SKRIFTLIG FRÅGA E-0327/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Hälsoföljder av sändarstationer för mobiltelefoni

I vissa delar av Spanien utplaceras sändarstationer för mobiltelefoniföretag verksamma i respektive område på ett anarkistiskt sätt som inte visar någon respekt för bestämmelser relaterade till miljö, estetik, landskap eller allmän hälsa och säkerhet. För detta förfarande existerar ingen specifik lagstiftning som skulle fastställa villkor för installation av infrastruktur för sådana sändarstationer (samtidigt som det nog existerar bestämmelser för tjänster på området för automatisk mobiltelefoni och bestämmelser om förvaltningens krav på att gemensam infrastruktur skall tillhandahållas av orsaker förknippade med allmänintresset eller med säkerhets- och miljöaspekter). Beslutet att installera sändarstationer ligger i många fall hos den ansvariga enheten hos den lokala myndighet på vars område stationen upprättas. Vidare installeras stationen utan att någon miljökonsekvensbeskrivning eller undersökning av folkhälsoföljder utarbetats och i många fall utan byggnadstillstånd.

På gemenskapsnivå har kommissionen, i samband med sina svar på de skriftliga frågorna nr 274/95(1) 3142/95(2) 737/96(3) och 2304/96(4) om mobiltelefonmaster och skadliga hälsoeffekter av icke-joniserande strålning från dessa master, förbundit sig att låta genomföra en expertundersökning på detta område. Världshälsoorganisationen har redan undersökt vilka skadliga hälsoeffekter dessa master kan få. Har kommissionen för avsikt att genomföra initiativet att på gemenskapsnivå reglera frågan om utplacering av centrala sändarstationer för mobiltelefoni inom ramen för det globala mobiltelefonisystemet (GSM)? Kan kommissionen kräva att den spanska staten utarbetar undersökningar och bestämmelser om miljö- och folkhälsokonsekvenser av installation av mobiltelefoninät?

(1) EGT C 179, 13.7.1995, s. 11.

(2) EGT C 137, 8.5.1996, s. 3.

(3) EGT C 217, 26.7.1996, s. 13.

(4) EGT C 60, 26.2.1997, s. 140.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 mars 2000)

På kommissionens förslag antog rådet den 12 juli 1999 rekommendation 1999/519/EG om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz 300 GHz)(1). Denna text bidrar till att säkerställa bästa möjliga skydd för EU-medborgarnas hälsa. I rekommendationen nämns ingen specifik typ av utrustning. Alla källor till icke-joniserande strålning ingår, bland annat mobiltelefonisystem.

Rådet och parlamentet har också antagit ett direktiv om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse(2). I detta direktiv fastställs de krav som radiosändare skall uppfylla för att få saluföras och användas. Produkterna får således inte vara farliga eller innebära hälsorisker när de används för det avsedda ändamålet. Medlemsstaterna får enligt direktivet begränsa

användningen av hälsoskäl, t.ex. genom att införa vissa minimiavstånd mellan sändare och allmänheten. I direktivet fastställs inga krav när det gäller hur installering av basstationer för mobiltelefoner påverkar den lokala miljön, eftersom detta är en fråga för medlemsstaterna.

För att underlätta tillämpningen av direktiv 73/23/EEG(3) som rör lågspänningsutrustning och direktivet om radioutrustning och teleterminalutrustning har kommissionen gett de europeiska standardiseringsorganen CEN, Cenelec och Etsi i uppdrag att utarbeta harmoniserade europeiska standarder som omfattar säkerhetsaspekter i fråga om elektromagnetiska fält (0 hertz (Hz) 300 gigahertz (GHz) som alstras av produkter, i enlighet med de grundläggande restriktioner och referensnivåer som anges i rekommendation 1999/519/EG när det gäller skydd av människors hälsa. Dessa standarder måste sedan införlivas med nationella standarder och oförenliga nationella standarder måste dras tillbaka.

De kommer att göra det möjligt att vidta miljöskyddsåtgärder som, om det skulle visa sig att befolkningen utsätts för högre värden än de rekommenderade, kommer att leda till att åtgärder för teknisk anpassning vidtas för att undvika att källor till icke-joniserande strålning påverkar folkhälsan och miljön negativt.

(1) EGT L 199, 30.7.1999.

(2) Direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse (EGT L 91, 7.4.1999).

(3) Rådets direktiv 73/23/EEG av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser (EGT L 77, 26.3.1973) med ändringar.