SKRIFTLIG FRÅGA E-2065/99

från Umberto Bossi (TDI) till kommissionen

(12 november 1999)

Ämne: Förslag till ändring av direktivet rörande honung avsedd som livsmedel

Kommissionen diskuterar sedan flera år nya bestämmelser både inom gemenskapen och beträffande resten av världen för saluföring av honung, utan att ha kommit fram till något konkret resultat trots att den befintliga lagstiftningen är mycket olämplig när det gäller att godkänna produkten för marknaden. Det senaste förslaget till ändring av detta direktiv ger en extremt otillräcklig grund eftersom det inte främjar kvalitet, inte fastställer minimikrav för att en produkt skall få betecknas som honung, inte skyddar konsumenterna från eventuella risker beroende på förfalskning, inte förutsätter stränga regler beträffande honung som produceras från genetiskt modifierade ämnen och inte prioriterar honung producerad inom gemenskapen eller honung med ursprungsbeteckning. Till råga på detta räknas honung inte ens som en karakteristisk jordbruksprodukt.

Jag frågar därför kommissionen

1. om den inte anser det lämpligt att, mot bakgrund av det klara jordbruksursprung honung har, förtro generaldirektoratet för jordbruk med behörighet på detta område,

2. om den inte anser det lämpligt att inordna denna produkt i en särskild GOM som skulle fastställa exakta marknadsregler,

3. om den inte anser det lämpligt att fastställa enhetliga minimikrav för att en produkt skall få kallas honung,

4. om den inte anser det lämpligt att definiera exakta kriterier för särskild kvalitetsmärkning,

5. om den inte anser det lämpligt att införa regler för att klart och tydligt upplysa konsumenten om honungens ursprung, tillverkningsdatum, bäst-före-datum och förekomsten av eventuella kemiska eller genetiskt modifierade ämnen,

6. av vilken anledning man ännu inte har beviljat de italienska producenterna det särartsskydd för jungfrulig helhonung som de ansökt om?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 januari 2000)

Situationen för denna sektor i gemenskapen som helhet och de aktuella kunskaperna om biodling föranleder inte att man särskilt för honung skapar en ny organisation av marknaden. För närvarande är det dels generaldirektoratet för jordbruk som ansvarar för lagstiftningen beträffande honung, konkret för själva produktionen på samma sätt som för andra jordbruksprodukter [rådets förordning (EG) nr 1221/97(1) om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung]. Ansvaret delas med generaldirektoratet för näringsliv som ansvarar för tillämpningen av rådets direktiv 74/409/EEG(2), om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om honung. Detta gäller särskilt honungens sammansättning, märkning och beteckning. Direktivet omfattas av det program för att förenkla ett antal livsmedelsdirektiv som beslöts på Europeiska rådets möte i Edinburg 1992.

Kommissionen lade 1996 fram ett förslag till direktiv om att förenkla och ersätta direktiv 74/409/EEG(3). I detta förslag till direktiv, som ännu inte har antagits av rådet, fastställs ett antal kriterier som honung måste uppfylla för att få saluföras under detta namn. Liksom det nämnda direktivet får enligt förslaget honungsproducenterna också komplettera varubeteckningen med uppgifter om honungens ursprung från vissa blommor eller växter respektive dess regionala eller topografiska ursprung. Honung av speciell beteckning kan också skyddas inom ramen för rådets förordning (EEG) nr 2081/92(4), om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel. Så kan också ske inom ramen för rådets förordning (EEG) nr 2082/92(7) om särartsskydd för jordbruksprodukter och livsmedel.

Beträffande märkning beslöt kommissionen, efter parlamentets yttrande i maj 1999, att ändra sitt förslag så att det blir obligatoriskt att vid märkningen ange honungens ursprung, i de fall det handlar om ett land utanför gemenskapen. För övrigt föreskrivs i förslaget till direktiv en tillämpning av rådets direktiv 79/112/EEG(5) om märkning och presentation av livsmedel. I detta finns bestämmelser om vilka uppgifter som skall förekomma vid märkning av livsmedel, särskilt för uppgifter om produktens hållbarhet.

Dessutom föreskrivs ytterligare märkningskrav i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97(6) om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser. Syftet med dessa är att säkerställa att den slutkonsumenten får tillfredsställande information, särskilt om förekomsten av livsmedelsingredienser som framställts av genetiskt modifierade organismer.

För närvarande diskuterar de italienska myndigheterna och kommissionen ansökan om att för särartsskydd registrera beteckningen hel jungfruhonung. De sista kompletterande uppgifterna i ärendet mottogs i oktober 1999.

(1) EGT L 173, 1.7.1997. Förordningen ändrades genom rådets förordning (EG) nr 2070/98 (EGT L 265, 30.9.1998).

(2) EGT L 221, 12.8.1974. Direktivet ändrades genom Anslutningsakten 1985.

(3) KOM(1995) 722 slutlig.

(4) EGT L 208, 24.7.1992. Förordning (EEG) nr 2082/92 ändrades genom Anslutningsakten 1994.

(5) EGT L 33, 8.3.1979. Direktivet ändrades senast genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/4/EG (EGT L 43, 14.2.1997).

(6) EGT L 43, 14.2.1997.

(7) EGT L 208, 24.7.1992. Förordning (EEG) nr 2082/92 ändrades genom Anslutningsakten 1994.