SKRIFTLIG FRÅGA E-1141/01

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(10 april 2001)

Ämne: Partnerskap med det sociala samhället för att främja information om euron

Den 7 mars 2001 tillkännagav kommissionen att den av totalt 158 mottagna förslag hade valt ut 34 projekt för stödåtgärder inom ramen för informationsprogrammet för europeiska medborgare (Prince-programmet). I MEMO/01/66 meddelades att endast gränsöverskridande åtgärder som inbegriper minst tre medlemsstater, varav minst en måste höra till euroområdet, och som har största möjliga spridningseffekt har rätt till ekonomiskt stöd

Sex av de utvalda projekten kommer att genomföras av organisationer med samarbetspartners i Förenade kungariket:

- Eurochambres

- Industri- och handelskammaren Trier

- Föreningen för valutaunionen i (AUME)

- European Union of the Deaf (EUD)

- Europeiska interregionala konsumentinstitutet (IEIC)

- ASFORM (Asociación para el Fomento de la Formación Ocupacional y Continua el la Margen Izquierda)

1. Kan kommissionen bekräfta att den har fått garantier från dessa organisationer om att medlen inte kommer att kanaliseras till projekt för främjande inom Förenade kungariket, som ju inte vill delta i eurosamarbetet?

2. Kan kommissionen förklara varför den överväger förslag från gränsöverskridande organisationer som inbegriper minst tre medlemsstater, men där endast en av dessa tre medlemsstater har gått med i eurosamarbetet och de andra två länderna inte uttryckt en önskan om att delta?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(3 juli 2001)

En noggrann undersökning av rubriken och texten i ansökningsomgången som publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1) visar tydligt att det aldrig var tänkt att främja reklamkampanjer i något medlemsland, heller inte i medlemsstater som uttryckt en önskan att inte ingå i eurosamarbetet. Vidare har inget projekt som marknadsförts av en organisation med sin bas i Förenade kungariket blivit registrerat, så ingen brittisk organisation framställs som projektledare i detta arbete.

Av de sex nämnda organisationerna är fyra europeiska och har därför självklart medlemmar i Förenade kungariket. Vad gäller de övriga två (Industrie-und Handelskammer Trier och ASFORM), är de vana att arbeta med vissa partners, en av dem råkar vara brittisk. Varje individuell projektledare är fri att själv välja sina samarbetspartner i ett projekt och varje projekt grundar sig på en fördelning av arbete partnerna sinsmellan så att en brittisk partner aldrig kan ha den största delen i ett projekt.

Det här tillåter kommissionen att vara säker på att bidrag inte kommer slussas in till projekt i Förenade kungariket, eftersom inga projekt lämnades in i ansökningsomgången. För övrigt granskas alla projekt under genomförandet och ekonomiska rapporter krävs halvvägs in i projektet och efter avslutat projekt för att utbetalning av den andra delen av bidraget skall ske.

Texten endast gränsöverskridande åtgärder som inbegriper minst tre medlemsstater, varav minst en måste höra till euroområdet skall inte läsas som ett tvång att en medlem av euroområdet och två som uttryckt önskan om att inte gå med skall ingå, utan den skall läsas som att det är det minsta kravet för att ett projekt ska kunna tas i åtanke, annars är en eventuell ansökan meningslös. Inget av de 34 utvalda projekten innefattar en sådan kombination, vilket betyder att inget missförstånd har skett bland de sökande.

Euron är dock utan tvekan av betydelse för brittiska företag, speciellt för små och medelstora företag som berörs av import och export. När det gäller dem är det värt att notera att den brittiska regeringen har lagt ut ett flertal miljoner pund på information till dessa företag om konsekvenserna av övergången till euro.

(1) EGT C 212, 25.7.2000.