ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2844/97 från Klaus-Heiner Lehne (PPE) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Bankavgifter vid införandet av euron

I tidskriften ¨Europa ohne Grenzen¨ (Europa utan gränser) som gavs ut av kommissionen, generaldirektorat - Information, kommunikation, kultur och audiovisuella medier, i form av ett månadsbrev (ISSN 1021-2345) i juni 1997 (redaktionsslut 20 maj 1997) anges på sidan 2 under överskriften ¨Praktiska frågor om euron och svar till våren 1998?¨:

Inga avgifter skall tas ut av användarna för växling av landets valuta till euro efter den 1 januari 1998 utöver ersättning för bankernas verkliga tekniska kostnader.

Med anledning av detta ställer jag följande frågor till kommissionen:

1. Vilka kostnader rör det sig därvid om?

2. Anser kommissionen att det är riktigt att kostnaderna för den nödvändiga växlingen av lagstadgade betalningsmedel skall vältras över på konsumenterna?

3. Är det överhuvudtaget förenligt med det rättsliga läget att ett av statliga myndigheter föranlett utbyte av ett lagstadgat betalningsmedel kan läggas på de enskilda konsumenterna?

4. Eftersom utbytet av de lagstadgade betalningsmedlen i grunden handlar om en administrativ åtgärd från statsmakten, borde inte kostnaderna bestridas av allmänna skattemedel?

5. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att inte de psykologiska förbehåll som stora delar av befolkningen har mot euron ökar genom eventuella ytterligare merkostnader (växlingskostnader)?

6. Är det inte möjligt att förbinda bankerna genom rättsliga övergångsbestämmelser att utforma utbytet så att det är gratis för konsumenten?

7. Hur bedömer kommissionen i samband med frågorna 1-6 domstolens dom av den 15 juli 1997 i diarienummer XI ZR 269/96 och 279/96 om kostnadsbefrielse när det gäller att uppfylla statsmaktens uppgifter genom bankerna? (De aktuella artiklarna i Frankfurter Allgemeinen Zeitung bifogas.)

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (31 oktober 1997)

Kommissionen har undersökt de frågor som parlamentsledamoten ställer. Frågorna diskuterades vid en rundabordskonferens som anordnades den 15 maj 1997 med olika deltagande organisationer och synpunkter har lämnats till kommissionen i synnerhet från finansiella institut och konsumentorganisationer.

Kommissionen kommer med hjälp av en expertgrupp att fortsätta att ingående undersöka dessa frågor under de kommande månaderna. Arbetet kommer att vara avslutat vid slutet av 1997. Kommissionen kommer att lämna ett kompletterande svar till parlamentsledamoten så snart som möjligt.

Kommissionen uppgav i sitt meddelande om de praktiska aspekterna av införandet av euron att man planerar att före slutet av 1997 besluta om en gemensam insats för omräkningskurser är nödvändig i alla de deltagande medlemsstaterna, om en sådan gemensam insats skall genomdrivas genom lagstiftning på nationell nivå eller gemenskapsnivå, om det kan lämnas till marknadskrafterna eller om frivilliga avtal eller riktlinjer för god praxis skall utgöra rättesnöret.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3317/97 från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Hantering av använda katalysatorer

Det är ganska många år sedan man i Grekland beslutade att bilar i bruk skall vara utrustade med katalysatorer och hundratusentals har redan tagits i bruk. Detta innebär också att det nu blivit dags att byta ut många av dessa. Enligt kommissionens svar på min senaste fråga angående detta (1808/96) ((EGT C 385, 19.12.1996, s. 41. )) ¨håller man på att utarbeta ett förslag angående de fordon som skall tas ur bruk,....men förarabetena i anslutning till förslaget har ännu inte slutförts¨.

Jag vill fråga kommissionen om förarbetena i anslutning till förslaget om fordon som skall tas ur bruk nu har slutförts, om katalysatorerna som avlägsnas från de fordon som tas ur bruk utgör en fara för miljön och folkhälsan, samt om kommissionen idag har uppgifter om hur man i Grekland sköter hanteringen av använda bilkatalysatorer?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (1 december 1997)

De förarbeten som nämns av kommissionen i dess svar på fråga 1808/96 från Mihail Papayannakis är nu avslutade, och ett förslag till direktiv om uttjänta fordon antogs av kommissionen den 9 juli 1997 ((KOM(97) 358 slutlig. )). Detta innehåller åtgärder för att förebygga avfall från uttjänta fordon och för att samla in, behandla, materialåtervinna och återvinna sådana fordon, och vidare övervaknings- och upplysningsåtgärder. I synnerhet innehåller den kvantifierade mål för återanvändning, materialåtervinning och återvinning av uttjänta fordon.

Med tanke på det hot begagnade katalysatorer kan komma att utgöra för miljön och folkhälsan krävs det i förslaget att medlemsstaterna ser till att fordonen miljöbehandlas före all vidare behandling. Däri ingår ett miljömässigt säkert borttagande och lagring av katalysatorer i och för återvinning. Förslaget innehåller inte något särskilt återvinningskrav för katalysatorer utan anger återvinnings- och materialåtervinningsnormer för hela fordonet. I direktivet krävs bland annat att medlemsländerna ser till att 85 % av fordonets vikt återanvänds eller återvinns år 2005 (95 % år 2015) och att 80 % återanvänds eller materialåtervinns (85 % år 2015).

Kommissionen har för tillfället inga upplysningar om hur begagnade katalysatorer tas till vara i Grekland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3173/97 från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Nederländernas deltagande i Comenius-programmet

Kan kommissionen meddela vilka nederländska skolor som deltar i Comenius-programmet och med vilka utbytesskolor i andra länder dessa skolor samarbetar?

Känner kommissionen till vilka följder nedskärningarna i budgeten för nederländska skolors deltagande i Comenius-programmet får?

Kan kommissionen meddela vilka belopp som är tillgängliga för de respektive medlemsstaterna vad gäller Comenius-programmet, vilka medlemsstaters medel som skurits ned och hur stora nedskärningarna är för de enskilda medlemsstaterna?

Av vilken anledning har dessa nedskärningar gjorts?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar (24 november 1997)

Sedan Sokrates-programmet inleddes 1995 har 308 skolor i Nederländerna deltagit i Comenius-partnerskap (127 som samordnare och 181 som partner). År 1997 har de partnerskap som samordnas av nederländska skolor kopplat samman skolor i alla deltagarländerna, särskilt i Tyskland, Frankrike, Italien, Norge, Sverige och Förenade kungariket.

Minskningen av 1997 års övergripande budget för Comenius-insats nr 1 får naturligtvis effekter i alla medlemsstater på grund av det beräkningssätt som fastställs i Europaparlamentets och rådets beslut nr 819/95/EG av den 14 mars 1995 om gemenskapens handlingsprogram Sokrates ((EGT L 87, 20.04.1995 )). Följaktligen har Nederländernas budget för insats 1 minskat från 1 059 486 ecu år 1996 till 814 262 ecu år 1997.

Kommissionen är fullt medveten om de svårigheter som minskningen av Comenius-budgeten medför för de deltagande ländernas skolor. För att lindra följderna av denna minskning för skolornas del har kommissionen föreslagit att man mellan de medlemsstater som riskerar att inte kunna uppfylla en stor efterfrågan fördelar den reserv på 5 % av budgeten som föreskrivs i beslutet om Sokrates-programmet. Följaktligen har Nederländerna år 1997 erhållit ett ytterligare belopp på 51 535 ecu (vilket ingår i beloppet på 814 262 ecu) som har tagits ur reserven på en miljon ecu för insats 1 i Comenius.

Minskningen av budgeten för Comenius*insats 1 följer av minskningen av den tillgängliga budgeten för Sokrates-programmet för 1997 (174 miljoner ecu 1997 i stället för 198 miljoner ecu 1996). För att kunna möta utbildningsvärldens förväntningar har kommissionen av denna anledning ansökt om en ökning av budgeten för Sokrates. Inom ramen för medbeslutandeförfarandet utreds för närvarande denna ansökan av parlamentet och rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3204/97 från Jean Querbes (GUE/NGL) till kommissionen (9 oktober 1997)

Ämne: Produktion av durumvete

Europeiska gemenskapen som tidigare exporterade durumvete har nu blivit nettoimportör, med ett ökande underskott. Anser inte kommissionen att denna ändring i utvecklingen beror på att systemet för ersättning till durumveteproducenterna ändrats enligt produktionsområden?

Är kommissionen villig att föreslå en förbättring av systemet för att göra det möjligt för Europeiska gemenskapen att öka sin produktion och minska sitt underskott?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (22 oktober 1997)

Kommissionen anser att den aktuella situationen på marknaden för durumvete, som kännetecknas av ett produktionsunderskott i gemenskapen, beror på extrema väderförhållanden som påverkar både kvantiteten och kvaliteten på produktionen i Europa.

När det gäller stödsystemet för durumvete lade kommissionen i juli 1996 fram ett förslag till ändring av det system som särskilt gäller durumvete ((KOM (96) 361 slutlig. )) som redan har blivit föremål för ett positivt yttrande från parlamentet och som för närvarande granskas av rådet. Kommissionen uppskattar att de samlade föreslagna åtgärderna och i synnerhet fastställandet av en maximal areal som garanteras av varje medlemsstat som producerar durumvete, är tillräckliga för att man, utan hänsyn till väderförhållandena, skall kunna garantera den europeiska industrins försörjning av durumvete. För övrigt har kommissionen i ¨Agenda 2000¨ ((KOM (97) 2000 slutlig. )) markerat sin avsikt att inte ändra de tilläggsåtgärder som för närvarande tillämpas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3225/97 från Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) till kommissionen (9 oktober 1997)

Ämne: Fiskeavtalet med Marocko och kontrollsystemen

I sitt svar på min fråga P-2712/97 glömde kommissionen att redogöra för sin åsikt om de marockanska övervakningsfartygens system för kontroll och uppspårning. Erbjuder detta system tekniska garantier och är det standardiserat? Vad har kommissionen att säga om detta?

Kommissionen sa i sitt svar att de marockanska myndigheterna ¨i allmänhet¨ inom de 48 timmar som fastställts i fiskeavtalet informerar kommissionen om de beslagtaganden av fiskebåtar som skett.

Hur många beslagtaganden har de marockanska myndigheterna informerat kommissionen om inom den angivna tidsfristen och hur många gånger har tidsfristen inte respekterats?

Vilka resultat i fråga om dessa beslagtaganden uppnåddes vid det sammanträde för den gemensamma kommittén EU-Marocko som kommissionen refererar till i sitt svar på min tidigare nämnda fråga?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (5 november 1997)

Enligt internationell rätt har de marockanska myndigheterna ensam behörighet att övervaka sina vatten. Det tillkommer således inte kommissionen att uttrycka åsikter om tekniska övervakningsinstrument som installerats på tredje lands fartyg.

Sedan avtalet trädde i kraft 1995 har 39 fartyg från gemenskapen inspekterats. Av dessa 39 fall har 14 inte meddelats inom den tidsfrist på 48 timmar som föreskrivs i avtalet.

Det bör dock påpekas dels att 3 av dessa 14 förseningar skedde till följd av marockanska helgdagar och att dessa tre inspektioner meddelades den första arbetsdagen efter helgdagarna av de marockanska myndigheterna, och dels att 9 förseningar inträffade under de åtta första månaderna som avtalet tillämpades (mellan december 1995 och augusti 1996).

Efter ett ingripande av kommissionen har man kunnat konstatera att situationen förbättrats avsevärt, eftersom endast två förseningar sedan augusti 1996 kan anses som icke-berättigade.

Denna fråga kommer ånyo att tas upp med de marockanska myndigheterna vid nästa gemensamma kommissionsmöte som föreskrivs inom ramen för fiskeavtalet. Detta möte kommer att föregås av ett möte mellan gemenskapen och Marocko i en arbetsgrupp, som senast sammanträdde i juli 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3439/97 från Nel van Dijk (V) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Föräldraledighet för egna tjänstemän

Den 3 juni 1996 godkände rådet direktivet 96/34/EG ((EGT L 145, 19.6.1996, s. 4. )) om ramavtalet om föräldraledighet. Medlemsstaterna har två år på sig för att uppfylla föreskrifterna i detta direktiv. Det faller sig av sig självt att institutionerna följer direktivet. Nu börjar det bli tid för inlämning av ett förslag till ändring av tjänstevillkoren för tjänstemännen vid Europeiska unionens institutioner. När kan parlamentet se fram emot ett sådant förslag?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (2 december 1997)

Tjänsteföreskrifterna omfattar redan bestämmelser om tjänstledighet som beviljas av personliga skäl. Enligt artikel 40 i föreskrifterna kan en tjänsteman i undantagsfall och på egen begäran beviljas tjänstledighet utan lön av personliga skäl under ett år. Tjänstledigheten kan förlängas med ytterligare två perioder om ett år vardera. Om ansökan gäller tjänstledighet för vård av små barn kan tjänstledigheten förlängas med ett år fyra gånger. Denna möjlighet används av kommissionens tjänstemän. Av 335 pågående tjänstledigheter av personliga skäl har 89 beviljats för att ge en förälder möjlighet att vårda ett eller flera små barn.

Möjligheterna att införa begreppet föräldraledighet i tjänsteföreskrifterna studeras för närvarande och kan komma att bli föremål för ett förslag i samband med utarbetandet av ett generellt förslag till förbättringar av tjänsteföreskrifterna som kommissionen avser att lägga fram innan dess mandat löper ut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3415/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (28 oktober 1997)

Ämne: Världshandel och djurskydd

I artikel XX räknas det med ett antal anledningar som kan övervägas i samband med handelsrestriktioner, däribland skydd för människors och djurs liv och hälsa samt respekten för befolkningens allmänna moraluppfattning (public morals).

1. Hur skall dessa regler tolkas? Kan dessa bestämmelser i princip tolkas som att EU:s djurskyddsstandarder kan upprätthållas respektive förbättras utan att detta möter motstånd?

2. På vilket sätt fastställs i konkreta fall gränserna för en avvägning? Till vilken grad måste negativ inverkan på djurhälsan tolereras och när är det tillåtet med handelsrestriktioner? Vem fastställer vad som motsvarar allmänhetens moraluppfattning? Och så vidare.

3. I vilken utsträckning täcks skydd för djurens välbefinnande eller skydd mot psykiskt lidande, exempelvis ångest?

4. Kan en tolkning som tar hänsyn till djurskyddet i förekommande fall drivas igenom även internationellt eller måste Världshandelsorganisationens bestämmelser göras mer konkreta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3414/97, E-3415/97, E-3417/97 och E-3418/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (24 november 1997)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2569/94 från Christine Oddy ((EGT C 145, 12.6.1995. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2834/97 från María Sornosa Martínez (GUE/NGL) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Bevarande av mossen Pego-Oliva i Valencia, Spanien

Förra året formulerades en fråga till kommissionen (E-1387/96) ((EGT C 356, 25.11.1996, s. 33. )) om mossen Pego-Oliva. Rit Bjerregaard svarade för kommissionens räkning på frågan den 11 juli 1996. I detta svar påpekades det att kommissionen hade tagit kontakt med de spanska myndigheterna för att inhämta information om genomförandet av vissa projekt, förmodligen olagliga, i området. I samband härmed påmindes myndigheterna om att det till följd av att området förklarats som särskilt skyddsområde enligt direktiv 79/409/EEG ((EGT L 103, 25.4.1979, s. 1. )) om fåglar, i förväg måste göras en bedömning av alla planer och projekt som kan ha inverkan på området (artikel 6 i direktiv 92/43/EEG ((EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. )) om livsmiljöer). Enligt kommissionsledamot Bjerregaard tillkännagav kommissionen även sin avsikt att ställa in finansieringen via Life om de spanska myndigheterna inte kunde ge ett tillfredsställande svar.

1. Har kommissionen fått den information den begärde av de spanska myndigheterna?

2. I det fall kommissionen har fått denna information, anser den att den är tillfredsställande?

3. Kan kommissionen ange i vilket stadium frågan befinner sig?

4. Kan kommissionen tillhandahålla denna information?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (9 oktober 1997)

1. Kommissionen känner till vad som hände i Marjal de Pego-Oliva. Bevarandet av detta område är ett av målen för projektet Life B4-3200/92/15183 (Primera y segunda fases del programa de acciones para la conservación de los Humedales de el Hondo de Elche y Valencia hispànica, en la Comunidad Valenciana, Espana). Kommissionen har upprepade gånger skrivit till Valencias regionala miljömyndighet, stödmottagare för Life-projektet. Eftersom svaren var ofullständiga vände sig kommissionen återigen till stödmottagaren i juli 1997. Detta brev har ännu inte besvarats.

2. Kommisionen är bara delvis tillfredsställd med stödmottagarens svar. Enligt de upplysningar som kommissionen förfogar över har de huvudsakliga åtgärderna som vidtagits varit ett klagomål framfört av naturreservatets direktör mot borgmästaren i Pego vad gäller ett eventuellt lagstridigt ingrepp mot naturresurserna och miljön, ett förvaltningsbeslut av Consejería de Medio Ambiente att upphöra med all jordbruksverksamhet på sumpmarksområdet, och ett juridiskt beslut av behörig domare som förbjuder all verksamhet på sumpmarksområdet, ålägger civilgardet övervakningen av området, och tillåter rättsliga åtgärder mot konstaterade överträdelser.

3*4. Med vetskap om att rättsliga åtgärder har vidtagits i Spanien avser kommissionen att granska detta fall tillsammans med de spanska myndigheterna vid nästa ¨paketmöte¨ om uppfyllandet av bestämmelserna i miljölagstiftningen och att besöka området denna höst för att kontrollera effekten av de vidtagna rättsliga åtgärderna och genomförbarheten av ytterligare markköp som skall samfinansieras genom Life-Nature.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3385/97 från Fernando Moniz (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Textil- och beklädnadsindustrin inom EU

Arbetsgivarorganisationerna och fackföreningarna inom textil- och beklädnadsindustrin har uttryckt sin oro över branschens framtid, i synnerhet i ljuset av den progressiva integreringen av GATT:s och Världshandelsorganisationens regler.

Kommissionen och Europaparlamentet har betonat att det följaktligen är viktigt att regelbundet utvärdera sektorns utveckling. Denna utvärdering är oumbärlig för att man skall kunna fastställa ramar för eventuella nya åtgärdsplaner.

Inom GD III (industri) utarbetades ett viktigt dokument om analys av textil- och beklädnadsbranschen. Trots att detta dokument vidarebefordrades till DG XII (vetenskap, forskning och utveckling) för en rätt så lång tid sedan, saknas fortfarande, utan godtagbar förklaring, beslut om behandlingen. Med beaktande av ovanstående ställs följande frågor:

Vilka är orsakerna till fördröjningen?

När kommer vi ur denna återvändsgränd som uppstått under tiden och som kan vara till skada för arbetstagare och företag i branschen?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (11 november 1997)

Meddelandet från kommissionen om en handlingsplan för den europeiska textil- och beklädnadsindustrins konkurrenskraft har antagits och sänts till parlamentet ((KOM (97) 454 slutlig )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2657/97 från Patricia McKenna (V) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Djurplågeri i produktionen av griskött

Bland Europeiska unionens konsumenter finns det en växande motvilja mot användningen av bås för suggor och bindning av djuren vilket tillämpas av grisindustrin på grund av de trånga förhållandena under djurens uppfödning. Av denna anledning har Tesco, en stor snabbköpskedja i Förenade kungariket, meddelat att den kommer att införa ett förbud mot försäljning av färskt fläsk som produceras enligt detta system från och med den 1 augusti 1997. Förbudet kommer att utökas till andra produkter av griskött inom ett år.

Tescos beslut har tagits sju år innan ett förbud inom hela Europeiska unionen kan komma att få effekt.

Med tanke på den växande motviljan bland konsumenter kommer Europeiska unionen att omvärdera sitt förbud i syfte att introducera det tidigare för att minska grymheten inom grisindustrin och återupprätta konsumenternas förtroende för produkter av griskött?

Svar (15 januari 1998)

Den 19 november 1991 antog rådet direktiv 91/630/EEG ((EGT L 340, 11.12.1991, s. 33. )) om fastställande av lägsta djurskyddskrav vid svinhållning.

I detta direktiv fastställs bl.a. krav beträffande det fria golvutrymme som skall vara tillgängligt för varje svin som föds upp i grupp, samt bestämmelser om uppfödningsanläggningar.

I direktivet anges det dessutom att det * från och med den 31 december 1995 * är förbjudet att uppföra, bygga om eller bygga till anläggningar i vilka suggor eller gyltor hålls bundna.

Den behöriga myndigheten får dock bevilja undantag så att anläggningar som uppförts före den 1 januari 1996 får fortsätta att användas under en övergångsperiod (t.o.m. den 31 december 2005).

I artikel 6 i ovan nämnda direktiv anges följande: ¨På grundval av ett yttrande från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén, skall kommissionen senast den 1 oktober 1997 lämna in en rapport till rådet om de svinuppfödningssystem som är förenliga med djurskyddskraven för svin ur en patologisk, zooteknisk, fysiologisk och beteendevetenskaplig synvinkel och om deras socio-ekonomiska effekter. Rapporten skall särskilt ta upp skyddet av de suggor som föds upp under en varierande grad av instängdhetoch i lösdrift och skall även innehålla lämpliga förslag som bygger på slutsatserna i rapporten¨.

Rådet kan försäkra den ärade parlamentsledamoten om att det med erforderlig uppmärksamhet och snabbhet kommer att granska kommissionens rapport och eventuella åtföljande förslag, så snart dessa har lämnats in, och att snarast möjligt fatta beslut om dem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3314/97 från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Tjänstemäns placering i lönegrad

Under de gångna åren har båda delarna av budgetmyndigheten bemödat sig om att stoppa personalkostnaderna.

Därför är de rapporter ännu konstigare, enligt vilka rådet under den senaste tiden har anställt tjänstemän i en högre lönegrad än det uttagningsprov de avlagt. Dvs. det har uppenbarligen kunnat hända att exempelvis någon som bestått uttagningsprovet för lönegrad A7 anställs i lönegrad A5. Ifall att han sedan gick över till kommissionen skulle han tas över som en tjänsteman i lönegrad A5, medan hans kollega som började sin anställning i kommissionen fortfarande arbetade inom lönegrad A7. Jag ställer därför följande frågor:

1. Känner ni till denna anställningspraxis?

2. Anser ni att denna praxis är försvarbar i andan av en sammanhängande personalpolitik för EU-institutionerna?

3. Vilka åtgärder ämnar ni vidta för att avskaffa denna praxis?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (4 december 1997)

Parlamentsledamoten belyser i sin fråga att rådet anställt en person i lönegrad A5 som klarat uttagningsprovet för lönegraderna A7/6. Denna praxis är helt okänd för kommissionen som aldrig skulle kunna godta ett sådant förfarande för sina anställningar. En person som klarar uttagningsprovet för en viss tjänsteklass placerar alltid i denna tjänsteklass och aldrig i någon annan.

Det kan däremot hända, särskilt vad gäller det senast anordnade uttagningsprovet till lönegraderna A5/4 i samband med utvidgningen, att en person som har klarat uttagningsprovet till lönegraderna A7/6 och anställs av en institution, är kvalificerad att söka till ett uttagningsprov till lönegraderna A5/4 som anordnas av denna institution eller av en annan. En tjänsteman i lönegraderna A7/6 kan mycket väl samtidigt ha den efterfrågade yrkeserfarenheten och få sin ansökan godtagen enligt reglerna. Om uttagningsprovet klaras kan den sökande helt enligt reglerna också begära en anställning i en av lönegraderna A5/A4 vid sin institution eller en annan.

Om en av kommissionens tjänstegrenar förfogar över en tjänst och önskar anställa den person som klarat uttagningsprovet på denna tjänst, får inte förvaltningen avslå detta. I fall den sökande finns med på en förteckning över reserver från ett uttagningsprov vid en institution, kan personen i fråga överföras till en annan institution, vilket är en välkänd praxis inom förvaltningen. Kommissionen tillämpar emellertid alltid detta förfarande med största försiktighet.