörande för hur verksamheten inom denna sektor kommer att utvecklas inom EU.

Det skulle därför vara särskilt viktigt med kvalitetsåtgärder inom hotellverksamheten. Faktorer som bidrar till att utveckla turismen är bland annat hur väl gästerna blir mottagna, hur attraktivt hotellet är, hur mycket hotellet satsar på säkerhet och bekvämlighet samt hur modern utrustningen är.

Beroende på vilken medlemsstat det är fråga om är det de olika offentliga institutionerna, staten och de lokala myndigheterna som bidrar till att förbättra hotellstrukturen.

Kan Europeiska kommissionen ange om det finns gemenskapsstöd som är avsett för att främja kvaliteten på hotell i EU:s medlemsstater?

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Kommissionen är väl medveten om vikten av att säkra kvaliteten på alla produktområden inom europeisk turism, inbegripet hotellen. I detta sammanhang samordnade och deltog kommissionen i en expertarbetsgrupp med uppdrag att behandla just denna fråga och gruppen framlade sin slutrapport i juni 2001.

Som en del i arbetet kartlade Arbetsgruppen för förbättring av kvaliteten på turismprodukter de politikområden i Europa, som skulle kunna inverka på förbättring av kvaliteten, inbegripet tillgängliga finansieringskällor. Gruppen drog den slutsatsen att bland olika finansieringskällor inom gemenskapen var Europeiska regionala utvecklingsfonden och de andra strukturfonderna de för ändamålet bäst lämpade. Dessa fonder är på regional nivå inriktade på definierade lämpliga gemenskapsområden genom de fleråriga investeringsprogram om vilka en överenskommelse blivit ingången.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1523/01

från Luciano Caveri (ELDR) till rådet

(21 maj 2001)

Ämne: Kemiska och bakteriologiska vapen i Ryssland

I en rad rapporter uppmärksammas de allvarliga riskerna förbundna med Rysslands enorma arv av kemiska och bakteriologiska vapen. Till skillnad från landets bestånd av kärnvapen verkar dessa inte vara föremål för nedrustning och destruktion.

Med hänsyn till EU-medborgarnas säkerhet och hälsa, anser rådet det motiverat att ingå samarbete med de ryska myndigheterna i syfte att få fram uttömmande information om dessa vapenlager och initiera konkreta program för att eliminera de farligaste pjäserna och materialen?

Svar

(21 november 2001)

I enlighet med artikel VII.5 i C-vapenkonventionen skall en stat som är part i konventionen underrätta Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) om de rättsliga och administrativa åtgärder som har vidtagits för att genomföra C-vapenkonventionen. Ryska federationen är part i konventionen. Detaljerade rapporter om läget i det ryska programmet för förstöring av kemiska vapen diskuteras därför regelbundet i OPCW:s styrelse.

De 17 december 1999 antog rådet en gemensam åtgärd om att inrätta Europeiska unionens samarbetsprogram för icke-spridning och nedrustning i Ryska federationen. Syftet med programmet är att stödja Ryska federationen i dess ansträngningar för vapenkontroll och nedrustning. Inom denna ram kommer installationstjänster och utrustning till ett värde av nära 6 miljoner euro att tilldelas projekt för förstöring av kemiska vapen i Gorny. För närvarande övervägs ytterligare åtgärder som rör massförstörelsevapen i Ryska federationen.