ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3712/97 från Outi Ojala (GUE/NGL) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Transportstrejken i Frankrike

I ett ställningstagande av den 2 november 1997 från tre av kommissionens ledamöter konstateras att de franska transportarbetarnas strejk och det hindrande av vägtransporter som den förorsakar på ett allvarligt sätt skadar effektiviteten på den gemensamma marknaden. I uttalandet konstateras också att det är kommissionens uppgift att säkerställa fri rörlighet för människor och varor samt att se till att den gemensamma marknaden fungerar effektivt.

1. Anser kommissionen att det är dess uppgift att vidta åtgärder för att få slut på strejker som hindrar effektiviteten på den gemensamma marknaden? Hurudana åtgärder skulle det i så fall vara fråga om?

2. Hur definierar kommissionen en strejk som inverkar menligt på den gemensamma marknadens funktion? Vilka branscher, utöver transportbranschen, kan tänkas komma ifråga?

3. Anser inte kommissionen att den genom ett ingripande av det här slaget sätter en av de europeiska medborgarnas grundläggande rättigheter på spel: strejkrätten?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

EU-medborgarnas strejkrätt tillhör de grundläggande rättigheterna i alla medlemsstater och måste därför respekteras av alla parter, inbegripet kommissionen. Däremot varken har eller söker kommissionen befogenheten att vidta åtgärder för att lösa en nationell konflikt mellan arbetsgivare och fackföreningar.

Enligt EG-fördraget får kommissionen ta initiativ för att upprätthålla den fria rörligheten om och när det kan påvisas att en medlemsstat inte har vidtagit de nödvändiga åtgärderna för att själv göra detta.

I det ställningstagande som parlamentsledamoten nämner beskrivs de åtgärder som kommissionen kan vidta och har vidtagit vid tillfällen där en konflikt kan hindra eller hindrar den fria rörligheten. Bland dessa åtgärder ingår skriftliga och personliga kontakter med de berörda ministrarna i den berörda medlemstaten för att påminna dem om deras skyldigheter enligt fördraget eller för att inhämta detaljerade uppgifter om informationsspridning eller åtgärder som har vidtagits i syfte att upphäva blockader och göra tillfälliga trafikomläggningar för att minska följderna av eventuella hinder för transportverksamheten.

Ingen av de åtgärder som kommissionen har vidtagit inskränker dess befogenhet att på lämpligt sätt vidta rättsliga åtgärder mot medlemsstaten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3606/97 från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Kommissionens meddelande om effekterna av införandet av euron på kapitalmarknaderna (KOM (97)0337)

Den andra delen av rapporten tar upp olika överväganden om effekter av införandet av euron på aktiemarknaderna. I det kapitel som behandlar fondbörsens verksamhet ingår följande övervägande:

Eftersom det saknas ett klart samband mellan en akties nominella värde och dess kurs, finns det inga starka skäl för att börsnotera och omsätta värdepapper delvis i euro och delvis i nationella valutor.

Kan kommissionen närmare förklara denna punkt?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (12 januari 1998)

I kommissionens meddelande om effekterna av införandet av euron på kapitalmarknaderna ((KOM(97) 337. )) behandlas frågan om hur man skall förhålla sig till aktiers nominella värde vid redenominering till euro. Effekterna av att redenominera aktiers nominella värde till euro kommer att vara mycket begränsade. En akties nominella värde har inget samband med den kurs till vilken den handlas. Det representerar endast enheter av det samlade aktiekapitalet. Redenominering av sådana enheter förändrar inte deras relativa storlek och antal. Effekterna av redenomineringen på aktiemarknadens likviditet och verksamhet kommer antagligen att vara mycket begränsade eller lika med noll. Trots detta finns det en god anledning att redenominera - det nominella värdet är permanent för aktien och kommer inte att löpa ut, vilket andra värdepapper och finansiella avtal kommer att göra.

I kommissionens meddelande nämns också att en övergång till aktier utan nominellt värde (dvs. aktier som helt enkelt utgör bråkdelar av aktiekapitalet) kommer att medföra att behovet av att redenominera kommer att försvinna. Detta skulle kräva en ändring i lagstiftningen i de flesta medlemsstater.

De europeiska fondbörserna har meddelat att de har för avsikt att lägga om all handel och alla noteringar till euron på en gång den 1 januari 1999 (Big Bang-metoden). Detta gemensamma datum har fastlagts för att göra det möjligt för marknadsdeltagarna att ändra sina system mot bakgrund av att alla värdepapper kommer att handlas i euro. För många hänger detta beslut också ihop med att de inte kan handla i flera valutor (vissa fondbörser kan inte bedriva handel i den nationella valutan samtidigt som de handlar i euro). Eftersom det inte finns något sammanhang mellan en akties nominella värde och den kurs till vilken den handlas kommer övergången till euron att vara fullständig.

Det bör noteras att medan aktier kommer att handlas i euro från inledandet av den tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen (EMU), kommer de finansiella intermediärerna att behöva göra omräkningar för att kreditera sina kunders konton i den valutaenhet som kunderna väljer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4095/97 från Peter Truscott (PSE) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Stöd till Hertfordshire genom Phare och Tacis 1994-1997

Vill kommissionen vara vänlig att informera mig om storleken på det stöd som Hertfordshire fått inom ramen för Phare och Tacis under 1994, 1995, 1996 och 1997?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (5 februari 1998)

Syftet med finansieringen inom Phare och Tacis är att bistå staterna i Central- och östeuropa respektive de nya oberoende staterna och Mongoliet. Inom dessa program kan finansiering inte erhållas för stöd till områden inom gemenskapen. Organisationer från den offentliga och den privata sektorn inom gemenskapen deltar i genomförandet av Phare- och Tacisprogrammen. Beträffande detta deltagande för kommissionen ingen regional statistik för enskilda länder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3450/97 från Allan Macartney (ARE) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Fordringar över nationsgränserna vid konkursförvaltning

Vilka åtgärder har vidtagits för att ge fordringsägare möjlighet att kräva in sina fordringar i händelse av att en gäldenär går i konkurs, om det berörda företaget är baserat i en annan medlemsstat?

Med tanke på den inre marknadens utveckling - finns det några mekanismer för att underlätta fordringar som härrör från någonstans inom Europeiska unionen men som går över nationsgränserna vad gäller medlemsstaternas jurisdiktionsområden?

Om så inte är fallet, finns det några planer på att i den närmaste framtiden införa sådana bestämmelser?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Kommissionen skulle vilja upplysa parlamentsledamoten om att konventionen om konkursförfaranden av 1995, vilken har undertecknats av alla medlemsstater utom Förenade kungariket, innehåller bestämmelser om att borgenärer kan intervenera i konkursförfaranden. Enligt konventionen har borgenärer som är fast bosatta eller har hemvist eller säte i en medlemsstat rätt att skriftligen anmäla fordringar under konkursförfaranden som har inletts i en annan medlemsstat.

Så snart ett konkursförfarande har inletts i en medlemsstat skall enligt reglerna domstolen eller den konkursförvaltare som domstolen har utsett omedelbart informera kända borgenärer. Informationen skall innefatta upplysningar om tidsfrister, om sanktioner knutna till tidsfristerna och om det organ eller den myndighet som har befogenhet att ta emot anmälningar av fordringar. I meddelandet skall anges om borgenärer vars fordringar har förmånsrätt eller är förenade med säkerhet behöver anmäla sina fordringar eller inte.

Borgenärerna skall skicka in kopior av handlingar till stöd för fordringen, i vilka skall anges fordringens art, datum för fordringens uppkomst och dess belopp samt huruvida förmånsrätt, säkerhet eller äganderättsförbehåll åberopas och vilka tillgångar som omfattas av den åberopade säkerheten. Fordringen får anmälas på det officiella språket i den stat där borgenären är fast bosatt eller har hemvist. Om så är fallet skall anmälan förses med överskriften ¨anmälan av fordring¨ på det officiella språket i den stat där förfarandet har inletts. Det kan dessutom krävas att borgenären tillhandahåller en översättning.

Dessa rättigheter kommer att bli tillgängliga för borgenärer med gränsöverskridande fordringar först när konventionen träder i kraft. Enligt artikel 49.3 i konventionen skall denna ratificeras av de nationella parlamenten i alla signatärstaterna. För närvarande hindras ikraftträdandet av konventionen av att Förenade kungariket inte har undertecknat den.

För att lösa detta problem planerar kommissionen att undersöka alla möjligheter till framsteg på detta område och särskilt om det är nödvändigt med ett förslag till lagstiftning för att tillse att bestämmelserna i 1995 års konvention iakttas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4041/97 från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Europeiska kulturhuvudstäder: kriterier

Tänker kommissionen lägga fram något förslag som fastställer kriterier för att rådet (kultur) skall kunna utse den stad eller de städer som från år 2000 skall stoltsera med att vara europeiska kulturhuvudstäder?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4040/97 och E-4041/97 ingivna av Marcelino Oreja för kommissionen (6 februari 1998)

Kommissionen erinrar parlamentsledamoten om sitt förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättandet av ett gemenskapsinitiativ till förmån för evenemanget Europas kulturhuvudstad ((EGT C 362, 28.11.1997. )), särskilt artiklarna 2 och 3 i beslutet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3720/97 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Bidragsnivån för vårdare i EU-medlemsstater

Skulle kommissionen kunna lämna en analys av hur mycket bidrag varje medlemsstat betalar till enskilda personer som vårdar handikappade, åldringar eller barn?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (8 januari 1998)

Kommissionen har satt igång en undersökning om vård av äldre i medlemsstaterna, som skall publiceras under första halvåret 1998. Denna undersökning kommer att vidarebefordras till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat så snart den är tillgänglig.

Det ömsesidiga informationssystemet om dokumentation för socialförsäkring (MISSOC) i medlemsstaterna sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat. Vi ber parlamentsledamoten särskilt uppmärksamma kapitel X, som innehåller allmänna uppgifter om familjetillägg och om tillägg till funktionshindrade barn.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3875/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Löpande åtgärdsplan för informationssamhället

Denna fråga ställs mot bakgrund av kommissionens meddelande ¨Europa i ledningen för det globala informationssamhället: löpande åtgärdsplan¨ (KOM(96)0607).

Kan kommissionen genomföra alla de åtgärder som åtgärdsplanen innehåller och som syftar till en korrekt förvaltning av de samhällsomfattande tjänsterna, utfärdande av licenser och skydd av medborgarnas integritet?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (21 januari 1998)

Kommissionen har för avsikt att genomföra alla åtgärder som ingår i åtgärdsplanen för informationssamhället. Vad beträffar de specifika områden som parlamentsledamoten nämner har en utveckling ägt rum sedan åtgärdsplanen lades fram.

Europaparlaments och rådets direktiv 97/13/EG om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet ((EGT L 117, 7.5.1997. )) antogs den 10 april 1997.

Vad beträffar det korrekta genomförandet av bestämmelser om samhällsomfattande tjänster planerar kommissionen att offentliggöra ett meddelande i början av 1998 som utgör en uppföljning av två tidigare meddelanden på samma tema från mars 1996 ((KOM(96) 73 slutlig. )) och november 1996 ((KOM(96) 608 slutlig. )). Dessutom kommer det ändrade taltelefonidirektivet ((KOM(97) 531 slutlig. )), i vilket de samhällsomfattande tjänsternas omfattning definieras, att antas i början av 1998.

Direktivet om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet antogs den 1 december 1997. Detta direktiv kommer tillsammans med det redan antagna direktivet 95/46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter ((EGT L 281, 23.11.1995. )) att tillhandahålla det nödvändiga skyddet av unionsmedborgarnas privatliv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3874/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Löpande åtgärdsplan för inormationssamhället

Denna fråga ställs mot bakgrund av kommissionens meddelande ¨Europa i ledningen för det globala informationssamhället: löpande åtgärdsplan¨ (KOM(96)0607).

Avregleringen inom telekommunikationssektorn har fått en lyckad start och kommer att ha fullbordats den 1 januari 1998. Den möjliggör utvecklingen av nya tjänster och främjar spridningen av dessa. Möjligheterna till nya arbetstillfällen och konkurrenskraft har ökat, eftersom IKT-marknaden uppvisade en tillväxt med 8 % under 1995 och kommer att utvecklas ännu snabbare i framtiden.

Kan kommissionen inför fullbordandet av avregleringen den 1 januari 1998 fastställa bestämmelser som garanterar att avregleringen verkligen kommer att leda till mångfald i konkurrensen?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (29 januari 1998)

Parlamentsledamoten framhäver den betydelse som avregleringen har haft för upprättandet av ett informationssamhälle i Europa och för tillväxten, konkurrenskraften, och sysselsättningen i detta samhälle. Vad gäller inrättandet av ett regelverk som maximerar de möjligheter som avregleringen erbjuder, är parlamentsledamoten säkert medveten om det detaljerade åtgärdspaket som under de senaste två åren har antagits dels av kommissionen i enlighet med konkurrenslagstiftningen och dels av parlamentet och rådet. Genom de harmoniseringsåtgärder som man har kommit överens om införs framför allt ett utförligt system för tillståndsgivning, samhällsomfattande tjänster, numrering och samtrafik. Samtidigt stärks konsumenträttigheterna beträffande taltelefonitjänster, datasäkerhet och skydd av personuppgifter. Slutligen får telekommunikationsmyndigheterna, som nu har upprättats i alla medlemsstater, större självständighet när det gäller utfärdandet av föreskrifter. I och med dessa åtgärder etableras ett omfattande regelverk i vilket effektiv konkurrens säkerställs nu när tidsfristen fram till år 1998 har löpt ut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3627/97 från Luciano Vecchi (PSE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Krav på garantier för tillgång till sysselsättningsinitiativ i Finland

Såsom redan har påpekats i föregående frågor har de italienska myndigheternas beslut att förplikta icke-kommersiella företag att teckna borgensförbindelser med en bank för att få tillgång till sysselsättningsinitiativ, visat sig vara kostsamt och bestraffande för organisationer med uppenbara svårigheter att visa upp egna finansiella garantier.

Kan kommissionen, mot bakgrund av kännedomen om att dessa bestämmelser varierar från en medlemsstat till en annan, ange om icke-kommersiella företag (och i allmänhet företag inom den sociala ekonomin) i Finland måste tillhandahålla finansiella garantier eller bankgarantier och, om så är fallet, på 0vilka villkor?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3624/97, E-3625/97, E-3626/97, E-3627/97, E-3628/97, E-3629/97, E-3630/97, E-3631/97, E-3632/97, E-3633/97, E-3634/97, E-3635/97, E-3636/97 och E-3637/97 ingivna av Christos Papoutsis för kommissionen (30 januari 1998)

Kommissionen förfogar inte över någon information om att ideella organisationer enligt medlemsstaterna är skyldiga att lämna en bankgaranti för att erhålla finansiering genom gemenskapens olika program. Detta område omfattas av den nationella lagstiftningen.

När det gäller beviljande av bidrag inom ramen för initiativet Sysselsättning, åligger det de nationella myndigheter som sluter avtal med projektens initiativtagare att begära bankgarantier enligt gällande nationella regler. I Grekland, Portugal, Spanien, Tyskland och Österrike är normalt inte eventuella initiativtagare tvungna att lämna sådana garantier för att komma i fråga för initiativet Sysselsättning.

Om det är riktigt att en bankgaranti kan leda till en extra kostnad, särskilt för de företag som är verksamma inom den sociala ekonomin, så är det inte desto mindre riktigt att denna garanti är nödvändig när följderna av ett bristfälligt genomförande av en avtalsenlig skyldighet skulle kunna medföra att de medel som gäldenären ställt till förfogande överskrids.

Enligt budgetförordningen av den 21 december 1977 om Europeiska gemenskapernas allmänna budget ((EGT L 356, 31.12.1977. )), med senare ändringar ((EGT L 240, 7.6.1995. )), skall avtalsparten lämna ett garantibelopp då mycket viktiga avtal sluts eller då bidrag beviljas för genomförande av projekt för betydande belopp. Emellertid berörs de flesta företag med social målsättning sällan av denna skyldighet eftersom de senares projektförslag brukar vara av mindre omfattning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3749/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Roms kommuns anbudsinfordran för ett PR-kontrakt

För några månader sedan gick Roms kommun ut med en selektiv anbudsinfordran för ett omfattande PR-projekt. Efter ett första urval, som genomfördes av den tekniska kommitté som inrättats hos Roms kommuns ekonomi- och näringslivsförvaltning, finns tre företag kvar: det franska Decaux, det grekiska Panel 2+4 och det italienska NDP. Enligt vissa uppgifter om den tekniska kommitténs arbete tycks det som om det franska företaget Decaux gjort sig skyldigt till några felaktigheter vid inlämnandet av sitt anbud. Detta har bekräftats av kommunens jurister, som anser att dessa felaktigheter kan utgöra grund för att utesluta Decaux från upphandlingsförfarandet.

Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande:

1. Har upphandlingen i fråga, som rör cirka 60 miljarder lire, genomförts i enlighet med gemenskapsdirektiven om offentlig upphandling av tjänster respektive varor (92/50/EEG ((EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.)) och 93/36/EEG) ((EGT L 199, 9.8.1993, s. 1.))?

2. Är de fel som begåtts av Decaux enligt gemenskapsdirektiven en tillräcklig grund för att utesluta företaget från upphandlingsförfarandet?

3. Vad anser kommissionen om saken?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Kommissionen har inte den information som krävs för att kunna uttala sig om huruvida den upphandling av ett PR-projekt som Roms kommun skulle ha gjort är förenlig med gemenskapens bestämmelser. Parlamentsledamoten ombeds att meddela kommissionen alla viktiga uppgifter, bland annat föremålet för upphandlingen och den anbudsinfordran som hon hänvisar till.

Parlamentsledamoten uppmanas också att förse kommissionen med alla uppgifter som gäller misstänkta oegentligheter som bör bedömas mot bakgrund av de relevanta gemenskapsdirektiven.

Av de skäl som angetts kan kommissionen inte yttra sig om ärendet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3828/97 från Wilfried Telkämper (V) till kommissionen (28 november 1997)

Ämne: Kommissionens redogörelse för stödvillkor för budgetposter

I samband med fleråriga program och gemenskapsinitiativ organiserar kommissionen möten för att informera potentiella sökande av stöd om villkoren för stöd och detaljer som bör beaktas i detta sammanhang.

När det gäller budgetpost B3-4113 ¨Åtgärder till förmån för flyktingar¨ bjöd kommissionen, och i synnerhet generaldirektorat V i samarbete med arbetsgruppen ECRE (European Council on Refugees and Exiles), in företrädare för organisationer som sysslar med stöd till flyktingar, i syfte att informera om stödvillkor och ge råd för hur man ansöker om stöd.

1. Hur kom det sig att man organiserade detta möte?

2. Kommer kommissionen i framtiden att på samma sätt informera om alla liknande budgetposter?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (16 januari 1998)

För att säkerställa ett öppet och lyckat genomförande av en ny pilotåtgärd uppmanade kommissionen först alla medlemsstaterna att utse två representanter som därefter deltog i ett sammanträde i Bryssel om detta. Kommissionen bjöd även in representanter för Förenta nationernas flyktingkommissariat (UNHCR) och European council on refugees and exiles (ECRE) till ett liknande möte. Därefter offentliggjorde kommissionen en inbjudan att lämna förslag till projekt ((EGT C 211, 12.7.1997. )) och utarbetade riktlinjer och ansökningsblanketter för distribution.

För att öka medvetenheten om den nya budgetposten och på begäran av ECRE bjöd kommissionen in de icke-statliga organisationer som arbetar med flyktingfrågor från alla medlemsstaterna till ett informationsmöte i Bryssel i augusti 1997.

Kommissionen är beredd att fortsätta på samma sätt i samband med liknande nya budgetposter på det socialpolitiska området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3730/97 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Tonfiskråvara för gemenskapen konservindustri

Tonfisk och tonfiskfiléproduktion i AVS-ULT-länderna, som åtnjuter förmåner genom Lomékonventionen, samt länderna i Andinska gemenskapen och Centralamerikanska gemensamma marknaden, som ingår i det allmänna preferenssystemet, kan innebära en råvaruförsörjning för gemenskapens industri, med hänsyn till råvarubristen under den senaste tiden. Anser kommissionen att tullkvoterna för denna produkt och dessa länder är tillräckliga för att uppnå en skälig försörjning för vår konservindustri, som konserverar fiskeriprodukter, eller borde kvoterna ökas?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3729/97 och E-3730/97 ingivna av Emma Bonino för kommissionen (23 januari 1998)

Beslutet om att öppna en autonom gemenskapstullkvot för import av 1000 ton tonfiskfilé till en tullsats på 12 % för år 1997 fattades till följd av de försörjningsproblem som den europeiska tonfiskkonservindustrin brottas med. Dessa problem har uppstått till följd av den allmänna situationen på världsmarknaden för tonfisk (litet utbud men oförminskad efterfrågan) men bottnar även i utvecklingen av metoderna för bearbetning av råvaran (filéskärningen håller på att utvecklas i de länder som gränsar till fångstplatserna så att endast den ¨användbara¨ produkten behöver transporteras till konserveringsanläggningen).

Tullkvoten för tonfiskfiléer som är avsedda för gemenskapens bearbetningsindustri gäller andra tredje länder än AVS-länderna eftersom de senare redan åtnjuter total tullfrihet för de berörda produkterna.

Kommissionen granskar varje år på nytt situationen på samtliga marknader för vilka medlemsstaterna lagt fram ansökningar om kvoter eller tullbefrielse. För 1998 pågår denna analys för närvarande och kommissionens förslag väntas vara klara i slutet av januari 1998, vilket är det sedvanliga datumet för detta arbete. När det gäller tonfisk föreligger en ansökan om öppnandet av en kvot för filéer, vilken är under behandling.