SKRIFTLIG FRÅGA E-2880/98

från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Okontrollerad spridning av genmanipulerade livsmedel

Med anledning av allmänhetens oro för det ständigt ökade saluförandet av genmanipulerade livsmedel - av vilka vissa lögnaktigt deklareras som icke genmanipulerade - tillfrågas kommissionen vilka åtgärder den avser att vidta för att få till stånd en effektiv kontroll av detta i alla medlemsstater? En sådan kontroll är nödvändig dels för att säkra konsumentens rätt att fritt kunna välja mellan att konsumera eller inte konsumera genmanipulerade livsmedel, dels för att få bukt med bedrägeriet att sälja genmanipulerade livsmedel utan att ange det.

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(23 november 1998)

Frågeställaren tycks vara bekymrad för att deklarationen av modifierade eller icke-modifierade livsmedel inte kontrolleras på ett lämpligt sätt. Kommissionen kan ge följande information om bestämmelserna för deklaration av livsmedel (genetiskt modifierade eller inte) och kontrollen av dessa.

Enligt artikel 8 i förordning (EG) 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(1), som trädde i kraft den 15 maj 1997, skall särskilda bestämmelser för märkning av livsmedel tillämpas för livsmedel eller livsmedelsingredienser som innehåller eller består av genetiskt modifierade organismer samt livsmedel som har gjorts av, men ej längre innehåller, sådana organismer.

Konsumenten informeras på detta sätt om alla livsmedelsegenskaper som t.ex. sammansättning, näringsvärde eller näringsmässiga effekter och avsedd användning av livsmedlet som innebär att ett nytt livsmedel eller en livsmedelsingrediens inte längre motsvarar existerande jämförbara livsmedel. Ett nytt livsmedel anses inte längre som ett jämförbart livsmedel om vetenskapliga bedömningar, som bygger på en relevant analys av tillgängliga uppgifter, kan visa att de bedömda egenskaperna skiljer sig i jämförelse med traditionella livsmedel eller livsmedelsingredienser. I detta fall skall märkningen ange vilka egenskaper som har förändrats samt en uppgift om vilken metod som använts för att uppnå denna egenskap.

Konsumenten måste också informeras om det i ett nytt livsmedel finns beståndsdelar som inte förekommer i motsvarande existerande livsmedel och som kan ge upphov till etiska invändningar (t.ex. när en gen från svin förekommer i en växt) eller som kan ge hälsokonsekvenser för vissa människor (t.ex. när ett ämne är allergiframkallande). När det rör sig om en genetiskt modifierad organism (GMO) (t.ex. en tomat som tagits fram genom genteknik) skall GMO-märkning göras.

I rådets förordning (EG) 1139/98(2) om obligatoriska uppgifter vid märkning av livsmedel som är framställda från genetiskt modifierad soja eller majs, vilken antogs den 26 maj 1998 och trädde i kraft den 1 september 1998, definieras dessutom mer exakt begreppet "ej jämförbart livsmedel" som gäller för livsmedel som har framställts från genetiskt modifierade organismer. Märkning är obligatorisk om livsmedlet eller livsmedelsingrediensen visar spår från DNA eller protein som är resultatet av genetisk modifiering. I sådana fall betraktas livsmedlet eller livsmedelsingrediensen inte längre som jämförbart med de traditionella motsvarigheterna.

Sådana livsmedel eller livsmedelsingredienser som omfattas av den obligatoriska märkningen måste märkas med texten "framställd från genetiskt modifierad soja/majs" eller "innehåller ingredienser som är framställda från genetiskt modifierad soja/majs".

Frivillig märkning som, i det här fallet, informerar konsumenten om att produkten inte är genetiskt modifierad, regleras av principerna i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel(3), bl.a. principen om att märkningen inte får vara missledande för konsumenten.

Generellt gäller att det är medlemsstaterna som är ansvariga och behöriga när det gäller att kontrollera att märkningsbesämmelserna tilllämpas och efterlevs.

(1) EGT L 43, 14.2.1997.

(2) EGT L 159, 3.6.1998.

(3) EGT L 33, 8.2.1979.