ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0208/01

från Catherine Stihler (PSE) till kommissionen

(2 februari 2001)

Ämne: Förnyelse av fiskeflottan och överkapacitet

Enligt OECD:s uppskattningar utbetalades 1,3 miljarder euro under 1997 i stöd till den europeiska fiskenäringen. En stor del av dessa användes till att förnya och modernisera fiskeflottan. Anser kommissionen med tanke på EU-flottans betydande överkapacitet att dessa medel användes på ett lämpligt sätt? Hur garanterar man att medlen inte används för att understödja överkapaciteten?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0177/01 och E-0208/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(12 mars 2001)

Enligt OECD:s uppskattningar var det endast 10 % av de offentliga stöden i EU inom fiskerisektorn som år 1997 öronmärktes för att förnya och modernisera fiskeflottan. Under FFU-perioden 19941999 uppgick de offentliga stöden (från gemenskapen och medlemsstaterna tillsammans) för detta ändamål till 593 miljoner euro, vilket motsvarar cirka 22 % av de totala offentliga stöden till sektorn under den perioden. Å andra sidan anslogs 894 miljoner euro (33,5 % av de totala offentliga stöden) till att finansiera uppläggning av fiskefartyg för att minska överkapaciteten. Ett av huvudmålen i den gemensamma fiskeripolitiken är att anpassa fiskeresurserna till flottkapaciteten och att se till att fiskerisektorn blir hållbar och lönsam. Gemenskapen har infört regler som förbjuder stöd för att bygga nya fartyg eller för moderniseringar, om en medlemsstat inte har uppnått det mål för kapacitetsminskning som fastställts i de fleråriga utvecklingsprogrammen för omstrukturering av flottan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0442/01

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(16 februari 2001)

Ämne: Förenade kungarikets ansvar för hanteringen av BSE-krisen

Tycker inte kommissionen att Europeiska gemenskapernas domstol måste kopplas in, så att Förenade kungariket kan ställas till svars för sina misstag som ligger till grund för att BSE har spritt sig?

Detta ter sig desto mera befogat efter att undersökningskommittén under ledning av lord Philips offentliggjort sin rapport och med tanke på det stora antalet offer som bor i andra medlemsstater än Förenade kungariket och alltså inte berörs av de brittiska ersättningsstadgandena.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(19 april 2001)

När en stat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt EG-fördraget kan kommissionen endast föra talan mot medlemsstaten inför EG-domstolen om de villkor som fastställs i artikel 226 (f.d artikel 169) är uppfyllda.

Villkoren är följande:

1. Kommissionen måste anse att medlemsstaten har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt gemenskapslagstiftningen.

2. Medlemsstaten måste först ges möjlighet att inkomma med sina synpunkter.

3. Kommissionen skall sedan ha avgett ett motiverat yttrande som medlemsstaten inte har rättat sig efter.

Kommissionen för normalt inte överträdelsförfaranden vidare i de fall där medlemsstaten har uppfyllt sina skyldigheter efter det att kommissionen först har ingripit.

Kommissionen fortsätter att noggrant övervaka att Förenade kungariket uppfyller sina skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen när det gäller bovin spongiform encefalopati (BSE) och kommer inte att tveka att inleda ett överträdelsförfarande om man upptäcker att landet inte uppfyller sina skyldigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0005/01

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(17 januari 2001)

Ämne: Fördelning och utnyttjande av gemenskapens ekonomiska bidrag i regionen Auvergne mellan 1994 och 2000

Clermont-Ferrand och regionen Auvergne har under programperioden 19942000 åtnjutit stöd och bidrag från gemenskapens strukturfonder, men också inom ramen för olika gemenskapsprogram inom områdena kultur, utbildning, forskning, miljö samt stöd åt små och medelstora företag etc.

1. Skulle kommissionen kunna ange de program genom vilka Clermont-Ferrand och regionen Auvergne under programperioden 19942000 åtnjutit stöd?

2. Skulle kommissionen för varje år under perioden 19942000 kunna ange de belopp som tillfallit Clermont-Ferrand och regionen Auvergne och vilka som i regionen åtnjutit bidrag, och i förekommande fall skilja mellan åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden?

3. Är kommissionen nöjd med genomförandet och utnyttjandet av anslagen inom ramen för de olika gemenskapsprogrammen i Clermont-Ferrand och regionen Auvergne under perioden 19942000?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(29 januari 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4102/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(10 januari 2001)

Ämne: EIB och Århuskonventionen

Anser kommissionen att Europeiska Investeringsbanken (EIB) omfattas av de förpliktelser som Århuskonventionen innebär?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(22 mars 2001)

Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande och möjlighet till rättslig prövning avseende miljöfrågor (Århuskonventionen), upprättad av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, har undertecknats av alla medlemsstater och av gemenskapen. Den träder i kraft först när den ratificerats av 16 parter. Så har ännu inte skett.

En förklaring till konventionen, som gjordes när gemenskapen undertecknade den, föreskriver följande:

Inom gemenskapens institutionella och rättsliga ram och även mot bakgrund av fördragets förpliktelser avseende den framtida lagstiftningen om öppenhet förklarar gemenskapen att gemenskapsinstitutionerna kommer att tillämpa konventionen inom ramen för deras gällande och framtida bestämmelser om tillgång till handlingar och andra relevanta bestämmelser i gemenskapslagstiftningen för det område som omfattas av konventionen. När gemenskapen ratificerar konventionen kommer den att överväga huruvida ytterligare förklaringar krävs för konventionens tillämpning på gemenskapsinstitutionerna [inofficiell översättning].

Ett kommissionsförslag till en förordning(1) bereds för närvarande i parlamentet och rådet. Förordningen handlar om allmänhetens tillgång till gemenskapsinstitutionernas handlingar och grundar sig på artikel 255 (tidigare artikel 191a) i EG-fördraget. Förordningsförslaget omfattar parlamentet, rådet och kommissionen, som är de tre institutioner som nämns i artikel 255.

Europeiska investeringsbanken (EIB) har meddelat kommissionen att den tänker följa gemenskapens öppenhetspolitik, med hänsyn tagen till den särskilda arten av bankens verksamhet och uppgifter. EIB:s informationspolicy kommer att följa praxis inom det övriga bankväsendet och banken kommer att lämna ut uppgifter i största möjliga utsträckning. EIB kommer därvidlag att handla i Århuskonventionens och andra internationella konventioners anda. Detta påverkar inte framtida skyldigheter som kan komma att uppstå genom gemenskapsrättens utveckling.

(1) KOM(2000) 30 slutlig, EGT C 177 E, 27.6.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4106/00

från Pietro-Paolo Mennea (ELDR) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Jordbrukssituationen i Puglia (Italien)

Jordbrukare demonstrerade i flera dagar i början av november i staden Barletta och i byarna i Ofantodalen mot de stora prisökningarna på drivmedel, de rekordhöga böterna för vinodlingar som bedömts vara olagliga och den 35-procentiga sänkningen av olivoljestödet. Protesterna skapade allvarliga olägenheter för invånarna i Barletta, inte minst på grund av att man belägrade stadshuset, blockerade de viktigaste vägarna i staden och tvingade kvar ett tåg på järnvägsstationen. Tre poliser skadades också när de försökte hejda demonstranterna.

Kan dessa jordbrukare, som omfattas av mål 1, ha rätt till:

- slopade sanktioner för de vinodlingar som bedömts vara olagliga, eller åtminstone en minskning till en symbolisk straffavgift, i likhet med vad som redan skett i Spanien,

- utebliven sänkning av olivoljestödet, eller om sänkningen bedöms korrekt, åtminstone en måttligare sänkning än hela 35 procent,

- sänkt pris på drivmedel som används i jordbruksverksamhet?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 maj 2001)

Att rättsligt reglera olagliga vinodlingar kan endast ske i enlighet med artikel 2.3-2.7 i rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin(1). Medlemsstaterna är skyldiga att vidta de rättsliga och andra åtgärder som krävs för se till att den artikeln tillämpas. I de fall en medlemsstat måste utfärda administrativa påföljder, d.v.s. i de situationer som anges i artikel 2.3 a och 2.3 c i förordningen, ger rådet medlemsstaten behörighet att utfärda väl avvägda administrativa påföljder.

När det gäller produktionsstöd för olivolja har kommissionen tillämpat bestämmelserna i gemenskapens lagstiftning. Uppskattningar visar att produktionen under regleringsåret 1999/2000 blev större än den nationella garantikvantiteten, vilket innebär att stödet måste justeras utifrån detta. Det är i regionen Apulien som det produceras mest olivolja, och man kan därför dra slutsatsen att producenterna i den regionen har gynnats.

Eftersom det är rådet som har behörighet att fastställa stödet har kommissionen självfallet inga planer på att medge undantag från gällande bestämmelser.

Utöver de regler som gäller för den inre marknaden ger EG-fördraget inte gemenskapen någon ytterligare behörighet i fråga om kostnaderna för insatsvaror i jordbruket. Därför kan kommissionen inte lägga fram ett förslag för rådet om att sänka kostnaderna för drivmedel.

(1) EGT L 179, 14.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4139/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: Frigivning från fängelse i Colombia - Tristan James Murray och Javier Nova

I augusti och september ägde en brevväxling rum mellan Avril Doyle och kommissionsledamöterna Nielson och Patten om försvinnandet av Tristan James Murray och Javier Nova, medlemmar i organisationen Atlantis i Colombia. Tristan James Murray och Javier Nova mördades på ett fruktansvärt sätt av vänstergerillan i Colombia och de två bröderna Sanabria Guerrero, vilka utförde mordet, frigavs nyligen efter endast en månads fängelse i Colombia. Skulle kommissionen mot bakgrund av ovanstående kunna kontakta Fiscalia, den allmänna åklagarmyndigheten, genom sitt kontor i Bogota för att få en omedelbar förklaring på varför bröderna Sanabria Guerrero frigivits?

Kan kommissionen, med tanke på EU:s deltagande i operation Plan Colombia samt situationen vad avser de mänskliga rättigheterna och det rättsliga systemet i Colombia, bekräfta att den kommer att informera president Pastrana om Doyles allvarliga oro och använda sitt inflytande för att se till att rättvisa skipas i detta fall?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(12 februari 2001)

Kommissionen beklagar djupt morden på de unga männen Tristan Murray och Javier Nova, såsom den redan har gjort vid flera tillfällen.

Kommissionen har redan kontaktat Fiscalía i Colombia. Enligt chefen för undersökningsavdelningen, Carmen Gonzales, håller man just nu på att granska fallet. Kommissionen kommer givetvis att följa upp frågan och kommer att hålla parlamentsledamoten underrättad om utvecklingen i ärendet.

När det gäller den djupa oro som parlamentsledamoten ger uttryck för och problemet med kränkningar av de mänskliga rättigheterna i allmänhet, kommer unionen i sina kontakter med Colombia att fortsätta att betona vikten av framsteg på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3606/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Antibiotika i ägg

I sitt svar på fråga E-1093/00(1) hänvisade Europeiska kommissionen till en kontrollrapport som den ännu inte hade mottagit från de italienska myndigheterna. Har kommissionen nu mottagit denna rapport? Om så är fallet, vilka resultat innehåller rapporten när det gäller det ämne som togs upp i den föregående frågan? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser att vidta?

(1) EGT C 72 E, 6.3.2001, s. 18.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 januari 2001)

I rådets direktiv 96/23/EG av den 29 april 1996 om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav och om upphävande av direktiv 85/358/EEG och 86/469/EEG samt beslut 89/187/EEG och 91/664/EEG(1) föreskrivs att medlemsstaterna skall lämna in en årlig rapport om kontrollen av restsubstanser i livsmedel med animaliskt ursprung, vilka även omfattar ägg. Medlemsstaterna kan varje år välja ut vilka specifika substanser som skall ingå i kontrollerna av restsubstanser.

Kommissionen erhöll Italiens rapport för 1999 i juni 2000. Under 1999 genomfördes inga kontroller på vare sig quinoloner eller sulfonamider i Italien.

Därutöver upplyste de italienska myndigheterna kommissionen om att de inte kunde göra någon uppföljning av den studie som hade genomförts av Altro Consumo eftersom det saknades exakta uppgifter om äggens ursprung och om de analysmetoder som använts.

År 2000 har Italien tagit med dessa grupper av substanser i sin kontrollplan för restsubstanser i ägg. Resultaten kommer att finnas tillgängliga från och med april 2001.

(1) EGT L 125, 23.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3844/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Filmproduktion i EU

Anser kommissionen att Media-programmet eller den europeiska filmindustrin i allmänhet kan dra några lärdomar av den danska filmindustrins senaste framgångar? Skulle det vara lämpligast att bevilja EU-stöd till filmer med bred tittarkrets såsom Babettes gästabud, Björnen, Belle Epoque och I rosens namn snarare än till svårförståeliga och konstnärliga filmer med mycket begränsad tittarkrets? Kan kommissionen också ange om den anser att det inom EU är vanligt att distributörer kräver att biografägare skall visa en rad av filmstudioproducerade filmer om de vill få möjlighet att visa Hollywoodsuccéer? Om så är fallet, är detta förenligt med den gällande konkurrenspolitiken?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(7 februari 2001)

Kommissionen vill uppmärksamma parlamentsledamoten på programmen Media och Media II som sedan flera år haft utmärkta resultat, samt programmet Media Plus som startades den 1 januari 2001. Dessa program, i vilka både bidrag och lån ingår, är strikt inriktade på företag, filmskapare och filmer som görs för en så bred europeisk och internationell marknad som möjligt. Programmets insatser är särskilt avsedda att uppnå största möjliga distribution av europeiska filmer utanför deras ursprungsland.

Nyligen gavs stöd ur Media II till 287 av de 457 europeiska filmer som visades 1999. Att urvalet var framgångsrikt och programmet välinriktat framgår av att dessa 287 filmer, som utgjorde 62 % av alla europeiska filmer som visades i Europa under 1999, stod för drygt 90 % av alla biointräden under året.

Erfarenheterna av programmen Media och Media II visar hur mångfacetterad den europeiska filmproduktionen är till sina nationella särdrag. Såväl Babettes gästabud (1987) som Belle Epoque (1992) erkändes som internationella framgångar efter Oscarsbelöningen. Trots detta fick båda filmerna bara låga biointäkter medan en senare Oscarsvinnare, La Vita e Bella, har överträffat alla fyra filmer som parlamentsledamoten nämner när det gäller biointäkter internationellt sett. Andra framgångar på senare tid som Todo Sobre Mi Madre, Asterix och Obelix, Festen, Breaking the Waves, Secrets and Lies och The Fifth Element har alla fått omfattande stöd ut Mediaprogrammet.

Avtal mellan distributörer och biografägare kan i princip omfattas av konkurrensreglernas tillämpningsområde om de medför en konkurrensbegränsning. Det förfarande som parlamentsledamoten beskriver kan ingå i denna kategori, men kommissionen förfogar inte över tillräckliga uppgifter för att kunna dra slutsatsen att så verkligen är fallet. I synnerhet känner kommissionen inte till hur utbrett detta förfarande är och har inte fått några klagomål.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3581/00

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(17 november 2000)

Ämne: Skrivelse från kommissionsledamoten Leon Brittan till Thabo Mbeki av den 23 mars 1998 om Trips-avtalet

Det handlar om en långvarig konflikt som utspelat sig mellan ett flertal utvecklingsländer och läkemedelsindustrin och handlat om hur utvecklingsländerna skall kunna producera och/eller köpa billiga läkemedel. Enligt vad som överenskommits i Trips-avtalet (avtalet om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter) som ingicks 1994 inom ramen för WTO-avtalet och som är bindande för alla stater som är medlemmar av WTO kan utvecklingsländerna under vissa omständigheter övergå till att producera och/eller köpa billiga läkemedel.

1. Äger det sin riktighet att kommissionsledamoten Leon Brittan den 23 mars 1998 riktade en skrivelse till Sydafrikas vice president Thabo Mbeki och där uppmanade till återhållsamhet vid utnyttjandet av de möjligheter som Trips-avtalet erbjuder till att själv producera billiga läkemedel eller anskaffa sådana utomlands?

Om så är fallet: vad stod det exakt i denna skrivelse och vilka argument hade anförts till förmån för ett sådant handlingssätt?

2. Har ytterligare några sådana åtgärder vidtagits av Europeiska kommissionen?

Om så är fallet: vilka då?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

1. Kommissionen motsätter sig inte att medlemmar av Världshandelsorganisationen (WTO) använder sig av de lagliga möjligheter som erbjuds genom avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Tripsavtalet). Beträffande tvångslicensiering erkänner kommissionen WTO-medlemmarnas rättighet att utnyttja detta instrument, under förutsättning att de villkor som fastställs i Tripsavtalet iakttas. En kopia av den skrivelse som frågeställaren nämner har vidarebefordrats till parlamentet.

2. Nej.

Kommissionen vill även göra frågeställaren uppmärksam på sina svar på skriftlig fråga E-2316/00 av Erik Meijer(1) respektive P-2672/00 av Hanja Maij-Weggen(2).

(1) EGT C 136 E, 8.5.2001.

(2) EGT C 136 E, 8.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2997/00

från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet

(25 september 2000)

Ämne: Colombia-planen

Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att se till att den colombianska regeringen lever upp till sitt åtagande att förbättra de mänskliga rättigheterna, så som det beskrivs i Colombiaplanen? Känner rådet till de nära förbindelser som finns mellan den statliga armén, som i första hand är tänkt att stå som mottagare av hjälppaketet, och de paramilitära grupper, som nyligen stått bakom ett antal massakrer?

Svar

(12 februari 2001)

Europeiska unionen stöder, såsom den vid ett flertal tillfällen bekräftat, de ansträngningar för att föra fredsprocessen framåt som gjorts av den colombianska regeringen, men har även insisterat och fortsätter att insistera på nödvändigheten av att regeringen åtar sig att förbättra situationen för de mänskliga rättigheterna i Colombia.

Europeiska unionen har även uppmanat alla parter att respektera de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna och att söka lösa konflikten genom förhandlingar, utan vilka en varaktig fred inte kommer att kunna uppnås.

Rådet har redan vid flera tillfällen informerat Europaparlamentet om Colombia-planen, bland annat vid sammanträdesperioden i oktober där det besvarade de muntliga frågorna H-715 och H-776.

Den s.k. Colombia-planen är ett program för nationellt tillfrisknande som president Andrés Pastrana lanserade när han valdes i juli 1998. Planen, med en planerad budget på 7 600 miljoner dollar under tre år, innehåller åtgärder som gäller fredsprocessen i Colombia, stimulans av den colombianska ekonomin, bekämpning av narkotika, reformering av rättssystemet, skydd för de mänskliga rättigheterna, demokratin och den sociala utvecklingen. I samband med tjänsteresor av teknisk art har unionen uttryckt sin oro och gett synpunkter och ytterligare rekommendationer som besvarades av de colombianska representanterna vid det internationella mötet i London den 19 juni 2000.

Unionen följer med stort intresse utvecklingen i Colombia och strävar efter att främja fredsprocessen genom att söka konkreta möjligheter till samarbete. Efter det internationella möte om Colombia som hölls i Madrid den 67 juli 2000 mellan företrädare för de femton medlemsstaterna, kommissionen och generalsekreteraren/den höge representanten för GUSP, Javier Solana, kunde man sedan fördjupa diskussionen vid mötet i Bogota den 24 oktober 2000. Unionen håller på att förbereda en mängd stödåtgärder som uteslutande skall gå till civila, sociala och ekologiska projekt, som bör kunna presenteras vid det möte som planeras äga rum i Bryssel i mars 2001. Detta möte ingår som ett led i de tidigare, ovan nämnda mötena. Detta åtgärdspaket är ett uttryck för en oberoende hållning från Europeiska unionens och dess medlemsstaters sida för att stödja fredsprocessen i Colombia.

Vid fastställandet av de åtgärder som skall vidtas i detta syfte kommer unionen att säkerställa att dess stöd bidrar till respekten för och främjandet av de mänskliga rättigheterna, som är en avgörande aspekt av unionens samarbete med tredje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3810/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Broavgifter och fri rörlighet

Vad anser kommissionen, med tanke på frågan om fri rörlighet för varor och arbetskraft i unionen, om att man tar ut avgifter för broar som binder en ö såsom Skye (i de skotska Hebriderna) till det europeiska transportnätet? Vilka krav på proportionalitet är det som gäller för att avgifterna skall vara lagliga?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 januari 2001)

Avgiftsbeläggning av broar (särskilt för tunga lastbilar) omfattas av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer(1). I artikel 7.9 fastställs att avgiftsnivåerna dels måste vara relaterade till kostnaderna för uppbyggnad, drift och utveckling av det berörda infrastrukturnätet, dels att de inte får överstiga dessa kostnader.

Det finns inga gemenskapsregler som bestämmer avgifternas proportionalitet i förhållande till regional- eller socialpolitiska mål. Medlemsstaterna får själva fastställa vilka krav som skall gälla avseende offentliga tjänster, och de kan ge kompensation för olönsamma passagerartransporttjänster på grundval av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 (om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar(2), ändrat genom rådets förordning (EEG) nr 1893/91 av den 20 juni 1991(3)).

Slutligen avser gemenskapsbegreppet fri rörlighet för varor och arbetskraft snarare fri rörlighet mellan medlemsstater och avskaffande av diskriminering på grundval av nationalitet. Bro- och motorvägsavgifter står inte i strid med denna princip.

(1) EGT L 187, 20.7.1999.

(2) EGT L 156, 28.6.1969.

(3) EGT L 169, 29.6.1991.