SKRIFTLIG FRÅGA E-1635/03

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till rådet

(15 maj 2003)

Ämne: Egendom som tillhör icke-muslimska grupper i Turkiet

I Turkiet finns det icke-muslimska minoriteter (grekisk-ortodoxa kristna, armenier, judar, katoliker m.fl.) med olika typer av inrättningar som äger fast egendom.

Turkiet driver sedan decennier tillbaka genom olika rättsliga och tekniska konstruktioner en politik för att komma över dessa inrättningars egendom. Resultatet av denna taktik blir bland annat att den grekiska minoriteten (som är godkänd i turkisk lagstiftning) berövas sin fasta egendom.

Turkiet har nyligen efter påtryckningar från EU kungjort att man skall förändra sättet att hantera dessa inrättningar så att den turkiska förvaltningen överensstämmer med det som gäller inom EU. Trots detta vittnar representanter för den grekiska folkgruppen i Istanbul om att hela frågan utvecklar sig till en legalisering av förfarandet att illegalt lägga beslag på egendom, eftersom den turkiska statsförvaltningen har kungjort att den inte har för avsikt att godkänna de hävdvunna rättigheterna, främst tomtägandet som har dragits in för icke-muslimska gruppers fasta egendom i Turkiet. Noteras bör att den grekiska folkgruppens inrättningar enligt den officiella förteckningen från 1923 total ägde 11 000 tomter i Istanbul. Minoritetsinrättningarnas förvaltningar har nyligen sänt krav till de turkiska myndigheterna, vilka endast avser en mycket mindre del av dem, 1 700 tomter.

Vad anser rådet om den turkiska statsförvaltningens taktik? Är den i linje med EU:s bestämmelser om skydd av rättigheter avseende minoritetsinrättningars fasta egendom? Är de förändringar som den turkiska regeringen har kungjort tillräckliga för rådet? Hur tänker rådet agera för att på ett effektivt sätt skydda fast egendom som tillhör icke-muslimska minoriteter i Turkiet? Har rådet för syfte att göra en lösning av detta problem till en förutsättning för att inleda inträdesförhandlingar med Turkiet?

Svar

(2 oktober 2003)

1. Rådet är väl medvetet om den betänkliga situationen för icke-muslimska grupper i Turkiet och om det särskilda problemet rörande egendom. Det sätt på vilket de turkiska myndigheterna, nämligen generaldirektoratet för stiftelser (VGM), behandlar frågan ger upphov till allvarlig oro. De förändringar som kan väntas av det kommande sjätte reformpaketet tycks vara begränsade till en förlängning i efterhand av tidsfristen för inlämnande av anspråk på fastighetsregistreringar. En sådan förlängning kan tyckas otillräcklig för att lösa det verkliga problemet.

2. Den ärade parlamentsledamoten kan notera att rådet fäster mycket stor vikt vid denna fråga. Vid alla möten med Turkiet som under senare tid hållits inom ramen för associeringsavtalet och den politiska dialogen har rådet påpekat att de regler som gäller för religiösa stiftelser är restriktiva och har uppmanat Turkiet att inta en annan hållning. Den nuvarande oroande utvecklingen följs med största uppmärksamhet. Den ärande parlamentsledamoten kan var säker på att rådet kommer att ta itu med situationen och göra sitt bästa för att bidra till att skydda icke-muslimska gruppers egendom i Turkiet.

3. När det gäller frågan om huruvida inledandet av anslutningsförhandlingar med Turkiet är kopplad till detta problem hänvisas den ärade parlamentsledamoten till det reviderade partnerskapet för Turkiets anslutning vilket innehåller en specifik prioritering om religionsfrihet. Enligt denna prioritering skall Turkiet fastställa villkor för de religiösa gruppernas sätt att fungera som är i linje med praxis i EU:s medlemsstater. Det specificeras att detta innefattar åtnjutande av egendomsrättigheter i linje med protokoll nr 1 till Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.