SKRIFTLIG FRÅGA P-3145/97 från Franco Malerba (UPE) till kommissionen (30 september 1997)

Ämne: Negativa effekter på den europeiska politiken för användning av biomassa på grund av en felaktig tillämpning av rådets direktiv av den 18 mars 1991 om avfall

Syftet med rådets direktiv 91/156/EEG ((EGT L 78, 26.3.1991, s. 32. )) är att säkerställa att avfall inte skall skada miljön utan behandlas eller återvinnas på ett riktigt sätt. I direktivet definieras avfall som ¨varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med¨. Direktivet innehåller också en förteckning över ¨återvinningsförfaranden¨ (bilaga 2 B). Frågeställaren anser att direktivet tillämpas på ett felaktigt sätt, till följd av att man bland avfallet tagit med ämnen som inte är skadliga för miljön. Detta kan förhindra utvecklingen av den teknik för användning av biomassa för energiframställning som Europaparlamentet och kommissionen eftersträvar. Den europeiska avfallsförteckning som avses i artikel 1 a i direktivet innehåller punkter som skulle kunna omfatta naturlig, ej förorenad biomassa, såsom grenar, kvistar och halm. Förteckningen omfattar i vilket fall sågspån, utan att göra undantag för sågspån från obehandlat trä. Eftersom avfallsdirektivet uttryckligen nämner användning som bränsle som ett återvinningsförfarande, samtidigt som biomassa betraktas som avfall, borde användning av biomassa som bränsle omfattas av de regler för avfallshantering som ges i direktivet. Dessa regler handlar om att alla som producerar, innehar, transporterar eller återvinner avfall skall registreras hos behöriga myndigheter. De skall också föra anteckningar om kvantitet, art, ursprung, destination, insamlingsfrekvens, transportmetod och behandlingsmetod. Reglerna innebär avsevärt merarbete som avskräcker från att ta tillvara biomassa.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att utvärdera och rätta till det här motsägelsefulla förhållandet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (24 oktober 1997)

Definitionen på avfall som finns i direktiv 75/442/EEG ändrat genom direktiv 91/156/EEG om avfall ((EGT L 78, 26.3.1991. )) lyder ¨Avfall: varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med.¨ I bilaga I räknas 16 avfallskategorier upp. Kategori Q 16 har emellertid följande lydelse ¨Samtliga material, ämnen och produkter som inte omfattas av någon av ovanstående kategorier.¨ Europeiska avfallskatalogen (kommissionens beslut 94/3/EG av den 20 december 1993 om en förteckning över avfall i enlighet med artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG om avfall ((EGT L 5, 7.1.1994. ))) grundas på bilaga I till direktiv 75/442/EEG och det är också en vägledande förteckning över avfall. För att klassificera ett föremål som avfall är därför varken bilaga I till direktiv 75/442/EEG eller Europeiska avfallskatalogen avgörande eftersom de endast är vägledande. Det som fäller avgörandet är avsikten, handlingen eller skyldigheten att göra sig av med föremålet.

Parlamentsledamoten anser att ¨direktivet tillämpas på ett felaktigt sätt¨, eftersom man i definitionen på avfall har tagit med ämnen som inte är skadliga för miljön. Den ovannämnda beskrivna definitionen på avfall är inte kopplad till ett ämnes förmåga att förorena miljön. Detta gäller till fullo för biomassa, så länge som definitionen på avfall uppfylls. Biomassa som innehåller avfall skall därför anses som avfall i enlighet med gemenskapslagstiftningen och vara föremål för motsvarande skyldigheter.

Kommissionen anser inte att det finns någon motsättning i att definiera biomassa som avfall under förutsättning att innehavaren av sådan biomassa gör sig av med den eller har för avsikt eller skyldighet att göra sig av med den.