SKRIFTLIG FRÅGA E-2042/01

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Ändrat förslag till rådets direktiv om rätten till återförening av familjer

I artikel 3.2 i det ändrade förslaget till rådets direktiv om rätt till familjeåterförening(1) undantas grupper av medborgare i tredje land från förslagets tillämpningsområde. I artikel 3.2 b i förslaget undantas sådana medborgare i tredje land som har tillstånd att bosätta sig i en medlemsstat med stöd av tillfälligt skydd. I artikel 3.2 c undantas sådana medborgare i tredje land som fått tillstånd att bosätta sig i en medlemsstat med stöd av subsidiära former av skydd.

Vilken skillnad ser kommissionen mellan tillfälligt skydd i en medlemsstat och subsidiära former av skydd i en medlemsstat?

(1) EGT C 62 E, 27.2.2001, s. 99. (KOM(2000) 624 slutlig)

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(4 oktober 2001)

De två skyddssystemen bestående av tillfälligt skydd och subsidiärt skydd är två separata system som relaterar till olika situationer och olika typer av personer.

Med tillfälligt skydd, definierat i rådets direktiv 2001/55/EC av den 20 juli 2001 om miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer och om åtgärd för att främja en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot de personer och bära följderna av detta(1), menas ett förfarande av exceptionell karaktär som, vid massiv tillströmning eller vid omedelbart förestående massiv tillströmning av fördrivna personer från tredje land, vilka inte kan återvända till sitt ursprungsland, ger ett omedelbart och tillfälligt skydd för dessa personer, särskilt om det även finns risk för att tillströmningen inte kan hanteras av asylsystemet utan negativa följder för detta systems funktion, i berörda personers och övriga skyddssökandes intresse.

Med subsidiärt skydd, (också definierat i förslaget till rådets direktiv(2) (KOM(2001) ) om miniminormer för att fastställa tredjelandsmedborgares och statslösa personers rättsliga ställning, antingen som flyktingar enligt 1951 års konvention om flyktingars rättsliga ställning och 1967 års protokoll, eller som personer som i övrigt är i behov av internationellt skydd), menas en form av internationellt skydd för personer som inte är berättigade till flyktingstatus men som på annat sätt behöver internationellt skydd.

Tillfälligt skydd är därför reserverat för situationer med massiv tillströmning. Det är ett exceptionellt system, som ger omedelbart skydd för drabbade personer. På basis av förslag från kommissionen beslutar ministerrådet med kvalificerad majoritet att aktivera detta system. Skyddet gäller ett år, med en möjlig automatisk förlängning med sex månader i taget i ett år. Rådet kan sedan bestämma om en vidare förlängning på ett år. Om situationen i ursprungslandet tillåter det, kan rådet besluta att avbryta det tillfälliga skyddet. Systemet med tillfälligt skydd utesluter inte att en person kan beviljas flyktingstatus under Genevekonventionen, och i förslaget till rådsdirektiv föreskrivs att en person kan få tillgång till den normala asylproceduren om han eller hon så önskar.

Den person som får tillfälligt skydd kommer att få uppehållstillstånd, information, rätt till att arbeta, inkvartering, social hjälp, hälso- och sjukvård och utbildning. Åtminstone nära familjemedlemmar kommer att kunna återförenas.

I motsats till tillfälligt skydd är subsidiärt skydd inte reserverat för speciella situationer. Det kan beviljas personer som har ansökt om internationellt skydd men som inte uppfyller kraven för flyktingstatus enligt flyktingkonventionen från 1951, men för vilka det ändå har bestämts att de är i behov av ett internationellt skydd.

(1) EGT L 212, 7.8.2001.

(2) Ännu ej tillgängligt.