SKRIFTLIG FRÅGA E-3512/02

från Herman Vermeer (ELDR) till kommissionen

(10 december 2002)

Ämne: Problem i Antwerpens hamn med ömsesidigt erkännande avseende visum som utfärdats av en Schengenstat

Från och med den 1 oktober 2002 används den så kallade listan Vision i Antwerpens hamn. De nationaliteter som förekommer på denna lista måste anmälas via ett så kallade STVZ-formulär. Personer med de medborgarskap som förekommer på listan kan inte resa vidare till en av Schengenstaterna. Från Belgien kan de dock återvända till sina ursprungsländer eller skickas till ett land utanför Schengen, till exempel England eller Schweiz. Regeln gäller även omvänt. Fartygsbesättningar med nationalitet från ett land som förekommer på Vision och som vill åka till Belgien via Amsterdam (Schiphol), Frankfurt eller Paris släpps inte in över den belgiska gränsen när de är på väg till sitt fartyg för att mönstra på i en belgisk hamn. De tvingas alltså att resa till Belgien direkt eller anlända till Belgien via ett land utanför Schengen som Schweiz eller England. Följden av denna anmälningsplikt är att den belgiska gränspolisen inte erkänner visum som har utfärdats av en Schengenpartner. Detta strider enligt min uppfattning mot de överenskommelser som gjorts i och mellan Schengenländerna.

Skulle kommissionen som övervakare av Schengenfördraget kunna undersöka och förklara denna sak närmare? I vilken utsträckning är listan Vision som upprättats av belgiska myndigheter tillåten inom ramen för Schengenfördraget? Vilka kriterier använder sig belgiska myndigheter av för att ta upp länder på denna lista? Varför får nationaliteter som förekommer på denna lista resa direkt till Belgien eller anlända till Belgien via ett land utanför Schengen? Är denna lista kanske en förtäckt stödåtgärd för den nationella flygplatsen i Bryssel? Kan kommissionen skapa klarhet i denna sak?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(30 januari 2003)

Kommissionen vill först och främst erinra om att Vision är ett nät för uppgiftsutbyte och inte en databas där man kan spara befintliga uppgifter. När parlamentsledamoten talar om listan Vision menar han kanske uppgiftsutbytet mellan Schengenstaterna om länder utanför EU för vilka samråd på förhand skall ske enligt bilaga 5 del B till de gemensamma konsulära anvisningarna.

Kommissionen erinrar om att förfarandena och villkoren för att utfärda enhetliga Schengenviseringar finns angivna i de gemensamma konsulära anvisningarna till Schengenstaternas diplomatiska beskickningar och karriärkonsulat(1).

Enligt de gemensamma konsulära anvisningarna skall centralmyndigheterna i Schengenstaterna i vissa fall samråda på förhand angående ansökningar om Schengenviseringar. I anvisningarna anges också hur samrådet skall gå till. Varje Schengenstat bestämmer själv i vilka fall dess centralmyndighet skall rådfrågas av centralmyndigheten i en annan Schengenstat innan en enhetlig Schengenvisering utfärdas. Bestämmelserna finns i en konfidentiell bilaga till de gemensamma konsulära anvisningarna. Varje stat får ändra bilagan genom att anmäla de ändringar som den vill göra till ministerrådets generalsekretariat, efter att ha lagt fram ändringsförslaget för de andra Schengenstaterna för yttrande. Ändringarna träder i kraft samma dag som generalsekretariatet anmäler dem till ministerrådets medlemmar och kommissionen.

Det här beskrivna samrådet på förhand mellan centralmyndigheterna skall skiljas från kontroller i Schengens informationssystem (SIS). Varje konsulär myndighet som mottar en viseringsansökan måste kontrollera i SIS att sökanden inte finns upptagen på spärrlista i enlighet med artikel 96 i Schengens tillämpningskonvention. Om det finns en anmärkning i SIS om en person får en enhetlig Schengenvisering inte utfärdas till denne. I undantagsfall får en Schengenstat ändå utfärda en visering, men med en giltighet som är begränsad endast till den staten.

Utfärdande av viseringar vid gränsen får bara ske i undantagsfall, när det finns starka skäl för detta. I fråga om sjömän i transit har man lättat något på bestämmelserna; se Verkställande kommitténs beslut av den 19 december 1996 om utfärdande av viseringar vid gränserna för sjömän i transit (SCH/Com-ex [96] 27)(2). Enligt beslutet får visering vid gränserna utfärdas för sjömän som på grund av tidsbrist eller tvingande skäl kommer till en yttre gräns utan inresevisering, under förutsättning att de uppfyller övriga inresevillkor och inte tillhör den kategori utländska medborgare för vilka visering inte får utfärdas utan föregående samråd enligt bilaga 5 B till de gemensamma konsulära anvisningarna. Den visering som utfärdas skall vara en transitvisering med en giltighetstid på högst fem dagar och på viseringen skall anges att innehavaren är sjöman.

Sjömän som tillhör den kategori utländska medborgare för vilka visering inte får utfärdas utan föregående samråd enligt bilaga 5 B till de gemensamma konsulära anvisningarna kan, enligt Verkställande kommitténs beslut av den 26 april 1994 (SCH/Com-ex [94] 2)(3), få en visering med begränsad territoriell giltighet till den utfärdande staten.

Kommissionen kommer att ta de kontakter som krävs för att få närmare upplysningar om utfärdande av viseringar i Belgien till sjömän i transit och om inresa för sjömän i transit med enhetliga Schengenviseringar som har utfärdats av en annan Schengenstat.

(1) EGT L 239, 22.9.2000.

(2) EGT L 239, 22.9.2000.

(3) EGT L 239, 22.9.2000.