ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4059/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Hälsoeffekter av obekväma sittplatser på långflygningar

Är kommissionen medveten om att man börjar se med oro på att obekväma sittplatser på långflygningar kan orsaka blodpropp hos en del passagerare? Har kommissionen undersökt eller samlat in uppgifter om detta?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 mars 1999)

Kommissionen är medveten om den oro som finns beträffande de möjliga effekterna på vissa passagerares hälsa till följd av otillräckligt sittplatsutrymme i ekonomiklass. Klagomålen från flygpassagerarna ökar och kommissionen har som svar på denna oro finansierat flera expertundersökningar. Mot bakgrund av de uppgifter som hittills framkommit kan man inte fastslå att det finns ett klart behov av att öka avståndet mellan sittplatserna. Däremot har det visat sig att större avstånd mellan sittplatserna skulle innebära en ökad risk för skador i samband med olyckor.

Kommissionen leder en undersökning i den här frågan i den relevanta arbetsgruppen inom de gemensamma luftfartsmyndigheterna (JAA) och kommer att närmare överväga huruvida resultaten bör leda till ytterligare särskilda initiativ för att förbättra komforten med bibehållen säkerhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3238/98

från José Valverde López (PPE) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Interreg-programmet i Andalusien

Vilka program och investeringar har planerats eller håller på att planeras inom ramen för Interreg-programmet i Andalusien?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(3 december 1998)

Inom gemenskapsinitiativet Interreg finns det två program för Andalusien som avser de gränsöverskridande områdena mellan Spanien och Portugal respektive mellan Spanien och Marocko.

De ekonomiska resurserna anslås till programmen som helhet och inte separat till regionerna. De projekt som skall finansieras inom ramen för programmen väljs ut av de myndigheter som ansvarar för att genomföra dem, utom när det rör sig om större projekt som redan specificerats. Kommissionen kan således inte ge ett exakt svar på de frågor som ställs.

När det å andra sidan gäller Interreg Spanien-Portugal är det i Andalusien emellertid endast provinsen Huelva som ingår i detta. Programmet syftar till att utveckla det gränsöverskridande området och främja gemensamma spansk-portugisiska initiativ genom att stödja dels åtgärder som tar till vara de egna utvecklingsmöjligheterna, dels småskalig infrastruktur. I det här programmet ingår t. ex. en medfinansiering, till en kostnad av över 4 miljoner ecu, av motorvägen Lepe-Ayamonte i provinsen Huelva.

Beträffande Interreg-programmet Spanien-Marocko är det i Andalusien provinserna Cádiz, Málaga, Ceuta och Melilla som är stödberättigade. Programmet syftar till att utveckla det gränsöverskridande samarbetet och till att få ekonomin i området att snabbare anpassas till och integreras i den inre marknaden. Det viktigaste projektet är sammankopplingen av el-näten. Detta sker under vatten, och den stödberättigande totalkostnaden uppgår till 70,22 miljoner ecu. Till det här projektet, som redan nu hunnit avslutas, bidrar Europeiska regionala utvecklingsfonden med 13,26 miljoner ecu.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2961/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Nya bestämmelser för importlicenser

I artikel 17 i rådets förordning (EG) 1637/98(1) av den 20 juli 1998 om ändring av rådets förordning (EEG) 404/93(2) om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer fastställs följande: "Bananer får endast importeras till gemenskapen mot uppvisande av en importlicens vilken skall utfärdas av medlemsstaterna till den som begär detta oavsett var denne är etablerad i gemenskapen, dock med förbehåll för de särskilda tillämpningsföreskrifterna till artiklarna 18 och 19".

Enligt slutsatserna från rådets (jordbruk) möte i juni 1998 tycks nya bestämmelser för importlicenser ha beviljats från och med 1999, med innebörden att importrättigheterna tilldelas de verkliga producenterna.

Vilka konsekvenser kommer det här fördelningssättet att få för de innehavare av importrättigheter som inte personligen använder sin licens, vilket varit tillåtet enligt gemenskapsrätten?

Anser kommissionen, beträffande produkter av detta slag som under nästa period saknar importlicens, att ökningen av den fasta referensinkomsten och av kompensationsstödet kommer att kunna säkerställa gemenskapsprodukternas position på marknaden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 november 1998)

Enligt slutsatserna från rådets möte (jordbruk) i juni 1998 skall importlicenser beviljas de "verkliga importörerna". Följaktligen kan de som inte importerat bananer från tredje land inte beviljas importrättigheter som traditionella importörer i det nya systemet.

Kommissionen anser att utjämningsstödet utgör en tillräcklig garanti för att gemenskapsproducenterna skall kunna behålla sin position på marknaden. I detta sammanhang är det viktigt att komma ihåg att utjämningsstödet kommer att höjas i två omgångar, till följd av höjningen av den fasta referensinkomsten på 5 % år 1998 och upp till 8 % år 1999, och att tullkvoterna kommer att förbli oförändrade.

(1) EGT L 210, 28.7.1998, s. 28.

(2) EGT L 47, 25.2.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3593/98

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Kvalitetsmärkning av biologiska jordbruksprodukter i USA

Då och då förekommer uppgifter i pressen om att USA skulle överväga att se över kraven på biologiskt odlade jordbruksprodukter, mer specifikt i syfte att tillåta genetiskt modifierade organismer i biologiskt jordbruk.

1. Kan kommissionen bekräfta dessa uppgifter?

2. Anser kommissionen att, om en sådan utveckling sker i USA, de biologiska produkterna som införs från USA skall kunna stå bredvid biologiska produkter från EU på butikshyllorna, utan att konsumenten blir uppmärksammad på skillnaden mellan dessa biologiska produkter (med eller utan genmodifikation)?

3. Kan kommissionen tala om varför det inte har lagts in en lista på biologiskt odlade produkter i Codex Alimentarius?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 februari 1999)

1. Kommissionen kommer att förelägga Förenta staterna sina kommentarer till det amerikanska förslaget till förordning om ekologiskt jordbruk i enlighet med bestämmelserna i Världshandelsorganisationens avtal om tekniska handelshinder. Särskilt har oro uttryckts för att genetiskt modifierade organismer skall tillåtas i utkastet till normer för Förenta staterna. Det ursprungliga förslaget till regler för ekologiskt jordbruk drogs tillbaka i maj 1998 efter ett stort antal kommentarer, bland annat invändningar mot att genetiskt modifierade grödor var medtagna. Kommissionen har tolkat det så att detta förslag har utgått ur den reviderade version som snart skall offentliggöras.

2. Gemenskapen har väl utvecklade regler för produktion och märkning av ekologiska produkter. I rådets förordning (EEG) 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel(1) föreskrivs i artikel 11 ett system för likvärdighet för produkter importerade från tredje land. Detta system regleras antingen av kommissionen (artikel 11.1) eller, vilket för närvarande gäller produkter från Förenta staterna, av medlemsstaterna (artikel 11.6). Gemenskapens krav innebär att ekologiskt producerade produkter får importeras till gemenskapen från ett tredje land endast om tillräckliga bevis föreligger för att produkterna har producerats i enlighet med produktionsnormer och kontrollförfaranden likvärdiga dem som gäller för produktionen inom gemenskapen. Rådet diskuterar för närvarande att införa ett allmänt förbud mot användning av genetiskt modifierade organismer (GMO) inom ekologiskt jordbruk i gemenskapen. När rådet har fattat beslut i denna fråga kommer användningen av GMO självfallet att bedömas inom ramen för detta likvärdighetssystem.

3. Enligt det utkast till Codex-riktlinjer som nu diskuteras skall användning av GMO i ekologiskt jordbruk förbjudas och länder tillåtas fastställa likvärdighetssystem för import av ekologiskt producerade produkter. Codex-riktlinjerna för ekologiska produkter (från grödor) kommer att antas i april 1999.

(1) EGT L 198, 22.7.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3831/98

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Den internationella ekonomiska turbulensens konsekvenser för den europeiska stålmarknaden - beträffande området för rättvis världshandel

Den internationella stålkonjunkturen står inför nya utmaningar: tre stora regioner i världen - Ryssland, Sydostasien och Latinamerika - befinner sig i ekonomiska svårigheter. På detta följer två konsekvenser: omläggningen av traditionella handelsströmmar har lett till massiv importökning i Europa. Denna ökning utgjordes 1998 av 520 % från Asien och 109 % från USA. Dessutom leder koncentrationen av försäljningsmarknaden till en tillbakagång av den europeiska exporten, vilken ytterligare förstärks av tendenser till regional protektionism. De europeiska stålproducenterna har hittills framgångsrikt trotsat denna utveckling. Vad som nu efterfrågas är riktade anslag för forskningen inom denna sektor.

Hur värderar kommissionen gemenskapens nuvarande aktiviteter och dess planerade effekter inom detta område i betraktande av det fastslagna Femte ramprogrammet liksom den beslutade stålforskningsfonden? Vilka ytterligare initiativ måste tas?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(19 januari 1999)

I och med att Femte ramprogrammet inleds kommer det att finnas flera sätt att stödja forskningen inom stålsektorn. Centralt i ramprogrammet är temaprogrammet för främjande av en konkurrenskraftig och hållbar tillväxt. Arbetsprogrammet för nyckelåtgärder och generiska aktiviteter håller på att förberedas med stöd av externa rådgivande grupper där experter på områdena stålforskning samt forskning och teknisk utveckling deltar. Framför allt har man infört den generiska aktiviteten "Nya material och ny tillverkningsteknik inom stålsektorn", som har skräddarsytts för stålindustrins behov. Vid sidan av dessa aktiviteter kommer EKSG:s FoTU-program inom stålsektorn att drivas fram till 2002, då EKSG-fördraget löper ut.

Med tanke på dessa många aktiviteter på gemenskapsnivå behövs det för närvarande inte några ytterligare initiativ, framför allt inte mot bakgrund av den interinstitutionella diskussion som förs om EKSG:s framtid. Lämpliga instrument för att man skall kunna fastställa vilka behov som finns inom den europeiska stålindustrin när det gäller gemenskapens FoTU-program är EKSG:s rådgivande kommitté, Serdec (Kommittén för forskning och utveckling inom stålsektorn), den tekniska rådgivande kommittén för EKSG:s FoTU-program inom stålsektorn och den rådgivande gruppen för nyckelåtgärder inom Femte ramprogrammet där stålexperter ingår. Dessa är också flexibla instrument för att man snabbt skall kunna reagera på nya forskningstrender.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2528/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Uttjänta fordon/motorcyklar

1. Har kommissionen genomfört någon specifik miljökonsekvensbeskrivning för uttjänta motorcyklar?

2. Är kommissionen övertygad om att de bestämmelser som planeras för motorcyklar i det förslag till direktiv som avses ovan står i rimligt förhållande till de bestämmelser som planeras för större fordon?

3, Har kommissionen genomfört någon ekonomisk konsekvensbeskrivning av de effekter som det föreslagna direktivet skulle få för motorcykeltillverkare och detaljhandeln i EU?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

Kommissionen har i enlighet med artikel 130r.3 i EG-fördraget beaktat de potentiella fördelar och kostnader som är förenade med att åtgärder vidtas eller inte vidtas i samband med uttjänta fordon. Ett flertal andra principer, nämligen de som anges i artikel 130r.2 i EG-fördraget, har också beaktats.

I detta sammanhang har kommissionen noggrant beaktat behovet att inbegripa uttjänta fordon i räckvidden för förslaget till direktiv om uttjänta fordon(1). Motorcykeltillverkare och -förare har som sig bör rådfrågats i denna process. Mot bakgrund av bl.a. de ekonomiska beaktanden som nämns av parlamentsledamoten har kommissionen dragit slutsatsen att uttjänta motorcyklar bör uteslutas från räckvidden för artiklarna 4 och 7 i förslaget. Samtidigt har kommissionen dragit slutsatsen att det inte finns något berättigande för att uttjänta motorcyklar utesluts från de andra bestämmelserna i förslaget.

(1) EGT C 337, 7.11.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3070/98

från Mary Banotti (PPE) till kommissionen

(9 oktober 1998)

Angående: Lagligt krav på identitetshandlingar

Skulle kommissionen kunna ange vilka medlemsstater som enligt lag kräver att deras invånare skall ha med sig identitetshandlingar?

Kan kommissionen ge aktuell information om förslagen till framtida standardiserade identitetskort för alla medlemsstater?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 december 1998)

Så vitt kommissionen har sig bekant kräver sex medlemsstater, att deras medborgare bär identitetskort (Belgien, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Portugal).

Alla medlemsstater kräver ej identitetskort. Ett förslag till harmonisering av identitetskortens utseende ingår ej i de ärenden, som prioriteras i kommissionens arbetsprogram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4050/98

från Eolo Parodi (PPE) och Guido Viceconte (PPE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Skydd för parmaskinka

Enligt den dom som appellationsdomstolen i London nyligen har avkunnat i målet "Asda/Consorzio Prosciutto di Parma" (konsortiet för parmaskinka) får brittiska stormarknadskedjor sälja skinka, som köpts i staden Parma men som skivats och förpackats i Förenade kungariket, under beteckningen parmaskinka. Domen tar inte tillbörlig hänsyn till de särskilda skivnings- och förpackningsprocesser som på ett avgörande sätt bidrar till produktens kvalitet.

Kommissionen anmodas att besvara följande frågor:

1. Anser den inte att man i detta fall har ignorerat gemenskapslagstiftningen om skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar?

2. Vilka åtgärder ämnar den vidta för att skydda det italienska konsortiet och de europeiska konsumenterna?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(25 januari 1999)

Kommissionen hänvisar ledamöterna till svar på skriftlig fråga P-3881/98 från Livio Filippi(1).

(1) Se s. 102.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3568/98

från Gary Titley (PSE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Påstående om att de turkiska myndigheterna orsakar störningar av MED TV:s sändningar

När denna fråga senast togs upp gjorde kommissionen gällande att det var nödvändigt att uppvisa tillförlitliga bevis innan klagomål kunde framföras till de turkiska myndigheterna vad gäller påståendet om att dessa orsakar störningar av MED TV:s sändningar.

Mot bakgrund av att dessa problem påverkar MED TV som har sitt säte i Förenade kungariket och som inte disponerar över tillräckliga medel för att inkomma med säkra bevis om källans ursprung: kommer kommissionen att initiera en undersökning av denna situation?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Kommissionen önskar underrätta frågeställaren om att utförande av den typ av undersökning som föreslås faller utanför ramen för gemenskapens förbindelser med Turkiet enligt associeringsavtalet och tullunionsavtalet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3985/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Operationella rekommendationer för den nordliga dimensionen

I ett meddelande om den nordliga dimensionen i unionen som skulle behandlas vid toppmötet i Wien lägger kommissionen fram operationella rekommendationer om bl.a. det gränsöverskridande samarbetet med Ryssland, Polen och de baltiska länderna och om utbildningsprojekt om förvaltning i dessa länder.

Hurdana program och åtgärder håller kommissionen på att förbereda för att förverkliga dessa operationella rekommendationer och vilken är tidsplanen för kommissionen i denna fråga?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(29 januari 1999)

Som en följd av ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Wien planerar kommissionen nu för att fortsätta åsiktsutbytet med alla de parter som berörs av genomförandet av rekommendationerna i delrapporten om "En nordlig dimension i Unionens politik "(1) för att tillsammans med dem definiera begreppet nordlig dimension och fastställa vilka åtgärder som bör vidtas på de områden som berörs.

(1) KOM(98) 589 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4086/98

från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Bekämpning av bedrägerier i Surinam som ett medel mot transatlantisk brottslighet

1. Har kommissionen tagit del av de uttalanden som gjorts av den högste chefen för tullen i Surinam, Arthur Trott, att det i Surinam uppstått dylika förbindelser mellan tillverkare i utlandet och inhemska importörer att "underfakturering förefaller att ha blivit alldeles normalt", och att detta faktum bidrar till den transatlantiska brottslighetens utbredning?

2. Anser inte kommissionen att Surinam skulle kunna komma i fråga när det gäller att utnyttja europeisk expertis på området för bedrägerier?

3. Är kommissionen beredd att diskutera möjligheten att finansiera en inkoppling av det brittiska företaget "Network International" (NI), ett företag som är specialiserat på den ovannämnda typen av bedrägerier, även för att garantera en öppen och ansvarsfylld förvaltning av EU-medel i detta land?

4. Anser kommissionen att man skulle kunna ställa europeiska tulltjänstemän till förfogande i syfte att kontrollera att fakturor är korrekta för att därigenom motverka bedrägeri genom underfakturering?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(26 februari 1999)

Kommissionen känner till de uttalanden som gjorts av chefen för tullen i Surinam, vilka varit föremål för omfattande rapportering i den lokala pressen.

Bruket med underfakturering vid import är en mycket allvarlig fråga, särskilt vad beträffar de konsekvenser denna typ av bedrägerier kan få i form av inkomstförluster för statsfinanserna i importlandet. De surinamesiska tullmyndigheterna har nu beslutat att ta itu med problemet, och kommissionen uppmuntrar den surinamesiska regeringen att agera kraftfullt i denna fråga.

Europeisk sakkunskap på området för bedrägeribekämpning skulle kunna vara till nytta för Surinam, som tidigare utnyttjat tekniskt bistånd från tulltjänstemän från vissa medlemsstater.

Beslut om en strategi på detta område och om val av samarbetspartner tillhör emellertid de surinamesiska myndigheternas behörighet. Detta biståndsområde nämns inte i det nationella vägledande programmet, och Surinams regering har inte heller uttryckt någon avsikt att lämna en begäran om detta till kommissionen.

Om Surinams regering skulle begära tekniskt bistånd från gemenskapen skulle ett antal specialiserade företag från gemenskapen eller AVS-staterna (Afrika, Västindien, Stilla havet) väljas ut och ges möjlighet att lämna anbud på lika villkor, i överensstämmelse med de sedvanliga förfarandena för tilldelning av kontrakt.

Å andra sidan anser inte kommissionen, även om den i princip är emot detta bruk, att underfakturering utgör ett hot mot ett öppet och ansvarsfullt utbetalande av medel från Europeiska utvecklingsfonden (EUF), varken i Surinam eller någon annanstans. Varor som importeras inom ramen för ett projekt som finansieras av EUF är ju, i enlighet med artiklarna 308, 309 och 310 i Lomékonventionen, befriade från tullar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3667/98

från Philippe Monfils (ELDR) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Moms på konstverk

Sedan den 1 januari 1995 tillämpar vissa länder, däribland Belgien, det sjunde momsdirektivet. Tyskland har däremot utverkat uppskov för momsökningen till och med 1999. Detta resulterar i att konkurrensen mellan konsthandlarna i de olika medlemsländerna snedvrids, eftersom momsen - för att ta ett exempel - är 21 % i Belgien medan den bara är 7 % i Tyskland. Denna skillnad utgör en enorm konkurrensfördel på en så specialiserad och internationell marknad som konstmarknaden.

Förutom konkurrensaspekten verkar det också föreligga en diskriminering vad gäller momsnivån mellan olika delar av marknaden för varor och tjänster av kulturellt slag. Bokhandlarna och senast underhållningsartisterna åtnjuter en sänkt momsnivå på 6 %. Denna sänkning genomfördes för att stimulera kulturlivet och ge det en chans att överleva.

Är kommissionen medveten om de svårigheter som konsthandlarna har och avser kommissionen att utarbeta ett förslag till ändring av direktiv 92/77 om komplettering av det gemensamma systemet för mervärdesomsättningsskatt och ändring av direktiv 77/388, för att lägga till konstverk i bilaga H i detta direktiv (lista över varor och tjänster som kan beläggas med sänkt moms), allt i syfte att säkerställa en lojal konkurrens mellan konsthandlarna inom den Europeiska unionen och som ett led i gemenskapens politik för stöd till kultursektorn?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(2 februari 1999)

Det sjunde momsdirektivet av den 14 februari 1994 (94/5/EG)(1) innehåller särskilda föreskrifter för begagnade varor, konstverk, samlarföremål och antikviteter. Bestämmelserna gör det möjligt för de skattepliktiga att betala moms på vinstmarginalen vid försäljning av konstverk i stället för på hela försäljningspriset. Den förstnämnda beräkningsgrunden används i Belgien, medan den sistnämnda används i Tyskland. Vidare får medlemsstaterna föreskriva att den reducerade skattesatsen tillämpas vid den första leveransen av konstverk som görs av upphovsmannen eller hans efterföljande rättsinnehavare, vilket gör att bildkonstnärer och artister likabehandlas. Det är emellertid varje medlemsstats sak att själv bestämma om de vill tillämpa denna reducerade skattesats.

Kommissionen är medveten om att de undantag som två medlemsstater beviljades när sjunde momsdirektivet antogs har haft snedvridande effekter, men kommissionen hyser inga tvivel om att dessa effekter kommer att försvinna när undantagen upphör att gälla den 30 juni 1999.

(1) EGT L 60, 3.3.1994; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 153.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3787/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Transport av radioaktivt material med flyg

Kan kommissionen uppge alla företag inom EU som har tillstånd att transportera radioaktivt material?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3786/98 och E-3787/98 ingivna av Neil Kinnock för kommissionen

(16 februari 1999)

Transport av radioaktivt material regleras av det internationella atomenergiorganets (IAEA) bestämmelser, vilka har införts inom luftfartssektorn genom tekniska krav antagna av den internationella organisationen för civil luftfart (ICAO), och som för närvarande tillämpas av alla medlemsstater. Kraven gäller både passagerar- och fraktflyg. Alla flygbolag som har licens för sådan frakt har rätt att frakta sådant gods, förutsatt att det uppfyller kraven för detta (framförallt vad gäller förpackningens utformning och styrka).

Kommissionen anser att dessa krav ger tillräckliga garantier för säker transport av sådant gods och har därför inte fört fram några förslag till gemenskapslagstiftning på området.

Denna fråga - och även andra frågor som rör säkerhet - är naturligtvis ständigt föremål för övervägande. De ansvariga myndigheterna skulle reagera på varje förändring av förhållandena som skulle kunna påverka nuvarande säkerhetsnivåer.