SKRIFTLIG FRÅGA E-2739/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 september 2002)

Ämne: Prisskillnader på bilar i EU

Enligt kommissionens rapport om bilpriserna i EU förekommer det en konstant prisskillnad när det gäller nybilspriserna. Av rapporten framgår att Grekland före skatt är ett av EU:s mest

konkurrenskraftiga länder när det gäller bilmodeller med mindre kubik. Men för bilar med större kubik s.k. lyxbilar visar sig Grekland tyvärr vara det dyraste landet både före och efter skatt. Till exempel får en grekisk medborgare enligt kommissionens tabeller betala ca 40 % mer för en Alfa Romeo 156 2.0 TS 16V än en belgisk medborgare. Kan kommissionen redogöra för vilka åtgärder den tänker vidta för att eliminera detta missförhållande inom EU?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 november 2002)

I halvårsrapporter om bilpriserna inom EU, varav den senaste offentliggjordes den 22 juli 2002(1), registreras regelbundet prisskillnader mellan medlemsstaterna till följd av de olika tillverkarnas strategier. Situationen tyder på att konkurrensen mellan återförsäljarna av samma märke inom unionen inte är helt tillräcklig. Kommissionen har därför genomfört en betydande översyn av konkurrensreglerna på området. Den 31 juli 2002 antog kommissionen förordning (EG) nr 1400/2002 om motorfordonssektorn(2), som trädde i kraft den 1 oktober 2002, efter det den föregående förordningen(3) upphört att gälla. I den nya förordningen finns flera bestämmelser som är ägnade att skapa ett konkurrenstryck på prisskillnader för samma bilmodell på den inre marknaden, som i det aktuella fallet.

Genom förordningen föreskrivs t.ex. att gruppundantag inte skall kunna tillämpas på distributionsavtal som begränsar återförsäljarnas möjligheter att sälja nya personbilar till kunder som efterfrågar dem, oavsett var dessa kunder är bosatta. Därav följer att det i det anförda fallet vore oförenligt med förordningen att på något sätt, direkt eller indirekt, hindra försäljningen av en personbil till en grekisk kund som önskar köpa den i Belgien, personligen eller via ett befullmäktigat ombud. Gruppundantaget omfattar inte heller korsvisa leveranser mellan återförsäljare. En biltillverkare skulle därför inte kunna motsätta sig att en grekisk återförsäljare begär en leverans från en belgisk återförsäljare. Från och med den 1 oktober 2005 kommer förordningen slutligen inte att omfatta någon form av begränsning av upprättandet av försäljningsställen eller av billeveranser på platser där ett selektivt distributionssystem tillämpas. Om ett sådant system tillämpades i Belgien och i Grekland, skulle därför i det aktuella fallet en belgisk återförsäljare fritt kunna upprätta ett försäljningsställe eller en leveransplats i Grekland och därifrån leverera de bilar som beställts av grekiska kunder.

Som hittills kommer kommissionen att övervaka att reglerna för distributionen av motorfordon efterlevs och i tillämpliga fall beivra överträdelser av konkurrensrätten som skall kunna göra att konsumenterna i Europa gick miste om fördelar som skapats genom den inre marknaden.

(1) Se pressmeddelandet IP/02/1109, 22.7.2002.

(2) Kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 31 juli 2002 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn, EGT L 203, 1.8.2002.

(3) Kommissionens förordning (EG) nr 1475/1995 av den 28 juni 1995 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon, EGT L 145, 29.6.1995.