SKRIFTLIG FRÅGA E-2775/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Konsolidering av yrket som turistguide i Grekland

I Grekland finns det idag inget system för att auktorisera turistguider och fastställa vilka villkor som gäller för utfärdande av ett särskilt kort som intygar att innehavaren är turistguide.

På senare tid har diskussioner inletts mellan intressegrupper och regeringen om att utarbeta ett lagförslag om villkoren för erkännande av detta yrke. Denna dialog skulle underlättas om kommissionen kunde svara på nedanstående frågor:

1. Anser kommissionen att ett enkelt intyg från arbetsgivaren är tillräckligt för att ett särskilt kort skall kunna utfärdas som intygar att innehavaren är turistguide? Man skulle kunna kräva tyngre vägande handlingar som intygar att personen i fråga utövar yrket, till exempel dennes självdeklaration eller registerutdrag från den erkända sammanslutning som de som hittills är utbildade på området tillhör?

2. Anser kommissionen att man i lagförslaget måste ta hänsyn till bestämmelserna i artikel 7 i direktiv 75/368/EEG(1) såsom två års yrkeserfarenhet?

3. Anses det nödvändigt, när det gäller erkännande av yrkesutbildning, att en statlig myndighet eller yrkesorganisation godkänner utbildningsintyg eller räcker det med ett intyg om deltagande från ifrågavarande utbildning?

(1) EGT L 167, 30.6.1975, s. 22.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

Reseledare omfattas av rådets direktiv 75/368/EEG av den 16 juni 1975 om åtgärder för att främja det effektiva utövandet av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster inom diverse branscher (ur ISIC-huvudgrupperna 01-85), särskilt övergångsåtgärder för dessa verksamhetsformer(1), medan däremot turistguider, beroende på den utbildning som krävs i de olika medlemsstaterna, omfattas av antingen rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(2) eller rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG(3).

Som svar på de särskilda frågor som parlamentsledamoten ställt om de bestämmelser som borde ingå i lagförslaget om villkoren för erkännande som reseledare i Grekland kan kommissionen påpeka följande:

Först och främst måste man slå fast att det står varje medlemsstat fritt att reglera ett yrke inom det egna landet eller inte. Dessutom påverkas inte de bestämmelser som gäller för de medborgare som har erhållit sin yrkesutbildning i denna medlemsstat av gemenskapsrätten utan utformas helt av medlemsstaten. Direktivet gäller följaktligen bara de gemenskapsmedborgare som har erhållit sin yrkesutbildning i en annan medlemsstat än den där de avser att utöva sitt yrke.

I artikel 9 i direktiv 75/368/EEG föreskrivs att beviset på att villkoren i artikel 5 och 7.1 är uppfyllda (dessa villkor gäller typ och varaktighet på den verksamhet som den sökande utövar i ursprungslandet) skall utgöras av ett intyg som utfärdats av behörig myndighet eller instans i sökandens ursprungsland. Kommissionen anser att med behörig myndighet eller instans i sökandens ursprungsland avses en statlig myndighet eller en instans som getts delegationsrätt av den statliga myndigheten. Beroende på medlemsstat kan det handla om ministerier, länsstyrelser eller handelskammare. Enligt kommissionen räcker det inte med ett vanligt intyg från arbetsgivaren, såvida inte arbetsgivaren är just en instans som getts delegationsrätt av den statliga myndigheten. Inte heller kan ett intyg från skattemyndigheten fungera som intyg i den mening som avses i direktiv 75/368/EEG, eftersom det handlar om en rent ensidig handling från den sökandes sida.

Enligt de senaste upplysningar som kommissionen fått är det länsstyrelserna som för närvarande är behöriga myndigheter i Grekland att utfärda dessa intyg med stöd av presidentförordning 33/1993.

Med tanke på sökande med yrkesutbildning från andra länder anser kommissionen att den lag genom vilken direktiv 75/368/EEG överförs till nationell lagstiftning måste innehålla kriterierna i artikel 7, så att medborgare i de andra medlemsstaterna får tillträde till yrket som reseledare. Genom antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/42/EG av den 7 juni 1999 om införande av en ordning för erkännande av kvalifikationer för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder samt om komplettering av den allmänna ordningen för erkännande av kvalifikationer(4) kan medborgare i de andra medlemsstaterna stödja sig på betygshandlingar och andra utbildningsbevis som de erhållit i ursprungslandet enligt de principer som styr det allmänna systemet för erkännande av yrkeskvalifikationer (artikel 3 i direktiv 1999/42/EG). Det finns också anledning att föreskriva denna möjlighet i den nationella genomförandelagen.

Det intyg som föreskrivs i artikel 7.1 b i direktiv 75/368/EEG som styrker den sökandes yrkesutbildning skall vara godkänt av staten eller bedömas som helt likvärdigt av en behörig yrkesorganisation. Termen intyg definieras inte exakt i direktiv 75/368/EEG och det finns inget som antyder att sökandens utbildning måste ha bedömts. Eftersom utformningen av utbildningarna faller under medlemsstaternas behörighet anser kommissionen följaktligen att frågan om det räcker med ett vanligt närvarointyg måste bedömas av den behöriga yrkesorganisationen i ursprungsstaten.

(1) EGT L 167, 30.6.1975.

(2) EGT L 19, 24.1.1989.

(3) EGT L 209, 24.7.1992.

(4) EGT L 201, 31.7.1999.