ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3831/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(9 januari 2003)

Ämne: Genomförandet av direktiv 97/36/EG

Det har klagats på att största delen av TV-kanalerna i Grekland avbryter långfilmssändningar med jämna mellanrum. Erinras bör att det i artikel 11.3 i direktiv 97/36/EG(1) om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG(2) om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television föreskrivs följande: Sändningar av audiovisuella produktioner såsom spelfilm och filmer gjorda för TV (utom TV-serier, lätta underhållningsprogram och dokumentärer) får, under förutsättning att deras programlagda sändningstid överstiger 45 minuter, avbrytas en gång för varje hel period om 45 minuter.

Kan kommissionen ge besked om huruvida denna föreskrift tillämpas korrekt i Grekland?

(1) EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

(2) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(17 februari 2003)

Kommissionen övervakar tillämpningen av de principer som fastslås i direktivet Television utan gränser(1) och särskilt tillämpningen av de bestämmelser som gäller tv-reklam. I samband med detta har problem avseende tillämpningen av bestämmelsen i artikel 11.3 i

direktivet Television utan gränser, som parlamentsledamoten hänvisar till, påtalats för kommissionen. Kommissionen tog för övrigt upp detta i sin 19:e årsrapport om tillämpningen av gemenskapsrätten. I rapporten förklarade kommissionen att man höll på att undersöka om de överdrifter som hävdas förekomma kan anses utgöra överträdelser för vilka den berörda medlemsstaten kan hållas ansvarig. På denna punkt har Grekland försäkrat kommissionen att man kommer att se till att ha tillräckliga resurser för att kontrollera att bestämmelsen i fråga tillämpas. Förfarandet har dock inte avslutats eftresom kommissionen, som väntar på mer detaljerade uppgifter, inte ännu fattat något beslut.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, EGT L 202, 30.7.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3301/02

från Francesco Fiori (PPE-DE) till kommissionen

(21 november 2002)

Ämne: Vete från Ukraina

Efter rådets möte den 15 juli 2002 är det inte längre möjligt att fastställa ett pris för vete från Ukraina som används i vissa fodersorter. Därför kostar denna typ av vete idag 75 USD per ton, medan vete från Förenta staterna som utgör beräkningsunderlag för importavgiften, kostar 110 USD per ton. Om bestämmelserna inte ändras kommer det ukrainska vetet att fortsätta att importeras till EU till mycket konkurrenskraftiga priser, det vill säga 45 USD under importavgiften.

Vad tänker kommissionen, mot bakgrund av denna mycket oroväckande situation, göra för att så snabbt som möjligt återupprätta gemenskapspreferensen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 januari 2003)

För att lösa problemet med externa skyddsåtgärder inom spannmålssektorn, som bland annat har möjliggjort importnivåer av aldrig tidigare skådad storlek har kommissionen beslutat att från och med den 1 januari 2003 införa en ny ordning för importkvoter av vanligt vete av låg och medelhög kvalitet och för korn genom att byta ut det nuvarande systemet med tak. Det nya systemet förhandlades fram med Europeiska unionens handelspartner i enlighet med bestämmelserna i artikel XXVIII i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT). Det syftar till att återupprätta de externa skyddsåtgärderna och samtidigt bevara exportmöjligheterna för samtliga leverantörer till gemenskapens marknad.

När det gäller vanligt vete av låg och medelhög kvalitet kommer det att öppnas en importkvot på 2 981 600 ton med en avgift på 12 euro/ton. Inom denna importkvot kommer Förenta staterna och Kanada att ha nationella importkvoter på 572 000 ton, respektive 38 000 ton, medan de andra leverantörerna, i synnerhet Ukraina och Ryssland, får tillgång till resten, det vill säga 2 371 000 ton. Utanför tullkvoten tillämpas tullsatsen 95 euro/ton.

För maltkorn kommer det att öppnas en kvot på 50 000 ton med en avgift på 8 euro/ton, samt kvalitetskriterier och särskilda bestämmelser för bearbetningen. För andra typer av korn öppnas en kvot på 300 000 ton med en avgift på 16 euro/ton. Utanför kvoten tillämpas den konsoliderade tullsatsen 93 euro/ton.

För alla andra spannmål bibehålls det nuvarande systemet, enligt vilket importtullarna vid import till Europeiska unionen beräknas på grundval av kursen på de amerikanska spannmålsmarknader som anses representativa för världsmarknadspriserna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2948/02

från Sebastiano Musumeci (UEN) till rådet

(14 oktober 2002)

Ämne: Drunknade olagliga invandrare utanför Sicilien

Den heta frågan om den olagliga invandringen på Sicilien närmar sig allt mer ett akut nödläge.

2001 anlände 2 759 illegala invandrare till Sicilien, och hittills i år har det kommit 12 124 personer, för att inte tala om alla de som avlidit på vägen dit.

Alldeles nyligen utspelades ännu en tragedi, då en båt med tredjelandsmedborgare sjönk och män, kvinnor och barn drunknade. De föll offer för kriminella organisationer som bedriver människosmuggling och som för att undgå gripande inte drar sig för att offra dessa desperata människors liv.

Jag har tidigare ställt en skriftlig fråga om inrättandet av ett övervakningsorgan för invandring (E-3653/01(1)).

Kan kommissionen besvara följande frågor:

- Har rådet redan lagt fast ett program för bilateralt regionalt samarbete med de olika länderna i Medelhavsområdet i rättsliga och inrikes frågor, i syfte att begränsa och reglera migrationstrycket på Sydeuropas kuster?

- Anges det i programmet att man skall inrätta ett övervakningsorgan för invandring för att redan i ursprungsländerna hejda den omfattande och dramatiska olagliga invandringen? Anges det att man skall inrätta en multinationell polisstyrka som skall ha till uppgift att identifiera och gripa de ansvariga bakom dessa kriminella smuggelresor?

- Varför har man fortfarande inte inrättat detta övervakningsorgan? När kommer det att inrättas?

(1) EGT C 92 E, 17.4.2003, s. 3.

Svar

(3 mars 2003)

1. Den ärade parlamentsledamoten uppmärksammas på att man på unionsnivå vilket särskilt påpekas i den övergripande strategi mot olaglig invandring och människohandel i Europeiska unionen som antogs av rådet den 28 februari 2002 och offentliggjordes i EGT(1) har inlett en genomförbarhetsstudie som skall utföras i syfte att införa ett europeiskt system för informationsutbyte om asyl, invandring och ursprungsländer. På grundval av resultaten från denna studie kommer kommissionen inom kort att förelägga rådet förslag avseende inrättandet och genomförandet av ett sådant system. På området regionalt samarbete kan dessutom det regionala RIF-programmet för Medelhavsområdet nämnas (som godkändes vid EuropaMedelhavskonferensen i Valencia i april 2002) och i fråga om samarbete mellan medlemsstaterna kan nämnas det projekt om kontroller av sjögränserna i Medelhavet som Spanien, Greklands, Italien och Förenade kungariket deltar i, vilket finansieras av programmet Argo, budgetpost B7-667, Meda och av medlemsstaterna.

2. När det gäller samarbetet med medlemsstaterna i Medelhavsområdet bör det framhållas att kommissionen, inom ramen för den regionala finansieringsplanen Meda 2002 som inom kort skall föreläggas rådet, planerar att avsätta finansiella medel för antagande och genomförande av bland annat åtgärder med inriktning på olika initiativ som anknyter till invandring. Hantering av migrationsströmmar och bekämpning av olaglig invandring och människohandel bör finnas med bland målen som ställs upp för de åtgärder som kan finansieras inom ramen för planen.

(1) EGT C 142 14.6.2002, s. 23 (punkt 46).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2757/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(1 oktober 2002)

Ämne: Nordostasiatiska utvecklingsbanken

I anledning av svaret på min muntliga fråga H-0366/02(1) om vikten av betydande investeringar i nordöstra Asien och med beaktande av att det saknas stöd till en nordostasiatisk utvecklingsbank undrar jag om kommissionen kunde ange hur kommissionen avser garantera att nordöstra Asien verkligen kommer att ägnas den uppmärksamhet som så väl behövs via de nuvarande internationella finansinstitutionerna, såsom Asiatiska utvecklingsbanken och Världsbanken.

(1) Skriftligt svar daterat den 11 juni 2002.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 november 2002)

Det faktum att det är medlemsstaterna och inte kommissionen som är medlemmar i de finansiella institut som frågeställaren nämner i sin skriftliga fråga gör att det är praktiskt taget omöjligt för gemenskapen att utöva något inflytande på deras utlåningsbeslut. De medel som finns tillgängliga genom unionens budget är det enda finansiella instrument som kommissionen har till sitt förfogande för att påverka utvecklingen i Nordostasien inom ramen för relevanta rådsförordningar. Detta hindrar emellertid inte att internationella finansiella institut och kommissionen utnyttjar synergieffekter mellan sina respektive utvecklingsstrategier och insatser och samordnar dessa i de fall de är verksamma på detta område.

Till exempel Asiatiska utvecklingsbanken utarbetar och genomför regionala utvecklingsstrategier (Sydasien, Mekongbäckenet), även om det bör noteras att det är svårare att utarbeta och genomföra ett regionalt tillvägagångssätt om situationen varierar kraftigt från land till land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3912/02

från Dirk Sterckx (ELDR) till kommissionen

(14 januari 2003)

Ämne: UEFA:s ensamrättsavtal och rätten till information och pressfrihet

De ensamrättsavtal som UEFA har ingått med tv-bolag får till följd att regionala tv-bolag som inte har ett sådant avtal ser sina möjligheter kraftigt begränsade. Dessa avtal omfattar inte bara själva matcherna. Även bilder från området kring stadion och på publiken är förbjudna.

Strider inte ett ensamrättsavtal med ett sådant långtgående innehåll mot den fria nyhetsförmedlingen?

Anser inte kommissionen att innehållet i sådana avtal kränker pressfriheten och/eller rätten till information?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta om det är fråga om sådana kränkningar?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(7 februari 2003)

Kommissionen är medveten om den fråga som parlamentsledamoten tar upp.

Så som gemenskapslagstiftningen i dag ser ut är det medlemsstaterna som ska reglera nyhetsförmedlingen, med beaktande av den relevanta gemenskapslagstiftningen om immateriel äganderätt (som i sin tur beaktar den grundläggande rätten till yttrandefrihet i enlighet med artikel 11 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna(1)).

I det arbetsprogram som finns som bilaga till kommissionens fjärde rapport om tillämpningen av direktivet Television utan gränser(2) tillkännagav kommissionen sin avsikt att göra en bedömning av om det finns skäl att i framtiden införa bestämmelser om tillgång till korta utdrag om från som omfattas av avtal om ensamrätt.

Med tanke på de intressegrupper som berörs (evenemangens organisatörer, rättsinnehavare, agenturer, tv-bolag, allmänheten) och eftersom vissa medlemsstater redan antagit specifika bestämmelser på området, kommer man att ta upp frågan för att undersöka om avsaknaden av gemenskapsbestämmelser innebär ett hinder för den inre marknaden

(1) Artikel 11 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna lyder: 1. Var och en har rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. 2. Mediernas frihet och mångfald skall respekteras.

(2) Kommissionens fjärde rapport om tillämpningen av direktivet 89/552/EEG Television utan gränser, KOM(2002) 778 slutlig, http://europa.eu.int/comm/avpolicy/regul/twf/applica/comm2002_778final_en.pdf.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2898/02

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(14 oktober 2002)

Ämne: Bekänna färg

Den nederländska regeringen tillåter uttryckligen cigarettillverkare att fortsätta att sälja cigaretter med beteckningarna light och mild i förpackningar med olika färger efter det att EU-direktivet om frågan införs (oktober 2003).

Känner kommissionen till artikeln Bomhoff blijft roken tegengaan (Bombhoff fortsätter att bekämpa rökning) som publicerades i NRC Handelsblad den 27 september 2002?

Anser inte kommissionen att minister Bomhoffs ståndpunkt står i strid med EU:s tobakslagstiftning?

Är kommissionen beredd att bekänna färg och ge den nederländska regeringen en tillrättavisning?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(11 november 2002)

Parlamentsledamotens fråga verkar grunda sig helt på informationen i en artikel som publicerades i NRC Handelsblad den 27 september 2002, vilken kommissionen känner till. Som parlamentsledamoten förstår, måste kommissionen analysera medlemsstaters genomförandelagstiftning på grundval av de officiella meddelanden man mottar, och kan inte kommentera en tidningsartikel, som påstår att en medlemsstat kanske eller kanske inte överväger vissa alternativ för genomförandet av ett gemenskapsdirektiv. Hittills har kommissionen inte mottagit något meddelande om genomförandet av direktiv 2001/37/EG(1) från den nederländska regeringen. Enligt kommissionens uppgifter, verkar det faktiskt som om den nederländska senaten fortfarande diskuterar lagstiftningen om genomförandet av direktiv 2001/37/EG.

Direktiv 2001/37/EG fastställer att texter, namn, varumärken och figurativa eller andra märken som ger intrycket att en viss tobaksvara är mindre skadlig än andra inte får användas på tobaksvarors förpackningar. Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten att man fäster största

vikt vid att bestämmelserna i direktiv 2001/37/EG, och särskilt de som berör vilseledande beskrivningar, genomförs korrekt i alla medlemsstater. Kommissionen kommer noggrant att analysera alla medlemsstaters genomförandelagstiftning i detta hänseende.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror Uttalanden från kommissionen, EGT L 194, 18.7.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2696/02

från Joaquim Miranda (GUE/NGL) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Statligt stöd till maritima transporter

I enlighet med kommissionens riktlinjer bör de statliga stöden till maritima transporter ha som grundläggande mål att fartygen skall ha sin hemmahamn i gemenskapen och att en så stor del som möjligt av de anställda skall komma från gemenskapen.

I sin tjugoandra rapport om konkurrenspolitiken 1992 slog kommissionen på nytt fast att politiken borde syfta till att:

- skydda sysselsättningen i gemenskapen (både till sjöss och på land),

- bevara gemenskapens maritima fackkunskaper och skapa ny maritim kompetens och

- förbättra säkerheten.

Enligt uppgifter från grupper som representerar arbetstagarna inom denna bransch förekommer det i vissa medlemsstater att statliga stöd tilldelas företag som inte motsvarar det första målet. Företagen föredrar nämligen att anställa arbetstagare från tredje land så att de kan ge dem lägre löner, och därigenom äventyras även de två följande målen.

Jag vill därför fråga kommissionen om den känner till denna situation och hur den tänker agera för att politiken för statliga stöd till maritima transporter skall föras på ett sådant sätt att insyn skapas och att såväl arbetstagarnas som gemenskapens maritima intressen tillgodoses.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(22 november 2002)

Enligt gemenskapens riktlinjer för stöd till sjötransporter från 1997 får medlemsstaterna hjälpa rederier som bedriver internationell trafik att minska driftkostnaderna genom att ha mycket låga skatter för dessa företag. De får också sänka eller bevilja undantag från de sociala avgifterna för dem, oavsett om det är arbetsgivaren som står för dessa avgifter eller inte. Riktlinjernas syfte är både att tillförsäkra den europeiska flottan den konkurrenskraft som den behöver för att klara sig på en global marknad och att främja sjöfararnas sysselsättning och yrkeskunskaper.

I allmänhet krävs enligt riktlinjerna att det skall finnas en koppling till gemenskapsflaggning.

Om så är fallet görs enligt riktlinjerna ingen skillnad mellan sjöfarare på grundval av deras nationalitet, om de bara betalar skatt och/eller sociala avgifter i en medlemsstat. Åtgärder för att sänka skatter och sociala avgifter för sådana sjömän är också tillåtna.

Såsom kommissionen angett i sin vitbok planerar den för närvarande en anpassning av riktlinjerna på grundval av en analys av den inverkan som dessa haft på registreringen av fartyg i medlemsstaterna, utvecklingen av den europeiska sjöfartssektorn och sysselsättningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2908/02

från María Valenciano Martínez-Orozco (PSE) till kommissionen

(16 oktober 2002)

Ämne: Överträdelseförfarande 93/2212

Motiverat yttrande (artikel 226) om otillräckligt införande av särskilda skyddsområden för fåglar i enlighet med direktiv 79/409/EEG(1).

Kan kommissionen ange hur långt detta förfarande har kommit?

Kan kommissionen ange om den fått någon form av svar från den autonoma regionen Madrid i förbindelse med detta krav på att uppfylla direktivet?

Vilka konkreta åtgärder tänker kommissionen vidta i förbindelse med handläggningen av detta ärende för att säkra att gemenskapslagstiftningen uppfylls?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(2 december 2002)

Till följd av det överträdelseförfarande som kommissionen inlett mot Spanien och det motiverade yttrande som skickats till de spanska myndigheterna har de olika autonoma förvaltningarna under de senaste båda åren gjort stora ansträngningar för att fastställa skyddsområden för fåglar.

Granskningen av de olika områden som anmälts till kommissionen visar att vissa autonoma förvaltningar redan har uppfyllt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar, och att andra i det närmaste har nått detta mål. En liten grupp måste fortfarande göra betydande insatser för att uppnå målen.

Förvaltningen i Madrid har redan utsett sju nya särskilda skyddsområden, vilket innebär att 23 % av Madrids område i dag omfattas av särskilda skyddsområden för fåglar.

Under loppet av december 2002 kommer kommissionen att besluta hur detta ärende skall följas upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3536/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 december 2002)

Ämne: STAR 21

Hur tänker kommissionen genomföra de rekommendationer som lämnats inom ramen för STAR 21?

Hur tror kommissionen att dessa rekommendationer kommer att påverka tillverkningen och försäljningen av vapen för militära ändamål?

Hur tycker kommissionen att man skall se till att främjandet av den europeiska rymdindustrin inte leder till ett ökat flöde av vapen och vapenrelaterad utrustning från fabrikerna till konfliktdrabbade områden?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3536/02 och E-3537/02ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(27 januari 2003)

Var och en av medlemmarna i den rådgivande gruppen för flyg och rymdsektorn deltog i arbetet med STAR 21-rapporten, som lades fram för kommissionens ordförande den 16 juli 2002. Följaktligen representerar rapporten medlemmarnas gemensamma åsikter. Kommissionen har likväl välkomnat rapporten som en viktig del i arbetet med att fastställa de ramar som behövs för att säkra Europas flyg- och rymdindustris konkurrenskraft. Kommissionen överväger för närvarande sin ståndpunkt när det gäller STAR 21-rapporten och den kommer att presentera sina synpunkter i ett meddelande under det kommande året. Under tiden tar kommissionen gärna emot kommentarer om rapporten från alla berörda parter.

När det gäller de konkreta frågor som parlamentsledamoten tar upp, om skillnaden mellan civil och militär utrustning, noterar kommissionen att den rådgivande gruppen, genom att understryka ett antal viktiga kännetecken för flyg- och rymdindustrin, framhäver att de civila och militära produkterna kompletterar varandra eftersom de har samma funktion och utnyttjar samma teknik. De möter dock behoven på två mycket skilda marknader som båda har stor ekonomisk betydelse.

När det gäller försvarssektorn har den rådgivande gruppen lagt fram sina rekommendationer mot bakgrund av de ansträngningar som krävs för att uppnå mål som redan fastställts på EU-nivå, t.ex. i Europeiska rådets slutsatser från Helsingfors 1999, i vilka det fastställdes ett övergripande gemensamt europeiskt mål. De andra rekommendationerna inom detta område koncentreras till behovet att optimera utgifter och skapa en inre marknad för försvarsutrustning samtidigt som man understryker att den övergripande ambitionen måste fastställas på högsta politiska nivå.

För tillverkning och handel med krigsmateriel krävs regeringsgodkännande. Frågan om det eventuella flödet av vapen till konfliktdrabbade områden omfattas redan av EU:s uppförandekod för vapenexport som antogs av rådet i juni 1998. I STAR 21-rapporten görs inga rekommendationer i detta avseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3169/02

från Eluned Morgan (PSE) till kommissionen

(6 november 2002)

Ämne: Mjölkbidrag inom den gemensamma jordbrukspolitiken

Hur mycket pengar har under vart och ett av de senaste tio åren utbetalats inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken till de företag som bearbetar och exporterar mjölk och mjölkprodukter inom EU? Hur har dessa pengar fördelats mellan olika stödformer, företag, produkter och medlemsstater?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 december 2002)

Som parlamentsledamoten kan konstatera i de tabeller som översänds direkt till henne och till parlamentets generalsekretariat, har budgetutgifterna inom mjölksektorn under det senaste decenniet sjunkit anmärkningsvärt. En sådan utveckling kan också konstateras för delposterna i budgeten. Medan budgeten för mjölk 1991 uppgick till 17,6 % av EUGFJ:s totala budget, utgjorde den bara 6 % 2001, det vill säga en sänkning av utgifterna med tre miljarder EUR.

När det gäller den andra delen av frågan, dvs, fördelningen av stöd per företag, förfogar kommissionen inte över sådana uppgifter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2888/02

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(14 oktober 2002)

Ämne: Översvämningar i Salento Europeiska unionens insats

I ett av sina senaste beslut föreslog kommissionen för gemenskapens budgetmyndigheter att det skulle inrättas en solidaritetsfond, med ett anslag på 1 miljard EUR, som skulle användas till förmån för befolkningar i EU som drabbats av naturkatastrofer. Europaparlamentet och Europeiska unionens råd har redan avgett sina första positiva yttranden över detta beslut.

De översvämningar som nyligen drabbade Puglia, och i synnerhet regionen Salento, har förstört en stor del av årets skörd, vilket uppenbarligen ger allvarliga ekonomiska följder för hela regionen. Eftersom dessa händelser är så allvarliga kan de anses vara en rad av naturkatastrofer.

Kommissionen uppmanas därför att även ta med regionen Salento bland de regioner som är behöriga att få extra stöd från den framtida solidaritetsfonden för naturkatastrofer.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 november 2002)

Villkoren för att den Europeiska unionens solidaritetsfond (EUSF) skall tas i anspråk är att en större katastrof ska ha inträffat som orsakat skada för minst 3 miljarder EUR eller 0,6 % av bruttonationalinkomsten för den drabbade medlemsstaten. I särskilda fall kan fonden även tas i anspråk när extrema katastrofer på ett allvarligt och varaktigt sätt påverkar levnadsvillkoren och den ekonomiska stabiliteten för större delen av invånarna i en region.

Kommissionen har ingen uppfattning om skadornas natur eller omfattning i Apulien. I enlighet med förordningen för EUSF är det de nationella myndigheternas uppgift att lämna en ansökan till kommissionen om stöd från fonden. I artikel 4 finns den information som krävs och som fastställer en tidsfrist på 10 veckor från det att den första skadan skett till dess att ansökan kommit in till kommissionen.