ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3154/02

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(5 november 2002)

Ämne: Arsenik i djurfoder

Medger kommissionen att alger har använts som djurfoder och fodertillsats i generationer?

I väntan på bedömningen från Vetenskapliga foderkommittén (som väntas i december 2002) drabbas anläggningen Arramara Teo i Kilkieran, Connemara (Irland), hårt av den nya lag som träder i kraft i augusti 2003. Många heltidsarbeten försvinner och 700 algsamlare drabbas av avsevärda inkomstförluster.

Kan kommissionen skilja på naturligt förekommande organisk arsenik och oorganisk arsenik? Kan vi införa ett sätt att mäta arsenik som tillsats utöver bashalten och behandla algmjöl separat?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

I rådets direktiv 96/25/EG av den 29 april 1996 om avyttring av foderråvaror(1) fastställs en icke fullständig förteckning över de viktigaste ingredienser som får användas och saluföras för framställning av foderblandningar. Förteckningen innehåller fodermaterialet algmjöl som erhålls genom torkning och krossning av alger, särskilt brunalger.

I rådets direktiv 1999/29/EG av den 22 april 1999 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(2) fastställs den högsta tillåtna halten av arsenik till 2 milligram per kilogram (mg/kg) i fodermaterial, däribland även i algmjöl och foderblandningar, och 4 mg/kg i tillskottsfoderblandningar. Den högsta tillåtna halten gäller den totala arsenikhalten, eftersom det inte finns någon analysmetod som kan användas i officiella kontroller som rutinmässigt kunde göra skillnad mellan mera giftig oorganisk arsenik och mindre giftig organisk arsenik.

Enligt bestämmelserna i rådets direktiv 1999/29/EG kan alger som överstiger den högsta tillåtna halten av arsenik trots det användas under stränga villkor för produktion av foderblandningar. Den slutliga foderblandningen får dock inte överstiga gränsvärdet för högsta tillåtna halt.

Men enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(3), som ersätter rådets direktiv 1999/29/EG, är utspädning inte längre tillåtet från och med den 1 augusti 2003.

Avseende rådets direktiv 2002/32/EG meddelade kommissionen i rådet att man, om möjligt före den 1 augusti 2003, kommer att se över gränsvärdena på grundval av uppdaterade vetenskapliga riskbedömningar och med hänsyn till förbudet mot utspädning av kontaminerade produkter avsedda för foder som inte uppfyller de ställda kraven.

De irländska myndigheterna har lämnat uppgifter till kommissionen om förekomsten av arsenik i algmjöl. Dessa uppgifter kommer att beaktas då man överväger ändringar av de nuvarande gränsvärdena för arsenik i fodermaterial, däribland även i algmjöl och foderblandningar.

(1) EGT L 125, 23.5.1996.

(2) EGT L 115, 4.5.1999.

(3) EGT L 140, 30.5.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2987/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: Åtgärder för att minska fiskeolyckorna

Den 5 april 2001 antog Europaparlamentet en resolution om fiskeri: säkerhet och olycksorsaker(1) där man i punkt 8 efterlyste ett gemensamt europeiskt system som tar hänsyn till skillnaderna mellan fiskeflottorna och skulle möjliggöra en mer strikt och systematisk kontroll i samband med tekniska inspektioner av fartyg, inbegripet mindre och äldre fartyg, samt i samband med arbetsmiljöinspektioner, så att man garanterar respekt för säkerhetsbestämmelser, obligatoriska årsinspektioner med tillhörande kontroller av föreskriven säkerhetsutrustning, tillämpning av sanktioner och kontroll av kommunikationsanläggningar ombord.

Har kommissionen tagit något initiativ på detta område?

Anser inte kommissionen att ett sådant gemensamt system skulle bidra till att minska antalet fiskeolyckor?

(1) EGT C 21 E, 24.1.2002, s. 359.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 december 2002)

Med hänsyn till att fiskeflottornas sammansättning ser olika ut i de olika medlemsstaterna samt att olycksrisken varierar med segment och verksamhetsområden, anser kommissionen inte att ett gemensamt europeiskt system nödvändigtvis skulle bidra till att minska antalet olyckor inom fiskesektorn.

När det gäller kontrollen av tillämpningen av den nationella lagstiftning genom vilken de europeiska direktiven om hälsoskydd och arbetstagarnas säkerhet på arbetsplatsen(1) överförs, är det medlemsstaternas ansvar att vidta nödvändiga åtgärder för att garantera lämplig kontroll och övervakning.

Slutligen vill kommissionen fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på sitt meddelande Anpassning till förändringar i arbetsliv och samhälle: en ny arbetsmiljöstrategi för gemenskapen 20022006(2) samt på rådets resolution om en ny arbetsmiljöstrategi för gemenskapen (20022006)(3), där det föreskrivs en fortsatt minskning av yrkesskador och yrkesrelaterade sjukdomar genom fastställande av kvantifierade målsättningar både på europeisk nivå och i medlemsstaterna, särskilt inom de verksamheter där riskerna är högre än genomsnittet.

(1) Rådets direktiv 89/391/EEG av den 18 juni 1989, EGT L 183, 29.6.1989. Rådets direktiv 93/103/EEG av den 23 november 1993, EGT L 307, 13.12.1993. Rådets direktiv 89/655/EEG av den 30 november 1989, EGT L 393, 30.12.1989. Rådets direktiv 89/656/EEG av den 30 november 1989, EGT L 393, 30.12.1989. Rådets direktiv 90/269/EEG av den 29 maj 1990, EGT L 156, 21.6.1990.

(2) KOM(2002) 118 slutlig.

(3) Rådets resolution av den 3 juni 2002, EGT C 161, 5.7.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2192/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(19 juli 2002)

Ämne: Den internationella handeln med fiskmjöl inom EU

Kan kommissionen ange hur mycket fiskmjöl EU importerar och från vilka länder?

Anser kommissionen att behoven på gemenskapens inre marknad skulle kunna tillgodoses genom import från tredje land?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Uppgifter om importen av fiskmjöl till unionen skickas direkt till parlamentsledamoten.

Den genomsnittliga konsumtionen av fiskmjöl i gemenskapen under femårsperioden 19962000 uppskattas till 999 100 ton. Produktionen i gemenskapen uppgick under samma period till i genomsnitt 545 400 ton per år. Eftersom en viss del av gemenskapens produktion exporteras kunde den egna produktionen tillgodose i stort sett hälften av behovet på gemenskapens hemmamarknad. Produktionen av fiskmjöl i EFTA-staterna är nästan lika stor som i gemenskapen, men Norge är nettoimportör av fiskmjöl beroende på den omfattande laxodlingen.

Världsproduktionen av fiskmjöl är i genomsnitt 6 200 000 ton per år, men den kan sjunka till 4 500 000 ton under El Niño-år då landningarna från de största producenterna Peru och Chile minskar på grund av situationen till havs. Detta inträffade senast 19971998, och Chiles Comité Oceanográfico Nacional tillkännagav den 18 juli 2002 att en ny El Niño just hade börjat, vilket innebär att produktionen i Sydamerika på kort sikt kommer att minska.

Konsumtionen i gemenskapen under de två åren 2000 och 2001 var 28 % av den samlade exporten i världen. Under El Niño-året 1998 var den 50 %. På grund av den höga konsumtionen skulle det vara oförsiktigt att vara helt beroende av import från tredjeländer, såväl på grund av fluktuationer i leveranserna som den ökande efterfrågan på världsmarknaden.

Efterfrågan steg i Fjärran Östern med mer än 50 % under 1990-talet, och där konsumerar man nu 55 % av världsproduktionen. Konsumtionen där var 3,35 gånger större än i gemenskapen år 2000.

Av en analys som FAO nyligen gjort framgår det att vattenbrukets efterfrågan på fiskfoder kommer att öka med 240 % under de kommande tio åren. Under samma period kommer användningen av fiskmjöl att öka med 150 % och av fiskolja med 170 %. Detta bygger på prognosen att mer än 90 % av världens fiskolja och 56 % av fiskmjölet kommer att användas i fiskfoder år 2010. Gemenskapen finansierar forskning om alternativa protein- och oljekällor för vattenbruket, men några konkreta resultat föreligger inte för närvarande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3194/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(8 november 2002)

Ämne: Yttre marknad för kastanjer från Malaga

Det mindre andalusiska kooperativet Valle del Genal, som ligger i kommunen Pujerra (provinsen Malaga) skall inleda en ny expansionsfas och starta direktförsäljning i europeiska länder, Australien och Japan samt USA.

Hittills har större delen av produktionen varit inriktad på den nationella marknaden och utlandsförsäljningen skett via återförsäljare. Nu ämnar man emellertid avsätta produkterna genom direktförsäljning, utan mellanhänder, och även anpassa märkningen till internationella normer.

Kan kommissionen, med tanke på den nya utvecklingsfas som dessa kastanjeodlare i Malaga står inför, ange vilka former av gemenskapsstöd de kunde ansöka om för att starta sin direktförsäljning av kastanjer och i samband med denna expansion utanför Spanien införa märkning i enlighet med internationella normer?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 december 2002)

Rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1), ger ett antal marknadsinstrument till stöd för producenter av frukt och grönsaker, inklusive nötproducenter.

I synnerhet producenter som är medlemmar i erkända producentorganisationer enligt den förordningens är berättigade till gemenskapsstöd genom driftsfonder. Dessa fonder som medfinansieras av producenterna själva, används för att finansiera gemensam produktion och marknadsföringsåtgärder, vilket kan inkludera direktförsäljning av produkter, inom och utom landet.

Kooperativet Valle del Genal kommer säkert att få alla uppgifter det behöver från jordbruksmyndigheterna på provinsiell eller regional nivå, för att kunna dra nytta av dessa gemenskapsinstrument.

(1) EGT L 297, 21.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2640/02

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(12 september 2002)

Ämne: Fyra obesvarade frågor

Enligt reglerna skall kommissionen besvara normala skriftliga frågor inom sex veckor. Den 9 juli 2002 lade jag fram fyra frågor som ännu inte har besvarats: frågorna E-2165/02 angående gratisarbetare, E-2164/02 angående böjda bananer, E-2163/02 angående ECB:s reklamkampanj och E-2162/02 angående EU:s särskilda representant i Bosnien. Kan kommissionen a) svara på dessa frågor och b) förklara varför svaren har låtit vänta på sig? Kan kommissionen därtill förklara varför den valde att inte bevara den sista delen av fråga E-1540/02 angående kommissionsledamöter som håller partipolitiska tal under nationella valkampanjer?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(10 oktober 2002)

Först och främst vill kommissionen återigen framhålla vilken vikt den fäster vid parlamentsledamöternas rätt att enligt artikel 197.3 i EG-fördraget vända sig direkt till kommissionen för att få information och därmed material till sin politiska kontroll av kommissionen.

Kommissionen strävar efter att besvara parlamentsledamöternas frågor inom den tidsfrist som utsatts av parlamentet. Kommissionen strävar även efter att hålla kvalitet på de svar som lämnas. Hur lång tid det tar att utarbeta ett förslag till svar, som skall godkännas av kommissionsledamöterna i kollegium, och därmed besvara en parlamentsfråga beror på många saker som gör att det inte alltid är möjligt att lämna ett svar inom önskad tid. Ibland är informationen inte omedelbart tillgänglig utan måste efterforskas för att kommissionen skall kunna ta ställning och lämna begärda uppgifter, ibland måste svaren på parlamentsledamöternas frågor antas av kollegiet.

Kommissionen beklagar att den inte kunnat hålla parlamentets tidsfrister i de fall som parlamentsledamoten nämner. Som ledamoten kunnat konstatera har kommissionen i mellantiden besvarat frågorna E-2165/02, E-2164/02, E-2163/02 och E-2162/02.

Den sista punkten parlamentsledamoten tar upp har kommissionen redan tagit ställning till i svaret på skriftlig fråga E-1540/02.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1654/02

från Ioannis Souladakis (PSE) till rådet

(11 juni 2002)

Ämne: Stöd till små flygplatser inom EU

I dokument som t.ex. det förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om införande av gemensamma säkerhetsregler för civil luftfart som nyligen lagts fram(1) diskrimineras små flygplatser i jämförelse med stora. För öregionerna inom EU är fungerande små flygplatser absolut nödvändiga för områdets ekonomiska överlevnad och tillväxt, och detta får inte vara beroende av passagerar- eller frakttrafiken vid dessa flygplatser. Har rådet vidtagit några åtgärder för att säkra driften vid flygplatser på mindre öar, och om så inte är fallet, tänker det göra det?

Har rådet sett till att de nya säkerhetsåtgärder som skall införas på europeiska flygplatser inte blir extra betungande för flygplatser på mindre öar, något som skulle kunna göra att de hotas av nedläggning?

(1) KOM(2001) 575 2001/0234 (COD)/15029/4/2001 C5-0033/2002, EGT C 51 E, 26.2.2002. s. 221.

Svar

(6 februari 2003)

Som svar på utmaningarna efter attentaten den 11 september 2001 antog rådet den 28 januari 2002 sin av den ärade parlamentsledamoten åberopade gemensamma ståndpunkt för skyddet av den civila luftfarten. Europaparlamentet föreslog ändringar i denna gemensamma ståndpunkt den 14 maj 2002. Rådet har inte sett sig kunna godkänna samtliga dessa ändringar. Ett förlikningsförfarande inleddes därför den 19 september.

På detta stadium bör det för övrigt noteras att den gemensamma ståndpunkten innehåller undantag i artikel 4.3 för små flygplatser, där tillämpningen av gemensamma grundnormer kunde visa sig oproportionerlig utifrån en lokal riskvärdering eller också problematisk av objektiva praktiska skäl. Det skulle då vara medlemsstatens sak att anta åtgärder som garanterade en tillräcklig skyddsnivå. Dessa åtgärder skulle anmälas till kommissionen, som skulle avgöra om de motsvarade kriterierna.

Emellertid kan rådet inte definitivt uttala sig om den ställda frågan innan antagandet av denna förordning har slutförts.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3453/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(27 november 2002)

Ämne: Ekonomisk integration

Vilka åtgärder tänker kommissionen föreslå för att kunna bedöma vikten av utländskt ägande i de olika medlemsstaternas produktionsstrukturer, inklusive ägande av företag i andra medlemsstater?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(27 januari 2003)

En lämplig indikator på betydelsen av utländskt ägande är det mervärde som genereras av de utlandskontrollerade företagen i förhållande till den totala ekonomins mervärde (inkl. de företag som kontrolleras av dem som sammanställer de ekonomiska uppgifterna). Ett annat sätt är att mäta dess effekt på sysselsättningen. Till svaret fogas resultaten från Structural Business Statistics-Framework som bygger på uppgifter för referensåret 1999 och omfattar sju deltagande medlemsstater. Ytterligare information finns i publikationen Foreign-owned enterprises som bygger på uppgifter för referensåret 1997 och Statistics in Focus Foreign-owned enterprises som bygger på uppgifter för referensåret 1998. Dessa kommer att sändas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Denna metod är emellertid inte tillämplig i alla medlemsstaterna eller i unionen som helhet. Ett utkast till en förordning om utländska dotterbolags struktur och verksamhet behandlas för närvarande på initiativ av Eurostat. Med hjälp av denna rättsliga ram skulle det bli möjligt att tillhandahålla de begärda uppgifterna för alla medlemsstaterna och för unionen som helhet.

För tillfället kan statistiken över de utländska direktinvesteringarna (FDI) tjäna som en alternativ indikator. FDI-importen uttryckt som en andel av BNP (se svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-3637/02(1) och de tabeller som sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat) kan ge en uppfattning om det utländska ägandets relativa betydelse i både tid och rum. FDI-uppgifterna finns snabbare att tillgå och de är mera kompletta, men de har en ekonomisk dimension och ger ingen information om verkliga variabler såsom produktion, sysselsättning etc.

(1) EGT C 110 E, 8.5.2003, s. 221.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2914/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(16 oktober 2002)

Ämne: Niue

Kan kommissionen upprätta en lista över de projekt i Niue som godkänts för finansiering genom EU:s budget för 2001 och ange det totala investeringsbeloppet för det året?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 och E-2922/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(4 december 2002)

Kommissionen översänder direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat en tabell över de önskade upplysningarna och bifogar även årsrapporten från 2001 om EG:s utvecklingspolitik och genomförande av det yttre biståndet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2959/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Motorvägen A2 (Lissabon Algarve) i Portugal

I april 2001 sände kommissionen ett motiverat yttrande till myndigheterna i Portugal och underrättade dem om att det skulle bryta mot livsmiljödirektivet om sträckan mellan Grandola och Almodovar av motorvägen A2 drogs genom det särskilda bevarandeområdet Castro Verde.

I november 2001 skickades det ut ett annat motiverat yttrande, som berörde följande motorvägssektor (Almodovar-VLA), som påverkade områdena Caldeirao, Barrocal och Ribeira de Quarteira vilka föreslagits till områden av gemenskapsintresse.

Medan dessa både ärenden var uppe till behandling byggdes bäggedera motorvägssträckorna. Har detta föranlett kommissionen att föra ärendena vidare till Europeiska domstolen? Har kommissionen från myndigheterna i Portugal mottagit någon ansökan om anslag till bygget av någondera motorvägssträckan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 december 2002)

Kommissionen bekräftar för frågeställaren att den har beslutat att väcka talan vid domstolen mot Portugal i samband med två överträdelseförfaranden för konstruktion av två sträckor av motorvägen Lisabon/Algarve, nämligen sträckan Grândola/Almodôvar, förfarande 2000/4418, och sträckan Almodôvar/Via Longitudinal do Algarve, förfarande 1999/5085.

Detta beslut är grundat på att skyldigheterna enligt artikel 6 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1) inte har uppfyllts.

Dessutom vill kommissionen meddela att inga gemenskapsbidrag har beviljats för de två motorvägssträckorna.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1561/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(3 juni 2002)

Ämne: Förhållandet mellan den höge representanten och kommissionen

Delar kommissionen uppfattningen att den höge representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) vid den kommande översynen av fördragen borde införlivas i Europeiska kommissionen?

Kan kommissionen som ett första steg tänka sig att bjuda in den höge representanten till kommissionens sammanträden och till arbetsgrupper inom kommissionen där utrikesfrågor diskuteras?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(8 augusti 2002)

I meddelandet Ett projekt för Europeiska unionen(1) föreslog kommissionen att den höge representantens funktion skall slås ihop med dem som utförs av kommissionsledamoten med ansvar för yttre förbindelser, under former och en tidsplan som ännu inte fastställts, och att man skall fastställa villkoren för hur den höge representantens funktioner skall inlemmas med kommissionens verksamhet.

Kommissionen planerar på detta stadium inte att bjuda in den höge representanten till sina möten för att inte föregripa den debatt i frågan som förs av konventet om Europeiska unionens framtid. Den höge representanten har då och då bjudits in till möten i gruppen av kommissionsledamöter för yttre förbindelser. I kommissionens meddelande föreslås en rad förbättringar av arbetsmetoderna som kan genomföras utan någon översyn av fördragen, och som skall stärka kommissionens samarbete med den höge representanten. Kommissionen vill börja använda de nya arbetsmetoderna så snart som möjligt.

Kommissionen framhåller även att samarbetet med den höge representanten fungerat mycket bra via dagliga givande kontakter, trots institutionernas komplicerade struktur.

(1) KOM(2002) 247 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1296/02

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(7 maj 2002)

Ämne: Organisationer på listan över terrororganisationer

Anser också kommissionen att om en organisation finns upptagen på EU:s listor över terrororganisationer behöver inte detta, vid en eventuell rättegång i Danmark, ses som ett bevis på att det rör sig om en terrororganisation enligt de bestämmelser som föreslagits?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(7 juni 2002)

I rådets gemensamma ståndpunkt 2001/931/GUSP av den 27 december 2001(1) anges att särskilda åtgärder skall tillämpas i syfte att bekämpa terrorism. Sådana särskilda åtgärder kan leda till en frysning av penningmedel och andra finansiella tillgångar eller ekonomiska resurser med stöd av särskild gemenskapslagstiftning för de personer, grupper och enheter som finns förtecknade i bilagan till den gemensamma ståndpunkten. Genom polisiärt och straffrättsligt samarbete inom ramen för avdelning VI i EU-fördraget kan dessa åtgärder också innebära att medlemsstaterna lämnar varandra ömsesidigt bistånd när det gäller att förhindra och bekämpa terroristhandlingar.

Rådet beslutar om den förteckning över de personer, grupper och enheter vilka omfattas av den gemensamma ståndpunkten.

Förteckningen upprättas på grundval av exakta uppgifter eller fakta i det relevanta ärendet som visar att ett beslut om att inleda undersökningar eller rättsliga åtgärder har fattats av en behörig myndighet beträffande de personer, grupper eller enheter som avses. Undersökningarna eller de rättsliga åtgärderna skall avse en terroristhandling eller ett försök att begå, deltaga i eller underlätta en sådan handling. Undersökningarna eller de rättsliga åtgärderna skall vara grundade på bevis eller allvarliga och trovärdiga indicier eller en dom för sådan handlingar. Personer, grupper och enheter som enligt FN:s säkerhetsråd är knutna till terrorism och gentemot vilka sanktioner har utfärdats kan också ingå i förteckningen.

Det är således en berättigad slutsats att den omständigheten att en person, grupp eller enhet ingår i förteckningen inte nödvändigtvis innebär att det är bevisat att personen, gruppen eller enheten ifråga har begått, har försökt att begå, delta i eller underlätta en terroristhandling i den gemensamma ståndpunktens mening.

(1) EGT L 344, 28.12.2001.