SKRIFTLIG FRÅGA P-1615/01

från W.G. van Velzen (PPE-DE) till kommissionen

(28 maj 2001)

Ämne: Regeringar skall ha rätt att hindra statsägda utländska företag från att ta över deras privatiserade företag

Är detta återgivande av kommissionsledamotens ståndpunkt även ett korrekt återgivande av kommissionens ståndpunkt avseende återförstatligande av privatiserade företag genom utländskt övertagande?

Anser kommissionen att det skall vara förbjudet för ett affärsdrivande verk från ett EU-land att överta ett annat EU-lands affärsdrivande verk som privatiserats och som till en del fortfarande ägs av statsmakten i den aktuella EU-medlemsstaten i fråga (antingen via en golden share, aktiepost eller annat ägande)? Om så är fallet, på vilken rättslig grund i Amsterdamfördraget baserar kommissionen sin åsikt?

Om kommissionen inte delar denna åsikt, vilka möjligheter har då kommissionen att klandra en medlemsstat som med orätt hindrar en gränsöverskridande allians eller fusion på grundval av dessa argument? Är kommissionen verkligen även beredd att vidta åtgärder mot en sådan medlemsstat?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 november 2001)

1. Det allmänna regelverket för gemenskapsföretags förvärv av andelar i företag i andra medlemsstater, i synnerhet privatiserade statliga företag, finns angivet i kommissionens meddelande från 1997 om vissa juridiska aspekter på gemenskapsinterna investeringar(1).

2. Den mer specifika frågan om helt eller delvis statsägda gemenskapsföretags förvärv av andelar i privatiserade företag har aktualiserats i samband med den pågående liberaliseringen och i synnerhet i samband med det asymmetriska öppnandet av gemenskapens energimarknader.

Kommissionen anordnade en debatt i frågan den 20 juni 2001 och där bekräftades principerna från 1997 års meddelande, samtidigt som vissa aspekter förtydligades.

3. Det fastslogs att direkta investeringar omfattas av den fria rörligheten för kapital och etableringsrätten.

Det rör sig här om två grundläggande friheter i EG-fördraget och de enda undantag som är tillåtna är de som uttryckligen och uttömmande angivits i fördraget, samt de som följer av EG-domstolens praxis, nämligen undantag med hänvisning till tvingande hänsyn till allmänintresset, under förutsättning att de åtgärder som vidtas är icke-diskriminerande och proportionerliga. Här bekräftade kommissionen den ståndpunkt den intagit i ett konkret ärende där en tillfällig begränsning av offentliga företags förvärv av andelar ansågs vara förenlig med fördraget, när privatiseringen just påbörjats, utifrån väl avgränsade mål för den ekonomiska politiken och på klara, objektiva, icke-diskriminerande, på förhand fastställda villkor.

Kommissionen bekräftade under debatten att den kommer att fortsätta att använda sig av 1997 års meddelande när den granskar de hinder, främst i form av speciella rättigheter, som medlemsstaterna ställer upp för den fria rörligheten för kapital och etableringsrätten, med förbehåll för avgöranden från EG-domstolen i mål som för närvarande pågår inom detta område. Kommissionen kommer att fortsätta att använda sig av sina befogenheter enligt fördraget och vaka över att gemenskapens rättsprinciper iakttas.

4. Under debatten noterade kommissionen efter att ha konstaterat att den fria rörligheten för kapital och etableringsrätten är grundläggande, direkt tillämpliga friheter som följer av fördraget att energimarknaderna i de flesta medlemsstater har öppnats snabbare än vad som föreskrivs i direktiven och att detta kan ha gett upphov till snedvridning av konkurrensen i vissa fall.

Kommissionen ansåg att man i detta läge strikt måste tillämpa konkurrensreglerna och reglerna om statligt stöd, även på kärnkraftsområdet. Vidare måste rådet och parlamentet snabbt anta det andra liberaliseringspaketet. Om antagandet av det paketet dröjer måste eventuellt artikel 86, särskilt punkt 3 i denna, tillämpas och direktiv eller beslut riktas till medlemsstaterna för att undanröja eventuella snedvridande effekter på konkurrensen, dock med bibehållande av förpliktelsen att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Slutligen efterlyste kommissionen en snabb lösning på problemen med avgiftssättning vid handel mellan medlemsstater och på infrastrukturproblemen, som i praktiken hindrar öppnandet av marknaderna.

Snedvridningen av konkurrensen får däremot inte tas som förevändning för tillämpning av en ömsesidighetsprincip eller repressalier mellan medlemsstaterna. Sådana företeelser är främmande för fördraget och särskilt den inre marknaden. Kommissionen påpekade att liberaliseringen inte medför en skyldighet att privatisera. Samtidigt som kommissionen driver på liberaliseringen, främst genom harmonisering, får medlemsstaterna fortfarande välja om de vill privatisera sina företag eller inte. När detta val har gjorts, skall dock fördragets bestämmelser tillämpas.

(1) EGT C 220, 19.7.1997.