SKRIFTLIG FRÅGA E-0404/99

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Åtgärder mot förfalskning av euron

Experter på bekämpning av myntförfalskning anser, med tanke på den tidpunkt när eurosedlar och euromynt snart skall sättas i omlopp, att det finns skäl att inrätta en multinationell byrå för samordning av varje lands politik och av kontrollsystemen hos de banker som emitterar euro. Det har t.o.m. framgått att man beaktar möjligheten att inrätta ett europeiskt centralkontor som skulle centralisera den databas som varje land ställer till förfogande.

Myndigheterna i vissa länder i euroområdet anser dessutom att det skulle vara på sin plats att införa en enhetlig lagstiftning och enhetliga brottspåföljder för euroförfalskare, så att man på detta sätt skulle undvika att det fanns länder där påföljderna av detta brott var lindrigare än i andra. Om inte detta görs är det sannolikt att brottslingar inrättar hemliga sedeltryckerier i de länder där lagstiftningen är minst sträng, trots att de förfalskade sedlarna kan drabba alla på samma sätt.

Kan kommissionen uppge vilka planer den har och om den har för avsikt att lägga fram ett förslag till enhetlig lagstiftning för samtliga berörda länder i syfte att effektivt bekämpa förfalskningar av euron?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(27 april 1999)

Som förberedelse till meddelandet om skydd av euron mot förfalskning av den 22 juli 1998(1) inrättade kommissionen 1997 en expertgrupp mot förfalskning av euron. I denna grupp ingår polismän från alla medlemsstater, representanter från Europeiska centralbanken (ECB), Europeiska polisbyrån (Europol) och Internationella kriminalpolisorganisationen (Interpol).

I detta meddelande fastställde kommissionen en strategi för att bekämpa penningförfalskning som innehåller en förebyggande politik och en fortbildningspolitik på gemenskapsnivå, en rättslig ram för samarbete mellan berörda nationella myndigheter och gemenskapsinstitutionerna samt mellan unionen och tredje land, tillnärmning av nationell lagstiftning vad gäller definition av brott, påföljder och ömsesidig hjälp i rättsliga frågor och skapandet av ett standardiserat system för informationsutbyte mellan myndigheter som har ansvar för skydd mot penningförfalskning. Detta skulle innebära en databas över strategiska och operativa uppgifter (till skillnad från en databas över tekniska kännetecken hos förfalskade pengar), bestämmelser som styr informationsutbytet och medlemsstaternas skyldighet att fortlöpande uppdatera systemet.

Arbetet går framåt både på den tekniska och strategiska (eller operativa) sidan. På den tekniska sidan har ECB redan beslutat att inrätta ett centrum för analys av förfalskade sedlar och att ha en teknisk databas för förfalskningar, med ett anknytande kommunikationsnätverk. Vad gäller mynt har medlemsstaterna beslutat och ECB accepterat att lagra tekniska uppgifter om förfalskade mynt i den databas som sköts av ECB. Dessutom planerar man att inrätta ett tekniskt vetenskapligt centrum för undersökning av förfalskade mynt.

På den strategiska sidan har kommissionen sedan 1998 anordnat expertmöten med dess rådgivande kommitté för samordning av bedrägeribekämpning och har lagt fram en detaljerad utvärdering av åtgärdsbehovet i två arbetsdokument. Med tanke på det arbete experterna redan gjort kommer rådet förmodligen inom kort att utöka Europols mandat till att omfatta kampen mot penningförfalskning (för sedlar och mynt).

Kommissionens omedelbara prioritering är att i nära samarbete med ECB undersöka om det är nödvändigt att genom lagstiftning fastställa en skyldighet för de nationella bankerna och medlemsstaterna att bidra till informationsutbytet och samarbeta på penningförfalskningsområdet. Kommissionen håller med om att internationellt samarbete är av nöden för att på ett effektivt sätt bekämpa penningförfalskning.

(1) KOM(98) 474 slutlig.