SKRIFTLIG FRÅGA E-0455/01

från Cristiana Muscardini (UEN) och Gianfranco Fini (UEN) till kommissionen

(19 februari 2001)

Ämne: Föroreningar och försumligheter

Floden Sarno svämmar över igen. Någon dagstidning rapporterar att det är den mest förorenade floden i Europa. Den 28 december förra året svämmade den också över. Nu har nya utflöden skapats och vattnet har svämmat över till de omgivande områdena. I området rapporteras en avsevärd ökning av tumörer vilket invånarna sätter i samband med att föroreningarna ökat till följd av översvämningarna.

I Caltanisetta däremot har hushållen sedan åratal tillbaka bara vatten var fjärde dag. Reservoaren, som inte har använts på flera år, borde garantera ett regelbundet vattenflöde till hushållen men är ännu inte färdig. Man väntar sedan länge på de sista påskrifterna från de italienska ministrarna. Även om arbetena inleddes nu skulle det inte finnas vatten i sommar, liksom många somrar nu. Invånarna blir lidande av detta, deras värdighet far illa av bristen på hygieniskt acceptabla förhållanden och av de allt högre kostnader som familjerna måste bära för inköp av mineralvatten. Jordbruket blir också lidande, med avsevärda konsekvenser för producenterna.

Även i Torre Annunziata (Neapel) saknas det vatten till hushållen. Bergen av oinsamlade sopor förstör landskapet och förorenar till den grad att myndigheterna har stängt skolorna av rädsla för epidemier. En stadion som kostade omkring 100 miljarder lire att bygga har aldrig invigts utan används som en stor, öppen avstjälpningsplats. Ordföranden i regionfullmäktige, Bassolino, är även särskilt ansvarig för den ödesdigra situationen i fråga om avfall i Campanien.

Detta är endast några exempel på totalt förakt för de bestämmelser som skall garantera en miljö som går att leva i och ett civiliserat liv.

1. Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande frågor: Förfogar den över några mekanismer för att kontrollera omfattningen av dessa ekologiska missförhållanden?

2. Finns det några program genom vilka ekonomiskt stöd kan ges för att nämnda problem skall kunna lösas?

3. Anser den inte att ett fördragsbrottsförfarande bör inledas mot Italien, med hänsyn till de tre ovannämnda fallen, för bristande respekt av bestämmelserna för miljöskydd och skydd av medborgarnas hälsa?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Kommissionens befogenheter är begränsade till vad som fastställs i EG-fördraget. I första hand har den till uppgift att se till att gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt i alla medlemsstater. I artikel 211 (f.d. artikel 155) i EG-fördraget fastställs följande: För att säkerställa den gemensamma marknadens funktion och utveckling skall kommissionen övervaka tillämpningen av bestämmelserna i detta fördrag och av bestämmelser som antagits av institutionerna med stöd av fördraget. I artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget föreskrivs att Om kommissionen anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt detta fördrag, skall kommissionen avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha givit den berörda staten tillfälle att inkomma med sina synpunkter. Om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angivits av kommissionen, får denna föra ärendet vidare till domstolen. Kommissionen har befogenhet att besluta huruvida ett sådant förfarande skall inledas(1).

Vattenbristen i Caltanisetta och Torre Annunziata, och översvämningen av floden Sarno omfattas inte av några gällande gemenskapsdirektiv eller -förordningar.

Föroreningen av floden Sarno skulle kunna omfattas av rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse(2), rådets direktiv 75/440/EEG av den 16 juni 1975 om den kvalitet som krävs på det ytvatten som är avsett för framställning av dricksvatten i medlemsstaterna(3) och rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö(4). Men med utgångspunkt från de uppgifter som frågeställarna lämnat och i avsaknad av grund för klagomål avseende tillämpning av gemenskapslagstiftningen kan inget brott mot gemenskapsrätten fastställas för närvarande.

Utgående från de uppgifter som frågeställarna lämnat skulle avfallshanteringssituationen i Torre Annunziata kunna omfattas av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(7), ändrat genom direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991(5), som syftar till att skydda människors hälsa och miljön mot skadliga effekter av insamling, transport, hantering, lagring och deponering av avfall. Eftersom kommissionen inte känner till den situation som frågeställarna avser kommer den att vidta alla nödvändiga åtgärder för att skaffa sig detaljerade upplysningar och se till att gemenskapslagstiftningen respekteras.

Kommissionen kan inte känna till alla situationer som eventuellt kan ses som felaktig tillämpning av gemenskapens miljölagstiftning i medlemsstaterna. Normalt sett får kommissionen kunskap om sådana situationer genom klagomål, skriftliga frågor från Europaparlamentet eller framställningar till Europaparlamentets utskott för framställningar. Det är viktigt att situationer som påstås vara oförenliga med gemenskapslagstiftningen beskrivs noggrant så att kommissionen kan bedöma dem utgående från gemenskapens gällande miljölagstiftning.

Insatser i fråga om avfallshantering, vattenförsörjning och miljöinfrastruktur kan samfinansieras av EG:s regionala utvecklingsfond (ERDF) inom ramen för gemenskapens stödramar för Mål 1-områden. När det gäller Mezzogiorno bidrar ERDF och andra strukturfonder i gemenskapen i finansieringen av de regionala operationella programmen för Campania och Sicilien.

Dessa program förvaltas direkt av de regionala myndigheterna. I enlighet med artikel 8 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(6) är det medlemsstaterna som har ansvar för genomförandet av stödåtgärder på lämplig förvaltningsnivå.

(1) I den fjortonde årliga rapporten om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten (1996) redogörs för de prioriteringar och kriterier som ligger till grund för kommissionens befogenheter, EGT C 332, 3.11.1997.

(2) EGT L 135, 30.5.1991.

(3) EGT L 194, 25.7.1975.

(4) EGT L 129, 18.5.1976.

(5) EGT L 78, 26.3.1991.

(6) EGT L 161, 26.6.1999.

(7) EGT L 194, 25.7.1975.