ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3752/02

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(20 december 2002)

Ämne: Palladium

Microsoft vill bygga in en virtuell slot vid namn Palladium i följande upplaga av Windows. Enligt Microsoft är avsikten att skydda persondatorerna mot virus och oönskade massförsändelser av reklam per e-post (spam). Dessutom bör det kunna fungera som ett sätt att stoppa piratkopierad programvara. Med Palladium kommer persondatorerna också att få en unik identifikationskod. Risken är nu att en sådan kod som utvecklats av Microsoft också kommer att stoppa konkurrenters programvara.

1. Hur tänker kommissionen garantera att Microsoft inte missbrukar Palladium för att sätta stopp för konkurrenter? Innebär Palladium en fara för utvecklingen av fri programvara och öppen källkod (open source)?

2. Persondatorer med Palladium fungerar bara med programvara som Palladium tolererar. Är det lagligt att ett företag som självt säljer programvara kan ställa upp regler för detta? Tycker inte kommissionen att det är kommissionen som i egenskap av myndighet skall ställa upp reglerna för detta?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 februari 2003)

1. Kommissionen känner till Microsofts Palladium-projekt. Projektet är fortfarande på ett tidigt stadium. Kommissionen har inte mottagit något formellt klagomål och granskar inte Palladium. Kommissionen är dock fullt medveten om de potentiella konsekvenserna av ny teknik såsom Palladium inom en rad områden, bland annat utveckling av programvara med öppen källkod, användarkontroll och användarrättigheter, skydd för privatlivet samt innehållsförsörjning. Kommissionen agerar, inom ramen för sina befogenheter, till förmån för innovationer och för en aktiv dialog med alla som har synpunkter på Palladium.

2. Palladium finns ännu inte i några Microsoft-produkter på marknaden. Det är därför för tidigt för kommissionen att bedöma dess verkningar. I egenskap av konkurrensmyndighet är kommissionen angelägen om att se till att marknadsaktörerna agerar på ett sätt som är förenligt med gemenskapens konkurrensregler, så att marknadsförhållanden skapas som gynnar konsumenter, konkurrens och innovationsförmåga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2467/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(29 augusti 2002)

Ämne: Stöd C 35/02 Anpassning av det nationella skattesystemet till de specifika förhållandena i den autonoma regionen Azorerna

Jag uppmanar på nytt kommissionen att svara på min fråga E-1703/02(1), eftersom jag i stället för ett svar enbart fick följande kommentar: Er begäran kommer att behandlas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001(2) av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.

Det var naturligtvis på grundval av den här bestämmelsen, som tillämpas sedan den 3 december 2001, som jag ställde frågan, och jag väntar fortfarande på svaret.

Det är fråga om ett dokument som kommissionen hänvisade till i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, med all säkerhet till följd av att bestämmelserna i artikel 4 i förordningen inte kunde tillämpas. Kommissionen har under inga omständigheter hänvisat till de här bestämmelserna.

Jag väntar alltså fortfarande ett svar på min begäran i fråga E-1703/02 och naturligtvis i enlighet med förordning (EG) nr 1049/2001.

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 129.

(2) EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 oktober 2002)

Kommissionen har noga granskat parlamentsledamotens fråga om tillgång till korrespondensen mellan kommissionens avdelningar och de portugisiska myndigheterna i samband med den preliminära granskningen av en stödordning. Den kan dock endast bekräfta att en sådan begäran måste behandlas i enlighet med förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar och enligt lämpliga förfaranden.

Kommissionen kommer att kontakta parlamentsledamoten snarast.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3397/02

från Werner Langen (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 2002)

Ämne: Minskade vinodlingsarealer i Italien

Enligt uppgifter i pressen den senaste tiden har vinodlingsarealen i Italien nästan över en natt minskat med mer än 20 %. Enligt nya italienska statistiska undersökningar uppgår den totala odlingsarealen nu endast till 675 000 hektar jämfört med 862 400 hektar 1990. Denna drastiska minskning av den italienska odlingsarealen leder till en mångfald spekulationer och förmodanden. Kommissionen ombeds därför besvara följande frågor:

Vilka uppgifter förfogar kommissionen över när det gäller den årliga minskningen av den italienska vinodlingsarealen mellan 1990 och 2000, hur har denna minskning tagit sig uttryck i praktiken och i vilka regioner och beträffande vilka druvsorter har förändringar av odlingsområdena skett under denna tidsperiod?

Vilka subventioner har årligen betalats ut till den italienska vinodlingen mellan 1990 och 2000 och på grundval av vilka vinodlingsområden, och hur ser destillationen av italienska viner ut under denna tioårsperiod?

Ser kommissionen ett samband mellan den ökade försäljningen av italienska viner och odlingen på otillåtna vinodlingsarealer, och vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att komma till rätta med detta eventuella missbruk?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

Kommissionen har inte tillgång till ytterligare information om de uppgifter som parlamentsledamoten presenterar.

Inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för vin som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 1493/1999(1) av den 17 maj 1999 är medlemsstaterna skyldiga att lämna en inventering av sin produktionskapacitet för vin till kommissionen.

För Italiens del framgår det av uppgifterna att vinodlingsarealen i början av regleringsåret 1999/2000 omfattade 792 440 hektar, fördelade på 263 817 hektar för produktion av kvalitetsviner framställda i specificerade områden (kvalitetsviner fso) och 528 623 hektar för produktion av bordsviner.

Uppgifterna för regleringsåret 1990/1991 visar på en vinodlingsareal på 936 457 hektar, fördelade på 228 525 hektar för produktion av kvalitetsviner fso och 707 932 hektar för produktion av bordsviner.

Enligt dessa siffror har den italienska vinodlingen minskat med 16 % under de tio senaste regleringsåren (26 % när det gäller bordsviner).

Om de uppgifter som parlamentsledamoten uppger visar sig vara riktiga kommer kommissionen att förhöra sig hos den berörda medlemsstaten om de konstaterade avvikelserna.

(1) EGT L 179, 14.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3866/02

från Pasqualina Napoletano (PSE) till kommissionen

(10 januari 2003)

Ämne: Utnämningar till Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk

Den 12 april 2002 erhöll doktor Carlo Perucci, ledamot av narkotikacentrumets vetenskapliga råd, ett meddelande från Italiens arbetsmarknads- och socialministerium om att hans ledamotsuppdrag upphörde i april 2002.

Trots detta fick Carlo Perucci ända till i november 2002 regelbundet kallelser till det vetenskapliga rådets sammanträden.

I december 2002, sex månader innan hans mandat egentligen skulle upphöra, förklarades han avsatt och ersattes med en annan ledamot.

Mandatet som ledamot av narkotikacentrumets vetenskapliga råd är treårigt. Anser inte kommissionen att den förtida avsättningen av Perucci strider mot denna princip?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(10 februari 2003)

Enligt artikel 10 i rådets förordning (EEG) nr 302/93 av den 8 februari 1993 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk skall den vetenskapliga kommittén bestå av en företrädare för varje medlemsstat, som utses på tre år.

Eftersom medlemmarna i vetenskapliga kommittén utses av medlemsstaterna, får dessa också bringa medlemmarnas mandat att upphöra.

Kommissionen saknar laglig rätt att påverka den vetenskapliga kommitténs sammansättning och utnämningen av företrädare för medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3261/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(19 november 2002)

Ämne: Den nederländska rättsstatens kapacitet

1. Känner Europeiska kommissionen till att 1,3 miljoner brott anmälts i Nederländerna, att endast 14,6 procent av dem blivit uppklarade och att två tredjedelar av anmälningarna inte ens utreds?

2. Anser kommissionen att Nederländerna på det sättet äventyrar rättskänslan hos befolkningen och således också sin egenskap av att vara en rättsstat?

3. Vore det inte tänkbart att Nederländerna självt skulle få problem till följd av det som nämnts i det föregående, om landet gjordes till föremål för prövning enligt Köpenhamnskriterierna som gäller för länder som önskar ansluta sig till EU?

4. Vore det inte såvida det är meningen att det skall finnas en europeisk juridisk stabilitetspakt på sin plats, att Nederländerna fick en varning och att det hölls en diskussion mellan Europeiska kommissionen och Nederländerna i anledning av dessa oroväckande fakta? Och skulle det inte följaktligen behövas en genomgripande utbyggnad av det nederländska rättsväsendets kapacitet?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(23 december 2002)

1. Kommissionen är inte skyldig att känna till exakt hur många brott som har begåtts och uppklarats i medlemsstaterna och inte heller hur många beslut om att inte utreda anmälda brott som fattas av medlemsstaternas poliskårer. Detta följer av artikel 33 (tidigare artikel K 5) i Fördraget om Europeiska unionen, där det sägs: Denna avdelning skall inte påverka medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten.

2. Även om man antar att statistiken skulle vara korrekt, är detta helt en fråga för de holländska myndigheterna i enlighet med artikel 33 i EU-fördraget.

3. Enligt EU-fördraget skall medlemsstaterna respektera de grundläggande rättigheterna (artikel 6). En medlemsstat som inte gör detta kan drabbas av påföljder (artikel 7). Det faktum att ingen undersökning har begärts i fråga om Nederländerna tyder på att Nederländerna inte bryter mot förpliktelsen att respektera de grundläggande rättigheterna.

4. Denna fråga är hypotetisk eftersom det inte finns någon europeisk juridisk stabilitetspakt. Kommissionen uppmanas att kritisera rättsväsendet i en medlemsstat. Det är olämpligt. Det är inte kommissionens uppgift att ingripa i dessa fall. Parlamentsledamoten bör ta upp frågan direkt med de holländska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3271/02 från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) till kommissionen. Stödbelopp från garantisektionen vid EUGFJ till bearbetade tomatprodukter.



Europeiska unionens officiella tidning nr 222 E , 18/09/2003 s. 0056 - 0056



SKRIFTLIG FRÅGA P-3271/02 från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) till kommissionen (12 november 2002) Ämne: Stödbelopp från garantisektionen vid EUGFJ till bearbetade tomatprodukter Hur stora belopp per medlemsstat har garantisektionen vid EUGFJ betalat ut i form av stöd till bearbetade tomatprodukter (budgetpost B01-1511) under de senaste fem regleringsåren (ej budgetår)? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Fischler (3 december 2002) Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2209/02

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(12 juli 2002)

Ämne: Mervärdesskatt på skyddshjälmar i Förenade kungariket

Kan kommissionen med hänvisning till bilaga H till det sjätte mervärdesskattedirektivet, i vilken det finns en förteckning över varor och tjänster på vilka reducerade mervärdesskattesatser kan tillämpas, och med hänvisning till kommissionens dokument om mervärdesskattesatser som tillämpas i medlemsstaterna, och i vilket Förenade kungarikets nollprocentiga mervärdesskattesats för motorcykel- och cykelhjälmar finns upptagen, klargöra vilken kategori i bilaga H som Förenade kungariket stöder sig på för att rättfärdiga tillämpningen av en nollprocentig mervärdesskattesats på dessa föremål?

Kan kommissionen även uppge om den anser att ridhjälmar bör omfattas av de definitioner som Förenade kungarikets regering använder för att berättiga en nollprocentig mervärdesskattesats på motorcykel- och cykelhjälmar?

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

Inom ramen för gemenskapens mervärdesskattelagstiftning anges i artikel 12.3 a i sjätte mervärdesskattedirektivet (77/388/EEC(1)) att medlemsstaterna får tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på minst 5 % på omsättning av de slag av varor och tjänster som anges i bilaga H till direktivet. Eftersom skyddshjälmar inte tas upp i bilaga H borde grundskattesatsen för mervärdesskatt tillämpas på dem.

Vissa länder har dock i samband med förhandlingar om direktivet eller i samband med förhandlingar om anslutning till gemenskapen tillåtits att behålla särskilda regler på vissa områden. Ett exempel på detta är nollskattesatserna i Förenade kungariket. Enligt dessa regler får medlemsstater som den 1 januari 1991 tillämpade undantagssatser fortsätta att tillämpa sådana satser under en övergångsperiod, på de villkor som anges i artikel 28 i sjätte mervärdesskattedirektivet och i avvaktan på att rådet enhälligt antar ett slutgiltigt system för mervärdesskatt med en mycket högre grad av harmonisering. Rådet har hittills inte visat sig villigt att göra detta.

Eftersom de utgör undantag från de normala reglerna, enligt vilka grundskattesatsen för mervärdesskatt skall tillämpas som konsumtionsskatt på alla skattepliktiga transaktioner, bör bestämmelserna om reducerade skattesatser tolkas så restriktivt som möjligt i syfte att undvika snedvridning av konkurrrensen. Detta gäller i ännu högre grad för nollskattesatserna, eftersom de utgör särskilda undantag som enbart beviljats vissa medlemsstater.

Kommissionen anser att de gällande nollskattesatserna i Förenade kungariket inte kan utvidgas till att även gälla ridhjälmar.

(1) Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, 13.6.1977). Direktivet senast ändrat genom direktiv 2002/38/EG (EGT L 128, 15.5.2002).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3282/02

från Wilhelm Piecyk (PSE) till rådet

(19 november 2002)

Ämne: Fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja eller farliga och skadliga ämnen i europeiska vatten

Den 12 december 1999 sjönk oljetankern Erika utanför den franska kusten. Oljan som läckte ut från fartyget förorenade stora delar av Bretagne.

Som reaktion på olyckan lade kommissionen i slutet av 2002 i det så kallade Erika II-paketet bland annat fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja i europeiska vatten(1).

Vid första behandlingen den 14 juni 2001 tillstyrkte Europaparlamentet betänkandet av Esclopé(2). I detta sammanhang frågar jag rådet:

1. Har det redan behandlat kommissionens förslag, och om så är fallet, på vilken nivå?

2. När ämnar rådet anta en gemensam ståndpunkt om detta ärende?

3. Vilka svårigheter förekommer det i rådet avseende antagandet av en gemensam ståndpunkt?

(1) KOM(2000) 802 EGT C 120 E, 24.4.2001, s. 79.

(2) EGT C 53 E, 28.2.2002, s. 317.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3282/02, E-3403/02 och E-3438/02

(13 maj 2003)

Rådet ber att få erinra de ärade parlamentsledamöterna om att det redan vid plenarsammanträdet i december 2002 i Strasbourg och vid frågestunden i januari 2003 haft tillfälle att ge en fullständig sammanfattning och översikt över sin ståndpunkt och sina avsikter när det gäller transport till sjöss av farliga produkter.

Rådet hänvisar dem således till de slutsatser som rådet antog vid sina möten den 6 och 9 december 2002 och de slutsatser som Europeiska rådet antog vid sitt möte i Köpenhamn den 1213 december 2002.

Rådet har sedan dess påbörjat behandlingen av ett förslag till förordning som lagts fram av kommissionen om att påskynda tidsplanen för indragande av oljetankfartyg med enkelskrov och förbjuda transport av tung eldningsolja i oljetankfartyg med enkelskrov i Europeiska unionens hamnar.

Rådet erinrar dessutom om att Europeiska rådet välkomnade de åtgärder som kommissionen vidtagit för att inom ramen för den nuvarande budgetplanen ta itu med de ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenserna av Prestiges förlisning och kommissionens avsikt att undersöka nödvändigheten av att vidta nya särskilda åtgärder. I detta sammanhang kommer även de frågor som avser skadeståndsansvar och motsvarande påföljder att behandlas. Rådet har därför planerat att på grundval av en rapport från kommissionen behandla dessa frågor vid sitt möte i mars innevarande år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3631/02

från Bill Newton Dunn (ELDR) till kommissionen

(17 december 2002)

Ämne: Betalande av böter som utdömts av EG-domstolen

Enligt uppgift har den franska regeringen dömts till böter på över 100 000 pund per dag, på grund av att man vägrar att importera brittiskt nötkött av utmärkt kvalitet.

Kommer kommissionen att försöka tvinga den franska regeringen att betala, oberoende av hur stor summa det rör sig om?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 januari 2003)

Frankrike antog lagstiftning om hävande av förbudet mot införsel och saluföring av nötkött från Förenade kungariket i enlighet med Date Based Export Scheme innan dom meddelats i det mål som kommissionen inlett vid domstolen enligt artikel 228 i EG-fördraget.

Eftersom kommissionen efter granskning av den franska lagstiftningen och övervägande av vissa aspekter av det praktiska genomförandet ansåg att Frankrike hade uppfyllt sina skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen, lades målet ned. Kommissionen begärde dock ersättning för kostnaderna för tvisten.

Domstolens ordförande beslutade den 5 december 2002 att avföra mål C-274/02 från domstolens register. Domstolen beslutade också att Frankrike enligt kommissionens begäran skulle bära kostnaderna för tvisten.

Parlamentsledamoten hänvisas också till kommissionens svar på skriftlig fråga E-2871/02(1).

(1) Se s. 25.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3770/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(16 december 2002)

Ämne: Omställning av vapenindustrin

Innan strukturfonderna omorganiserades fanns det ett program som kallades Konver. Genom det kunde vapentillverkare som så önskade få ekonomiskt stöd för omställning till civil produktion. Nu har dessa omställningsåtgärder för vapenindustrin tagits upp i strukturfondernas normala budget.

Kan kommissionen meddela hur mycket pengar som de senaste 15 åren gått till stöd för vapenindustrins omställning? Kan man dessutom meddela hur dessa medel använts per medlemsstat?

Kan kommissionen särskilt ange vilka företag eller myndigheter i Belgien som utnyttjade detta stöd?

Har det redan gjorts en utvärdering av det totala stödet till omställning av vapenindustrin, och kan kommissionen i så fall meddela hur många arbetsplatser som ursprungligen fanns inom vapenindustrin som övergått till den civila sektorn?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Barnier

(16 januari 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3774/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till rådet

(16 december 2002)

Ämne: Förseningar i genomförandet av systemet för certifiering av diamanter

Är det sant att de certifikat som behövs i diamanthandeln inte tryckts än?

Har detta att göra med Belgiens och Förenade kungarikets motstånd mot kommissionens förslag?

Stämmer det att detta kommer att leda till att certifieringssystemet inte genomförs i tid?

Eftersom det nu verkar som om den tidigare tidsfristen, den 1 januari 2003, inte kan hållas, kan rådet då ge definitivt besked om att systemet kommer att träda i kraft den 1 februari 2003?

Svar

(13 maj 2003)

Rådet har informerats om att tryckningen av de certifikat som anges i artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 2368/2002 av den 20 december 2002 om genomförande av Kimberleyprocessens certifieringssystem för den internationella handeln med rådiamanter avslutades den 20 januari 2003.

När det gäller genomförandet av systemet och enligt dess bestämmelser ber rådet att få hänvisa den ärade parlamentsledamoten till rådets förordning (EG) nr 254/2003 av den 11 februari 2003 om ändring av förordning (EG) nr 2368/2002 om genomförande av Kimberleyprocessens certifieringssystem för den internationella handeln med rådiamanter och till kommissionens förordning (EG) nr 257/2003 av den 11 februari 2003 om ändring av samma förordning (EG) nr 2368/2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2953/02

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Volymen av betalningarna till och från kommissionens bankkonton

Som svar på min skriftliga fråga E-1851/02(1) skickade kommissionen en förteckning över de banker hos vilka den har konton för att kunna göra betalningar till och från Europeiska unionens budget.

Kommissionen har emellertid inte velat ange hur stora betalningarna var för var och en av dessa banker under åren 2001 och 2000.

För att värna om tystnadsplikten och affärsförbindelserna och de berörda bankernas affärsintressen bör enligt kommissionens uppfattning denna information inte offentliggöras.

Kan kommissionen ange i vilken utsträckning ett sådant offentliggörande skulle påverka de berörda företagens affärsintressen?

Borde det inte just nu, med tanke på kritiken mot kommissionens redovisningssystem, ligga i dess intresse att offentliggöra dessa siffror för att bevisa att de belopp som betalats in på och ut från dess konton motsvarar beloppen i budgeten?

Varför inhämtar kommissionen inte helt enkelt de berörda bankernas samtycke till ett sådant offentliggörande?

Om det skulle vara absolut nödvändigt att hemlighålla en del av dessa uppgifter, varför vidarebefordrar inte kommissionen de sekretessbelagda uppgifterna direkt till mig i enlighet med artikel 287 i EG-fördraget, såsom den gjorde i samband med svaret på min skriftliga fråga E-2235/02(2) (uppdrag från kommissionens rättstjänst till utomstående)?

(1) EGT C 192 E, 14.8.2003, s. 24.

(2) EGT C 137 E, 12.6.2003, s. 57.

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(29 januari 2003)

Kommissionen har undersökt frågan och kommit fram till att den har rätt att ange volymen på de betalningar som under 2000 och 2001 utfördes av de banker som anges i svaret på del 1 av den skriftliga frågan E-1851/02(1)

Kommissionen kommer att skicka den begärda informationen direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

(1) EGT C 192 E, 14.8.2003, s. 24.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1956/02 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen. KEDO.



Europeiska unionens officiella tidning nr 192 E , 14/08/2003 s. 0036 - 0036



SKRIFTLIG FRÅGA E-1956/02 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (3 juli 2002) Ämne: KEDO Har kommissionen som partner i KEDO-projektet begärt någon oberoende utvärdering av det internationella atomenergiorganets (IAEA) bedömning att det kommer att ta tre till fyra år att få bekräftelse på att kraven enligt 1994 års ramöverenskommelse är uppfyllda? Svar från Christopher Patten på komissionens vägnar (1 augusti 2002) Internationella atomenergiorganet (IAEA) är en oberoende mellanstatlig organisation inom FN med många experter på kärnmaterial i sin personal. IAEA har enligt icke-spridningsavtalet till uppgift att utföra oberoende inspektioner och andra kontroller av kärnmaterial i sina medlemsstater och har skött detta till världssamfundets belåtenhet. Med tanke på IAEA:s status och meriter anser inte kommissionen att det finns något behov av att begära den oberoende utvärdering som nämns i frågan.