SKRIFTLIG FRÅGA E-3514/01

från Christel Fiebiger (GUE/NGL) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Problem (särskilt inom frukt- och trädgårdsodling) i samband med att godkännanden av växtskyddsmedel för specifika användningsområden skall harmoniseras över hela EU

Sedan den 1 juli 2001 föreskriver lagstiftningen i Tyskland att växtskyddsmedel får godkännas endast för specifika användningsområden. Detta innebär att växtskyddsmedel hädanefter får användas endast för sådana grödor för vilka det finns ett klart definierat skäl till att de används. Det här har emellertid fört med sig avsevärda problem, framför allt inom frukt- och trädgårdsodlingen, eftersom man

i ett antal fall ännu inte kunnat exakt föreskriva när växtskyddsmedel får användas. I sista hand är detta ett tecken på att övergångsperioden varit alltför kort: den hade bort förlängas. Men när så inte skett står vi inför följande situation: Genom att föreskriva specifika användningsområden för olika växtskyddsmedel tillämpar Tyskland en lagstiftning som ligger i miljöns och konsumenternas intresse och därför är välkommen, men ställer producenterna inför en rad ekonomiska problem och rentav kan komma att gynna lagbrott och en icke önskad utlokalisering av produktionen. I och med att inte alla medlemsstater av EU införlivat principen om att växtskyddsmedel får godkännas endast för specifika användningsområden med sin nationella lagstiftning eller i praktiken tillämpar denna princip kommer Tyskland enligt villkoren för den inre marknaden att få ta emot sådana produkter som i de länder där de producerats behandlats med växtskyddsmedel som är förbjudna i Tyskland.

1. Delar kommissionen min uppfattning om att det innebär en snedvridning av konkurrensen i det ovan angivna fallet till de tyska producenternas nackdel att olika länder vid olika tidpunkt införlivar kravet på att det skall finnas specifika användningsområden för olika växtskyddsmedel med sin respektive lagstiftning?

2. Skulle kommissionen ur juridisk synvinkel ha någonting att invända mot att Tyskland i sådana fall där det inte på kort varsel kan föreskrivas några specifika användningsområden för växtskyddsmedel tillfälligt skulle upphöra med att tillämpa sina ovannämnda bestämmelser om godkännande vilka införts den 1 juli 2001 och i stället införde lagstadgade övergångsperioder som dock skulle vara strikt begränsade? Vilka skulle i så fall dessa invändningar vara?

3. Hur avser kommissionen i framtiden sörja för att den eftersträvade harmoniseringen av rättsliga grunder inte leder till motstridigheter mellan medlemsstaterna av det slag som nu blivit aktuellt i fråga om godkännande av växtskyddsmedel för specifika användningsområden och blivit en belastning både för den inre marknaden och för arbetet med en harmonisering över hela EU?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(6 februari 2002)

1. Enligt artikel 4.1 i rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(1), är medlemsstaterna skyldiga att tillämpa de enhetliga principer för utvärdering av växtskyddsmedel (som anges i bilaga 6 till direktivet) endast för de ämnen som anges i bilaga 1. Det finns dock medlemsstater som redan nu tillämpar samma kriterier på frivillig bas för andra ämnen när de bedöms inom ramen för nationella granskningsprogram. Detta är fallet inte bara i Tyskland utan också i flera av de nordiska länderna och i Portugal. Baserat på detta, liksom på andra skäl som anges i punkt 3 nedan, delar kommissionen inte ledamotens åsikt att dessa skillnader leder till en betydande snedvridning av konkurrensen inom jordbruket till de tyska jordbrukarnas nackdel.

2. I kommissionens förordning (EG) nr 451/2000 av den 28 februari 2000 om genomförandebestämmelser för den andra och tredje etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG(2) anges att det, vid behov, kan vara lämpligt att på nytt se över dessa bestämmelser när det gäller sådana viktiga användningsområden där det inte finns några alternativa sätt att effektivt skydda växter eller växtprodukter. Kommissionen anser att denna möjlighet, liksom eventuellt också utnyttjande av det undantag som anges i artikel 8.4 i direktiv 91/414/EEC, är lämpligare åtgärder för att hantera akuta problem med skadedjur och skadeinsekter än ledamotens förslag.

3. Kommissionen kan inte vid denna tidpunkt exakt kvantifiera vilken effekt ett tidigare genomförande av de enhetliga principerna skulle få på den gemensamma marknaden. Det är dock inte troligt att effekten skulle bli betydande, och detta av följande två skäl:

- För det första godkänner redan nu samtliga medlemsstater växtskyddsprodukter inom sina nationella system i syfte att minimera risken. Även om nuvarande regler och kriterier kan variera något i de fall när bilaga 6 inte ännu tillämpas, är det inte sannolikt att myndigheterna når helt motstridiga resultat i sina bedömningar.

- För det andra kommer inte heller i framtiden samtliga ämnen som räknas upp i bilaga 1 att godkännas i alla medlemsstater. Det kan till exempel hända att ett visst verksamt ämne utgör en risk för grundvattnet i Nederländerna, medan det kan användas riskfritt för vissa grödor i Spanien. Ett slutförande av det europeiska granskningsprogrammet kommer därför inte att leda till att en helt likalydande lista ämnen kommer att användas i alla medlemsstater och det kommer också i framtiden att finnas vissa ämnen som finns tillgängliga för jordbrukare i vissa länder men inte i andra.

Kommissionen förväntar sig att tillbakadragandet av ett betydande antal verksamma ämnen från marknaden i juli 2003 kommer att markant bidra till större enhetlighet. Denna aspekt har också tagits upp i kommissionens rapport till Europaparlamentet och rådet i juni 2001(3).

(1) EGT L 230, 19.8.1991.

(2) EGT L 55, 29.2.2000.

(3) KOM(2001) 444 slutlig.