SKRIFTLIG FRÅGA E-0701/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(13 mars 2002)

Ämne: Avlägsnande av skum från kylskåp i Förenade kungariket

Den 1 januari 2002 trädde förordningar ikraft inom EU om ämnen som bryter ned ozonskiktet och i vilka det krävs att kylvätska och skum skall avlägsnas från gamla kylskåp innan de återvinns. Den här processen kräver en särskild utrustning som för närvarande inte finns tillgänglig i Förenade

kungariket, och det sägs delvis bero på att den brittiska regeringen inte reagerade tillräckligt snabbt på vilka konsekvenser förordningarna skulle få. Detta har resulterat i att ett stort antal kylskåp har dumpats både i städerna och på landsbygden eftersom ägarna inte har kunnat göra sig av med dem på laglig väg.

Förenade kungarikets miljöminister försvarade den brittiska regeringen i en artikel som var införd i dagstidningen The Guardian måndagen den 18 februari. I artikeln stod bland annat följande:

Förordningen har gett oss problem. I den första förordningen från 1998, vilken vi ministrar diskuterade och förklarade oss villiga att efterleva, fanns inget krav på att skummet skulle tas bort. 1999 ändrades emellertid ordalydelsen i artikel 16, vilket gjorde att den inte längre var helt otvetydig.

Under början av 1999 och fram till mitten av 2001 begärde tjänstemän i mitt departement vid nio olika tillfällen att Europeiska kommissionen skulle göra ett formellt klargörande. Inte förrän i juni 2001 klargjorde EU formellt att förordningen också omfattar klorfluorkarbon i isoleringsskum för kylskåp.

Håller kommissionen med om att den förordning som undertecknade av rådet 1998 inte krävde att skum skulle avlägsnas, och att kommissionen agerade ensidigt när den ändrade ordalydelsen och innehållet i förordningen? Om så är fallet, vilken är den rättsliga grunden för att ändra innehållet i förordningar rådet godkänt?

Tycker kommissionen att det är godtagbart att den brittiska regeringen var tvungen att skriva till kommissionen vid nio olika tillfällen innan den formellt klargjorde att förordningen också omfattar fluorklorkarbon i isoleringsskum för kylskåp, och om så är fallet, kommer kommissionen att överväga att rekommendera ett tremånaders undantag för Förenade kungariket fram till att den teknik som krävs finns allmänt tillgänglig i Förenade kungariket?

Kan kommissionen också ange om den brittiska regeringen för närvarande väntar på ett formellt klargörande i fråga om tillämpningen av någon annan förordning om miljöfrågor?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(22 april 2002)

Kommissionen hänvisar frågeställaren till svaren på en rad skriftliga frågor om återvinning av kontrollerade ämnen från hushållskylskåp och -frysar i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2037/2000 av den 29 juni 2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet1(1): Chris Davies skriftliga frågor P-0005/022(2); E-0082/023(3) E-0255/024(4) och P-0595/025(5) samt Graham Watsons skriftliga fråga E-0315/026(6). I dessa svar bekräftas vad frågeställaren framlägger, nämligen att ozonnedbrytande ämnen i kylsystemet och skummet i väggarn till gamla hushållskylskåp och -frysar enligt förordning (EG) nr 2037/2000 från den 1 januari 2002 måste avlägsnas och oskadliggöras.

Förordning (EG) nr 2037/2000 undertecknades av rådet och Europaparlamentet den 29 juni 2000 och trädde i kraft den 1 oktober 2000. Bestämmelserna i den förordningen avseende obligatorisk återvinning av ämnen både från kylsystemet och det isolerande skummet i hushållskylskåp och -frysar för oskadliggörande med hjälp av den teknik som godkänts av parterna, eller genom andra metoder som är acceptabla ur miljösynpunkt har inte ändrats sedan december 1998, då rådet nådde en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt. Kommissionen kan därför inte hålla med frågeställaren. Det är inte kommissionens behörighet att unilateralt ändra den gemensamma ståndpunkten eller förordningen, och den har inte heller försökt göra detta.

Kommissionen har erhållit tre skrivelser från den brittiska regeringen, i vilka denna bad om förtydliganden i fråga om artikel 16 i ovannämnda förordning. I varje skrivelse togs andra frågor upp, bland annat behovet av förbud mot export av kylskåp som innehåller ozonnedbrytande ämnen och behovet att återvinna sådana ämnen från hushållskylskåp. Kommissionen kan följaktligen inte bekräfta att nio skrivelser skulle ha inkommit från Förenade kungariket. Skrivelsernas innehåll

togs upp i den förvaltningskommitté som inrättats i enlighet med denna förordning, eftersom det är det korrekta forumet för sådana diskussioner. Obligatorisk återvinning och oskadliggörande av kontrollerade ämnen från kylsystemet och isoleringsskummet i hushållskylskåp och -frysar diskuterades också i ett särskilt möte mer Förenade kungariket. Förenade kungariket informerades om genomförbarheten av att återvinna fluorklorkarbon (CFC) både från kylsystemet och isoleringsskummet i gamla kylskåp för första gången vid det första mötet för den förvaltningskommitté som inrättats enligt den nya förordningen, den 4 oktober 2000, dvs. fyra dagar efter det att förordningen trädde i kraft.

Kommissionen har ingen rättslig behörighet att ge Förenade kungariket unilaterala tillfälliga undantag från bestämmelserna i artikel 16 i förordningen om återvinning av kontrollerade ämnen. Den anser inte heller att det är nödvändigt, eftersom Förenade kungariket för närvarande till fullo efterlever förordningen. I enlighet med de uppgifter som kommissionen fått in lagrar Förenade kungariket för närvarande hushållskylskåp och -frysar till dess att kommersiella anläggningar för återvinning av ozonnedbrytande ämnen från sådana apparater har inrättats. Enligt vad kommissionen har hört kommer de första återvinningsanläggningarna att tas i drift i mitten av 2002.

Vad gäller tillämpningen av annan miljölagstiftning håller kommissionen ständiga kontakter med alla medlemsstater, för att i överensstämmelse med sina allmänna uppgifter enligt artikel 211 i EG-fördraget se till att ny och befintlig gemenskapslagstiftning efterlevs korrekt.

(1) EGT L 244, 29.9.2000.

(2) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 121.

(3) EGT C 205 E, 29.8.2002, s. 67.

(4) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 168.

(5) EGT C 205 E, 29.8.2002, s. 168.

(6) EGT C 205 E, 29.8.2002, s. 113.