SKRIFTLIG FRÅGA E-3382/00

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(3 november 2000)

Ämne: Kriterier för tilldelning av fiskemöjligheter

I sitt svar på min skriftliga fråga P-2974/00(1), där jag ville veta vilka kriterier kommissionen använde då den fastställde referensperioderna för tilldelning av fiskemöjligheter, visar kommissionen, liksom den gjort under de senaste månaderna, prov på ett totalt förakt för Europaparlamentet och i synnerhet för dess arbete som kontrollant av kommissionen, trots att detta arbete bland annat utförs genom att parlamentet ställer frågor. Kommissionens svar gav inte den ringaste konkret information om det frågan gällde, och det kan dessutom ses som ännu ett bevis på kommissionens oförskämdhet och arrogans gentemot Europaparlamentet. Jag frågar därför på nytt kommissionen:

Är den viktiga frågan om hur man fastställer referensperioder, genom vilka vissa fiskeflottor kan förlora stora möjligheter till fiske och därmed få problem med att överleva, en fråga som kommissionen avgör helt godtyckligt från fall till fall? Finns det, vilket man kan utläsa av kommissionens förra svar, verkligen inga kriterier för detta?

Inkluderar kommissionen åren med historiskt höga nivåer i dessa referensperioder enligt vissa kriterier, eller endast beroende på vilken nationalitet de berörda fiskeflottorna har?

Om vi utgår från att kommissionen har makt att helt egenmäktigt fatta beslut i dessa frågor, anser kommissionen inte då att den utan problem skulle kunna offentliggöra de kriterier som ligger till grund för besluten, om den vill skapa minsta insyn för dem den administrerar?

(1) EGT C 113 E, 18.4.2001, s. 223.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 december 2000)

I princip beslutar kommissionen självständigt om referensperioden i samband med att man sammanställer sitt förslag. Friheten att besluta begränsas dock av att man alltid försöker ta hänsyn till varje berörd medlemsstats historik på ett rationellt och rättvist sätt. I de flesta fall gäller referensperioden de senaste fem eller tio åren för vilka uppgifter finns om landningar och fiskeansträngningar. Valet av referensperiod kan självfallet förefalla ge en eller flera medlemsstater fördelar i förhållande till övriga. Om varje medlemsstats siffror har varit stabila eller förhållandevis stabila under referensperioden är läget tämligen problemfritt, men många siffror varierar kraftigt från år till år inom varje medlemsstat eller inom vissa medlemsstater. Detta ger upphov till större problem, ibland olösliga sådana, när man skall finna en rättvis lösning endast på grundval av tillgängliga data. Kommissionen använder då sin rätt att självständigt besluta något som man hoppas är en godtagbar lösning.

Vid minst ett tillfälle har kommissionen föreslagit en referensperiod på tio år och tagit fram ett tilldelningssystem grundat på detta, men har sedan vid presentationen av resultaten gjort en avvikelse och tagit hänsyn till en medlemsstats fiskeaktivitet trettio år tidigare.

Oavsett vilken referensperiod man väljer får man med minst ett år med maximalt värde. Sådana historiska maximiår ingår alltid i de data som ger värdena för en referensperiod. Om kommissionens förslag på tilldelning av fiskemöjligheter därför grundas på medelvärden över hela referensperioden kommer ett sådant historiskt maximum för varje medlemsstat att ingå när ett medelvärde beräknas. Snarare än att vara ett specifikt kriterium är medräkningen av ett sådant historiskt maximivärde en följd av förfarandet för att beräkna ett medelvärde. Detta innebär naturligtvis inte att det högsta historiska maximivärdet för en medlemsstat nödvändigtvis ingår i eller utesluts från en vald referensperiod.

I vissa fall har kommissionen föreslagit att endast det historiska maximivärdet för varje medlemsstat skulle beaktas inom den valda referensperioden, vilket rådet ansåg vara ett godtagbart förfaringssätt. Kommissionen räknar aldrig med ett historiskt maximiår i en referensperiod på grund av nationaliteten på den flotta som kan dra fördel av detta.

De förslag kommissionen lägger fram för rådet åtföljs av fullständig information, ibland muntligen, ibland skriftligen, om de metoder som använts för att ta fram förslaget. Ministrar har full rätt att vidarebefordra denna information till medborgarna i de respektive medlemsstaterna. Kommissionen skulle inte se det som något problem att lämna samma information till parlamentet. Kommissionen är alltid beredd att överväga ändringar av sina förslag med hänsyn till rådets kommentarer.