SKRIFTLIG FRÅGA E-2497/02

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(9 september 2002)

Ämne: Presscensur i Sverige

En förutsättning för att ett land skall kunna bli medlem av Europeiska unionen är att landet i fråga är demokratiskt. EU framhäver ständigt att unionen står för demokrati och frihet och i ingressen till Fördraget om Europeiska unionen står det att unionen bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt på rättsstatsprincipen, vilka principer är gemensamma för medlemsstaterna.

En fri, saklig och objektiv pressbevakning är en ytterst viktig förutsättning för att skydda och bevara demokrati och frihet i vilket land som helst. Det här bekräftas i artikel 10 i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter, där det bland annat står att envar skall äga rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att mottaga och sprida uppgifter och tankar utan inblandning av offentlig myndighet och oberoende av territoriella gränser. Dessutom heter det i ett tillägg att domstolen understryker att yttrandefrihet inte bara omfattar sådana meddelanden och tankar som mottas positivt eller anses vara ofarliga, utan också sådana som kränker, chockerar eller oroar en stat eller dess befolkningsgrupper. Utan pluralism, tolerans och svängrum kan man inte tala om ett demokratiskt samhälle.

I Sverige hålls riksdagsval, landstingsval och kommunalval den 15 september 2002. De här valen visar redan nu tecken på att bli en fars. Det beror på att de svenska medierna redan på förhand har bojkottat sådana partier som uttryckt oro och farhågor över den tilltagande invandringen av människor från tredje världen.

Invandringskritiska partier ignoreras av medierna. De utestängs medvetet från valsändningarna i svensk television och får inte in sina annonser i tidningarna. För en tid sedan uppdagades det också att Sveriges radio har pålagt sina journalister att konsekvent kalla de invandringskritiska partierna för främlingsfientliga.

En förutsättning för demokrati är att alla grupper i ett samhälle kan höras, så länge de försöker uppnå sina mål med fredliga medel. Att säkra denna rättighet kommer bland annat an på de offentligt finansierade public service-kanalerna vilka när det handlar om Sverige alltså utgörs av den svenska televisionen, som alltså på förhand har utestängt vissa partier från möjligheten att göra sina röster hörda i valstriden.

Censuren i Sverige strider mot allt det som EU hävdar att det står för, och den strider dessutom mot Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter.

Kommer kommissionen att vidta några åtgärder för att se till att Sverige inför en fri press och alltså uppfyller kraven för medlemskap i Europeiska unionen?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(22 november 2002)

Enligt artikel 6.2 i EG-fördraget skall unionen som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som ledamoten hänvisar till, och såsom de följer av medlemsstaterna gemensamma konstitutionella traditioner. Yttrandefrihet och informationsfrihet är sådana grundläggande rättigheter. Yttrandefriheten och informationsfriheten nämns i artikel 11 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som högtidligt stadfästes i Nice den 7 december 2000.

Kommissionen har dock ingen allmän behörighet i frågor som gäller pressen i medlemsstaterna. Inom ramen för unionens behörighet anstränger sig kommissionen för att främja den politiska och kulturella pluralismen i medierna och bevara en mycket hög nivå på de ovannämnda friheterna. Kommissionen har naturligtvis ingen möjlighet att ingripa eller ens kommentera den publicistiska hållningen i medlemsstaternas medier. Bedömningen av denna hållning måste göras av bland annat läsarna. Det är medlemsstaterna som skall se till att grundläggande principer, såsom pluralism i medierna och yttrandefrihet, respekteras.

Det aktuella fallet avser inte heller något sådant allvarligt och ihållande åsidosättande av principerna som avses i artikel 7 i Fördraget om Europeiska unionen.

Därför är kommissionen inte behörig att vidta de åtgärder som parlamentsledamoten föreslår.

Skulle situationen kränka en rättighet eller frihet kan talan väckas vid Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter i Strasbourg, sedan de nationella rättsmedlen uttömts.