ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-4150/97 från José Barros Moura (PSE) till kommissionen (7 januari 1998)

Ämne: Gemenskapsfinansiering av vattenprojekt i Spanien

Med beaktande av de villkor som gäller för finansieringen av Alqueva-projektet och det faktum att kommissionen finansierat andra vattenprojekt av varierande slag och omfattning i Spanien, även i internationella floder, skulle jag vilja bli informerad om följande:

1. Vilka är projektens beteckning, plats och omfattning, i synnerhet vad gäller vattenlagringskapaciteten?

2. Har vattendrag avletts eller flyttats, och i så fall under vilka former?

3. Vilken är inverkan på miljön, jordbruket och andra områden?

4. Vilka villkor har kommissionen ställt för att projekten skall godkännas?

5. Hur stor är finansieringen?

Svar från M. Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (3 februari 1998)

För att svara på parlamentsledamotens mycket omfattande fråga måste en mängd uppgifter tas fram om ett stort antal projekt och installationer, vilket kräver en grundlig och tidsödande undersökning som kommissionen inte har möjlighet att genomföra eller låta genomföra för en så specifik fråga.

Däremot kan parlamentsledamoten finna ett svar på större delen av frågorna i två dokument som kommissionen översänder direkt till honom samt på Europaparlamentets generalsekretariat. Det första dokumentet är rapporten Montgomery Watson (¨water availability under extreme conditions in the Iberian peninsula with special reference to the Guadiana international-Spain and Portugal-river basin¨) som publicerats under andra halvåret 1996 och som behandlar de problem som gemenskapen medverkar till att lösa genom medfinansiering från strukturfonderna. Det andra dokumentet är en förteckning över projekt som medfinansierats av Sammanhållningsfonden sedan 1993. Förteckningen är upprättad på nationell och årlig bas, eftersom metoden enligt avrinningsområde fortfarande är för ny för att projekten systematiskt skall kunna presenteras på detta sätt.

Om parlamentsledamoten mot bakgrund av dessa dokument önskar få kompletterande information om något särskilt projekt kommer kommissionen att göra de efterforskningar som behövs att få fram de önskade uppgifterna.

Kommissionen vill dock göra parlamentsledamoten uppmärksam på att ett stor del av de anläggningar som byggs i Spanien inom ramen för det nationella hydrologiska projektet installeras utan gemenskapens finansiella medverkan. Dessutom kan kommissionen, bortsett från de projekt som medfinansieras av Sammanhållningsfonden, inte systematiskt fastställa vilka projekt inom de självstyrande gemenskapernas program som finansieras av strukturfonderna. För att få ett uttömmande svar på sina frågor måste parlamentsledamoten därför vända sig till de självstyrande gemenskaper som är projektledare för dessa program.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3994/97 från Eva Kjer Hansen (ELDR) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Regler för fiske och odling av europeisk ål

När kommer kommissionen att lägga fram ett förslag om regler för fångst och odling av europeisk ål (Anguilla anguilla L.)?

Kan kommissionen redogöra för innehållet i eventuella program för utsättning av ålyngel?

Överväger kommissionen att införa ett exportförbud för att stabilisera den europeiska marknaden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-3994/97 och E-4001/97 ingivna av Emma Bonino för kommissionen (30 januari 1998)

Kommissionen är medveten om att sektorn för ålodling ger ett värdefullt och ökande bidrag till det europeiska vattenbruket och att ålfisket i medlemsstaterna är viktigt. Så länge det är omöjligt att i fångenskap sluta livscykeln för denna art kommer också beroendet av tillgången till ålyngel som har fångats i vilt tillstånd att bestå. Ålyngel används också för utsättning och är viktiga för yrkesfisket.

Glasålen fångas när den vandrar upp för floder i den sista delen av sin vandring från Sargassohavet. Ansvaret för fisket av glasål har hittills huvudsakligen legat på medlemsstaterna och en uppsättning nationella kontrollsystem existerar, vars form beror på hur man traditionellt bedriver fisket. Fem av medlemsstaterna har förbud mot yrkesmässigt fiske av glasål och ålyngel, medan ett regionalt förbud existerar i en sjätte medlemsstat. I de södra medlemsstaterna där det finns en tradition av konsumtion av mindre ålar, är det tillåtet att fiska glasål men fisket kontrolleras genom föreskrifter för fiskeutrustning, fiskesäsonger eller fiske- och handelslicenser.

En nyligen avslutad rapport om förvaltningen av det europeiska ålbeståndet (samordnad åtgärd inom forskningsprogrammet för jordbruk och jordbruksindustri, AIR, A94-1939) visar att antalet glasålar som kommer tillbaka har minskat. Detta är oroväckande och i september 1997 bad kommissionen Internationella rådet för havsforskning (ICES) om råd beträffande möjliga förvaltningsåtgärder för att säkerställa en hållbar utveckling av ålfisket inom gemenskapen. Deras svar borde komma under 1998 och eventuella förslag om förvaltningsåtgärder, inklusive återinplantering, kommer att dröja till dess.

Vad gäller eventuella restriktioner för export av ålyngel till tredje land, kommer kommissionen att vidta lämpliga åtgärder inom ramen för Världshandelsorganisationens föreskrifter samt beaktande ovannämnda analys och alla andra utvärderingskriterier.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3699/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Användningen av Phare-medel för Estlands del

Europeiska unionen stödjer de central- och östeuropeiska länderna genom sitt Phare-program. Detta har sannolikt varit till stor hjälp för utvecklingen i de länder som ansökt om medlemskap. Jag vill därför be kommissionen lägga fram en utredning om användningen av de Phare-medel som beviljats 1997 vad gäller Estland.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3692/97 och E-3699/97 ingivna av Hans Van den Broek för kommissionen (21 januari 1998)

Kommissionen vidarebefordrar följande information till parlamentsledamoten beträffande Phare-programmet för Estland 1997 och 1998.

1. 1997 års program

a) Det nationella programmet

Det Phare-finansierade operativa landsprogrammet på sammanlagt 29,6 miljoner ecu omfattar följande:

>TABLE>

Ytterligare 1,2 miljoner ecu har avsatts för Tempus.

Finansieringsöverenskommelsen för 1997 års program undertecknades i februari 1997 och genomförandet pågår. Resultatutvärderingar kan dock göras först när respektive åtgärd slutförts.

b) Program för gränsöverskridande samarbete

För gränsöverskridande samarbete har 3,1 miljoner ecu avsatts.

2. Programmet för 1998

Programmet för 1998 kommer att fastställas först under andra kvartalet 1998. Programmet kommer att inriktas på de områden som kommissionen i sitt yttrande fastställde som prioriterade i Estland, vilket innebär att ca 30 % kommer att avsättas till institutionsuppbyggnad och ca 70 % till investeringsstöd inom områden som t.ex. miljö, transport och jordbruk.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3388/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (23 oktober 1997)

Ämne: Tillväxtfrämjande medel

Kan kommissionen bekräfta misstankarna om att det tillväxtfrämjande medlet Tylosin i svinfoder kan leda till att sjukdomsframkallande bakterier i människor blir resistenta mot läkemedlet Erytromycin?

Om ja, kommer kommissionen att arbeta för ett förbud mot Tylosin?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (2 december 1997)

Tylosin är ett tillväxtfrämjande antibiotikum som enligt direktiv 78/974/EEG ((EGT L 330, 25.11.1978. )) tillåts i foder för grisar och unga grisar i enlighet med direktiv 70/524/EEG ((EGT L 270, 14.12.1970. )). I detta direktiv krävs bland annat att människors hälsa inte påverkas negativt. Vidare får en tillsats inte godkännas om användningen av den på grund av allvarliga skäl beträffande människors hälsa bör begränsas till medicinska ändamål. För att man skall kunna bedöma om dessa krav uppfylls måste handlingarna från företaget innehålla bland annat undersökningar av korsresistensen hos terapeutiska antibiotika och studier för att fastställa om tillsatsen förmår selektera resistensfaktorer och om dessa är överförbara.

Det bör påpekas att Tylosin dessutom ges som medicin till djur.

Kommissionen har till dags dato ingen information om att Tylosin i svinfoder skulle orsaka resistens mot Erytromycin hos sjukdomsframkallande bakterier hos människor. Om parlamentsledamoten likväl förfogar över nya vetenskapliga rön vill kommissionen undersöka dem mycket omsorgsfullt och eventuellt vidta nödvändiga legislativa åtgärder.

Kommissionen vill emellertid informera parlamentsledamoten om att den just nu håller på att undersöka den vetenskapliga motivering som nyligen lämnats in av Finland i enlighet med anslutningsfördraget. Finland begär en anpassning av gemenskapens lagstiftning beträffande Tylosin och Spiramycin så att de kan förbjudas som tillsats, i syfte att bevara effektiviteten hos samma tillåtna ämnen i dess egenskap av veterinärmedicin.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3670/97 från Gary Titley (PSE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Satellitstörningar och EG:s bestämmelser om handelshinder

Från och med den 1-23 juli 1997 förekom ideliga störningar i MED-TV:s sändningar från Eutelsat, en tillhandahållare av satellittjänster. MED-TV sänder program på kurdiska från London med licens från UK Independent Television Commission.

Kan kommissionen bekräfta att störningarna i MED-TV bröt mot EG:s bestämmelser om handelshinder?

Svar avgivet av Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-3449/97 från De Vries ((Se s. 60. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3710/97 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Djurförsök i samband med test av kosmetika

Är kommissionen beredd att överväga att ta hänsyn till djurplågeriaspekten i samband med miljömärkningen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (15 januari 1998)

I gemenskapsprogrammet för tilldelning av miljömärke, som fastställdes i rådets förordning (EEG) nr 880/92 om ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke ((EGT L 99, 11.4.1992. )), finns inga bestämmelser om fastställande av kriterier som är inriktade på djurs välbefinnande. Ett miljömärke får dock inte tilldelas produkter som inte överensstämmer med gemenskapens lagstiftning om djurförsök, exempel på sådan lagstiftning är direktiv 86/609/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål ((EGT L 358, 18.12.1986. )).

Hittills har problemet varit rent hypotetiskt med tanke på att kriterierna för miljömärkning inte har fastställts för produktgrupper, som till exempel kosmetika.

I kommissionens förslag ((KOM(96) 603, slutlig. )) till ändring av förordning (EEG) nr 880/92 finns inga specifika krav på skydd av djur vid djurförsök.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4023/97 från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Behandling av psykiskt sjuka i Grekland

Att garantera en hög nivå på hälsoskyddet för människan är ett av Europeiska unionens mål, som stärktes genom Amsterdamfördraget. I Grekland fungerar behandlingen av psykiskt sjuka till viss del inte väl, bland annat gäller detta det faktum att man inte uppmuntrar privat vård av patienterna. Samtidigt som kostnaden för att vårda en patient på en offentlig vårdinrättning beräknas till 14.000 drachmer per dag, åläggs de privata sjukhusen att inte ha en högre vårdkostnad än 7.000 drachmer per dag, något som leder till att de privata sjukhusen förfaller. Och detta trots att 50 % av de psykiskt sjuka patienterna vårdas på sjukhus som på detta vis hotas av att tvingas upphöra med sin verksamhet, vilket redan har inträffat för vissa av dem.

Vilka åtgärder föreslår och kan kommissionen vidta för att höja nivån på den psykiska hälsovården i Grekland?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (25 februari 1998)

Frågan om hälsovård, inbegripet psykiatrisk vård, förblir medlemsstaternas uppgift. Detta faktum ändras inte då Amsterdam-fördraget ratificeras.

Frågeställaren uppmanas därför att vända sig till de grekiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3995/97 från Karla Peijs (PPE) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Dubbelbeskattning av transaktioner som är undantagna från mervärdeskatt

Kan kommissionen ange om leveranser inom gemenskapen av varor och tjänster enligt EG-direktiven är befriade från mervärdeskatt eller belagda med en mervärdeskattesats på 0 %? Och kan kommissionen motivera sitt svar?

Håller kommissionen med om att det uppstår dubbelbeskattning om ett företag i en medlemsstat exporterar en vara eller tjänst, som är befriad från mervärdeskatt, till en annan medlemsstat i vilken varan eller tjänsten inte är befriad från mervärdeskatt? Kan kommissionen vidare redogöra för om denna lösning grundar sig på gemenskapslagstiftning, och i så fall vilken, eller om detta är en fråga som avgjorts av de nationella myndigheterna?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (14 januari 1998)

I rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter * Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund ((EGT L 145, 13.6.1977. )) föreskrivs i princip en ordning som innebär att man undviker all dubbelbeskattning av sådana transaktioner inom landets gränser som är befriade från skatt enligt artikel 13 i direktivet. Genom en enhetlig tillämpning av artikel 13 kan all dubbelbeskattning undvikas och i artikel 28c.B a undantas ¨förvärv inom gemenskapen av varor när leverans av sådana varor av skattskyldiga personer under alla förhållanden skulle vara undantagen från skatteplikt inom landets territorium¨.

Det går emellertid inte att förneka att medlemsstaternas bibehållande av övergångsbestämmelser grundade på artikel 28.3 kan leda till kumulering av skatt, vilket beror på den möjlighet medlemsstaterna har att fortsätta beskatta verksamheter som i allmänhet är befriade från skatt eller att ge skattebefrielse åt verksamheter som normalt beskattas. Denna avsaknad av harmonisering kan i undantagsfall leda till att en medlemsstat beskattar verksamhet för vilken säljaren inte kan göra några avdrag i sin egen medlemsstat.

Kommissionen har upprepade gånger föreslagit ((EGT C 205, 13.8.1992. )) att de tillfälliga undantagen skall upphävas. Efter antagandet av det artonde direktivet 89/465/EEG av den 18 juli 1989 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning avseende omsättningsskatter - Upphävande av vissa undantag som föreskrivs i artikel 28.3 i rådets sjätte direktiv, 77/388/EEG ((EGT L 226, 3.8.1989. )), vilket innebar att vissa undantag upphävdes, har rådet inte kunnat enas om att upphäva återstående undantag.

Därför har kommissionen tydligt angivit i sitt arbetsprogram för införandet av ett gemensamt system för mervärdesskatt ((KOM(96) 328 slutlig. )) att den avser att på nytt granska alla de möjligheter och undantag som är godkända enligt den nuvarande ordningen för att uppnå en enhetlig tillämpning av skatten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3701/97 från Raimo Ilaskivi (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Den franska transportstrejkens inverkan på utländska utövare av yrkesmässig trafik

Den franska strejken inom transportbranschen, genom vilken man på politisk väg och i stor omfattning försöker påverka de franska chaufförernas lönesättning, har omfattande och långtgående följder även för utländska företag som använder det franska vägnätet för sina transiteringar. Den skada som härigenom förorsakas står inte i någon förbindelse med de interna arbetsmarknadsfrågorna i Frankrike.

Vad har kommissionen gjort och vad ämnar kommissionen göra för att säkerställa att de övriga EU-ländernas transporter i Frankrike förlöper smidigt samt för att ersätta de ekonomiska skador som förorsakas till deras fulla belopp?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (29 januari 1998)

Kommissionen har ingen laglig rätt att ingripa i en nationell tvist mellan arbetsgivare och fackföreningar, om inte en medlemsstat kan påvisas ha varit försumlig och inte uppfyllt sin plikt att upprätthålla den fria rörlighet för varor och personer som fastställs i EG-fördraget. Ersättning för ekonomiska skador tillhör också medlemsstaternas behörighetsområde.

Kommissionen är emellertid beredd att samarbeta med de behöriga myndigheterna och försöka hitta lösningar som är tillfredsställande för alla berörda parter. Av den anledningen har kommissionärer flera gånger skrivit till franska ministrar och uppmanat dem att återupprätta den fria rörligheten på det franska vägnätet. Kommissionen har också kontaktat såväl franska myndigheter som professionella vägtransportorganisationer och bett dem främja behandlingen av ersättningskraven. Kommissionen har dock ingen juridisk befogenhet att upprätta eller förvalta ersättningssystem eller kräva betalning när bestämmelserna om ersättning upprättats enligt medlemsstaternas nationella lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3964/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Avslöjande av handelsligor som saluför hälsovådligt kött

Enligt de rapporter som Europeiska kommissionen avgett för Europaparlamentet, i syfte att informera det om sin verksamhet i anslutning till handeln med BSE-smittat kött, framgår att vissa tyska företag är inblandade i den här handeln men det förefaller inte som om några direkta eller grundliga åtgärder mot dem skulle ha vidtagits.

Ett annat faktum som är värt att notera är att det belgiska företaget Tragex-Gel verkade utan tillstånd från och med november 1996, detta trots att Europeiska kommissionen vände sig till de belgiska myndigheterna med upprepade varningar. Slutsatsen av det här mardrömslika avslöjandet är att det här företaget alltså i mer än sex månader har försett sina kunder med kött som inte genomgått några kontroller.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen om vilken övervakningsmyndighet (UCLAF eller någon annan) det är som förfogar över kundregistren för de belgiska, brittiska och eventuella andra företag som är inblandade i handeln med smittat kött (och skulle önska att de skickar mig dessa kundregister) och om man i samband med undersökningen av vilken roll de tyska företagen spelat i handeln med hälsovådligt kött i gemenskapens länder eller i andra länder har rönt några mera djupgående framsteg och, om så är fallet, vilka resultaten undersökningen i så fall gett?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (13 januari 1998)

Alla fall av illegal handel med brittiskt kött utreds för närvarande av myndigheterna i Belgien, Tyskland, Frankrike, Irland och Nederländerna samt, naturligtvis, Förenade Kungariket. Rättsliga utredningar har gjorts i Belgien, Tyskland, Frankrike och Nederländerna. Såvitt kommissionen vet var det kött som den illegala handeln gällde godkänt för att saluföras i Förenade kungariket.

När det gäller företaget Tragex*Gel har detta bedrivit sin verksamhet utan det godkännande från myndigheterna som krävdes, men under tillsyn av veterinär.

Kommissionen har ingen förteckning över kunder hos de företag som är inblandade i handeln. En övervägande del av den kvantitet det gäller har exporterats till tredje land med exportbidrag. De berörda länderna har informerats om detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3328/97 från Christoph Konrad (PPE) till kommissionen (22 oktober 1997)

Ämne: Tillåten totalvikt för turistbussar

1. Känner kommissionen till att bestämmelserna angående tillåten totalvikt för turistbussar skiljer sig åt i Tyskland och Storbritannien? (den högsta tillåtna totalvikten i Tyskland är 18 ton mot 17 ton i Storbritannien).

2. Står dessa brittiska bestämmelser som trädde i kraft först vid årsskiftet i strid med gemenskapsrätten?

3. Har de brittiska myndigheterna rätt att stoppa turistbussar från Tyskland som väger mer än 17 ton och hindra dem att fortsätta sin färd på brittiskt territorium, samt att ta ut en orimlig hyra för att tillhandahålla en brittisk ersättningsbuss?

4. Om nu trafikbestämmelserna i Storbritannien inte berör gemenskapsrätten, finner då kommissionen någon anledning att förpliktiga medlemsstaterna att ömsesidigt respektera varandras nationella bestämmelser?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (15 december 1997)

1. Kommissionen känner till att den högsta tillåtna vikten för fordon med två axlar (inklusive turistbussar) som framförs i Förenade kungariket är 17 ton, jämfört med 18 ton i de flesta medlemsstater.

2. Dessa bestämmelser strider inte mot gemenskapsrätten. Faktum är att bestämmelserna har beaktats i gemenskapslagstiftningen sedan 1989, först i rådets direktiv 89/338/EEG av den 27 april 1989 om ändring av direktiv 85/3/EEG om vikter, dimensioner och vissa andra tekniska egenskaper för vissa vägfordon ((EGT L 142, 25.5.1989. )) och senare i rådets direktiv 96/53/EG av den 25 juli 1996 om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen ((EGT L 235, 17.9.1996. )).

3. Brittiska myndigheter har därför rätt att hindra turistbussar med en bruttototalvikt på över 17 ton i lastat skick från att framföras i Förenade kungariket, eftersom sådana bussar är överlastade enligt brittisk lagstiftning.

4. Den nuvarande lägre viktgränsen i Förenade kungariket är tillåten genom en undantagsbestämmelse i artikel 8 i rådets direktiv 96/53/EG. Denna undantagsbestämmelse upphör att gälla den 31 december 1998. Efter denna tidpunkt måste Förenade kungariket således tillåta bussar på upp till 18 tons totalvikt i lastat skick. På grund av denna tidsfrist finner kommissionen ingen anledning att vidta åtgärder i nuläget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3586/97 från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Direktivet om rätt att ta del av miljöinformation

I vissa situationer när det önskas information i enlighet med direktiv 90/313/EEG ((EGT L 158, 23.6.1990, s. 56. )) kan det uppstå tvivel om huruvida privata organisationer eller företag som arbetar med offentliga miljöskyddsuppdrag omfattas av direktivet.

Kan kommissionen därför klargöra om institutioner som åtar sig offentliga naturskyddsuppdrag - till exempel hotade och sjuka djur - omfattas av direktivet om rätt att ta del av miljöinformation (90/313/EEG)? Om kommissionen anser att sådana institutioner omfattas, gäller detta oberoende av deras rättsliga ställning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Enligt artikel 6 i direktiv 90/313/EEG om rätt att ta del av miljöinformation ((EGT L 158, 23.6.1990. )) skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som erfordras för att säkerställa att de uppgifter om miljön som finns hos sådana organ som har offentligt ansvar för miljön och som kontrolleras av offentliga myndigheter görs tillgängliga på de villkor som anges i direktivet, antingen genom den ansvariga offentliga myndigheten eller direkt genom organet.

I direktivet anges alltså två villkor för att de ovannämnda organen skall omfattas av skyldigheterna enligt direktivet: att de har offentligt ansvar för miljön, och att de kontrolleras av offentliga myndigheter. Det räcker alltså att ett organ, såsom det parlamentsledamoten nämner, uppfyller dessa två villkor för att direktivet skall vara tillämpligt.

I brist på exaktare upplysningar kan kommissionen inte bedöma om det organ som omnämns i frågan faller inom tillämpningsområdet för artikel 6 i direktiv 90/313/EEG.