ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3467/00

från Robert Sturdy (PPE-DE) till kommissionen

(30 oktober 2000)

Ämne: Lagliga nivåer för skadeersättning för svinpest

De östra delarna av Förenade kungariket genomlider just nu ett utdraget utbrott av klassisk svinpest. Svinproducenter med besättningar som inte drabbats, men som ligger inom ett bestämt avstånd från drabbade besättningar befinner sig i vad som kallas den stängda zonen och kan inte sälja sina grisar. När dessa stationära djur blir för stora måste de slaktas på grund av djurskyddsskäl och för producenter som tvingas slakta sina djur finns då skadeersättning tillgänglig.

Jag skulle vilja veta om kommissionen kan bekräfta kommissionstjänsteman Joachim Heines uttalande till Robert Sturdy, som är ledamot av Europaparlamentet, att kommissionen kan komma att stödja förslag från Förenade kungariket om att ersätta producenter för upp till marknadsvärdet för var och en av de grisar inom den stängda zonen som slaktas av djurskyddsskäl.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 december 2000)

För den typ av åtgärd som parlamentsledamoten tar upp, skall frågan om statligt stöd utredas i enlighet med avsnitt 11.4 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd i jordbrukssektorn(1). I det avsnittet fastställs villkoren för att ett stöd för bekämpande av djur- och växtsjukdomar skall vara godtagbart enligt riktlinjerna och enligt artikel 87.3 c (tidigare artikel 92) i EG-fördraget. Enligt dessa bestämmelser och under förutsättning att alla övriga krav är uppfyllda får kompensation ges upp till det normala värdet av slaktade djur. En överkompensation av förlusterna får emellertid inte ske.

Den 18 oktober 2000 godkände kommissionen Förenade kungarikets ordning för svins välbefinnande (eliminering). Analysen av de brittiska myndigheternas anmälan visade att stödordningen uppfyller de villkor som anges ovan och att den kan omfattas av undantaget enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget. Vad gäller kompensation för värdet av svin som slaktats av djurskyddsskäl i den stängda zonen har kommissionen godkänt schablonersättningar för svinproducenter på 10 pund per svin i partier med en genomsnittsvikt på 45 kg eller mindre (levande vikt), eller på 30 pund per svin i partier med en genomsnittsvikt mellan 46 och 100 kg, och på 50 pund per svin i partier där genomsnittsvikten ligger över 100 kg. Detta är de nivåer för vilka de brittiska myndigheterna ansökt om godkännande.

(1) EGT C 28, 1.2.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3375/00

från Antonio Tajani (PPE-DE) till rådet

(25 oktober 2000)

Ämne: Antijudiskt våld i Europa: brand i synagogan i Treppes i Frankrike

Den våg av antisemitism som sveper över Frankrike, i vilket land synagogan i Treppes nära Paris har bränts ned, är högst oroväckande. Detta attentat och angreppet på en grupp barn är det mest alarmerande i en serie våldsdåd som begåtts mot europeiska medborgare som är judiska trosbekännare.

Även i andra av unionens medlemsstater drabbas de judiska samfunden emellertid av angrepp som äventyrar deras medlemmars säkerhet. Situationen blir ännu mera spänd av uttalanden som exempelvis det av den tidigare italienske regeringschefen Massimo D'Alema, vilken har talat om Israels medborgares grymhet. Sådana uttalanden bidrar till att underblåsa antisemitiska stämningar inom EU.

Vilka initiativ avser rådet att ta för att bekämpa dessa kriminella handlingar och för att begränsa detta allvarliga fenomen?

Anser inte rådet att det måste fördöma varje antijudiskt uttalande som görs av politiker i medlemsstaterna?

Svar

(20/21 december 2000)

1. Rådet fördömer de våldshandlingar som omnämns i den skriftliga frågan.

2. Rådet uppmärksammar den ärade parlamentsledamoten på det svar som det lämnat på skriftlig fråga nr E-3089/00 om en grupp nynazistiska skinheads överfall på en judisk lärare
SKRIFTLIG FRÅGA E-3125/00

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Regeldirektiv för att bekämpa utbudet av pornografi på betalkanaler

Kan kommissionen ange vilka medlemsländer som tillåter hårdporr på betalkanaler via mark- och satellitsändning och vilka förslag som finns för regeldirektiv på detta område?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(30 november 2000)

I direktivet tv utan gränser (rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(1), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997(2)) anges den rättsliga ramen för televisionssändningar inom gemenskapen.

Kommissionen är medveten om den påverkan som pornografiskt material kan tänkas ha på minderåriga. När det gäller TV-sändningar finns i direktivet fastställda gemensamma minimiregler för skydd av minderåriga (artikel 22) och medlemsstaterna måste se till att TV-sändningar från programföretag inom respektive stats jurisdiktion inte innehåller program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld.

När det gäller skydd av minderåriga och mänsklig värdighet förbereder kommissionen för närvarande en rapport till Europaparlamentet och rådet om åtgärder som medlemsstaterna skall vidta i enlighet med rådets rekommendation 98/560/EG av den 24 september 1998 om utvecklingen av konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster och informationstjänster genom främjande av nationella system för att uppnå en jämförbar och effektiv skyddsnivå för minderåriga och för den mänskliga värdigheten(3). Ett detaljerat frågeformulär sändes nyligen till medlemsstaterna som skall användas som underlag vid sammanställningen av rapporten.

Kommissionen lägger stor vikt vid genomförandet och tillämpningen av gemenskapslagstiftningen. Åtgärder har vidtagits flera gånger i enlighet med artiklarna 2.2 och 22 i direktivet och kommissionen har, i enlighet med direktivet, fullgjort sina skyldigheter när det gäller bedömningen av dessa åtgärder.

Ett direktiv på detta område på gemenskapsnivå kommer i fråga endast om de bestämmelser som för närvarande gäller i medlemsstaterna på detta område behöver tillnärmas för att den inre marknaden skall kunna inrättas och fungera väl. Kommissionen känner inte till några omständigheter som gör detta nödvändigt, men är intresserad av all ytterligare information som kan fås om detta.

(1) EGT L 298, 17.10.1989.

(2) EGT L 202, 30.7.1997.

(3) EGT L 270, 7.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2341/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Urvalskriterier för Phare-programmet för affärsstöd

Skulle kommissionen kunna ange vilka kriterier som tillämpats vid utvärderingen av de projektförslag som lagts fram inom ramen för PHARE-programmet för affärsstöd. Vilka projekt har valts ut och vilka sektorer tillhör de?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2340/00 och E-2341/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(7 september 2000)

Phare-programmet för företagsstöd är avsett att stärka kapaciteten hos sektorsinriktade organisationer och övergripande organisationer som företräder näringslivet i de tio central- och östeuropeiska kandidatländerna och därigenom hjälpa företag i dessa länder att förbereda sig inför anslutningen, inte minst vad gäller överensstämmelse med regelverket om den inre marknaden.

I juni 1999 offentliggjordes två förslagsinfordringar i enlighet med Phare-programmet för företagsstöd, angående samfinansiering av tvååriga projekt i partnerskap och partnersamverkan mellan gemenskapen och organisationer i de central- och östeuropeiska länderna. Den första förslagsinfordran, Stärkande av företagens stödorganisationer i de central- och östeuropeiska länderna, har en samlad budget på 14 miljoner euro för projekt på mellan 0,5 miljoner euro och 2 miljoner euro. Den andra förslagsinfordran, Stärkande av verksamheten hos företagens stödorganisationer för att hjälpa företag i de central- och östeuropeiska länderna att anpassa sig till gemenskapens regelverk, har en samlad budget på 8 miljoner euro för projekt på mellan 0,5 miljoner euro och 1 miljon euro. Den 15 oktober 1999, när tidsfristen för de båda förslagsinfordringarna gick ut, hade kommissionen fått in 98 förslag, 55 i fråga om den första förslagsinfordran och 43 i fråga om den andra.

Utvärderingen av stödberättigade projekt genomfördes med hjälp av resultaten från ett antal detaljerade kriterier som utarbetats på grundval av de urvalskriterier som offentliggjordes i förslagsinfordran. Det projekt som nämns av parlamentetsledamoten fick 802 poäng av 1 500 möjliga, och projekt som fick mindre 965 poäng var inte stödberättigade. Kommissionen kommer att skicka information om dessa kriterier till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat.

Utvärderingen resulterade i att 17 projekt valdes ut för finansiering (nio projekt inom förslagsinfordran nr 1 och åtta projekt inom förslagsinfordran nr 2) och sju av organisationerna beviljades projektstöd inom båda områdena. Projekten omfattar följande verksamheter eller sektorer: handelskammare; små och medelstora hantverksföretag; möbel- och träindustrin; tillverkarkooperativ, sociala företag och företag som präglas av delaktighet; den kemiska industrin; livsmedels- och dryckesindustrin; stålindustrin; textil- och konfektionsindustrin; kontorsmaskin- och informationsteknikindustrin och animalieproduktion.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1947/00

från Ulla Sandbæk (EDD) till kommissionen

(7 juni 2000)

Ämne: Genomförande av direktiv i medlemsstaterna via kollektivavtal

Den dåvarande kommissionsledamoten Padraig Flynn gav bl.a. den 10 maj 1993 tillstånd att genomföra direktiv via kollektiva avtal/överenskommelser utan kompletterande lagstiftning. Var det i kommissionsledamot Flynns skrivelse underförstått att ett sådant genomförande endast kan ske om avtalets/överenskommelsens täckning är hundraprocentig?

Kan kommissionen tala om hur danska arbetstagare, som inte omfattas av avtalet, skall kunna omfattas av rådets direktiv 93/104/EG(1) av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning?

(1) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(12 juli 2000)

Avseende användningen av kollektivavtal som medel för att genomföra direktiv hänvisas parlamentsledamoten till artikel 137.4 (f.d. artikel 118) i EG-fördraget:

En medlemsstat kan på gemensam begäran av arbetsmarknadens parter överlåta åt dessa att genomföra direktiv som har antagits enligt punkterna 2 och 3. I så fall skall medlemsstaten se till att arbetsmarknadens parter, senast då ett direktiv skall vara genomfört enligt artikel 249, i samförstånd har vidtagit de åtgärder som behövs; den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att kontinuerligt kunna säkerställa de resultat som föreskrivs i direktivet.

Vidare har EG-domstolen fastställt att:

även om medlemsstaterna har möjlighet att överlåta genomförandet av likalönsprincipen till i första hand arbetsmarknadens partner, befriar denna möjlighet dem inte från skyldigheten att säkerställa, genom lämpliga lagar och andra författningar, att alla arbetstagare i gemenskapen fullt ut omfattas av det skydd som föreskrivs i direktivet(1). En sådan statlig garanti måste gälla i alla situationer där ett effektivt skydd inte säkerställs på annat sätt, oavsett orsaken till detta, och särskilt när de ifrågavarande arbetstagarna inte är fackföreningsanslutna, när den ifrågavarande sektorn inte omfattas av kollektivavtal eller när ett sådant avtal inte fullt ut garanterar likalönsprincipen(2).

För närvarande undersöker kommissionen genomförandet av rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden(3) för att ta fram en omfattande rapport om genomförandet i alla medlemsstater. När det gäller genomförandet av direktivet i Danmark har kommissionen varit i kontakt med de danska myndigheterna för att utreda om vissa bestämmelser i direktivet har införlivats på ett sådant sätt att alla arbetstagare garanteras alla de rättigheter de har rätt till.

(1) Rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män, EGT L 45, 19.2.1975.

(2) Mål 143/83, kommissionen mot Danmark, Rec. 1985 s. 427. Se även t.ex. mål 235/84, kommissionen mot Italien, Rec. 1986, s. 2291.

(3) EGT L 307, 13.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2745/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Reform av systemet för stöd till rissektorn

Kommissionen har presenterat ett förslag till reform som ändrar förordningen för systemet för stöd till spannmålsodlare, däribland risodlare.

Italien är den största risproducenten i Europa och berörs därför i högsta grad av de förändringar som reformen medför.

Denna reform skulle kunna leda till svårigheter för Italien i form av minskad produktion och därmed arbetslöshet i sektorn eftersom det finns planer på att minska odlingsarealen med upp till 10 procent. Det finns också planer på att avskaffa uttaget av osålda produkter i utbyte mot en premie per odlad hektar och att avskaffa interventionspriset och eventuellt ersätta det med nya tariffer för förmånliga importvillkor.

Att överge risfälten kommer att leda till arbetslöshet, vilket är en negativ följd av reformen och framför allt en ekologisk katastrof (om man inte kontrollerar vattnet kommer det på nytt att uppstå sumpmarker och översvämningar). USA har underkänt förfarandet att använda prisinterventioner för att fastställa nya tariffer och kommer eventuellt att vända sig till WTO.

Kan kommissionen ange

1. hur långt reformen har kommit?

2. kan den också ange hur situationen ser ut i övriga medlemsstater?

3. kan kommissionen även förklara hur en eventuell framtida anmälan till WTO från USA:s sida kan se ut?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

Efter en noggrann analys av alla alternativ har kommissionen kommit fram till att ett införlivande av rissektorn i ordningen för jordbruksgrödor och avskaffande av interventionspriset skulle göra det möjligt att uppnå balans mellan utbud och efterfrågan, samtidigt som risodlarnas inkomster bibehålls på samma nivå.

När det gäller konsekvenserna av de föreslagna ändringarna kan man räkna med ökad konkurrenskraft för gemenskapens risodlare och större rörlighet på rismarknaden.

Med avseende på eventuella miljökonsekvenser syftar de föreslagna ändringarna till att trygga risodlingens framtid i de områden där en välplanerad förvaltning av vattenresurserna är av vikt för att bevara särdrag i miljön. En minskning på 10 % av den odlade arealen gäller inte de små producenterna och räckvidden av denna åtgärd kommer därför att bli begränsad.

Förslaget till reform av den gemensamma organisationen av marknaden för ris skickades till rådet den 7 juni 2000. Efter detta datum möttes rådets arbetsgrupp Jordbruksgrödor Ris vid flera tillfällen under juli och september månad 2000 för att analysera de föreslagna åtgärderna.

Så vitt kommissionen känner till har Förenta staterna ännu inte tagit ställning till kommissionens förslag om en reform av den gemensamma marknadsordningen för ris.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3480/00

från Rosemarie Müller (PSE) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Europeiska året för språk frister för ansökningar om bidrag för projekt

Den 8 september 2000 offentliggjordes informationen om aktiviteter inom programmet Europeiska året för språk i Europeiska gemenskapernas tidning. Bidragsansökningar för arrangemang för den 30 juni 2001 måste skickas in före den 2 oktober 2000. För att begära ansökningsformulär och nödvändig information från de nationella samordnarna, fylla i formulären och lämna in dem i tid stod alltså endast 15 arbetsdagar till förfogande. En så kort tidsfrist är enligt min mening oacceptabel. Särskilt små organisationer, som ofta arbetar med få och oavlönade medarbetare, missgynnas här klart. Skall denna korta tidsfrist syfta till att få så få ansökningar som möjligt? Anser kommissionen att en kort tidsfrist är försvarbar? Hur kan man förklara så korta tidsfrister för medborgarna?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(12 december 2000)

Kommissionen vill erinra om att parlamentets och rådets beslut om Europeiska året för språk antogs den 17 juli 2000 och offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 14 september 2000(1). Förslaget till beslut hade antagits av kommissionen den 13 oktober 1999(2).

Inbjudan att lämna förslag offentliggjordes således så snart det var möjligt. Kommissionen planerar att finansiera totalt 150 projekt och sista dagen för att lämna in ansökningar om bidrag var antingen den 2 oktober 2000 eller den 15 februari 2001.

Kommissionen är medveten om att tidsfristen fram till den 2 oktober var relativt knapp för att förbereda projekt, men den var ändå tvungen att fastställa detta datum för att kunna finansiera projekt som skulle inledas under det första halvåret. Trots denna korta tidsfrist har kommissionen fått in 250 projektförslag.

Kommissionen vill också erinra om den andra tidsfristen den 15 februari 2001 för projekt som skall påbörjas från och den 1 juni 2001.

(1) Beslut nr 1934/2000/EG EGT L 232, 14.9.2000.

(2) KOM(1999) 485 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2701/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Jordbruksstöd och Estlands anslutning till EU

7. Hur mycket tror kommissionen att kostnaderna för stöd skulle öka om EU:s nuvarande jordbrukspolitik även skulle omfatta Estland i samband med landets anslutning till EU, och om man antar

a) att landets jordbruksproduktion inte förändras,

b) att landets jordbruksproduktion ändras genom ändrade prissubventioner i samband med att stöd och strukturstöd EU-anpassas?

2. Hur stor skulle den årliga kostnaden för Garantifonden och för strukturfonderna bli i de två olika fallen ovan?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2690/00, E-2691/00, E-2695/00, E-2699/00, E-2700/00 och E-2701/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(29 september 2000)

För att göra en uppskattning av den extra kostnaden per år för jordbruksstöd som skulle orsakas av Polens, Tjeckiens, Cyperns, Ungerns, Sloveniens och Estlands anslutning till gemenskapen skulle det behövas relativt säker kännedom om tidpunkt, krav och villkor för dessa länders anslutning till gemenskapen. Dessa aspekter måste klarläggas i anslutningsförhandlingar med dessa länder, och i det avsnitt som gäller jordbruket inleddes förhandlingar i juni 2000. Följaktligen skulle alla kostnadsberäkningar baserade på antaganden som parlamentsledamoten anger med nödvändighet vara helt hypotetiska och spekulativa. I det nuvarande stadiet av föranslutningsprocessen är kommissionen därför inte i stånd att besvara parlamentsledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2933/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(11 september 2000)

Ämne: Europeiska energiskatt med 13 eller 14 medlemsstater?

Vid Europaparlamentets utfrågning av kommissionsledamotskandidaten Bolkestein ställde jag på miljöutskottets vägnar en fråga till honom ifall han vore beredd att med beaktande av Spaniens veto mot att det skulle införas en energi- och koldioxidskatt över hela EU tillämpa fördragets klausul om förstärkt samarbete. Ett enkelt ja eller nej hade varit tillräckligt som svar.

Bolkestein svarade att han behövde få ett år på sig för att komma fram till ett svar. Nu har det året gått till ända.

Inför den stora klimatkonferensen i Haag är det av stor vikt att Europeiska kommissionen tar ett seriöst initiativ till att införa en skatt på energi och koldioxid tillsammans med de mellan 12 och 14 medlemsstater som är villiga till detta. Detta innebär också färre störningar på den inre marknaden eftersom ett antal medlemsstater nu håller på att införa egna smärre skatter på energi och koldioxid. Det är bara det att med undantag för i Danmark storförbrukarna inte kommer att drabbas. Om skatter av ovannämnda slag infördes inom hela EU i 12 till 14 medlemsstater skulle också storförbrukarna börja anstränga sig för att spara energi och göra ökat bruk av förnybara energikällor.

Spanien och eventuellt också två andra länder som i dagens läge agerar bromsklossar kommer då snabbt att bidra, något som landet också är skyldigt att göra för att uppfylla åtagandena i Kyoto och då är en skatt på energi och koldioxid ett oumbärligt instrument.

Är kommissionen beredd att utgående från klausulen om förstärkt samarbete ta initiativet till att framlägga förslag om en europeisk skatt på energi och koldioxid? Det räcker som svar med ett enkelt ja eller nej.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 oktober 2000)

Det är fortfarande en prioriterad fråga för kommissionen att rådet antar förslaget till direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter(1). Ekofinrådet och rådet (miljö) har vid flera tillfällen givit kommissionen sitt stöd.

För övrigt är den allmänna problematiken kring ett förstärkt samarbete föremål för intensiva diskussioner inom ramen för regeringskonferensen. Kommissionen har följaktligen lagt fram långtgående förslag på området. Det franska ordförandeskapet, i sin tur, underströk i en not från slutet på augusti 2000 dels att det är nödvändigt att utveckla ett förstärkt samarbete som ett led i integrationen, dels att ett visst antal områden inte bör omfattas av detta samarbete. Följaktligen kommer ett exakt svar på parlamentsledamotens fråga inte kunna ges innan regeringskonferensens slutsatser finns tillgängliga.

(1) EGT C 139, 6.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2103/00

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Personer som får ersättning av parlamentet

Kunde kommissionen, i anledning av sitt svar på min skriftliga fråga E-1215/00(1) namnge de personer som är ledamöter av Förenade kungarikets parlament och står som mottagare till a) pensioner och b) bidrag från Europeiska unionen, till exempel pärer som får pension efter att ha arbetat som tjänstemän i Bryssel eller parlamentsledamöter som är direktörer för bolag som får ekonomiskt stöd ur EU:s budget

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

I kommissionens svar på parlamentledamotens skriftliga fråga E-1215/00(1) finns relevant information beträffande de f.d. kommissionsledamöter av brittisk nationalitet som för närvarande får pension från gemenskapen.

Beträffande kommissionens fast anställda tjänstemän finns det inget som hindrar dem från annat förvärvsarbete när de efter sin avgång får pension från gemenskapen (under förutsättning att artiklarna 16 och 17 i tjänsteföreskrifterna efterlevs.

Tjänstemän i lönegraderna A1 och A2 som efter ett beslut av tillsättningsmyndigheten har gått i pension i tjänstens intresse (artikel 50 i tjänsteföreskrifterna) får en månatlig ersättning under en bestämd period. Enligt artikel 50 skall inkomster från annat håll dras av från den ersättning som den f.d. tjänstemannen får under denna period, om sådana inkomster och ersättningen tillsammans överskrider tjänstemannens slutlön.

Den 10 juli 2000 fanns det åtta f.d. tjänstemän av brittisk nationalitet som får den här formen av ersättning. De uppgifter som kommissionen har om inkomster från annat förvärvsarbete föranleder för närvarande inte någon omprövning av ersättningarna.

I det brittiska parlamentet finns det inga personer som får några bidrag från EU. Enligt all information som kommissionen har tillgång till är Lord Williamson, tidigare generalsekreterare, den ende f.d. tjänsteman vid kommissionen som är ledamot av över- eller underhuset, och han får naturligtvis den ålderspension som han har rätt till.

Kommissionen för inga register över direktörer i företag som får stöd från gemenskapens budget på grund av det arbete de utför eller den tjänst de innehar, och därför är det omöjligt att säga om det finns några sådana personer som är parlamentsledamöter eller adlade.

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001.