ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2346/00

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(24 juli 2000)

Ämne: Hemligt samförstånd mellan narkotikahandlare och myndigheter inom narkotikabekämpningen

I maj offentliggjorde det utskott inom Förenta staternas kongress vilket har i uppdrag att övervaka underrättelseverksamheten slutsatserna från en parlamentarisk utfrågning om vilken roll CIA spelat vid stödet till de så kallade contras i Nicaragua i början av åttiotalet.

Vid denna utfrågning som hölls innanför stängda dörrar bekräftade tidigare CIA-agenter att contras, med den amerikanska underrättelsetjänstens goda minne, kunnat internfinansiera sin väpnade kamp tack vare inkomsterna från en omfattande handel med kokain.

Känner rådet till detta? Anser rådet att detta utan tvivel innebär ett avsteg från det sedvanliga inom den politik som kallas kampen mot narkotika eller har rådet i stället upplysningar om liknande situationer inom andra regioner i världen, både under de senaste åren och för närvarande? Anser inte rådet att det som inträffat är så allvarligt att rådet är skyldigt fördöma det inför behöriga internationella forum, till att börja med inför Förenta Nationernas program för narkotikakontroll (UNDCP)? Tycker inte rådet för övrigt att det som inträffat är så allvarligt att det borde föranleda rådet att yrka på en skyndsam revision av internationella konventioner om narkotiska ämnen så att man inom en och samma rättsliga ram skulle kunna sammanföra all verksamhet med anknytning till produktion och saluföring av sådana ämnen som i dag är förbjudna?

Svar

(7 november 2000)

De tilldragelser som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till har inte diskuterats i rådets instanser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2793/00

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Utpressning av gemenskapens exportörer

Möjligheten för importörer i tredje land att utpressa gemenskapens exportörer är ett resultat av de stränga reglerna för godkännande av importdokumentation. I vissa fall har eventuella brister i tullhandlingarna (miss)brukats av importörerna för att utverka oberättigade fördelar eller liknande som förutsättning för att lämna tillbaka originalet av tullhandlingarna undertecknade och stämplade i behörig ordning.

Exportörerna kan i sådana fall använda sig av sekundär dokumentation, men de nationella interventionsorganen är i praktiken mycket restriktiva när det gäller att godkänna sådana handlingar.

Kan kommissionen överväga fördelarna och nackdelarna med att använda principerna från beslut nr. 1999/2497/EG av den 28 juli 1999 (om alternativ primär dokumentation för handel med Ryssland) som basis för ny primär dokumentation beträffande andra länder än Ryssland, det vill säga jämsides med tullhandlingen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Att tullformaliteterna för import till tredje land fullgjorts bevisas, efter fritt val av exportören, genom företeendet av ett tulldokument för import eller av ett lossnings- och importintyg utfärdat av ett övervakningsföretag. Det senare intyget avser att underlätta arbetet för exportörerna vilka kan komma att usättas för påtryckningar från importörernas för att erhålla tulldokumentet för import.

Beslutet(1) av den 28 juli 1999 avseende bevis för ankomst till bestämmelseorten för jordbruksprodukter som exporterats till Ryssland fattades i sammanhanget av landets mycket speciella situation med en ihållande funktionsrubbad lokaladministration. Beslutet är av tillfällig karaktär och har nyligen, i beaktande av de bestående problemen, förlängts t.o.m. den 30 juni 2001.

Beslutet visar att det finns en avsikt att skapa ett informationssystem mellan kommissionen och de ryska myndigheterna och detta system skulle kunna innebära att en framtida tillämpning av beslutet kan undvikas.

I juli 2000 undertecknades ett administrativt avtal mellan Byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) och Rysslands statliga tullkommitté. Avtalet kommer att möjliggöra skapandet av ett gemensamt informationssystem vilket borde stärka den korrekta tillämpningen av tullförfarandena i Ryssland och bidra till större säkerhet avseende unionens exportbidrag.

Kommissionen har för tillfället inte för avsikt att utvidga tillämpningen av beslutet till att avse export till andra länder.

(1) KOM(1999) 2497.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3183/00

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(10 oktober 2000)

Ämne: Stärkande av direktivet om fågelskydd av vilda fåglar i Frankrike

1997 lagstiftade EG-domstolen mot Frankrike i fall C166/97 (kommissionen mot Frankrike). Domstolen fann Frankrike skyldig till att, inom den stipulerade perioden, bristfälligt leva upp till kraven från rådets direktiv om bevarande av vilda fåglar (79/409/EEG)(1), vad det gäller Seines flodmynning. Sedan dess har mer än tre år förflutit och området är fortfarande otillräckligt skyddat, enligt EU:s fågeldirektiv. Den Europeiska kommissionen, under artikel 171, öppnade en ny överträdelseprocess mot Frankrike i 1997. Sedan dess har bara ett formellt varningsbrev skickats till Frankrike, för att landet inte levt

upp till EG-domstolens dom. Med tanke på att den normala deadlinen för medlemsländer att svara på formella varningar inte har respekterats i det här fallet och med tanke på att Grekland under juli 2000 dömdes av EG-domstolen att betala böter på 20 000 euro för ett tidigare domslut i ett liknande fall, ombeds kommissionen att svara på varför man inte har vidtagit några vidare rättsliga åtgärder mot Frankrike, och vad som orsakar dröjsmålen.

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 november 2000)

Kommissionen vill informera frågeställaren om att tvärt emot vad som anges i den skriftliga frågan avgavs EG-domstolens dom i mål C-166/97, kommissionen mot Frankrike, 1999 och inte 1997, att kommissionen riktade en formell underrättelse till Frankrike enligt artikel 228 (f.d. artikel 171) i EG-fördraget 1999 och inte 1997, samt att tidsfristen för svar på denna formella underrättelse respekterades av de franska myndigheterna.

Kommissionen informerar frågeställaren om att den franska regeringen håller på att verkställa domen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2219/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Barnsoldater i Afrika

Barnsoldaterna är en del av många konflikter i Afrika. De flesta av barnen har kidnappats och detta har allvarliga psykologiska, känslomässiga, sociala och fysiska följder både för barnen och samhället. Det är oerhört svårt att på nytt integrera barnen i samhället efter att de har rymt eller frigivits. Kunde rådet redogöra för vad EU gjort för att råda bot på situationen i allmänhet och vad EU gjort mer specifikt för att förhindra att barn kidnappas för militära uppdrag? Vilket bistånd ger EU för att göra det lättare att på nytt integrera barnen i samhället?

Svar

(20 november 2000)

Europeiska unionens strategi för att garantera att barn skyddas i väpnade konflikter, i Afrika och på andra platser i världen, faller inom ramen för de insatser som hela det internationella samfundet gör enligt 1989 års konvention om barnets rättigheter och FN:s säkerhetsråds resolutioner 1261(1999) och 1314(2000) om barn i väpnade konflikter. I detta sammanhang uppmuntrar EU i synnerhet till undertecknande och ratifikation av de båda fakultativa protokollen till konventionen om barnets rättigheter av vilka det ena gäller barn i väpnade konflikter.

Rådet anser vidare att man bör behandla de faktorer som ligger bakom de skador som vållas mot barn. En av dessa faktorer är tillgången till vapen, i synnerhet lätta vapen och handeldvapen. Därför har rådet antagit en uppförandekod i fråga om vapenexport och en gemensam åtgärd angående handeldvapen. Europeiska unionen stöder aktivt alla aspekter av förberedandet och sammankallandet av en FN-konferens 2001 om den olagliga handeln med lätta vapen och handeldvapen.

Inom ramen för Europeiska unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik uppmanar rådet systematiskt och regelbundet alla parter i väpnade konflikter att respektera barnens rättigheter och att ge de humanitära organisationerna fullständigt, fritt och säkert tillträde till alla barn som berörs av väpnade konflikter.

När det gäller det humanitära bistånd som Europeiska gemenskapen ger för att på nytt integrera barnsoldaterna i samhället uppmanas den ärade parlamentsledamoten att vända sig till Europeiska kommissionen som enligt rådets förordning 975/1999(1) har i uppdrag att genomföra projekt inom detta område.

(1) EGT L 120, 8.5.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2985/00

från Carlo Fatuzzo (PPE-DE) och Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Hinder för den fria rörligheten för personer

Genom förordning nr 1247/92(1) återkallas ålders- och invalidförmåner för medborgare i medlemsstaterna som flyttar utanför det land i vilka de är medborgare.

Detta utgör ett ofta oöverstigligt hinder för utövandet av rätten att fritt uppehålla sig inom andra medlemsstater, vilken rätt stadgas i artikel 18 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Finns det planer på att ändra förordning nr 1247/92 så att bestämmelsen i artikel 18 faktiskt och fullt ut kan genomföras även för medborgare som åtnjuter ovannämnda sociala förmåner?

(1) EGT L 136, 19.5.1992, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(30 oktober 2000)

I förordning (EEG) nr 1408/71 och dess tillämpningsförordning nr 574/72(1), som gäller samordningen av de olika sociala trygghetssystemen, föreskrivs bland annat principen om export av sociala förmåner inom hela Europeiska unionen.

Parlamentsledamöterna hänvisar till rådets förordning (EEG) nr 1247/92 av den 30 april 1992 om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71. Genom denna förordning infördes nya regler för sådana särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som syftar antingen till att som ersättning, komplement eller tillägg täcka vissa risker, eller till att specifikt skydda funktionshindrade(se artikel 4.2a i förordning (EEG) nr 1408/71).

Det gäller förmåner som hänför sig till såväl socialförsäkringssystem som socialbidragssystem. på grund av personkrets, syften och tillämpning och på grund av att förmånerna är nära kopplade till de ekonomiska och sociala förhållandena i den medlemsstat som utger dem, dvs. mottagarens bosättningsland.

Därför föreskrivs i artikel 10a i förordning (EEG) nr 1408/71 ett särskilt system för sådana förmåner, under förutsättning att de nämns i förordningens bilaga IIa. Detta system innebär ett undantag från principen om export av förmåner, vilket innebär att dessa förmåner endast kan utbetalas till personer som är bosatta i den medlemsstat som utger dem.

Domstolen fann i sin dom av den 4 november 1997 i mål C-20/96 (Snares mot Adjudication Officer)(2) att de särskilda samordningsregler som gäller särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner, och då bland annat den regel som innebär att dessa förmåner inte kan exporteras, är förenliga med bestämmelserna i EG-fördraget.

För närvarande har kommissionen inga planer på att föreslå någon ändring av förordning (EEG) nr 1247/92.

(1) Senaste konsoliderade versionen: Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning nr 1408/71 EGT L 28, 30.1.1997.

(2) REG 1997, s. I-6057.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2297/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Valförfarandet i Zimbabwe

Forumet för försvar av de mänskliga rättigheterna i Zimbabwe, som omfattar nio frivilligorganisationer, anklagar myndigheterna i detta afrikanska land för att finansiera och lära ut tortyrtekniker till grupper av unga som sedan skall utöva utpressning och använda tortyr mot anhängarna till den politiska oppositionen mot president Robert Mugabe.

Dessa anklagelser utgör ett bevis inte bara på de övergrepp mot de mänskliga rättigheterna som har begåtts av Mugabe och hans parti, utan också på de hotelser och den bristande frihet som har kännetecknat valförfarandet i Zimbabwe. Anser inte rådet att det borde fördöma Robert Mugabe på grund av kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och på grund av att valkampanjen har kännetecknats av en avsaknad av garantier, något som i sig gör valresultatet ogiltigt?

Svar

(30 november 2000)

Vid sitt möte den 10 juli 2000 utvärderade rådet situationen i Zimbabwe på grundval av rapporten från den europeiska observatörsgruppen. Rådet noterade att, även om valkampanjen präglats av våld, omfattande trakasserier och förfarandemässiga oegentligheter, förflöt själva valet den 24 och 25 juni i stort sett lugnt. Den massiva närvaron av internationella observatörer, däribland i första rummet observatörer från Europeiska unionen, bidrog i hög grad till detta. Rådet anser att det åligger Zimbabwes regering att förhindra en upprepning av sådana våldsamheter som den europeiska observatörsgruppen kunde iaktta under tiden närmast före valet, utreda dessa fall samt vidta alla rättsliga åtgärder mot dem som utövat politiskt våld, kränkt de mänskliga rättigheterna eller gjort sig skyldiga till bedrägliga förfaranden under tiden närmast före valet.

Unionen, som är oroad över situationen för de mänskliga rättigheterna i landet, har enträget uppmanat Zimbabwes myndigheter att samarbeta med oppositionen och det civila samhället för att inleda en konstruktiv dialog. Råder har erinrat om att det är av yttersta vikt att man återupprättar respekten för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna och rättsstatsprincipen i Zimbabwe. Unionen har sagt sig vara beredd att arbeta med alla zimbabwier som accepterar dessa principer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2138/00

från Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Systemet för import av vitlök

Den 14 maj 2000 förekom det i spansk press den 14 maj 2000 uppgifter om förhandlingarna för att fastslå en definitiv importkvot och tullsats för importerad vitlök.

Kan kommissionen bekräfta att den förhandlar om en tullsats på 770 euro/ton?

I vilket skede befinner sig förhandlingarna?

Vilka kontroller har genomförts för att undvika trepartsavtal, genom vilka vitlök exporteras till Europeiska unionen från länder som inte producerar vitlök?

Hur kommer gemenskapsproducenterna att påverkas av den nyligen uppnådda överenskommelsen om Kinas anslutning till WTO, med hänsyn till att Kina är den främsta producenten av vitlök?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 september 2000)

Kommissionen har fått mandat av rådet att i enlighet med artikel XXVIII i GATT-avtalet omförhandla åtagandena i fråga om import av vitlök.

Enligt mandatet skall kommissionen förhandla om en kompensation för höjd tull och i enlighet med artikel XXVIII i GATT-avtalet i utbyte erbjuda en kvot med nuvarande tull.

Förhandlingarna har ännu inte formellt inletts, och kommissionen inväntar en officiell bekräftelse på att det främsta leverantörslandet kommer att delta.

Enligt kommissionens förordning (EEG) nr 1859/93 av den 12 juli 1993 om tillämpningen av systemet med importlicenser för vitlök från tredje land(1), ändrad genom förordning (EG) nr 1662/94 av den 8 juli 1994(2), får vitlök som importeras från tredje land endast övergå till fri omsättning i gemenskapen under förutsättning att en importlicens uppvisas. Det åligger helt och hållet de berörda medlemsstaternas tullmyndigheter att försäkra sig om licensernas autenticitet och om att reglerna följs. Dessutom har kommissionen vid flera tillfällen vidtagit åtgärder för att införa ett krav på ett särskilt ursprungsintyg för importerad vitlök med angivet ursprung i vissa tredje länder.

I ändringarna av våra åtaganden i fråga om import av vitlök kommer hänsyn att tas till den situation som uppstått genom Kinas anslutning till WTO. Härigenom kan man undvika eventuella störningar för vitlöksproduktionen i gemenskapen.

(1) EGT L 170, 13.7.1993.

(2) EGT L 176, 9.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2846/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(8 september 2000)

Ämne: EU-dokuments offentlighet

En arbetsgrupp med Coreper-topptjänstemän har under sommarmånaderna utarbetat ett förslag om att drastiskt skära ned på EU-dokuments offentlighet. I Amsterdamfördraget finns emellertid en uttrycklig rätt till insyn i sådana dokument.

Arbetsgruppen vill forma förslaget till en bindande text genom att utnyttja det skriftliga förfarandet. På så sätt bortkopplas Europaparlamentet, Europeiska kommissionen och rådet i september.

Endast företrädarna för Nederländerna, Sverige och Finland har motsatt sig inskränkningen av rätten till insyn. De övriga Coreper-representanterna verkar anse att kommissionsförslaget, nämligen en uppförandekodex via medbeslutandeförfarandet, inte motsvarar deras personliga uppfattning om EU-dokuments offentlighet.

1. Kan rådet skriva under på förslaget vad avser EU-dokumentens offentlighet såsom det utarbetats av en arbetsgrupp med Coreper-topptjänstemän? Om så inte är fallet, kommer rådet att protestera mot det berörda förslaget?

2. Anser rådet att förslaget vad avser EU-dokuments offentlighet såsom det utarbetats av en arbetsgrupp med Coreper-topptjänstemän står i vägen för kommissionsförslaget, nämligen en uppförandekodex via medbeslutandeförfarandet? Om så är fallet, vilka åtgärder kommer rådet att vidta för att se till att kommissionens förslag blir den officiella riktlinjen för EU-dokuments offentlighet?

3. Anser rådet att Coreper-tjänstemännens förslag står i strid med bestämmelsen i Amsterdamfördraget om EU-dokuments offentlighet? Om så är fallet, hur kommer rådet att angripa denna överträdelse av fördragsbestämmelserna?

Svar

(30 november 2000)

1. Beslut 2000/527/EG som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till antogs av rådet den 14 augusti 2000 och offentliggjordes i Officiella tidningen den 23 augusti 2000(1)

2. Rådet får med artikel 207 som enda grund anta regler om tillgång till dessa dokument. Icke desto mindre bör rådets regler inom området naturligtvis iaktta den förordning som baseras på artikel 255 så snart som denna har antagits.

3. Rådet anser sig ha antagit beslut 2000/527/EG inom ramen för sin behörighet, utan att detta strider mot eller är oförenligt med bestämmelserna i fördraget.

(1) EGT L 212, 23.8.2000, s. 9.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2484/00 från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet. Möten med tredje länder under det franska ordförandeskapet.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 151 E , 22/05/2001 s. 0008 - 0009



SKRIFTLIG FRÅGA E-2484/00 från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet (24 juli 2000) Ämne: Möten med tredje länder under det franska ordförandeskapet 1. Skulle rådet kunna ange samtliga möten med tredje länder som är planerade under det franska ordförandeskapet och göra en uppskattning av kostnaden för dessa möten? 2. Skulle rådet även i detalj kunna ange totalkostnaden för möten med tredje länder under det portugisiska ordförandeskapet 2000 och under de tyska och finska ordförandeskapen 1999? Svar (22 december 2000) 1. Följande möten med tredje länder planeras äga rum under det franska ordförandeskapet: Stats- och regeringschefer - Toppmöte EUJapan, Tokyo den 19 juli - Toppmöte EUUkraina, Paris den 15 september - Toppmöte ASEM III, Söul den 21 oktober - Toppmöte EUKina, Beijing den 23 oktober - Toppmöte EURyssland, Paris den 30 oktober - Toppmöte EuropaMedelhavsområdet, Marseille den 15 och 16 november - Europeiska konferensen, Nice den 7 december - Toppmöte EUUSA, Washington den 18 december - Toppmöte EUKanada, Ottawa den 19 december - Toppmöte EUVästra Balkan (förslag) Ministermöten - Aseans regionala forum, Bangkok den 27 juli - Asean-konferenser i anslutning till ministermötet, Bangkok den 2829 juli - Ministermöte EUSydkorea, Bangkok den 29 juli - Ministermöte EUUSA, Paris den 2 oktober - ASEM, Söul den 20 oktober - Ministermöte EUJapan, Söul den 21 oktober - Ministermöte EUAsean, Vientiane den 12 december - Ministermöte EUKanada, Paris den 3 november - Barcelona IV, marseille den 16 november - Europeiska konferensen, Sochaux den 23 november - Ministermöte EUSADC, Gaborone (Botswana), den 2930 november Ministermöten i samband med rådsmöten (allmänna frågor) i Bryssel: - 11 juli: Samarbetsråd med Kirgizistan och Kazakstan - 19 september: EES-ministerrådet - 19 september: Associeringsråd med Ungern och Tjeckiska republiken - 910 oktober: Associeringsråd med Bulgarien och Polen. - Associeringsråd med Marocko den 9 oktober - Samarbetsråd med Armenien, Georgien och Azerbajdzjan den 10 oktober Rådet kan inte ange den totala kostnaden för dessa möten, och det av flera skäl: - När mötena äger rum i ordförandelandet, står detta för kostnaderna. - När mötena äger rum i tredje land, täcker värdlandet kostnaderna. - Samarbetsråden och associeringsråden äger rum i samband med rådsmöten (allmänna frågor). Förutom kostnaderna för tolkning förekommer det inga kostnader som belastar unionens budget. 2. Den totala kostnaden för de möten med tredje länder som organiserades under det portugisiska ordförandeskapet 2000 och de tyska och finländska ordförandeskapen 1999 bestreds antingen av respektive ordförandeland eller av värdländerna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2582/00

från Ursula Schleicher (PPE-DE) till kommissionen

(25 juli 2000)

Ämne: Utfärdande av Europaparlamentets och rådets direktiv om energieffektivitetskrav för förkopplingsdon för lysrör uppkomst av avfall

Efter det att Europaparlamentet den 5 juli 2000 godkänt rådets gemensamma ståndpunkt utan ändringsförslag kommer direktivet om energieffektivitetskrav för förkopplingsdon för lysrör inom en snar framtid att träda i kraft.

Har kommissionen genomfört några undersökningar av hur mycket avfall som förväntas uppstå i framtiden när magnetiska förkopplingsdon inte längre får användas?

Har kommissionen någon information om på vilket sätt elektroniska förkopplingsdon omhändertas och hur deras miljöpåverkan skall bedömas i jämförelse med magnetiska förkopplingsdon?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

Kommissionen förväntar sig ingen märkbar avfallsökning till följd av bestämmelserna i det föreslagna direktivet om energieffektivitetskrav för förkopplingsdon till lysrör(1).

Det största miljöproblemet vid bortskaffandet av magnetiska förkopplingsdon är att kondensatorerna innehåller polyklorerade bifenyler (PCB). Till skillnad från magnetiska förkopplingsdon innehåller elektroniska förkopplingsdon inga sådana kondensatorer, vilket gör dem klart bättre ur miljösynpunkt. Det har emellertid ännu inte gjorts någon ingående undersökning om alla de miljöeffekter som bortskaffandet av elektroniska förkopplingsdon kan få. Detta gäller i synnerhet den vanligaste återvinningsmetoden för dessa komponenter, dvs. smältning med annat metallavfall.

(1) EGT C 274 E, 28.9.1999.