ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2945/01

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: Uppgifter om invandring till Grekland och vidtagande av åtgärder mot olagligt utfärdande av europeiskt medborgarskap

På grundval av min fråga H-705/01(1) om olagliga förläningar av grekiskt medborgarskap och en rad kränkningar av gemenskapsrätten, uppmanade rådet mig i sitt svar att begära att kommissionen skulle ge mig de uppgifter den har om invandringen till Grekland under 1999 och 2000.

Vilka sifferuppgifter gäller för invandrare, flyktingar, asylsökande, illegala invandrare och beviljande av grekiskt medborgarskap, och hur många ogiltigt utfärdade pass eller legitimationer har återkallats för åren 1999 och 2000, mot bakgrund av att kommissionen i sitt svar E-1438/01(2) endast har angett uppgifter för 1997 och 1998?

Åligger det en medlemsstat som har utfärdat ett pass eller en legitimation till en person som i efterhand visar sig inte uppfylla de villkor som gäller för utfärdande av grekiskt och därigenom europeiskt medborgarskap, att informera övriga medlemsstater och lämna över därtill relaterade uppgifter för i syfte att denna person som är illegalt bosatt i unionen skall kunna lokaliseras, och gäller detta åliggande också gentemot Europol?

Är det endast de rättsliga myndigheterna i Grekland som är ansvariga för att vidta åtgärder och införa sanktioner, eller åligger det även kommissionen, som fördragets och gemenskapsrättens väktare, och andra behöriga organ och enheter (t.ex. Eurojust) att vidta åtgärder och agera när det gäller dessa illegala naturaliseringar för förvärvande av ett europeiskt medborgarskap i EU och vilka är dessa åtgärder?

(1) Muntligt svar den 3 oktober 2001.

(2) EGT C 350 E, 11.12.2001, s. 154.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(13 december 2001)

Som svar på den skriftliga frågan E-1438/01 från frågeställaren och Giorgos Dimitrakopoulos(1), utlämnade gemenskapen statistik över personer som sökte asyl och personer som beviljades flyktingstatus under perioden 19972000 samt antalet inresta invandrare 1997 och 1998. Inga uppgifter om invandringen har ännu tillhandahållits från Grekland för referensperioden 1998 och 1999 och uppgifter om illegal invandring och inresa får ännu inte offentliggöras.

Medlemsstater har ingen skyldighet att rapportera ett återkallande av ett orättmätigt anskaffat medborgarskap till andra medlemsstater eller EU-organ. Men, enligt artikel 23 i Schengenkonventionen måste medlemsstater som tillämpar Schengenavtalen återlämna medborgare från tredje land som uppehåller sig illegalt från sitt territorium.

Medborgarlagar är ett område som omfattas av den nationella behörigheten. Kommissionen eller andra unionsorgan kan inte vidta åtgärder i frågor som ligger under nationell lagstiftning och jurisdiktion.

(1) EGT C 350 E, 11.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1846/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Det finländska systemet för dividendskattegottgörelse

Det är uppenbart att det system för dividendskattegottgörelse som tillämpas i Finland i otillbörlig grad gynnar inhemska ägare i jämförelse med utländska ägare. Har kommissionen fäst uppmärksamhet vid detta egenartade system och har den för avsikt att vidta åtgärder för att trygga en jämbördig beskattning av inhemska och utländska aktieägares dividender?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Den fråga som parlamentsledamoten ställer om det finländska systemet för skattegottgörelse som ges i fråga om dividender tar upp det svåra problemet med skattesystemens förenlighet med gemenskapslagstiftningen.

Mot bakgrund av domstolens rättspraxis på senare tid kan man starkt betvivla om vissa av dessa system är förenliga med gemenskapslagstiftningen så till vida att de kan medföra begränsningar av rätten till etablering och av den fria rörligheten för kapital. Det kan röra sig om ett sådant fall t.ex. om en inhemsk aktieägare erhåller fullständig eller delvis befrielse, t.ex. genom en skatterabatt för den skatt som bolaget betalat, och om någon motsvarande gottgörelse inte förekommer för utländska aktieägare. Kommissionen planerar att diskutera detta allmänna problem med alla medlemsstater vid ett möte under hösten 2001. Resultatet av denna diskussion kommer sedan att avgöra vilka ytterligare åtgärder kommissionen möjligen kan komma att överväga, däribland vid behov inledande av ett förfarande i enlighet med artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.

I detta sammanhang bör det också noteras att frågan om dividendbeskattning i allmänhet är en av de frågor som skall tas upp i en studie om bolagsbeskattning som kommissionen för närvarande utför på rådets begäran och som enligt planerna skall offentliggöras under hösten 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2979/01

från Winfried Menrad (PPE-DE) till kommissionen

(26 oktober 2001)

Ämne: Tröskelnivåer för tillämpningen av direktivet om inrättandet av ett europeiskt företagsråd

I en resolution av den 4 september 2001 (A5-0282/2001), krävde Europaparlamentet under punkt 2.v en sänkning av tröskelnivåer för företag som omfattas av direktivet om ett europeiskt företagsråd från 1000/150 till 500/100 arbetstagare.

Jag frågar med hänsyn till detta kommissionen om följande:

1. Hur många procent av företagen respektive företagskoncernerna inom EU och EES omfattas för närvarande av direktivet om ett europeiskt företagsråd (1000/150 arbetstagare)?

2. Hur många procent av arbetstagarna inom EU och EES omfattas för närvarande av bestämmelserna i direktivet om ett europeiskt företagsråd (1000/150)?

3. Hur många procent av företagen respektive företagskoncernerna inom EU och EES skulle beröras av direktivet (för närvarande 1000/150 arbetstagare) om tröskelnivåerna var 500/100?

4. Hur många procent av arbetstagarna inom EU och EES skulle beröras om direktivets tröskelnivåer (för närvarande 1000/150 arbetstagare) var 500/100?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 november 2001)

Man räknar med att det för närvarande är omkring 1850 företag eller företagskoncerner inom EU som omfattas av de nuvarande trösklarna. De sysselsätter sammanlagt omkring 16 miljoner arbetstagare. Antalet anställda som omfattas av direktivet motsvarar cirka 10 % av den totala sysselsättningen i EU.

Det finns ingen statistisk källa som kan användas för att på ett enkelt sätt beräkna hur många företagskoncerner i EU som omfattas av direktivet. Antalet 1850 har man kommit fram till med tiden genom att använda sig av en process som identifierar relevanta enheter från fall till fall. Det finns inte heller någon lätt tillgänglig källa med hjälp av vilken man kan bedöma vilka effekter parlamentets begäran om att sänka trösklarna för tillämpningen av direktivet(1) skulle få för en ökning av antalet företag som omfattas. Kommissionen kan därför inte tillhandahålla den information som ledamoten begär när det gäller detta.

(1) Rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare EGT L 254, 30.9.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3178/01

från Reimer Böge (PPE-DE) till kommissionen

(20 november 2001)

Ämne: Nyordning av importkvoten för fryst nötkött

I förordning (EG) 1080/2001(1) har kommissionen för perioden 2001/2002 öppnat en tullkvot för import av fryst nötkött från tredje land.

För att undvika spekulation med kvoterna har kommissionen begränsat tilldelningen till att omfatta de handlare som importerar minst 80 ton kött eller exporterar 160 ton.

Trots att det måste ses som positivt att man sökt motverka spekulation om kvoterna är dock dessa ändringar snarast till nackdel för medelstora företag.

Vilka åtgärder tänker kommissionen föreskriva inom ramen för den planerade ändringen av förvaltningen av importkvoterna för att alla företag oavsett storlek skall kunna få tillgång till sådana kvoter?

(1) EGT L 149, 2.6.2001, s. 11.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 januari 2002)

Importkvoten med löpnummer 09.4003 medger import med kraftigt sänkta tullar av 53 000 ton fryst nötkött varje år. Årliga genomförandebestämmelser antas av kommissionen efter samråd med medlemsstaterna via förvaltningskommittén.

På grund av kvotens höga kommersiella värde har vissa aktörer deltagit i fördelningen av kvoter på ett sätt som kan karakteriseras som spekulativt. För att undvika en sådan spekulation, som i första hand är till nackdel för små och medelstora företag, tvingas kommissionen med jämna mellanrum att ändra reglerna, t.ex. genom att endast låta aktörer med en omsättning som är så hög att den tyder på en reell och oberoende handel med nötkött få tillträde till kvoter. Det är därför som det krävs en minsta kvantitet för import eller export för att få rätt att delta i fördelningen av kvoterna. Dessa kvantiteter fastställdes med hänsyn till alla dessa faktorer.

Beträffande framtida genomföranderegler kommer kommissionen naturligtvis att sträva efter en rättvis och korrekt fördelning av importrätterna mellan väl etablerade importörer av nötkött.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1985/01

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(6 juli 2001)

Ämne: Främjande av användningen av spårvacciner

De senaste månaderna och åren har det visat sig vid utbrott av smittsamma djursjukdomar som svinpest och mul- och klövsjuka att slakt av djur i stor skala i vissa länder stöter på allt större motstånd från allmänheten.

Spårvacciner skulle kunna göra det möjligt att bekämpa djursjukdomar med en annan metod som framkallar mindre motstånd från allmänheten.

1. Har kommissionen förtroende för att näringslivet självt inom en rimlig tid förmår utveckla spårvacciner mot svinpest och mul- och klövsjuka?

2. Är kommissionen beredd att med kort varsel ställa medel till förfogande från sina forskningsprogram för att sådana spårvacciner så snabbt som möjligt blir färdiga för användning?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Markörvacciner kan definieras som vacciner som framkallar en skyddande immunitet som kan särskiljas från immunsvaret på en naturlig infektion. Detta kan påvisas genom laboratorieprov som kan skilja på vaccinerade friska djur och sådana som efter vaccineringen har exponerats för sjukdomen och kan sprida den.

Nya vacciner som eventuellt kan användas som markörvacciner mot klassisk svinpest har redan utvecklats. Den för närvarande största begränsande faktorn för deras användning är att det inte finns några prover som på ett tillförlitligt sätt kan skilja mellan vaccinerade och infekterade djur. Forskning bedrivs dock i dessa vacciner och de särskiljande proven.

När det gäller vacciner mot mul- och klövsjuka bedrivs forskning för att utveckla och validera särskiljande prover som skall användas tillsammans med de konventionella vacciner som redan finns och som ursprungligen inte var avsedda som markörvacciner. Forskning bedrivs också för att utveckla nya markörvacciner och särskiljande prov.

Gemenskapen har inom ramen för ramprogrammen för forskning och teknisk utveckling (FoTU) understött forskning i smittsamma sjukdomar hos husdjur sedan 1989.

När det gäller markörvacciner mot klassisk svinpest och mul- och klövsjuka eller frågor med direkt anknytning till detta har kommissionen sedan 1994 understött eller understöder:

- sju FoTU-projekt (total kostnad: 9,54 miljoner euro),

- två samordnade åtgärder (total kostnad: 0,45 miljoner euro),

- ett fältförsök för att bedöma den potentiella användningen av markörvacciner mot klassisk svinpest i nödsituationer (0,75 miljoner euro).

I det pågående femte ramprogrammet omfattar programmet Livskvalitet och förvaltning av levande resurser forskning i sjukdomar hos husdjur. I nyckelåtgärd 2 Bekämpning av virus- och infektionssjukdomar prioriteras särskilt utvecklingen av markörvacciner mot sjukdomar såsom mul- och klövsjuka och klassisk svinpest som ingår i förteckning A från Internationella byrån för epizootiska sjukdomar.

Man räknar med att flera förslag till forskning i mul- och klövsjuka kommer att lämnas in innan det femte ramprogrammets nästa tidsfrist löper ut den 18 oktober 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2466/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Galiciens förbindelser till Centraleuropa via höghastighetsjärnväg genom Frankrike

Vilka politiska och budgetmässiga planer har Europeiska unionen på att inom ramen för det transeuropeiska nätet förbinda norra delen av Iberiska halvön, framför allt Galicien, med Centraleuropa, via höghastighetsjärnväg genom Frankrike?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2455/01 och E-2466/01ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(7 november 2001)

Frågeställaren hänvisas till kommissionens svar på frågeställarens skriftliga frågor E-2189/01(1) och E-2030/01(2). Den enda utvecklingen efter dessa svar är att kommissionen den 2 oktober 2001 formellt antog förslaget att ändra Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet(3) samt förslaget att ändra rådets förordning (EG) nr 2236/95 av den 18 september 1995 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät(4).

Dessa förslag har överlämnats till parlamentet och rådet. Det första förslaget avser en koncentration av gemenskapens verksamhet till ett antal nya prioriteringar och särskilda projekt, inbegripet de projekt som ännu inte har genomförts men som ingick bland de projekt som valdes ut vid Europeiska rådets möte i Essen den 9 och 10 december 1994 och i Dublin den 13 och 14 december 1996 samt åtta nya projekt. Det andra förslaget har som syfte att öka gemenskapens högsta bidrag för vissa projekt som är av avgörande betydelse för det transeuropeiska nätet, inbegripet flaskhalsar i järnvägsnätet vid naturliga hinder, till 20 % av investeringen.

Bland de åtta nämnda projekten vilket kommissionen dessutom redan har nämnt i sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(5) ingår driftskompatibilitet för höghastighetstågen på det iberiska nätet, på grundlag av nationella spanska och portugisiska planer. Som frågeställaren redan har fått information om ingår förbindelserna för höghastighetståg i Galicien som ett led i detta projekt.

(1) Se s. 36.

(2) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 49.

(3) EGT L 228, 9.9.1996.

(4) EGT L 228, 23.9.1995.

(5) KOM(2001) 370 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3056/01

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(5 november 2001)

Ämne: Garanti om flygförbindelser till unionens öar och yttersta randområden under den nuvarande krisen i den internationella flygtrafiken

Terroristattackerna mot New York och Washington den 11 september i år har fått kännbara konsekvenser för den civila flygtrafiken. Den kris som för närvarande råder inom den internationella flygtrafiken tas av många flygbolag, t.ex. det spanska Iberia, till intäkt för att ställa in flygningar, minska personalen och öka priserna. Kan kommissionen mot bakgrund av detta besvara följande fråga: Hur avser den att garantera fortsatta flygförbindelser till Europeiska unionens öar och yttersta randområden, mot bakgrund av deras särskilda sociogeografiska egenheter och deras specifika beroendesituation, i syfte att upprätthålla den ekonomiska och sociala sammanhållningen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(18 december 2001)

Det åligger medlemsstaterna att se till att de som bor i Europeiska unionens yttersta randområden har tillgång till tjänster som uppfyller vissa krav vad gäller exempelvis kvalitet, pris och antal flygningar.

Enligt artikel 4 i rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen(1), får medlemsstaterna under särskilda villkor införa allmän trafikplikt på vissa flyglinjer. Om en sträcka som omfattas av allmän trafikplikt inte trafikeras av något företag på grund av fria marknadskrafter, får medlemsstaternas myndigheter genom upphandling begränsa tillträdet till sträckan till ett enda företag och vid behov ge ekonomisk kompensation till detta företag.

(1) EGT L 240, 24.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2797/01

från Carmen Fraga Estevez (PPE-DE) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Användning av ferrettara

Av kommissionens rapport om tillämpningen av gemenskapslagstiftningen om användandet av drivgarn framgår att delar av den italienska fiskeflottan, som använder sig av spadare, har ställts om för att i stället använda ferrettara. Enligt kommissionens egen rapport har detta fiskeredskap ännu mindre nätmaskor än spadare (180 mm jämfört med 350 mm), vilka dessutom, enligt den italienska lagstiftningen, kommer att bli ännu mycket mindre, ända ner till 100 mm, från och med den 1 januari 2002. Enligt nämnda rapport kommer från och med 2002 ett okänt antal fiskebåtar att använda sig av nät upp till 2 km långa och med en maskstorlek på 100 mm i området 3 sjömil från kusten.

Kan kommissionen klargöra i vilken utsträckning den italienska lagstiftningen är förenlig med gemenskapsbestämmelserna? Kan kommissionen upplysa om vilka effekter en fiskeflotta som använder sig av drivgarn upp till 2 km långt och med en maskstorlek på 100 mm får på fiskeresurserna, och om detta är förenligt med principen om en hållbar utveckling?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 oktober 2001)

Godkännandet av ferrettara kan betraktas enligt rådets förordning (EG) nr 894/97 av den 29 april 1997 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1), ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998(2), fram till den 31 december 2001. Genom rådets förordning (EG) nr 1239/98 föreskrivs inte något fullständigt förbud från och med den 1 januari 2002 mot alla typer av drivgarn, utan bara mot de som används för fiske efter vissa arter, däribland tonfisk, tonfiskliknande arter, svärdfisk, samtliga bläckfiskarter och en del pelagiska hajarter.

Ferrettara är i princip avsedda för fiske efter små pelagiska och halvpelagiska arter som lever i kustområden. Nätets utformning och fiskemetoden utgör emellertid ingen garanti för att inte andra arter som ingår i bilaga VIII till förordning (EG) nr 894/97 kommer att fångas, i synnerhet små, tonfiskliknande arter som Sarda sarda, Euthynnus spp., Auxis spp., Coryphaena spp. och ungfisk av Thunnus thynnus. Dessa fångster betraktas emellertid som bifångster.

Kommissionen kan inte bedöma ferrettaras effekter på målarterna eftersom det för de flesta av dem inte görs någon regelbunden uppskattning av bestånden, med undantag för ansjovis. Ansjovisfångsterna med drivgarn är emellertid mycket begränsade och fisket med drivgarn är mycket sällsynt.

När det gäller frågan om denna fiskeutrustning är förenlig med en hållbar utveckling står det ännu inte klart om utrustningen har fått några effekter på skyddade arter. Kommissionen har emellertid för avsikt att som en prioriterad åtgärd upprätta ett särskilt kontrollprogram för alla drivgarn som fortfarande får användas under 2002 vilket kommer att möjliggöra en bättre utvärdering av utrustningens effekter.

(1) EGT L 132, 23.5.1997.

(2) EGT L 171, 17.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2260/01

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Kommuner utmed unionens yttre gränser har inte hörts när kommissionen utarbetat ett meddelande

I slutsatserna från toppmötet i Nice förutsattes det att kommissionen skulle utarbeta ett program för hur konkurrenskraften skall kunna stärkas hos de regioner som befinner sig utmed unionens yttre gränser. Kommissionen har i enlighet med detta utarbetat ett meddelande där det tas upp till behandling hur utvidgningen påverkar dessa regioner och där kommissionen framlagt sina förslag. Meddelandet torde komma att offentliggöras i juli. Där ingår följande: situationen för gränsregionerna och utvidgningens inverkan på olika sektorer, en utvärdering av gemenskapens instrument i dagens läge, förslag till gemenskapens åtgärder inom gränsregionerna (investeringar i infrastruktur inom ramen för de transeuropeiska nätverken, krediter från EIB, stöd till små och medelstora företag och framför allt det gränsöverskridande samarbetet, bättre samordning mellan Phare/cbc och Interreg, utökad information och bättre utnyttjande av utbildningsprogrammen samt att det inom kommissionen skall inrättas en Task force för gränsregionerna). Förslagen kommer att hänskjutas till rådets behandling först efter det att de berörda medlemsstaternas reaktioner noterats.

Det handlar om ett viktigt program som nära berör de kommuner som ligger utmed unionens yttre gränser. Trots detta har dessa kommuner inte blivit tillfrågade i samband med att programmet utarbetades.

Varför har kommissionen förbigått det lokala planet vid sitt arbete med programmet?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(28 september 2001)

Den 25 juli 2001 antog kommissionen ett meddelande om utvidgningens följder för de regioner som gränsar till kandidatländerna(1), vilket omfattar en gemenskapsåtgärd för gränsregionerna. Meddelandet är baserat på en grundlig analys av gränsregionerna.

Analysen omfattar följande tre huvudområden:

- Gränsregionernas socioekonomiska situation och utvidgningens sannolika följder.

- Gemenskapens nuvarande stöd till gränsregionerna.

- Möjliga åtgärder för att stärka gränsregionernas konkurrenskraft.

Kommissionens meddelande är huvudsakligen inriktat på förbättring och stärkande av den nuvarande gemenskapspolitiken inom ramen för den budgetplan till och med 2006 som man enades om vid Europeiska rådet i Berlin (2425 mars 1999).

Vid utformningen av gemenskapsåtgärden för gränsregionerna tog kommissionen vederbörlig hänsyn till de utförliga uppgifter om gränsregionernas behov som lämnats såväl av de berörda regionernas handelskamrar som av de berörda medlemsstaterna. Kommissionen tog dessutom hänsyn till de lokala och regionala myndigheternas synpunkter, vilka framgår av ett antal olika dokument och uttrycktes under bilaterala diskussioner med företrädare för gränsregionerna.

(1) KOM(2001) 437slutlig.