ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3319/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Arresteringar i Turkiet

Den 23 september 2000 arresterades elva medlemmar av det kurdvänliga partiet Folkets Demokratiska Parti (HADEP), bland annat partiets ordförande, i staden Simak i Turkiet. De arresterade personerna har av polisen anklagats för innehav av vapen och granater. Observera dels att HADEP alltid har pläderat för fredliga lösningar på kurdfrågan och dels att de turkiska säkerhetsstyrkan än en gång agerat på ett oklart sätt i denna fråga.

Känner kommissionen till det inträffade? Vad anser kommissionen om det? Vilka åtgärder föreslår kommissionen för att lösa kurdfrågan?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(13 december 2000)

Kommissionen har informerats om det fall som frågeställaren nämner och följer utvecklingen av detta.

När det gäller frågan om turkiska medborgare av kurdiskt ursprung underströks i två återkommande rapporter under 1998 och 1999 att en fredlig lösning skulle kunna innefatta erkännandet av vissa former av kurdisk kulturell identitet och ökad tolerans för sätt att uttrycka denna identitet, under förutsättning att den inte förespråkar separatism eller terrorism.

I den senaste återkommande rapporten, som kommissionen antog den 8 november 2000(1), görs följande bedömning: Oavsett om Turkiet är eller inte är villigt att betrakta alla etniska grupper med en egen kulturell identitet och gemensamma traditioner somnationella minoriteterförnekas medlemmar av sådana grupper i stort sett fortfarande vissa grundläggande rättigheter. Sådana kulturella rättigheter för alla turkar, oavsett deras etniska ursprung, som t.ex. rätten att använda sig av sitt modersmål i radio- och TV-sändningar, att lära sig sitt modersmål eller att ta emot instruktioner på sitt modersmål, är inte garanterade (se avsnittet ovan om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter). Dessutom förnekas dessa medborgare rätten att uttrycka sina åsikter i sådana frågor.

Att garantera alla medborgare, oavsett ursprung, kulturella rättigheter är även en prioritering på medellång sikt som ingår i kommissionens förslag av den 8 november 2000 till rådets beslut om principerna, prioriteringarna, de mellanliggande målen och villkoren i partnerskapet för anslutning med Republiken Turkiet.

(1) KOM(2000) 714 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4162/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: Vägförbindelsen Vic-Olot

Vägprojektet för förbindelsen Vic-Olot i nordöstra Spanien har givit upphov till oro bland många befolkningsgrupper och de flesta politiska grupper i den autonoma regionen Katalonien.

Orsakerna till denna oro är:

1. Miljöeffekterna och de socio-ekonomiska effekterna i Garrotxa i Geronaregionen.

2. Lagligheten i den officiella hanteringen av projektet, uppdelningen av det ursprungliga projektet i tre delar, miljökonsekvensutredningen som genomförts och förenligheten med rådets direktiv 92/43/EEG(1) (bevarande av livsmiljöer), 79/409/EEG(2) (bevarande av vilda fåglar) och 97/11/EG(3) (inverkan på miljön).

3. Det faktum att detta projekt skall säljas in som en del av Kataloniens genomfartsled (C-25), som är något helt annat än detta projekt.

Måste en väg utgöra en del av de transeuropeiska näten för att den skall kunna ansöka om medel från Sammanhållningsfonden? Räcker det med en allmän ansökan för att få medel från Sammanhållningsfonden eller är måste ansökan specificeras för ett visst projekt? Känner EU-administrationen till att vägförbindelsen Vic-Olot med beteckningen C-37 är en helt annan väg än Katoloniens genomfartsled med beteckningen C-25? Utgör Kataloniens genomfartsled (vägförbindelsen mellan Lérida, Vic och Girona) en del av de transeuropeiska näten? Och gör förbindelsen Vic-Olot det? Har man ansökt om medel från Sammanhållningsfonden för vägsträckan Manlleu-Torelló på förbindelsen Vic-Olot? Om så är fallet, känner EU-administrationen till miljökonsekvensutredningen för projektet och om det är förenligt med direktiv 85/337/EEG(4)?

Finns det någon ny EU-lagstiftning om tunnlar till följd av olyckan i Mont Blanctunneln i Alperna? Är det i så fall möjligt att ta del av denna information?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

(3) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

(4) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(15 mars 2001)

Enligt parlamentets och rådets beslut 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet(1) skall vägen mellan Lérida, Vic och Gerona ingå i detta nät.

I miljökonsekvensbeskrivningen för den här sträckan har man inte påvisat några negativa effekter.

Sammanhållningsfonden medfinansierar projekt i samband med det transeuropeiska nätet och, i vissa fall och på vissa villkor, även regionala anslutande vägar. För att få ett sådant stöd från fonden måste en medlemsstat lämna in en särskild ansökan. Förutom de sedvanliga uppgifterna skall det i denna också finnas en redogörelse för exakt var projektet skall genomföras och för viktigaste tekniska fakta. Kommissionen har ännu inte fått in någon ansökan om att Sammanhållningsfonden skall medfinansiera sträckan Vic-Olot.

För närvarande finns det ingen EU-lagstiftning om säkerheten i tunnlar. Under de närmaste månaderna kommer kommissionen att undersöka vilka regler som gäller i medlemsstaterna och eventuellt föreslå åtgärder på EU-nivå.

(1) EGT L 228, 9.9.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4144/00

från Elizabeth Lynne (ELDR) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: Behandling av ateister, agnostiker och humanister

I direktivet om likabehandling förbjuds diskriminering på grund av ålder, funktionshinder, religion eller övertygelse och sexuell läggning. Detta stämmer överens med artikel 13 i EG-fördraget. Finns det en allmän definition av begreppet övertygelse eller fastställs detta av varje medlemsstat? Hur behandlas ateister, agnostiker och humanister med utgångspunkt från direktivet om likabehandling?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(28 mars 2001)

I rådets direktiv nr 2000/78/EC av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet(1) fastställs en allmän princip om förbud mot all direkt eller indirekt diskriminering på grund av bland annat religion eller övertygelse.

I direktivet finns ingen allmän definition av termen övertygelse. Innebörden av skydd mot diskriminering på grund av övertygelse skulle kunna bli föremål för granskning av Europeiska gemenskapernas domstol.

Utan att detta inverkar på artikel 4.1 och 4.2 om yrkeskrav, gäller det allmänna förbudet mot diskriminering på grund av religion eller övertygelse även för ateister, agnostiker och humanister.

(1) EGT L 303, 2.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3763/00

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Framtidsplanerna för GFC

Gemensamma forskningscentret (GFC) utför en mycket betydelsefull verksamhet som ett vetenskapligt instrument i kommissionens tjänst, och det gör det möjligt för de olika europeiska skolorna att utbyta vetenskapliga erfarenheter och för de olika medlemsstaterna att se hur vetenskapliga förlopp i en rad olika discipliner diskuteras och prövas.

Man har tidigare kunnat notera att GFC:s roll har reducerats, och att personalen har minskats med 200 personer.

Det florerar nu rykten om ytterligare en personalinskränkning med 200 personer. Detta trots att rådet i ett avtal 1998 tillkännagav avsikten att behålla personalstyrkan på 2 080 personer i enlighet med det femte ramprogrammet.

Frågeställaren undrar om Romano Prodi och Philippe Busquin, på kommissionens vägnar, kan svara på följande frågor:

- Är det sant att personalen ska minskas med 200 personer?

- Är det sant att forskningscentrumen i Petten och Ispra, om denna personalinskränkning genomförs, inte längre skall sortera under gemenskapen, utan under de medlemsstater där de är belägna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3763/00 och E-3778/00 ingivet av Philippe Busquin för kommissionen

(25 januari 2001)

Ledamoten uppmärksammas på att den senaste revisionen av Gemensamma forskningscentrets (GFC) tjänsteförteckning gjordes inom ramen för 1999 års budget och inte ledde till att antalet tjänster ändrades. Visserligen ökades antalet A-tjänster med 120, men samtidigt ströks lika många B- och C-tjänster.

Inom ramen för översynen av sina prioriteringar i början av året antog kommissionen vid sitt möte den 26 juli 2000 den interna expertgruppens rekommendationer.

Mot denna bakgrund uppmanade kommissionen kommissionsledamoten med ansvar för forskning att låta GFC göra en genomförbarhetsstudie för att undersöka en eventuell nedläggning av institutet i Petten, alternativt en nedskärning av GFC:s samlade verksamhet och i samband därmed en strykning av 200 tjänster.

Genomförbarhetsstudien för nedläggningen av institutet i Petten är avslutad. Även övriga GFC-avdelningar omfattas av en revision, vars slutsatser förväntas föreligga i slutet av mars 2001. På grundval av genomförbarhetsstudien och revisionen kommer kommissionen att inom ramen för budgetens revision lägga fram förslag om forskningspersonalens tjänsteförteckning.

När det gäller GFC finns det inga önskemål om att flytta över gemenskapsbehörigheter till medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3802/00

från Maurizio Turco (TDI) till rådet

(7 december 2000)

Ämne: Införlivande av direktiv 97/66/EG

I artikel 15 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG(1) av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet föreskrivs följande: Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 24 oktober 1998

Med avvikelse från första stycket skall medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 5 i detta direktiv senast den 24 oktober 2000. Därför ombeds rådet besvara följande:

- varför har ett undantag föreskrivits från artikel 5?

- vad avser rådet att göra gentemot de nio stater som ännu inte har tagit något initiativ? Vilka förfaranden avser det att inleda och när?

- har man kontrollerat att införlivandet skett korrekt i övriga stater?

- anser inte rådet att det är för tidigt att ändra direktiv 97/66/EG genom förslag till direktiv KOM(2000) 385, med hänsyn till att sagda direktiv inte har införlivats av flertalet medlemsstater och att man väntar på en översyn av direktiv 95/46/EG(2)?

(1) EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.

(2) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3798/00 och E-3802/00

(8 mars 2001)

Europaparlamentet och rådet antog den 15 december 1997 direktiv 97/66/EG efter mötet i förlikningskommittén. Den bestämmelse som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till fanns inte med i den gemensamma ståndpunkt som rådet tidigare hade antagit, nämligen den 12 september 1996.

Denna bestämmelse är en del av den kompromiss som gjordes beträffande telehemlighet vid kommunikation som var en av de frågor som överlämnades till förlikningskommittén. För att få ett av Europaparlamentets ändringsförslag, som rådet kunde godta, i överensstämmelse med resten av direktivet visade det sig nödvändigt att lägga till en uttrycklig hänvisning till inspelning, som är tillåten enligt lag i vissa medlemsstater, av kommunikation i samband med bedrivande av begränsad affärsverksamhet för att tillhandahålla bevis om en affärstransaktion eller annan affärskommunikation (artikel 5.2). Inom ramen för kompromissen om denna punkt blev det därför nödvändigt att föreskriva om en ytterligare tidsfrist för att ge några medlemsstater möjlighet att beakta denna möjlighet i sin nationella lagstiftning.

Den ärande parlamentsledamotens övriga frågor rör kommissionens befogenheter enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 i detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4159/00

från Wolfgang Ilgenfritz (NI) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: BSE-krisen

EU har i budgeten för 2001 anslagit 65,5 miljoner euro till genomförande av BSE-test och ytterligare 6 miljarder euro till stöd till nötköttsproducerande bönder. Dessa medel kommer som bekant säkerligen inte att vara tillräckliga, då de kostnader som orsakas av BSE-krisen i Europa blir åtskilligt högre än vad som hittills antagits.

Kommissionen ombes därför svara på följande frågor:

1. Kommer kommissionen att arbeta för att man både i Europaparlamentet och rådet fattar beslut om att skjuta till extra medel (tilläggsbudgeten) för att klara av BSE-krisen?

2. Om svaret är ja, hur stort belopp kommer kommissionen att föreslå?

3. Finns det redan uppskattningar om eller närmare beräkningar av hur höga de troliga kostnaderna blir för att ta hand om BSE-krisen i Europa år 2001 och de därpå följande åren?

4. Finns det redan uppskattningar om eller närmare beräkningar av vilka grupper eller intressegrupper i Europa som huvudsakligen skadas av BSE-krisen och som därför måste få extra stöd från EU och medlemsstaterna?

5. Hålls det redan konkreta överläggningar (förhandlingar, samtal) om vilken fördelningsmodell som skall användas för att fördela de medel som unionen anslår till BSE-krisen mellan medlemsstaterna och om hur stor andel som respektive medlemsstat måste stå för?

6. Hur kommer de medel som avsätts i budgeten och de som återstår att fastställa (tilläggsbudgeten) att fördelas mellan respektive berörda grupper?

a) Hur stor del av totalbeloppet skall gå till de berörda nötkreatursuppfödarna?

b) Hur stor del av totalbeloppet skall gå till de berörda foderproducenterna?

c) Hur stor del av totalbeloppet skall gå till andra tillverkningsföretag, exempelvis företag som bearbetar nötkött (kött- och korvfabriker, slakterier med flera)?

d) Hur stor del av totalbeloppet bör gå till andra berörda grupper?

7. Förekommer det redan överläggningar eller finns det redan beslut om när och i vilken form utbetalningarna till de skadelidande personerna skall ske?

Kommer kommissionen att verka för att särskilda grupper som oförskyllt drabbas extra hårt av BSE-krisen, exempelvis jordbruksföretag, slakterier, företag som bearbetar nötkött, foderproducenter med flera, skall kunna räkna med omedelbara åtgärder, så att man kan motverka att de går under ekonomiskt (gör konkurs på grund av att verksamheten legat nere en längre tid)? Man borde inrätta ett slags akutstödfond i detta syfte.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(8 februari 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3574/00

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Rapport om djurens välbefinnande, rådets direktiv 98/58

Enligt artikel 8 i rådets direktiv 98/58(1) om skydd av animalieproduktionens djur skall kommissionen före den 30 juni 1999 förelägga rådet en rapport om hur Världshandelsorganisationens (WTO) bestämmelser påverkar djurens välbefinnande.

I sitt svar på skriftlig fråga P 2539/99(2) av den 27 januari 2000 sade kommissionen att rapporten skulle föreläggas rådet inom kort. Håller kommissionen med om att denna rapport behövs för att utveckla EU:s förhandlingsposition nu när förhandlingarna om WTO:s jorbruksavtal har börjat, och anser kommissionen också att rapporten skulle kunna ha stor betydelse för att övertyga andra WTO-medlemmar om att frågor om djurens välbefinnande inte är lika med försök att införa nya typer av icke-tariffära handelshinder.

När tänker kommissionen, mot bakgrund av detta, förelägga rådet den rapport som avses i direktiv 98/58?

(1) EGT L 221, 8.8.1998, s. 23.

(2) EGT C 219 E, 1.8.2000, s. 178.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 januari 2001)

Enligt artikel 8 i rådets direktiv 98/58/EG av den 20 juli 1998 om skydd av animalieproduktionens djur skall kommissionen lämna en rapport till rådet med en jämförelse av djurskyddsbestämmelserna i gemenskapen och i tredje länder.

Kommissionen har fått information om tillgänglig lagstiftning eller tillgängliga riktlinjer inom området djurskydd på jordbruksföretag, under transporter och vid slakt från 73 länder som levererar rött kött, fjäderfäkött, fiskeriprodukter och levande djur till gemenskapen. Kommissionen planerar att anta rapporten under första halvåret 2001.

Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten att gemenskapen inte tar upp djurskyddsfrågor under de pågående förhandlingarna om WTO-avtalet om jordbruk för att försöka införa nya typer av icke tullmässiga handelshinder. Kommissionen håller också med om att den kommande rapporten kommer att få stor betydelse för WTO-debatten om djurskyddsfrågor. Kommissionen är mån om att understryka den tydliga etiska aspekten av denna debatt, som inte bör begränsas till tekniska spörsmål.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3601/00

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Skydd för typiska produkter utanför EU

Europeiska unionens typiska produkter skyddas i dag av särskilda beteckningar, t.ex. SUB (skyddad ursprungsbeteckning) och SGB (skyddad geografisk beteckning). Tack vare dessa beteckningar har det äntligen blivit möjligt att sätta stopp för imitationer som kan förvirra konsumenterna och skapa oro på marknaden. Tyvärr gäller dock varumärkesskyddet endast inom unionen. Detta innebär att (även europeiska) imitationer och förfalskningar av produkter som t.ex. fontina den typiska osten från Aostadalen kan säljas på den amerikanska marknaden. Det innebär också att produkter med exakt samma beteckning som de äkta produkterna kan tillverkas och saluföras i Sydamerika.

Vilka initiativ har kommissionen tagit för att genom internationella avtal utvidga skyddet av beteckningarna SUB och SGB så att det även omfattar konsumenter och typiska produkter utanför unionen? Kan EU ingripa mot de producenter som tillverkar och saluför imitationsprodukter med beteckningarna SUB och SGB utanför Europa?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

Utvecklingen av skyddet av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar säkerställs på gemenskapens marknad genom rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel(1). Detta skydd syftar till att främja kvalitetsprodukter, att säkerställa att konsumenterna får korrekt information om produkternas geografiska ursprung och att undvika obehörigt bruk och imitation som kan skada dessa produkters rykte.

På det internationella planet har Världshandels-organisationens (WTO) antagande av avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPs) inneburit verkliga framsteg när det gäller skydd av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. Det måste dock erkännas att TRIPs-avtalet innehåller vissa restriktioner för det rättsliga skyddet av kvalitetsprodukter och det krävs, i synnerhet beträffande andra produkter än vin och spritvaror.

På grundval av detta avtal för kommissionen en politik för att skydda europeiska varumärken som är föremål för obehörigt bruk på utländska marknader. Bättre möjligheter till tillträde på marknaden för kvalitetsprodukter från gemenskapen är också en del av gemenskapens övergripande förhandlingsförslag vid Världshandelsorganisationens förhandlingar om jordbruket. Kommissionen har dessutom uppmanat medlemsstaterna att lämna information om europeiska produkter som har skyddade geografiska beteckningar eller ursprungsbeteckningar och som förfalskas på exportmarknader. På detta sätt deltar kommissionen aktivt i de pågående diskussionerna om det multilaterala registret för vin och spritvaror och utvidgningen av skyddet för geografiska beteckningar till andra produkter än vin och spritvaror inom TRIPs-rådets integrerade program.

(1) EGT L 208, 24.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4055/00

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(9 januari 2001)

Ämne: Europeiska centralbanken: Hur mycket tjänar dess direktörer?

Vid flera tillfällen har kommissionen ombetts svara på hur mycket Europeiska centralbankens (ECB) direktörer tjänar (år 1999, 2000 och 2001). Varje gång har den svarat undvikande och gömt sig bakom krångliga, abstrakta formler och parametrar.

Frågeställaren kräver nu ett tydligt svar: Hur mycket inkasserade direktörerna 1999 (samtliga poster utan undantag) och 2000?

Frågeställaren förväntar sig siffror och inte ord.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(12 februari 2001)

Kommissionen känner inte till arvodena för de enskilda ledamöterna av Europeiska centralbankens (ECB) direktion. Enligt noterna till ECB:s resultaträkning per den 31 december 1999 uppgick arvodena till ECB:s direktion till totalt 1,8 miljoner euro under 1999.(1)

(1) ECB:s årsrapport 1999, s. 156.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3754/00

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Fysisk planering inom EU: Terra-programmet

Terra var ett var de program som antogs inom ramen för de nyskapande åtgärderna som omfattades av artikel 10 i förordningen för Europeiska regionala utvecklingsfonden för perioden 19941999, vilken utgjorde grundvalen för finansieringen av en rad projekt under perioden 19971999. Programmet Terra utformades, tillsammans med gemenskapsinitiativet Interreg II C, som ett laboratorium för att utpröva nya instrument och metoder för fysisk planering och för att utvärdera de alternativ som föreslagits av Europeisk strategi för fysisk planering.

Kan kommissionen upplysa om de resultat Terra fått och de slutsatser som kommissionen har dragit av dessa, såsom programmets relation till och inverkan på Europeisk strategi för fysisk planering, särskilt när det gäller kustnära randområden enligt EU:s mål 1?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 januari 2001)

Programmet TERRA har utformats som ett laboratorium för att utpröva nya instrument och metoder för fysisk planering. Erfarenheter av programmet, vilka kan tjäna som förebild för andra projekt på lokal, regional, nationell nivå och inom EU, är till exempel behov av nya metoder för fysisk planering, hållbar utveckling som prioritet för lokal utveckling, betydelsen av partnerskap mellan medborgarna och de lokala samhällena, synergieffekter genom samarbete mellan regioner, utveckling av nya instrument såsom observationsorgan för stöd till integrerad utvecklingspolitik.

Några TERRA-projekt, såsom LORE och DIAS rör maritima randområden.

Projektet LORE, som samordnas av Ikarias regionala myndigheter (i Grekland) i partnerskap med Alcamo och Ragusa på Sicilien, Heraklion och Magnesia i Grekland, har gjort det möjligt att utveckla och driva lokala observationsorgan som ansvarar för upprättandet av en mekanism för samordning och kontroll över den fysiska planeringen, något som lokala myndigheter och andra lokala aktörer ansvarat för hittills.

Projektet DIAS, som samordnas av Kretas regionala myndighet i partnerskap med Syracuse på Sicilien, berör fysisk planering med tonvikt på skydd, förvaltning och främjande av miljön och kulturarvet i områden med gemensamma särdrag och problem. Projektet omfattar vissa utvecklingsstrategier för vissa Medelhavs-, bergs- och kustområden med stor kulturrikedom och som är intressanta ur miljösynvinkel, men som riskerar att utsättas för betydande befolkningstryck.

Den strategiska ramen för programmet för regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP) utgör en adekvat politiskt ram och förebild för TERRA. Lokala aktörer har därigenom lärt sig att se längre än till de gränser som fastställts av den administrativt och geografiskt ansvarige samt att ta sig an större frågor. TERRA-programmet har, genom att rikta uppmärksamheten på de problem som uppstår vid fysisk planering när nätverk av olika kulturer och administrativa enheter upprättas, bekräftat att ESDP:s politiska alternativ är relevanta för lokalt agerande.