ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1515/97 från Markus Ferber (PPE) till rådet (5 maj 1997)

Ämne: Planerad avskaffning av tullfri försäljning i Europeiska unionen till 30 juni 1999

Egentligen borde den tullfria försäljningen ha avskaffats i och med att vitboken om den gemensamma inre marknaden trädde i kraft i januari 1993. Av ekonomiska och sysselsättningspolitiska skäl såg rådet sig dock föranlåtet att behålla den tullfria försäljningen till den 30 juni 1999 för att ge de berörda parterna möjlighet att anpassa sig till den nya situationen. Under tiden har det sysselsättningspolitiska läget i EU försämrats, vilket lett till att omställningen till den nya situationen inte genomförts alls eller bara i mycket liten omfattning. Någon djupgående förbättring av läget är knappast att vänta till den 30 juni 1999.

1. Vad gör rådet för att konkret motarbeta de negativa effekter som avskaffandet av den tullfria försäljningen medför (arbetslöshet, skatteintäkter)?

2. Görs det några bemödanden inom rådet för att förlänga denna frist en gång till, inte minst med det argumentet att det på grund av de 15 olika skattesystemen i medlemsstaterna fortfarande inte finns någon verklig inre marknad?

3. Har rådet lagt fram några yttranden om de negativa effekter som avskaffandet av den tullfria försäljningen kan förväntas få?

Svar (6 augusti 1997)

Som den ärade parlamentsledamoten anger i sin fråga, beslutade rådet då det antog direktiven om avskaffandet av fiskala gränser från och med den 1 januari 1993 att avskaffa skattefri försäljning för resande i trafik inom gemenskapen från och med den 30 juni 1999.

Orsaken till denna åtgärd var att denna försäljning är oförenlig med förekomsten av en inre marknad utan gränser.

Rörligheten mellan två medlemsstater för varor som enskilda personer har köpt för personligt bruk har inte längre några följder ur skattesynpunkt. Enskilda personer kan därför köpa varor som är avsedda för eget bruk i vilken medlemsstat som helst och ta med sig dessa varor till vilken som helst annan medlemsstat utan att behöva förtulla dem eller betala skatt vid gränsen. I denna situation var det inte längre motiverat att tillämpa skattefrihet för resande. Man måste komma ihåg att skattefri försäljning till resande till länder utanför gemenskapen fortfarande finns kvar.

Rådet förlängde temporärt den skattefria försäljningen till resande inom gemenskapen till och med den 30 juni 1999, för att mildra de sociala och regionala svårigheter som ett plötsligt avskaffande av denna försäljning skulle kunna leda till. Det var alltså en fråga om att ge tillräcklig tid åt de berörda sektorerna (flygplatsmyndigheter, flygbolag, färjebolag, producenter av varor som vanligtvis säljs i skattefria butiker och innehavarna av sådana butiker) att förbereda sig för upphörandet av den skattefria försäljningen inom gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2871/97 från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Fri rörlighet

Vilka framsteg har gjorts beträffande Europeiska socialfondens målsättning att ¨främja möjligheterna till sysselsättning och arbetstagarnas geografiska och yrkesmässiga rörlighet¨ inom gemenskapen, särskilt vad avser långtidsarbetslösa personer och åtgärder för att underlätta inträde på arbetsmarknaden för unga personer och personer som varit utestängda från arbetsmarknaden?

Svar från Padraig Flynn på kommissionens vägnar (15 oktober 1997)

De övergripande målen för Europeiska socialfonden som anges i artikel 123 i EG-fördraget och citeras av parlamentsledamoten har fastställts av rådet i förordning (EEG) nr 2084/93 om ändring av förordning (EEG) nr 4255/88 (¨förordningen om Europeiska socialfonden¨) ((EGT L 193, 31.7.1993. )). I artikel 1 i denna förordning anges att stöd skall ges till åtgärder som syftar till att, inom ramen för mål 3, underlätta integration i yrkeslivet av långtidsarbetslösa och ungdomar, underlätta integrationen av människor som drabbats av utestängning från arbetsmarknaden, främja lika möjligheter för kvinnor och män på arbetsmarknaden, samt till att, inom ramen för mål 4, underlätta anpassningen för arbetstagare, särskilt de som hotas av arbetslöshet, till industriella förändringar och förändringar i produktionssystemen.

I de årliga rapporterna om strukturfonderna redogörs för de framsteg som gjorts i strävan att uppnå dessa mål. Den sjunde rapporten om strukturfonderna 1995 ((KOM(96) 502 slutlig. )) publicerades i september 1996. Vidare upplysningar om Europeiska socialfondens verksamhet och verksamhetens inordnande i strukturfondernas allmänna verksamhet återfinns i den första rapporten om ekonomisk och social sammanhållning ((KOM(96) 542. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2569/97 från Glyn Ford (PSE) till rådet (28 juli 1997)

Ämne: Protokollet om asyl

Skulle det protokoll som hindrar medborgare i en medlemsstat att söka asyl i andra medlemsstater, som antogs vid toppmötet i Amsterdam, upphöra att gälla om en medlemsstats respekt för de mänskliga rättigheterna blev ifrågasatt?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2568/97 och E-2569/97 (7 november 1997)

I nuläget anser rådet det olämpligt att kommentera protokollet i fråga eftersom fördraget, som protokollet är en del av, ännu inte har trätt i kraft.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3026/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Framtidens bullerpolitik (grönboken)

Om kommissionens grönbok ¨Framtidens bullerpolitik¨ (KOM(96) 0540) påpekas följande: Ekonomiska och sociala kommittén godtar att man tar till de ekonomiska styrmedel som har föreslagits av kommissionen, medan den tillbakavisar införandet av skatteåtgärder som är avsedda att ¨straffa¨ de som är ansvariga för bullret eller som en källa till skatteintäkter för den offentliga administrationen.

Kommissionen ombeds att inte tillåta att användandet av ekonomiska styrmedel ersätter fastställandet av kriterier för gränsvärden angående acceptabla bullernivåer.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3023/97, E-3024/97, E-3025/97, E-3026/97, E-3027/97 och E-3028/97 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (5 november 1997)

Kommissionen är väl medveten om de olika frågor som parlamentsledamoten tar upp.

Med utgångspunkt från de olika synpunkter som framförts efter offentliggörandet av grönboken om buller, och särskilt den resolution som antogs av Europaparlamentet, slutför kommissionen nu arbetet med framtida åtgärder för att minska bullret. Man planerar att integrera dessa åtgärder i ett sammanhängande och realistiskt program. En viktig del av programmet kommer naturligtvis att bestå av samordning och samråd mellan de olika aktörer som berörs av bullerproblematiken. Kommissionen har inte för avsikt att förespråka någon särskild åtgärd, utan planerar att i lika stor utsträckning använda sig av de olika instrument som finns tillgängliga. Kommissionen har heller inte för avsikt att använda ekonomiska instrument i stället för att fastställa utsläppsnormer. Man kommer dessutom att undvika lösningar som medför att trafiken i högre grad skulle bestå av transportmedel med större inverkan på miljön.

Det är slutligen nödvändigt att fastställa mål för att kunna vidta åtgärder för att minska bullret. Kommissionen undersöker för närvarande de olika möjligheterna för att definiera och fastställa dessa mål.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2873/97 från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Fri rörlighet

Kommissionär Monti informerade mig, i sitt svar på frågan för skriftligt besvarande E-0060/97 ((EGT C 186, 18.6.1997, s. 217. )), om att kommissionen till följd av Europeiska gemenskapernas domstols dom i målet Antonissen anser att det är rimligt att medborgare i en medlemsstat får söka arbete i en annan medlemsstat under minst sex månader.

Varför är då överföringen av arbetslöshetsersättning begränsad till tre månader när en arbetslös person åker till en annan medlemsstat för att söka arbete?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2873/97 och E-2875/97 ingivna av Pádraig Flynn för kommissionen (2 oktober 1997)

Medlemsstaternas socialförsäkringssystem samordnas enligt rådets förordning (EEG) nr 1408/71 och 574/72 ((Uppdaterad genom förordning (EEG) nr 118/97 (EGT L 28, 30.1.1997), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1290/97 (EGT L 176, 1.7.1997). )) I dessa förordningar fastställs en rätt att exportera vissa socialförsäkringsförmåner till personer som är bosatta i en annan medlemsstat. Det skall dock påpekas att enligt artikel 69 i förordning (EEG) nr 1408/71 är rätten till att exportera arbetslöshetsunderstöd begränsad till en period på tre månader och endast om syftet är att söka arbete i en annan medlemsstat.

Detta system har upprätthållits av domstolen av det skälet att rätten till arbetslöshetsstöd är knuten till att personen står till arbetsmarknadens förfogande i den aktuella medlemsstaten. Genom att knyta villkor till de förmåner som beviljas till arbetslösa som aktivt söker arbete har gemenskapsrätten använt sin befogenhet när det gäller att genomföra fri rörlighet för arbetstagare på rätt sätt. ((Dom av den 8.4.1992, mål C-62/91, Gray, I-2737. ))

Kommissionen är dock av den uppfattningen att perioden på tre månader bör förlängas, eftersom det med tanke på situationen på arbetsmarknaden kan vara nödvändigt med mycket längre tid för att finna ett arbete. Därför har den redan 1980 föreslagit en förlängning av denna period ((EGT C 189, 9.7.1980 )). Detta förslag har lagts fram igen i en ändrad version i januari 1996 ((EGT C 68, 6.3.1996 )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2478/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Natura 2000

1. Har kommissionen diskuterat hur de olika generaldirektoraten skall samarbeta för att utnyttja strukturfonderna och den gemensamma jordbrukspolitiken för att finansiera förvaltningsplaner och skydda värdefulla områden?

2. Ett av de största problemen i samband med att länderna i Central- och Östeuropa skall gå med i EU är hur man skall hindra deras naturarv från att förstöras. Hur långt har de ansökande länderna kommit i sina ansträngningar för att införliva lagstiftning och genomföra Habitat-direktivet och Natura 2000-programmet? När de blir medlemmar i EU kommer Phare-programmet (som för närvarande finansierar lagstiftningens införlivande och genomförandet) att läggas ned. Hur kommer kommissionen att säkerställa att tillräckliga resurser avsätts för att dessa länder skall kunna fortsätta processen efter att de har blivit medlemmar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (26 september 1997)

1. Enligt rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter ((EGT L 206, 22.7.1992. )), det så kallade Habitatdirektivet, skall medlemsstaterna meddela kommissionen vilka summor de beräknas behöva för att bevara prioriterade livsmiljöer samt prioriterade arter inom Natura 2000-områden. Till dags dato har ingen medlemsstat vidarebefordrat några sådana uppgifter, som är oundgängliga om man skall kunna anta en plan för gemenskapens medfinansiering.

Kommissionen har dock redan haft kontakter för att undersöka i vilken utsträckning man kan införliva Natura 2000 med de befintliga finansiella instrumenten, som för övrigt redan inbegriper många miljöåtgärder inom jordbruket, för att exempelvis skydda naturområden av särskilt stort intresse.

2. Efter att tio länder i Central- och Östeuropa inlämnat ansökningar om medlemskap i gemenskapen följer kommissionen noga hur det går med tillnärmningen av dessa länders lagstiftning till gemenskapens lagstiftning, inbegripet den naturskyddslagstiftning som ingår i gemenskapens regelverk på miljöområdet. Kommissionens yttrande ((KOM(97) 2001-2010. )) innehåller en utvärdering av de associerade ländernas ställning med hänsyn till gemenskapens regelverk. I de flesta av dessa länder finns det en lång tradition av naturskydd och stora framsteg har gjorts i fråga om antagandet av lagstiftning för att genomföra direktiv 92/43/EEG.

I meddelandet ¨Agenda 2000: För en förstärkt och utvidgad union¨ ((KOM(97)2000. )), som kommissionen nyligen har lagt fram, föreslår kommissionen att stödet inför medlemskapet skall utökas från och med år 2 000. Utöver PHARE kommer det att röra sig om stöd till jordbruksutveckling och stöd till strukturåtgärder. Efter anslutningen kommer de nya medlemsstaterna att kunna få stöd till skydd av naturarvet inom ramen för gemenskapens olika finansiella instrument.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3022/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Bättre produktion och saluföring av honung

Min fråga gäller förslaget till rådets förordning (EG) om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung inom gemenskapen (KOM(96) 0596 - 96/0282 (CNS)) ((EGT C 378, 13.12.1996, s. 20. )).

Eftersom de medel som avsätts för sektorn anses vara otillräckliga, undrar jag om kommissionen kan säkerställa att förslaget kommer att införa ett symboliskt stöd per bikupa både för professionella och icke-professionella biodlare.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3019/97, E-3020/97, E-3021/97 och E-3022/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (29 oktober 1997)

Till att börja med vill kommissionen fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att rådets förordning (EG) nr 1221/97 om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung ((EGT L 173, 1.7.1997. )) antogs den 25 juni 1997.

I förordningen anges som prioriterade åtgärder bland annat teknisk hjälp till biodlare, vilket kan inbegripa utbildning av unga jordbrukare som är intresserade av biodling. Förordningens syfte är att förbättra produktionen och saluföringen av honung. Därför är det inte fråga om ett sanitärt program för att utrota sjukdomar. Enligt förordningen kan gemenskapen bidra ekonomiskt till nationella program, och förordningen gäller i princip alla biodlare utan åtskillnad.

För import och kvalitetskrav på honung som saluförs inom gemenskapen gäller rådets direktiv 74/409/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om honung ((EGT L 221, 12.8.1974. )). Ett förslag till ändring av detta direktiv håller för närvarande på att behandlas av parlamentet och rådet.

Honung med ursprung i länder utanför gemenskapen är underkastade samma kontrollregler som den som produceras i gemenskapen, i enlighet med rådets direktiv 89/397/EEG om offentlig kontroll av livsmedel ((EGT L 186, 30.6.1989. )). Det är de nationella myndigheternas sak att vidta alla erforderliga åtgärder för att säkerställa att kontrollen är effektiv och i överensstämmelse med detta direktiv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3038/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Diskriminering på grund av ålder

Regeringskonferensen skulle ha vidtagit åtgärder mot diskriminering på grund av ålder och fört in en artikel (6a) i det nya fördraget. Av de dokument att döma, vilka har kommit mig till handa, verkar detta inte ha skett. Trots detta existerar problemet och vi konfronteras varje dag i våra dagliga sysslor med händelser som har med diskriminering att göra. Detta pågår, märk väl, i en tid då de europeiska medborgarnas medelålder konstant och nästan påtagligt ökar.

Kommissionen ombeds att vidta åtgärder med anledning av detta, speciellt vad gäller en harmonisering av de bestämmelser som reglerar uttagningsproven och respekten för dessa.

Svar från Padraig Flynn på kommissionens vägnar (24 november 1997)

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att man i och med Amsterdam-fördraget har infört en ny rättslig grund för antagande av gemenskapsåtgärder som syftar till att bekämpa bland annat diskriminering på grund av ålder (artikel 6a i EG-fördraget).

Kommissionen kommer att överväga eventuella åtgärder som är lämpliga att vidta på detta område efter det att Amsterdam-fördraget har ratificerats.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3286/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Förfrågan om extra stöd med anledning av jordbävningen i Umbrien och Marche

Under den sista veckan i september orsakade ett kraftigt jordskalv enorma skador i Italien, särskilt i regionerna Umbrien och Marche.

För det första blev hela centrala bostadskvarter oframkomliga, till stort besvär för befolkningen. För det andra skadades delar av kulturarvet, framför allt staden Assisi.

Skulle kommissionen kunna bevilja extra finansiellt stöd till

1. den drabbade befolkningen,

2. återuppbyggnad av drabbade stadscentra, och

3. restaurering av drabbade konsthantverk?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-3220/97 och P-3286/97 ingivna av Jacques Santer på kommissionens vägnar (4 november 1997)

Kommissionen önskar uttrycka sitt deltagande med offren för de jordbävningar som föröder de italienska regionerna Umbrien och Markerna sedan slutet av september 1997. Kommissionen är medveten om den extrema omfattningen av de skador som drabbat EU-medborgarna i dessa regioner och om de allvarliga förluster som åsamkats ett kulturarv av oskattbart värde.

När det gäller nödhjälp från gemenskapen till människor inom unionen som drabbats av katastrofer vill kommissionen påminna parlamentsledamoten om att man i 1997 års budget inte har anslagit tillräckligt med pengar till budgetposten i fråga (B4-3400) för att en brådskande hjälpinsats skall kunna sättas in för drabbade europeiska medborgare.

Vad beträffar hjälp av strukturell karaktär har jordbävningarna drabbat områden som är starkt landsbygdsbetonade. Sådana områden tillmäts särskild vikt av kommissionen och Umbrien och Markerna utgörs nästan helt av mål 5b-områden.

Presidenterna för de båda regionerna har riktat en begäran till kommissionen om ändring av programplaneringen för mål 5b med anledning av de nya prioriteter och behov som denna allvarliga jordbävning skapat.

Kommissionen bekräftar sin beredvillighet att inom ramen för partnerskapet vidta de åtgärder som behövs för att komplettera de samlade programplaneringsdokumenten för mål 5b med särskilda insatser för återuppbyggnad. Inom ramen för detta kommer möjlighet finnas att göra insatser för det konstnärliga och arkitektoniska kulturarvet, för produktionspotentialen och för återuppbyggnad av byar.

Vad beträffar restaureringen av kulturarvet tillkännagav kommissionen den 1 oktober 1997 att den kommer att ge katastrofhjälp till en summa av 100 000 ecu. Pengarna tas från anslag för bevarande av kulturarvet och skall användas för att täcka en del av kostnaderna för restaurering av Den helige Franciskus kyrka i Assisi och då särskilt de fresker som skadades i samband med den katastrofala jordbävningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3260/97 från Clive Needle (PSE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Kylskåp- och fryssäkerhet

En kombination av kylskåp/frys som drivs med en enda kontrollanordning är endast avsedd för att användas i omgivande temperaturer över 10°C.

Det brittiska standardiseringsinstitutet, den brittiska konsumentföreningen och Gruppen konsumenter i Europa är angelägna om detta och anser att konsumenterna inte uppmärksammas tillräckligt på följderna när de väljer en apparat.

Om till exempel en kylskåp/frysanordning stängs av automatiskt när innehavaren är frånvarande, till exempel under vintern när temperaturen ofta faller under 10°C, och sedan sätts igång igen när temperaturen stiger, kan maten inuti tina upp och därefter bli nedfryst igen utan innehavarens vetskap. Dessutom skulle innehavaren inte få någon ersättning av sina försäkringsgivare eftersom anordningen inte skulle anses som bristfällig. Detta visade sig i ett brittiskt fall.

Känner kommissionen till detta problem? Vad anser kommissionen att livsmedelssäkerheten får för följder? Vilka önskemål har framställts till den europeiska organisationen för standardisering inom elområdet (CENELEC) för att hänsyn tas till denna fråga?

Svar avgivet av Martin Bangemann på kommissionens vägnar (25 november 1997)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3191/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Missbruk av en dominerande ställning från Europeiska fotbollsförbundets sida

Kan kommissionen intyga att den noga utreder ett klagomål från ligaföreningen om att Europeiska fotbollsförbundets beslut att vägra vinnarna av Coca-Cola Cup att delta i Europacupen är ¨missbruk av en dominerande ställning¨ enligt artikel 85 och 86?

Är kommissionen medveten om att dominoeffekterna för mindre fotbollsklubbar kan bli katastrofala om Europeiska fotbollsförbundet tillåts att följa denna handlingslinje, eftersom sponsorer och tv-stationer överger turneringarna?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (31 oktober 1997)

Ja, kommissionen utreder för närvarande ett klagomål från den brittiska nationella fotbollsligan mot Europeiska fotbollsförbundet (UEFA) för att avgöra om UEFA:s beslut är förenligt med gemenskapens konkurrensregler. Kommissionen har redan meddelat ligaföreningen om detta.

Bedömningen måste göras utifrån alla fakta, inklusive de som anförs i det andra stycket i parlamentsledamotens fråga. De måste sättas in i sitt riktiga ekonomiska sammanhang och hänsyn måste tas till denna sektors särskilda art. En utredning av klagomål skall företas enligt de fastställda förfarandena - i detta fall rådets förordning (EEG) nr 17/62 om tillämpningen av artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget ((EGT 13, 21.2.1962. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2546/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Klein Constantia (Vin de Constance)

Mot bakgrund av kommissionens svar på frågan för skriftligt besvarande nummer P-1070/97 ((EGT C 319, 18.10.1997, s. 225. )) har jag rådgjort med ¨British Wine Standards Board¨, som har upplyst mig om att ert svar är felaktigt eftersom artikel 70 i rådets förordning (EEG) nr 822/87 ((EGT L 84, 27.3.1987, s. 1. )) förbjuder barer att importera från tredje land om den totala alkoholhalten överstiger 15 volymprocent.

Kan kommissionen klargöra om dess första svar är riktigt samt om det har införts annan lagstiftning som gör det tillåtet att importera vinet Klein Constantia till Europeiska unionen och om det är av den anledningen som detta vin säljs i Danmark och Tyskland?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (8 oktober 1997)

Med anledning av frågan om import av vinet Klein Constantia till gemenskapen skulle kommissionen vilja klargöra för parlamentsledamoten att det svar som han fick på den skriftliga frågan P-1070/97 gällde en fråga om märkning av vin och i den frågan står kommissionen fast vid sitt ställningstagande.

Den fråga som parlamentsledamoten nu ställer angående alkoholhalten faller under bestämmelserna om produktion och utveckling av vin.

Faktum är att det i artikel 70.1 b, första strecksatsen i förordning (EEG) nr 822/87 fastställs att ett importerat vin inte får ha en total alkoholhalt på mer än 15 % vol. (med undantag för likörviner i andra kategorier).

För viner av hög kvalitet med geografisk beteckning och med vissa särskilda produktionsegenskaper (t.ex. vin framställt av druvor som är angripna av gråmögel) kan man emellertid göra undantag från denna regel. Ett sådant undantag har beviljats av rådet inom ramen för bilaterala avtal för vissa viner med ursprung i tredje land, genom vilka det garanteras att alkoholhalten i de berörda vinerna inte har höjts. Eftersom inget sådant avtal har ingåtts med Sydafrika kan vinet Klein Constantia inte ens efter den 1 september 1997 få säljas i gemenskapen under beteckningen vin om dess alkoholhalt överstiger 15 % vol.

Kommissionen har inlett en undersökning hos de berörda medlemsstaterna beträffande de uppgifter som parlamentsledamoten åberopar.