SKRIFTLIG FRÅGA E-2253/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Italien och det europeiska rättsområdet

I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors sägs följande: I ett europeiskt område med verklig rättvisa bör inte individer och företag hindras eller avskräckas från att utöva sina rättigheter på grund av att medlemsstaternas rättsliga och administrativa system är oförenliga eller komplicerade. För att uppnå detta mål föreslår Europeiska rådet att man skall lansera en informationskampanj och publicera lämpliga användarguider om det rättsliga samarbetet inom unionen och om medlemsstaternas rättssystem. Kommer denna information också att beröra de allvarliga bristerna i det italienska rättsväsendet? Den känsla av osäkerhet som för närvarande råder i Italien, tillsammans med en allt mer utbredd uppfattning att de som gjort sig skyldiga till brott inte får något straff, understöds av uttalanden från domare, som hävdar att landets brottsbalk är ett misslyckande och att det italienska rättsväsendet har gått i stå. Dessa uttalanden understöds av den oroväckande uppgiften att 130 000 brott preskriberades bara under 1998, något som verkar vara en ökande tendens.

1. Kan kommissionen säga något om vilka krav som kommer att ställas på medlemsstaterna för att de skall få ingå i det europeiska rättsområdet?

2. Är det inte oförenligt med ett sådant rättsområde att en brottsbalk som betraktas som ett misslyckande av de yrkesverksamma fortfarande är giltig?

3. Vore det inte önskvärt att EU, precis som många italienska medborgare önskar, försöker få Italiens regering att reformera Italiens rättsväsende för att avhjälpa de allvarliga brister och den orättvisa som genomsyrar systemet?

4. Kan inte Italiens medverkan i ett europeiskt rättsområde skapa obalans och instabilitet, om landet inte genomför en rad reformer?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Kommissionen ser det som sin uppgift att informera medborgarna genom att lansera en informationskampanj och publicera lämpliga användarguider om rättsligt samarbete inom unionen och medlemsstaternas rättssystem, så som anges i punkt 29 i slutsatserna från Europeiska rådet i Tammerfors. På så sätt kan medborgarna få kunskap om sina rättigheter, vilket är en förutsättning för att de skall kunna använda sig av dem. Kommissionen anser inte att detta mål lättare uppnås om man i materialet tar med uppgifter om påstådda missförhållanden inom rättsväsendet i en eller flera medlemsstater.

Enligt artikel 29 (tidigare artikel K 1) i Fördraget om Europeiska unionen är det ett av unionens mål att skapa ett område med rättvisa. Därför får EU vidta åtgärder på unionsnivå. Det är inte EU:s sak att lägga sig i rättskipningen i medlemsstaterna så länge denna fungerar på ett sätt som överensstämmer med de rättsliga kraven i fördragen och sekundärrätten. Det finns inga krav på medlemsstaternas straffrätt eller straffprocessrätt i sig. Endast de delar som omfattas av fördragen och sekundärrätten måste harmoniseras.

Samtliga medlemsstater är bundna av Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna från 1950. Artikel 6 i konventionen handlar om rätten till en opartisk rättegång. I artikel 7 (tidigare artikel F 1) i Fördraget om Europeiska unionen föreskrivs att rådet får besluta om sanktioner mot en medlemsstat som åsidosätter grundläggande rättigheter, däribland dem som garanteras genom människorättskonventionen. Detta gäller dock endast om medlemsstaten allvarligt och ihållande bryter mot sådana rättigheter.