ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2960/97 från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Planer på att uppföra en skulptur i berget Tindaya på Kanarieöarna

På ön Fuerteventura på Kanarieöarna planerar Kanarieöarnas regering att uppföra en skulptur inne i berget Tindaya genom att gröpa ur berget och skapa en inre kub med måtten 50x50x50, enligt ett projekt som har lagts fram av skulptören Eduardo Chillida.

Berget Tindaya är för närvarande en plats av stort kulturellt, etnografiskt och arkeologiskt intresse (förutom att det besitter intressanta naturmässiga och geologiska aspekter) och det har till och med utsetts till ¨nationellt minnesmärke¨ på grundval av lagstiftningen om skyddade områden på Kanarieöarna och till ¨kulturellt intressant tillgång¨ på grundval av lagen om det spanska historiska arvet (eftersom där finns förhistoriska fotavtryck av stor betydelse).

Ett flertal jurister, ekologer och medborgargrupper har visat sitt motstånd till planerna på att uppföra en skulptur i Tindaya och hävdar att det skulle orsaka ohjälpliga skador på bergets omgivningar och de kulturvärden som finns där, oberoende av den konstnärliga kvaliteten på skulptören Eduardo Chillidas verk.

Känner kommissionen till detta projekt och det allmänna motståndet mot det?

Med beaktande av bestämmelserna i Fördraget om Europeiska unionen om skydd av det europeiska kulturarvet, rådets slutsatser, i synnerhet de från den 12 november 1992, om riktlinjer för gemenskapens kulturpolitik samt Europaparlamentets resolutioner om att främja bevarandet av Europas kulturtillgångar och kulturarv, vad avser kommissionen att göra för att garantera att andan i ovan nämnda bestämmelser respekteras med avseende på berget Tindaya?

Anser kommissionen att projekt som detta strider mot tanken bakom sådana gemenskapsprogram som Rafael, som ålägger medlemsstaterna att främja bevarandet av kulturarvet?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (4 november 1997)

Kommissionen känner till projektet i fråga och motståndet mot det.

Kommissionen sysselsätter sig verkligen med att bevara Europas kulturarv och detta framgår tydligt av dess verksamhet, som bygger på rådets slutsatser av november 1992, på olika parlamentsresolutioner och på artikel 128 i EG-fördraget.

Som parlamentsledamoten känner till är kommissionens insatser inom kulturarvets område samlade i Rafael-programmet. Genom detta program kan kommissionen endast * vilket också framgår av artikel 128 i EG-fördraget * uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna när det gäller att skydda och bevara Europas kulturarv. Gemenskapen i allmänhet och kommissionen i synnerhet har inte befogenhet att ingripa på nationell eller regional nivå och i frågor där ansvaret exklusivt vilar på nationella eller regionala myndigheter.

Ansvaret att vidta åtgärder för att skydda de kulturella, etnografiska och arkeologiska värdena på berget Tindaya åvilar enbart Spaniens nationella och regionala myndigheter.

Kommissionen anser inte att projekt av detta slag strider mot andan i Rafael-programmet, eftersom programmets mål är att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna när det gäller bevarande och skydd av kulturarvet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2989/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Turkiets egenmäktiga förfarande i Bosporen och Dardanellerna

Enligt nyheter som publicerats i turkisk press har Turkiet börjat vidta ensidiga åtgärder för att kontrollera sjötrafiken i Bosporen och Dardanellerna, vilket redan väckt reaktioner bland turkiska importörer som kräver en internationellt lösning på denna fråga.

Internationella sjöfartsorganisationen har för sin del redan uttryckt sitt missnöje med den turkiska regeringens förfarande som oundvikligen kommer att förvärra krisen i området.

Ett annat bevis på detta skapande av instabilitet från de turkiska myndigheternas sida är att dessa har börjat kontrollera de fartyg som trafikerar genom Bosporen på jakt efter det ryska försvarssystemet S-300 som Cypern inskaffat för att installera på ön i ett försök att skydda sig mot den fortsatta turkiska fientligheten.

Kan kommissionen lägga fram sin syn på detta egenmäktiga agerande av Turkiet, vars mål är att ändra den nuvarande situationen i sunden, och uppge vilka åtgärder den ämnar vidta i det fall att Turkiet fortsätter med denna olagliga verksamhet?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (24 oktober 1997)

Enligt de uppgifter som kommissionen har inhämtat planerar inte de turkiska myndigheterna att vidta några åtgärder i syfte att ändra kontrollen av sjötrafiken i Bosporen och Dardanellerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2667/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Skydd och bevarande av den kretensiska spårhunden

Den så kallade ¨kretensiska spårhunden¨ är en hund som förekommer endast på Kreta. I antika texter kan man finna många belägg för hundens förekomst på ön redan under minoisk tid och man har också funnit avbildningar av den från denna tid. I antika och senare texter från Kreta beskrivs hunden och dess goda egenskaper som spårhund och brukshund i människans tjänst i mycket berömmande ordalag, liksom också dess speciella utseende och yttre kännetecken.

Eftersom de här hundarna, som utgör en del av Kretas historiska fauna, minskar i antal och visar en tendens att försvinna och dö ut, vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Vad skulle man kunna göra för att få den kretensiska spårhunden upptagen i kategorin utrotningshotade djur?

2. Vilka andra åtgärder skulle man kunna utveckla för att få finansiellt stöd för skydd och bevarande av den kretensiska spårhunden?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (3 oktober 1997)

Rådets direktiv 92/43/EEG ((EGT L 206, 22.7.1992. )) om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter innehåller en förteckning över olika naturliga livsmiljöer och arter, inbegripet utrotningshotade arter, som kräver särskilda ansträngningar för förvaltning och bevarande. Den kretensiska spårhunden tas inte upp i dessa bilagor, vilka bara gäller vilda arter.

Arbetet med att skydda och bevara den kretensiska spårhunden skulle inte vara berättigat till stöd inom ramen av förordning (EG) nr 1467/94 om bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket ((EGT L 159, 28.6.1994. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2760/97 från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Direktiv 89/686/EEG - min fråga av den 15 maj 1996

I svaret på min fråga av den 15 maj 1996, E-1173/96 ((EGT C 345, 15.11.1996, s. 36. )), anger kommissionen att brandkårer inte är ¨ordningsmakt¨ i den mening som avses i det nämnda direktivet. Därför skulle arbetsgruppen under ett av sina kommande sammanträden behandla frågan om hur man skall bedöma att Bayern klassificerar yrkesbrandkårer som ordningsmakt och därmed försöker undanta dem från direktivet.

Har kommissionen redan tagit upp problemet i arbetsgruppen eller på någon annan nivå? Om ja, med vilket resultat? Om nej, varför inte?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (16 oktober 1997)

Frågan om brandkårer kan anses vara ordningsmakt i enlighet med undantagsbestämmelserna i direktiv 89/686/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om personlig skyddsutrustning ((Rådets direktiv 89/686/EEG av den 21.12.1989, EGT L 399, 30.12.19989, ändrat genom rådets direktiv 93/68/EEG av den 22.7.1993, EGT L 220, 30.8.1993, rådets direktiv 93/95/EEG av den 29.10.1993, EGT L 276, 9.11.1993 och Europaparlamentets och rådets direktiv 96/58/EG av den 3.9.1996, EGT L 236, 18.9.1996. )) har nyligen diskuterats i den berörda arbetsgruppen i samband med dess möte den 24 februari 1997.

Medlemsstaternas experter anser, i överensstämmelse med det svar som givits på ledamotens skriftliga fråga E-1173/96 ((EGT C 345, 15.11.1996. )), att brandkårer inte kan betraktas som ¨väpnade styrkor¨ eller ¨ordningsmakt¨, och att därför den utrustning som avses i direktiv 89/686/EEG och används av brandkårer inte omfattas av de undantag som anges i det direktivet.

Kommissionen kommer nu att vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att medlemsstaterna tillämpar gemenskapsrätten på ett enhetligt sätt.

Kommissionen vill påminna ledamot4en om att direktiv 89/686/EEG garanterar fri rörlighet för de varor som omfattas av direktivet, och att det inte berör användningen av produkter som redan befinner sig i bruk. De olika brandkårerna kan därför utan tidsbegränsning fortsätta att använda den utrustning som de har och som de är vana vid.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2876/97 från Olivier Dupuis (ARE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Radioinformation till tibetaner

Europaparlamentet godkände i 1996 och 1997 års budget artikel B7-702, ¨Mänskliga rättigheter och demokrati i utvecklingsländer¨. I kommentaren till denna artikel sägs att anslaget även är ¨avsett att täcka finansieringen av aktiviteter i samband med övervakningen av respekten för mänskliga rättigheter (...). Anslaget skall också täcka främjande av information, särskilt via radio, till tibetanerna, såväl landsflyktiga som i Tibet bosatta, om varje fredligt initiativ för försvar och främjande av de mänskliga rättigheterna, demokratin och friheten i Tibet samt om de initiativ på detta område som tagits inom Europeiska unionen¨.

Vad är anledningen till att kommissionen dröjer med att fatta beslut om de projekt som redan föreslagits för budgetåret 1996 och som inte lett till några åtgärder? Samma sak gäller för förslagen för innevarande budgetår, som fortfarande inte fått något svar. De föreslagna projekten avser utformning och sändning av informationsprogram på tibetanska, som skall rikta sig till tibetaner i landsflykt i Indien och i Tibet bosatta tibetaner, precis såsom angivits av den budgetansvariga myndigheten.

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (8 oktober 1997)

Under perioden 1994-1996 finansierade kommissionen två projekt riktade till det tibetanska folket, däribland ett mediaprojekt genomfört av organisationen ¨Yttrandefrihet - Övervakningscentrumet Maongpa¨. Projektet avslutades 1996. I slutet av 1996 lades två nya mediaprojekt fram varav det ena kom från samma organisation.

I syfte att upprätta en enhetlig strategi för bevakande av de mänskliga rättigheterna i samband med biståndsprojekt till tibetanska flyktingar och till folket i Tibet har kommissionen sänt en delegation till platsen med uppgift att fastställa projekt. Uppdraget genomfördes i juni 1997 och en rapport lades fram i början av augusti tillsammans med ett tjugotal projekt omfattande flera olika åtgärdsområden bl.a. inom mediaområdet och de områden som parlamentsledamoten nämner.

De projekt som tagits emot och rekommenderats av de båda konsulter som ansvarade för uppdraget kommer att bli föremål för undersökning och urvalsförfarande varvid särskild hänsyn kommer att tas till kommissionens allmänna politik i denna region.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2577/97 från Juan Colino Salamanca (PSE) och Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Kringgående av det embargo som EU föreskrivit mot brittiskt kött

Den 2 juli 1997 meddelade kommissionär Emma Bonino att det eventuellt förekom illegal försäljning av brittiskt kött som blev föremål för ett embargo till följd av krisen i samband med galna kosjukan. I italiensk TV angav hon att Spanien var en av destinationsorterna.

Kommissionen tycks vid ett senare tillfälle ha dementerat uppgifterna om att Spanien skulle vara en av destinationsorterna.

Vilka undersökningar utgick kommissionären från när hon gjorde dessa påståenden?

Vilket organ eller vilka tjänstemän lämnade ut Spaniens namn?

Är det normalt att uttalanden av detta slag görs innan kontakt har tagits med berörd medlemsstat?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2576/97, E-2577/97, E-2578/97, E-2603/97, E-2604/97 och E-2605/97 ingivna Emma Bonino för kommissionen (14 oktober 1997)

Kommissionen meddelade den 2 juli 1997, att den hade upptäckt illegal försäljning av brittiskt nötkött till andra medlemsstater och till tredje land.

Kommissionen är mån om att vara öppen och som ett uttryck för dess åtaganden inför parlamentet, har den hållit parlamentet och medlemsstaterna informerade om utvecklingen i denna fråga.

Det är på så sätt som ett spanskt företag med samma namn som ett företag med säte i Guinea Bissau har blivit obefogat anklagad.

Det visade sig dock senare att ett annat spanskt företag hade tagit emot 200 ton kött från ett av de anklagade belgiska företagen. De spanska myndigheterna undersöker för närvarande detta efter att ha blivit informerade av kommissionen.

Kommissionen är medveten om att viss information eventuellt kunde få återverkningar på köttmarknaden, men den har önskat att lägga större vikt vid att informera konsumenterna som ett led i öppenhetsprincipen.

Den händelse som parlamentsledamoten hänvisar till har dock inte haft någon effekt på marknaden, eftersom de insända uppgifterna (på veckobasis), som kommissionen får från medlemsstaterna inte har visat någon prisuppgång för kött i grossistledet på grund av avslöjandena när det gäller illegal export av kött från Förenade kungariket under juli månad.

Det är fortfarande kommissionens uppfattning att det är kommissionens skyldighet att hålla parlamentet, medlemsstaterna och om nödvändigt konsumenterna informerade om denna typ av händelser allteftersom. Detta handlingsmönster stöds för övrigt i hög grad av den tillfälliga kommittén som har till uppgift att göra uppföljningar av rekommendationer när det gäller bovin spongiform encefalopati.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3090/97 från Lissy Gröner (PSE) till kommissionen (3 oktober 1997)

Ämne: EU-medel som tilldelats förvaltningsområdena Mittel- och Unterfranken

1. Hur stort är det finansiella EU-stöd som har tilldelats Bayern totalt sett och i synnerhet förvaltningsområdena Mittel- och Unterfranken sedan 1995?

2. Inom ramen för vilka projekt och fonder har medel tilldelats dessa områden?

3. Vilka konkreta projekt har genomförts för målgrupperna

- kvinnor,

- ungdomar och

- långtidsarbetslösa,

och hur stora stödbelopp har respektive grupp erhållit?

Svar avgivet av Jacques Santer på kommissionens vägnar (23 oktober 1997)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2587/97 från Hilde Hawlicek (PSE) till kommissionen (29 juli 1997)

Ämne: Enhetlig tillgång och rätt till fortbildning i Europa

Europeiska gemenskapernas kommission offentliggjorde den 30 april 1997 en rapport om tillgång till fortbildning inom unionen (KOM(97)0180). I kapitel 3 - Slutsatser och riktlinjer - i denna rapport betonas att gemenskapens mål är att eftersträva ytterligare ökad tillgång till fortbildning och att minska ojämlikheterna beträffande tillgång för kvinnliga arbetstagare. Som ett medel att uppnå detta mål avser kommissionen att skapa en rättsakt.

I vad mån avser kommissionen att utarbeta ett direktiv som genom lagstiftning reglerar tillgången till fortbildning i Europa så att alla kvinnliga arbetstagare (i Europa) får lika möjligheter till tillgång till yrkesfortbildning?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (7 oktober 1997)

Inom ramen för tillämpningen av rådets rekommendation av den 30 juni 1993 har kommissionen lagt fram en rapport om tillgången till fortbildning. Målet för denna rapport är bland annat att ge samtliga aktörer inom gemenskapen ett arbetsunderlag och på så sätt bidra till debatten om den yrkesinriktade fortbildningen i Europa.

I rapportens sammanfattning ställer kommissionen upp ett begränsat antal riktlinjer som den anser tillämpliga för att säkerställa utövandet och utvecklandet av gemenskapsåtgärder på fortbildningsområdet.

Det mål för gemenskapen som ställs upp enligt den första riktlinjen är att ¨eftersträva en ökad tillgång till fortbildning och att minska ojämlikheterna beträffande tillgång för arbetstagarna för att arbeta för en för hela unionen gemensam strategi för tillgång till kunskaper¨.

Dessa riktlinjer kommer att ge upphov till diskussioner med berörda gemenskapsorgan. På grundval av dessa diskussioner kommer kommissionen att föreslå ett antal åtgärder för att tillämpa dessa riktlinjer. Vilken typ av rättsakt som skall användas för detta kommer att bero på de mål som fastställs.

Med beaktande av den viktiga roll som arbetsmarknadens parter spelar när det gäller fortbildning vill kommissionen genomföra ett fördjupat samråd med dem i fråga om hur rapporten skall följas upp, innan man lägger fram något förslag. Kommissionen har således inbjudit parterna till detta samråd.

Eftersom diskussionerna ännu inte börjat vet man ännu inte vilken typ av rättsakt som kommer att väljas. Man kan dock redan konstatera att yttrandet från Rådgivande kommittén för yrkesutbildning beträffande rapporten om tillgången till fortbildning har visat att företrädarna för arbetsgivare och fackföreningar inte är positiva till att man på kort sikt antar ett tvingande gemenskapsinstrument avseende tillgången till fortbildning.

I vilket fall som helst, oberoende av vilken typ av rättsakt som kommer att antas, kommer frågan om lika möjligheter att tas upp i den.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3083/97 från Doeke Eisma (ELDR) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Narkotika

Skulle kommissionen kunna besvara följande frågor:

1. Instämmer kommissionen i att narkotikabruk i gränsregionerna utgör ett ständigt växande problem?

2. Understödjer kommissionen för närvarande projekt för omhändertagande av narkotikamissbrukare i gränsregionerna, om det förhåller sig så, vilka?

3. Ger Interreg-programmet möjlighet att finansiera projekt för omhändertagande av narkotikamissbrukare, om inte vilka andra medel skulle då kunna komma ifråga för detta?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (6 november 1997)

Kommissionen är uppmärksam på det växande narkotikaproblemet i gränsområden, det fenomen som även kallas ¨narkotikaturism¨. Medlemsstaterna prioriterar bekämpningen av detta problem och de har satt sig före att lösa det genom samarbete mellan myndigheterna enligt vad som fastställs i rådets resolution av den 29. november 1996 om åtgärder för att bekämpa detta problem i Europeiska unionen ((EGT C 375, 12.12.1996. )) och i den gemensamma aktionen av den 17 december 1996 om inbördes tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning och praxis i syfte att bekämpa narkotikamissbruk samt förebygga och bekämpa illegal narkotikahandel ((EGT L 342, 31.12.1996. )). Europol skall inom kort komma med information om problemets omfattning i den allmänna lägesrapporten som snart skall sändas ut.

Samtidigt är de preventiva och sanitära aspekterna på narkotikaturismen en av de prioriteringar som skall vara grunden för genomförandet 1998 av gemenskapens handlingsprogram om förebyggande av narkotikamissbruk. Målet är att främja sammanhållningen och effektiviteten av de hälsomässiga och sociala insatser som kan anpassas till missbrukarna, särskilt genom utveckling av samarbetet i de berörda gränsregionerna. En inbjudan att visa intresse har nyligen offentliggjorts ((EGT C 226, 25.7.1997. )) för genomförandet av programmet. Som exempel på de projekt som ingår i programmet Toxicomani som direkt berör det problem som parlamentsledamoten tar upp kan nämnas den undersökande studie över gransöverskridande vägar vilken bedrivs i samarbete med belgiska, tyska, franska och nederländska organ och vilken syftar till diagnos, analys av yrkesmässig praxis och fastställande av nya arbetsmetoder.

Riktlinjerna för driftprogrammen Interreg II ((EGT C 180, 1.7.1994. )) innehåller bl.a. de insatser som kan finansieras under avsnitt A. Gränsöverskridande samarbete, åtgärder som har till syfte att främja samarbete på hälsoområdet. Sådana åtgärder ingår i 12 av de 59 driftprogrammen för perioden 1994-1999. Dessa program håller på att genomföras i medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2341/97 från Stephen Hughes (PSE) till rådet (18 juli 1997)

Ämne: Variationer i bestämmelser för bilförare

Kan rådet redogöra för vilka länder som

1. kräver att bilar skall vara utrustade med en varningstriangel,

2. kräver att bilar skall vara utrustade med en brandsläckare, och

3. tillåter att bilars bagageutrymme är utrustade med en tillsluten bensindunk?

Svar (10 november 1997)

Rådet har inte tillgång till de uppgifter som den ärade parlamentsledamoten ber om.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2638/97 från Pavlos Sarlis (PPE), Efthymios Christodoulou (PPE) och Stelios Argyros (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Böter som ådömts den privata TV-kanalen Antenna

Trots avsaknad av fastställda etiska regler har det nationella rådet för radio och television i Grekland, som är ett statligt organ, ensidigt dömt den privata athenska TV-kanalen Antenna till böter om 100 miljoner drakmer och tillfälligt dragit in kanalens sändningstillstånd på grund av ett journalistiskt övertramp - något som utgjort vardagsmat i de program som tiotals grekiska TV-kanaler sänt under de senaste åren, utan att det lett till några straffåtgärder.

Den här avsiktliga och ensidiga åtgärden från det nationella radio-och TV-rådets sida är, utöver det faktum att det handlar om politisk påtryckning och att man vill lägga munkavle på Antenna, ett direkt brott mot konkurrensbestämmelserna i Fördraget om Europeiska unionen, eftersom ovannämnda rättsliga sanktioner gynnar de statliga kanalerna och resten av de privata TV-kanalerna medan Antenna får ett markant underläge i konkurrens med de andra.

Vilka åtgärder tänker kommissionen, inom ramen för sina befogenheter, vidta med anledning av detta?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (16 september 1997)

Kommissionen har inte mottagit några klagomål avseende beslutet av det nationella rådet för radio och television i Grekland att döma den privata TV-kanalen i Aten, Atenna, till böter och att dra in kanalens sändningstillstånd. Det har inte heller gjorts gällande att detta beslut skulle utgöra en överträdelse av gemenskapslagstiftningen.

Även om det straff som har utdömts för en överträdelse av nationell rätt kan förefalla mycket strängt utgör det inte vid en första bedömning någon överträdelse av gemenskapens konkurrenslagstiftning och det finns inte några uppgifter som tyder på att handeln mellan medlemsstaterna har påverkats.

Kommissionen har därför inte för avsikt att vidta några åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2172/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (25 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - finansiella förutsättningar för kontroll

Har extra medel planerats in i budgetarna med tanke på de uppgifter som är att vänta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2168/97, E-2170/97, E-2172/97 och E-2174/97 (28 oktober 1997)

Rådet har informerats om medlemsstaternas åtgärder på dessa punkter