ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1279/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Undersökning om arbetslösheten

EMI:s ordförande Duisenberg hänvisade i sitt föredrag i utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik den 26 mars 1998 till undersökningar som styrker att nästan 80 % av arbetslösheten i Europa är strukturellt betingad. Men han nämnde inte undersökningarnas titlar eller varifrån de kommer.

Har kommissionen tillgång till dessa undersökningar? Om så är fallet, vilka är de?

Vem är uppdragsgivaren?

Vilka är undersökningarnas resultat?

Vilket är tidsperspektivet?

På vilka områden har undersökningarna genomförts?

Känner kommissionen till det nämnda talet 80 %?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Enligt Europeiska monetära institutet betonade ordföranden W.F. Duisenberg i sitt tal (26 mars 1998) endast att den strukturella arbetslösheten i Europa är hög.

Kommissionen känner inte till några undersökningar enligt vilka 80 % av arbetslösheten i Europa skulle vara strukturellt betingad. Begreppet strukturell arbetslöshet används i mycket olika betydelse i facklitteraturen och är ingalunda obestridligt. Enligt en undersökning som offentliggjordes av kommissionen (European Economy, no 59, 1995, Analytical Study, no 3) är den strukturella arbetslöshetens andel i Europa något under 40 %. Definitionen av strukturell arbetslöshet såsom begreppet används i denna undersökning, grundar sig på brist på lämpligt utbildad arbetskraft, sänds direkt till frågeställaren och parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1015/98

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Kränkning av mänskliga rättigheter i Sudan

Har kommissionen någon uppfattning om vad som görs beträffande brotten mot de mänskliga rättigheterna i Sudan, slaverifrågan och problemen med att göra humanitär hjälp tillgänglig samt de problem som övervakarna av de mänskliga rättigheterna har i landet? Kan kommissionen bekräfta att det finns ansatser för att få FN:s säkerhetsråd att anta en resolution om ett vapenembargo, vilket skulle bringa FN i samklang med Europeiska unionen, som enligt vad jag har förstått, redan har beslutat om ett vapenembargo mot Sudan.

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(5 maj 1998)

Kommissionen har beklagligt nog konstaterat att situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i Sudan fortsätter att ge anledning till oro. De flesta överträdelser sker i krigsdrabbade områden men problemen förekommer även i Khartum. Det rapporteras fortfarande om utbredda och fortsatta brott mot de mänskliga rättigheterna, bland annat utomrättsliga avrättningar, godtyckliga frihetsberövanden, frihetsberövanden utan rättslig prövning, slaveri och kränkning av religionsfriheten, yttrandefriheten, föreningsfriheten samt mötesfriheten.

Gemenskapen har uppmanat de sudanska myndigheterna att respektera de mänskliga rättigheterna och den humanitära rätten i landets alla delar. Framför allt uppmuntrar gemenskapen dem att ge obegränsat tillträde för hjälporganisationer, övervakare och internationella observatörer och att omedelbart undersöka de påstådda överträdelserna, offentliggöra sina slutsatser och bestraffa de ansvariga.

Kommissionen fortsätter att på nära håll följa utvecklingen och tar varje tillfälle i akt att inskärpa hos den sudanska regeringen att den är skyldig att återställa respekten för de mänskliga rättigheterna i landet och se till att de efterlevs.

Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP), och särskilt på grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska unionen, antog rådet den 15 mars 1994 en gemensam ståndpunkt om ett förbud mot export av vapen, ammunition och militärt materiel till Sudan. Enligt artikel J 2 i fördraget skall medlemsstaterna se till att deras nationella politik överensstämmer med de gemensamma ståndpunkterna. Det ligger alltså helt och hållet på medlemsstaternas ansvar att detta förbud efterlevs.

Enligt artikel J 5 i Fördraget om Europeiska unionen har presidiet huvudansvaret för att gemensamma åtgärder inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken genomförs, även de ståndpunkter som unionen uttrycker inom internationella organisationer. Kommissionen är delaktig fullt ut i denna uppgift. Såvitt kommissionen vet har frågan om att verka för en resolution om vapenembargo i FN:s säkerhetsråd inte lagts fram i rådets berörda instanser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0320/98

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(17 februari 1998)

Ämne: Bulgarien

Vad gör kommissionen för att den växande humanitära krisen i Bulgarien skall få ökad uppmärksamhet under de pågående förhandlingarna med landet?

Vad gör kommissionen för att bistå med nödvändiga mer långsiktiga åtgärder med hänsyn till de bulgariska barnhemmen och det kortsiktiga bistånd som tillhandahålls?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(13 mars 1998)

Under 1997-1998 har gemenskapen fortsatt att ge betydande socialt och humanitärt bistånd till Bulgarien, huvudsakligen genom Phareprogrammet och Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO).

Under 1997 enades kommissionen och de bulgariska myndigheterna om ett paket på 20 miljoner ecu vardera (ESAP1 och ESAP2) för direkt ekonomiskt bistånd till särskilt fattiga hushåll och utvalda sociala- och utbildningsinstitutioner som förvaltas av arbetsmarknads-, utbildnings- och hälsoministerierna, inbegripet ett betydande antal barnhem och särskilda institutioner för barn. ESAP2 som fortfarande tillämpas omfattar även ett stort projekt för att skapa fler arbetstillfällen genom stadsmiljöprojekt på fem utvalda orter.

Bulgarien har erhållit sammanlagt 1,8 miljoner ecu från ECHO. Detta belopp distribuerades av fyra europeiska icke-statliga organisationer i form av mediciner till sjukvårdsinrättningar, ett ytterligare livsmedelsprogram, matpaket till de mest utsatta och skolmåltider.

Som ett direkt praktiskt svar på den sociala krisen begärde kommissionen i mars 1997 att den av Phare grundade fonden för utveckling av det civila samhället skulle omfördela anslag på totalt 880 000 ecu till bulgariska icke-statliga organisationer på det sociala och humanitära området.

Kommissionen har deltagit i alla samordningsmöten för givare och har hållit G24 - gruppen underrättad om omfattningen av den sociala kris som drabbat landet.

Kommissionen överväger för närvarande hur Phare på bästa sätt kan stödja den bulgariska regeringens omfattande program för sociala reformer, särskilt på områdena pensioner, social välfärd och hälsovård. Ett sådant bistånd skulle komplettera gemenskapens stöd till Bulgariens program för makroekonomiska och strukturella reformer kan vid behov genomföras tillsammans med andra kreditinstituts åtgärder, inbegripet Världsbanken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1162/98

från Amedeo Amadeo (NI) och Salvatore Tatarella (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Pilotprojekt för att främja nya sätt att uppnå ekonomisk och social utveckling

Europeiska kommissionen har avsatt ett belopp på 103 miljoner ecu till 106 pilotprojekt för att utforska nya sätt att få till stånd ekonomisk och social utveckling i Europeiska unionens städer och regioner. Den hävdar att den på detta sätt främjar uppkomsten av nya instrument för att skapa arbetstillfällen. Inom ramen för dessa pilotprojekt föreskrivs åtgärder på följande områden: nya sysselsättningsformer, interregionalt samarbete och kulturella frågor, främjande åtgärder och innovation, regionala initiativ med avseende på informationssamhället och insatser för utvecklingen av tätbebyggda områden.

Kan kommissionen meddela om det bland de utvalda projekten finns några som berör Italien samt beskriva dessa?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(28 maj 1998)

Under den nuvarande finansieringsperioden som slutar 1999 har 25 projekt i Italien beviljats stöd enligt artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF)(1). Av de totala utgifterna på 50 miljoner ecu har 27,5 miljoner ecu beviljats i stöd för dessa projekt. Listan över projekt översänds direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1384/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Specialistutbildning och fri rörlighet för läkare

Ett lagförslag som den italienska regeringen lade fram i februari (AC 4602) innebär ytterligare ett slag mot specialistläkarutbildningen. Man föreslår ett kontrakt för "självständigt arbete" som inte alls uppfyller kraven på innehåll och specialiseringsgrad för specialistutbildningar, vilka enligt direktiv 93/16/EEG(1) skall omfatta både teoretisk och praktisk undervisning.

I den form av självständigt arbete som föreslås i lagförslaget är arbetsgivaren enligt italiensk lagstiftning inte skyldig att garantera utbildning eller att tillhandahålla erforderliga medel för att läkarna själva skall kunna utbilda sig.

Anser inte kommissionen

1. att det här italienska utbildningsförfarandet är felaktigt och olämpligt och att det gör det omöjligt att erbjuda de italienska och europeiska medborgarna lämpliga kvalitetsstandarder,

2. att man genom att täcka den strukturella personalbristen inom det italienska vårdsystemet med läkare som genomgår specialistutbildning riskerar att skapa en olaglig och protektionistisk lösning som i realiteten innebär att den italienska arbetsmarknaden är förbehållen europeiska läkare?

(1) EGT L 165, 7.7.1993, s. 1.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1383/98 och E-1384/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen

(24 juni 1998)

Kommissionen underrättar parlamentsledamoten om att hennes frågor är föremål för pågående mål om förhandsavgörande vid EG-domstolen(1).

Det är följaktligen lämpligt att avvakta domstolens dom.

(1) Mål om förhandsavgörande C-137/91 (Carbonari m.fl. mot Italien).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1443/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Euro 1999

I kommissionens meddelande om praktiska aspekter av införandet av euron, KOM(98) 61, nämner man att vissa av de juridiska principerna i förordningarna om euron verkar begränsa bankernas möjlighet att ta ut avgifter för omräkning av inbetalningar eller av kontomedel under övergångsperioden.

Vad tänker kommissionen göra för att garantera att de allmänna principerna följs?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1438/98, E-1442/98 och E-1443/98 ingivna av Yves-Thibault de Silguy för kommissionen

(11 juni 1998)

Kommissionen har i sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga P-1422/98(1) redan bekräftat sin ståndpunkt om vilka konsekvenser de befintliga rättsliga bestämmelserna får för bankavgifter för omräkning till euro. I svaret får parlamentsledamoten stöd för sin uppfattning.

Kommissionen antog den 23 april 1998 en rekommendation(2) riktad till banksektorn och medlemsstaterna, vilken innehåller en norm för god praxis i fråga om bankavgifter för omräkning.

I rekommendationen har kommissionen, bland de möjliga sätt som finns för att säkerställa ett öppet genomförande av normen för god praxis, angett möjligheten att bankerna kommer överens om uppförandekodexar, att en symbol används inom ramen för ett nationellt program eller att bestämmelser om bankavgifter införs i den nationella övergångsplanen. Centralbankerna och de offentliga myndigheterna kan främja och uppmuntra att deras nationella bankföreningar använder sig av dessa metoder i syfte att säkerställa att de allmänna principer som anges och rekommenderas av kommissionen iakttas.

De offentliga myndigheterna kan låta den rekommenderade praxisen ingå i de nationella övergångsplanerna eller nå överenskommelser med bank- och finanssektorn inom ramen för den nationella dialogen.

Kommissionen avser att följa upp tillämpningen av den rekommenderade normen och har i detta syfte i en separat kommissionsrekommendation om "Dialog, uppföljning och information i syfte att underlätta övergången till euron"2 uttryckligen uppmanat bankföreningarna att före den 1 november 1998 rapportera till kommissionen om hur banksektorn avser att tillämpa normen.

(1) Se s. 131.

(2) KOM(98) 961 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1422/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Euron 1999

Principerna i rådets förordning (EG) 1103/97(1) och förslaget till förordning om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron som ingår som bilaga till rådets resolution av den 7 juli 1997(2) verkar förespråka en begränsning av bankernas möjlighet att införa avgifter för omräkning av inbetalningar på konto eller för omräkning av konton i slutet av övergångsperioden.

Har kommissionen för avsikt att anta rättsliga bestämmelser för att genomföra dessa principer?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(3 juni 1998)

I de två rådsförordningar som upprättar en rättslig ram för användandet av euron tas inte frågan om bankernas omräkningsavgifter för euron upp uttryckligen. Kommissionen uppgav i sitt senaste meddelande om praktiska aspekter av införandet av euron(3) att den anser att det skulle vara i strid med gällande lagstiftning att ta betalt för sådan omräkning som krävs enligt förordningarna om euron. Detta inbegriper omräkning av inbetalningar från nationell valuta till euro och vice versa under övergångsperioden och omräkning av kontomedel från nationell valuta till euro vid övergångsperiodens slut. Denna rättsliga tolkning bekräftar parlamentsledamotens åsikt.

Efter att ha undersökt frågan om bankavgifter för omräkning till euro med hjälp av en expertgrupp, har kommissionen inte för närvarande ansett att det är nödvändigt att lagstifta om denna princip. Av expertgruppens undersökning framgår att en stor majoritet av bankerna inte planerar att ta betalt för obligatorisk omräkning även om det inte finns någon lagstiftning i frågan. Den 23 april 1998 antog kommissionen en rekommendation(4) som innehåller en standard för god praxis beträffande avgifter för omräkning till euro. Standarden omfattar både den praxis som kommissionen anser är ett rättsligt krav enligt euroförordningarna och annan rekommenderad praxis som kommissionen anser att bankerna bör följa för att underlätta ett smidigt införande av euron. Beträffande betalningar och omräkning av kontomedel rekommenderar kommissionen att omräkningen av inbetalningar och utbetalningar skall ske avgiftsfritt under övergångsperioden och att omräkning av kontomedel till euro skall ske avgiftsfritt såväl under övergångsperioden som vid dess slut.

(1) EGT L 162, 19.6.1997, s. 1.

(2) EGT C 236, 2.8.1997, s. 7.

(3) KOM(98) 61 slutlig.

(4) KOM(98) 961 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0828/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Återbetalning av momsskuld till bomullsodlare

I Grekland sker momsåterbetalningen till bomullsodlarna i form av en klumpsumma motsvarande 3,5 %. Medansvarsavgiften skall inte dras ifrån den summa på vilken återbetalningen av momsen beräknas.

För perioden 1990-1995 begick den grekiska staten ett misstag vid återbetalningen av momsen till bomulls-odlarna, något som den också själv medgivit. Momsen återbetalades utan att medansvarsavgiften var medtagen i den summa återbetalningen beräknades på, vilket lett till att bomullsodlarnas inkomster har lidit skada.

Den grekiska regeringen vägrar nu att återbetala momsen på summan för medansvarsavgiften för perioden 1990-1995, med motiveringen att tillkännagivandet till gemenskapen avseende momsåterbetalningen till jordbrukare redan är avslutad och att det saknas prejudikat för ett återupptagande av frågan, eftersom det inte stadgas om något sådant förfarande inom EU.

Mot bakgrund av att de grekiska bomullsodlarna har lidit skada på grund av något som den grekiska staten bär ansvaret för, avser kommissionen att i samarbete med den grekiska regeringen utreda frågan om återbetalning av momsskulden avseende summan för medansvarsavgiften för åren 1990-1995?

Svar från Mario Monti På kommissionens vägnar

(6 maj 1998)

Enligt artikel 25 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1) får medlemsstaterna tillämpa ett särskilt beskattningssystem för små jordbruk. I artikel 25 anges att ett system med schablonregler kan användas för att kompensera schablonbeskattade jordbrukare för den ingående mervärdesskatt som de betalar. Kompensationstalen bestäms av medlemsstaterna på grundval av makroekonomiska statistiska uppgifter. Dessa tal får inte användas för att ge jordbrukare återbetalningar som är större än den ingående mervärdesskatten. Medlemsstaterna kan dock välja att minska dessa procenttal till noll. De grekiska schablonbeskattade jordbrukarna får sin kompensation genom en statlig återbetalning. Jordbrukarna får enligt artikel 25 begära att de normala mervärdesskattereglerna tillämpas på dem.

Mot denna bakgrund finns det inga skäl för kommissionen att tillsammans med Grekland undersöka frågan om återbetalning för den ifrågavarande perioden.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1066/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Direktiv 96/29/Euratom

Kan kommissionen klargöra vilka råd den har fått beträffande riskerna med en mildring av gränsvärden för radioaktivt avfall, en fråga som oroar många väljare. Vilket gemenskapsorgan är ansvarigt för att ge kommissionen råd i denna fråga?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(12 maj 1998)

Nya grundläggande säkerhetsnormer för befolkningens och arbetstagarnas hälsoskydd mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning har fastställts i direktiv 96/29/Euratom(1) och skall vara överförda till nationell lagstiftning senast i maj 2000. Från och med detta datum upphävs tidigare direktiv, särskilt rådets direktiv 80/836/Euratom av den 15 juli 1980 om ändring av direktiv om fastställande av de grundläggande normerna för befolkningens och arbetstagarnas hälsoskydd mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(2) och rådets direktiv 84/467/Euratom av den 3 september 1984 om ändring av direktiv 80/836/Euratom vad avser de grundläggande normerna för befolkningens och arbetstagarnas hälsoskydd mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(3). I det nya direktivet krävs betydligt strängare rapportering och förhandstillstånd särskilt för deponering, återvinning eller återanvändning av radioaktivt material som används i verksamhet som regleras av dessa krav.

Utkastet till det förslag till ändring av de grundläggande säkerhetsnormerna som lades fram av kommissionen(4) grundade sig i huvudsak på det yttrande som hade lagts fram av den expertgrupp som var utnämnd av kommissionens vetenskapliga och tekniska kommitté bland vetenskapliga experter enligt villkoren i artikel 31 i Euratomfördraget.

Senare förslag beaktade Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 25 februari 1993 och parlamentets yttrande av den 20 april 1994 och den slutliga texten antogs av rådet den 13 maj 1996(5).

(1) EGT L 159, 29.6.1996.

(2) EGT L 246, 17.9.1980.

(3) EGT L 265, 5.10.1984.

(4) SEK(92) 1322 slutlig.

(5) EGT L 159, 29.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0919/98

från Carlo Secchi (PPE) till kommissionen

(12 mars 1998)

Ämne: Klagomål 97/4230/SG(97)A/4867 och därpå följande formell underrättelse till den italienska staten om kränkning av direktivet om offentlig upphandling i fallet Infomont i Borgotaro

Enligt uppgifter i den lokala pressen har den italienska staten mottagit en formell underrättelse rörande företaget Infomont i Borogotaro (Parma), som tydligen har tilldelats kontrakt för utförande av tjänster utan att de förfaranden som föreskrivs i direktiv 92/50(1) har iakttagits.

- Vilka är de viktigaste punkter som denna formella underrättelse till följd av den föregående undersökningen omfattar?

- Hur har den italienska staten reagerat på kommissionens uppmaningar?

- Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att säkerställa att gemenskapsdirektiven på detta område tillämpas i detta särskilda fall?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 maj 1998)

I det ärende som parlamentsledamoten hänvisar till har kommissionen i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget uppmanat den italienska staten att inkomma med sina synpunkter på vissa konstaterade inslag i bergskommunens Valli des Taro e del Cena tilldelning av uppdrag för utformning och genomförande av ett projekt som avser det lokala skattesystemet. De inslag som har tagits upp av kommissionen omfattas av sekretessen i samband med den pågående utredningen av ärendet.

De italienska myndigheternas synpunkter har ännu inte kommit kommissionen tillhanda. Det är därför inte möjligt för kommissionen att i nuläget tillkännage vilka åtgärder den, om så krävs, kan komma att bli föranledd att vidta.

(1) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1249/98

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Kostnader för bönder när det gäller köttkontroll

Kan kommissionen ange om det finns planer på att standardisera systemet för köttkontrollkostnader, där regeringarna i alla medlemsstaterna står för kostnaderna, eller kommer det att fortsätta att variera från land till land?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 maj 1998)

Det finns gemenskapsbestämmelser för finansieringen av kostnader för besiktning och kontroll av kött. Hänvisning görs till rådets direktiv 85/73/EEG om finansieringen av de veterinära besiktningar och kontroller som anges i direktiven 89/662/EEG, 90/425/EEG, 90/675/EEG och 91/496/EEG(1), främst till dess bilaga A, där kapitel I gäller avgifter för kött som omfattas av direktiven 64/433/EEG, 71/118/EEG, 91/495/EEG och 92/45/EEG.

Allmänt gäller att det system som har inrättats föreskriver en engångsavgift som kan ökas eller minskas efter kostnaderna.

(1) EGT L 162, 1.7.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1333/98

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Kommissionens förhandlingar om Helms-Burton-lagen

I sitt svar på en tidigare fråga (H-108/98(1)) i samma ärende klargör inte Brittan om kommissionen hade beslutat att låta tidsfristen för hänvändelse till Världshandelsorganisationens panel löpa ut eller inte, beträffande det brott mot internationell rätt som den s k Helms-Burton-lagen i USA innebär.

Med tanke på att europeiska företag drabbas påtagligt av effekterna av Helms-Burton-lagen, som de facto om också inte de jure tillämpas fullt ut, vill jag fråga Brittan om han inte anser det lämpligt att omedelbart vända sig till WHO:s panel, och därmed göra slut på en taktisk fördröjning som till syvende och sist tolererar den amerikanska lagens extraterritoriella status.

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(18 maj 1998)

Gemenskapen och Förenta staterna är för närvarande inbegripna i intensiva diskussioner och förhandlingar för att i enlighet med vad som angavs i överenskommelsen av den 11 april 1997 hitta en förhandlingslösning på de problem som förorsakas av Helms-Burton-lagen och lagen om sanktioner mot Iran och Libyen (Iran and Libya Sanctions Act - ILSA).

Gemenskapen har i enlighet med denna överenskommelse beslutat att under tolv månader inställa det förfarande som den inlett vid WTO mot Helms-Burton-lagen i utbyte mot att Förenta staterna åtar sig att förlänga det partiella och tillfälliga upphävandet av avsnitt III i Helms-Burton-lagen och att verka för undantag enligt avsnitt IV och från ILSA(2).

Om en lösning enligt överenskommelsen inte nås kvarstår emellertid rätten att på nytt ta upp fallet inför WTO. Rådet beslutade i april 1997 att om en åtgärd vidtas mot en medborgare i gemenskapen eller om undantag enligt överenskommelsen inte beviljas, kommer kommissionen att begära att WTO återinsätter panelen som då kommer att följa sitt normala förfarande. Detta gäller även efter det att tidsfristen för WTO-panelens tillfälliga upphävande har löpt ut.

(1) Fullständigt förhandlingsreferat från Europaparlamentet (februari 1998).

(2) Iran Libya Sanctions Act.