SKRIFTLIG FRÅGA P-2543/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(25 juli 2000)

Ämne: Programmet Report

Den 13 juni 2000 visade den italienska TV-kanalen Rai 3 programmet Report, där man tog upp oroväckande avslöjanden om Världshandelsorganisationen och dess hemliga kontakter med Europeiska kommissionen och FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation.

I filminslaget bekräftade Susan George, chef för Transnational Institute i Amsterdam, att Europeiska kommissionen tjänar de multinationella företagen och deras lobbyister.

Man redogjorde också för ett flertal hemliga handlingar som visade att det finns en organisation som kallas den transatlantiska handelsdialogen (TABD), där följande multinationella företag ingår: Siemens, Monsanto, Ford, La Roche, Ericsson, Philips, Deutsche Telekom, Boeing, Michelin, Goodyear, Glaxo, Time Warner, Cofide&Cir och America on Line. Av en lång rad handlingar framgick att TABD utövar regelbundna påtryckningar på Europeiska kommissionen för att se till att de bestämmelser som antas överensstämmer med deras intressen inom de olika områdena, vilka kan sträcka sig från livsmedelssektorn till mobiltelefonindustrin.

Under samma sändning nämndes ett annat, liknande påtryckningsorgan, nämligen Business Investment Network, där Fiat och Pirelli ingår.I en annan del av inslaget hävdades att till och med vetenskapsmän från FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation tjänar de största multinationella företagen inom livsmedelsindustrin. Dessutom avslöjade man att det finns ett sofistikerat informationssystem kallat SIS (Service Information System) genom vilket Europeiska kommissionen rådfrågar de multinationella företagen direkt för att stämma av innehållet i förordningarna på de olika områdena (man hävdade att det var så det gick till när EU antog förordningarna (EG) nr 49/2000(1) och (EG) nr 50/2000(2) om försäljning av produkter innehållande genetiskt modifierade organismer.

Tänker kommissionen göra något nu genast för att förklara de förbryllande omständigheter som togs upp i det nämnda programmet, för att främja värdigheten hos gemenskapsinstitutionerna och de övriga internationella organ som omfattas av skandalen?

(1) EGT L 6, 11.1.2000, s. 13.

(2) EGT L 6, 11.1.2000, s. 15.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(12 oktober 2000)

När det gäller de anklagelser och insinuationer som parlamentsledamoten hänvisar till avser dessa uppenbarligen innehållet i en tevesändning. Parlamentsledamöter som känner till handelsrelaterade frågor kommer utan tvivel att förvånas över det sätt på vilket laglig verksamhet kan framställas som ondskefull så att välkända organ tycks ägna sig åt skum verksamhet.

Den transatlantiska företagsdialogen (Trans-Atlantic business dialogue, TABD), till vilken man uppenbarligen hänvisar i programmet, är en av flera organisationer, som också omfattar den transatlantiska konsumentdialogen (Trans-Atlantic consumer dialogue, TACD), den transatlantiska arbetsmarknadsdialogen (Trans-Atlantic labour dialogue, TALD) och den transatlantiska miljödialogen (Trans-Atlantic environmental dialogue, TAED). Dessa upprättades som svar på ett offentligt uttalande från kommissionen och Förenta staternas regering vid deras toppmöte i Madrid 1995. Detta innehöll en ny transatlantisk dagordning, som omfattar samarbete inom handel och investeringar. Ett av målen är att bygga broar över Atlanten, särskilt genom att uppmuntra privata aktörer och beslutsfattare i gemenskapen och Förenta staterna att etablera fasta förbindelser.

Dessa organ ger offentliga rekommendationer till kommissionen och Förenta staternas regering. De inbjuds efter ett roterande schema för att hålla föredrag inför ledarna vid toppmötet mellan gemenskapen och Förenta staterna. Kommissionen anser att alla synpunkter som framförs vid dessa dialoger är lika viktiga och mycket värdefulla för att man skall kunna utveckla och stärka en balanserad och sund transatlantisk relation. Dessa organ är öppna för berörda parter inom de relevanta områdena, och det är långt fler företag som deltar i TABD än parlamentsledamoten räknar upp.

TABD:s rekommendationer finns på webbsidan (http://www.tabd.com). Även kommissionens reaktioner på dessa är offentliga. Parlamentsledamöter som följer händelserna när det gäller handeln mellan gemenskapen och Förenta staterna känner mycket väl till TABD:s arbete och är välkomna att delta i detta arbete.

Vad beträffar det s.k. Business investment network har kommissionen möten med många berörda parter, både europeiska och andra, inklusive representanter från det europeiska näringslivet. Detta gör man för att få information från investerare för att kartlägga de särskilda problem

som de kan stöta på när de investerar utomlands, och finna lösningar på dessa problem. Dessa möten är inte hemliga. Även parlamentsledamöter och representanter för det civila samhället har inbjudits att delta i några möten med europeiska investerare. Rapporter från kommissionens möten finns på webbsidan

http://www.cc.cec:8082/comm/trade/miti/invest/civil.htm.

Informationssystemet (SIS) är en del av kommissionens informationssystem. På webbsidan (http:www.europa.eu.int/comm/trade/misc/register.htm, kan alla som är intresserade hämta information om handelspolitik och handelsfrågor ur kommissionens synpunkt. På sidan finns också information om särskilda ämnesgrupper som har till uppgift att underlätta diskussionerna mellan kommissionens tjänstemän och berörda parter när det gäller olika aspekter på handelspolitik.

Istället för att se det som ett bevis för att kommissionen tjänar de multinationella företagen och deras lobbyister, kommer parlamentsledamoten att förstå att de berörda parterna och det civila samhället har aktiv del i europeisk politik. De anklagelser som gäller kommissionen motiverar inte till någon undersökning. Kommissionen föreslår att parlamentsledamoten ställer sina frågor till de organisationer som frågorna gäller, nämligen Världshandelsorganisationen och FAO, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation.