SKRIFTLIG FRÅGA E-2325/97 från Klaus Rehder (PSE) till kommissionen (7 juli 1997)

Ämne: Antibiotika i djuruppfödning

Allt mer fodertillsatser som skall påskynda djurens tillväxt och därmed slaktmognaden används vid djuruppfödning. Det är framför allt den ökande användningen av antibiotika som kan leda till resistens i de olika bakteriestammarna och som därefter genom livsmedelskedjan kan leda till infektion av människor med antibiotikaresistenta bakterier som ger anledning till oro. Dessa infektioner är då inte längre behandlingsbara med antibiotika. Enligt en rapport från WHO kan vissa former av lunginflammation som orsakas av bakterien Staphylococcus aureus bara behandlas med ett antibiotika efter att denna bakterie blivit resistent mot alla andra slags antibiotika. En undersökning av Paul-Ehrlich-Institutet konstaterar att bakteriers resistens mot antibiotika sammantaget ökat dramatiskt. Vetenskapliga experter och institut, som Deutsche Gesellschaft für Infektologie (tyska sällskapet för infektionssjukdomar), Deutsche Gesellschaft für Hygiene und Mikrobiologie (tyska sällskapet för hygien och mikrobiologi), Bundestierärztekammer (veterinärsamfundet) och Arbeitsgemeinschaft der Wissenschaftlichen Medizinischen Fachgesellschaften (arbetsgrupp för vetenskapliga medicinska facksällskap) varnar för de förutsebara svåra följderna för folkhälsan och kräver ett generellt förbud mot antibiotika i djuruppfödning. Dessa skulle även vara onödiga vid djurhållning i överensstämmelse med respektive arts behov.

1. Känner kommissionen till dessa undersökningar och resultat?

2. Vilka slutsatser drar den av dessa? Överväger den ett förbud mot antibiotika i djuruppfödningen?

3. Kan kommissionen utesluta risker för människors hälsa utan att generellt förbjuda antibiotika i djuruppfödningen?

4. Hur och med vilket resultat har kommissionens kommitté för foder behandlat de ovan nämnda vetenskapliga resultaten?

5. Garanterar sammansättningen av denna kommitté fullständigt att dess rekommendationer uteslutande är inriktade på allmännyttan och särskilt folkhälsan och inte är korrumperade kompromisser i läkemedelsindustrins och djuruppfödarnas intresse?

6. Är kommitténs arbeten mot bakgrund av deras stora betydelse för folkhälsan genomblickliga, tillgängliga för allmänheten och kontrollerbara i efterhand?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (16 september 1997)

1. och 2. Kommissionen känner till rapporten från WHO men har inte tillgång till den studie Klaus Rehder hänvisar till och som genomförts vid Paul Ehrlich-Institutet.

Det stämmer att bakteriers resistens mot antibiotika har ökat kraftigt under de senaste åren. Som Vetenskapliga foderkommittén noterar i den rapport som kommissionen begärde om risken för människor med användningen av avoparcin (yttrande av den 21 maj 1996) ((Punkt III.A, s. 3, Rapport från Vetenskapliga foderkommittén som har lagts fram för parlamentet. )): ¨sedan 1988 uttrycker främst läkare och mikrobiologer på sjukhus ökad oro på grund av att det blir allt vanligare att isolat av enterokocker från patienter visar sig vara resistenta mot glykopeptidantibiotikapreparaten vancomycin och teicoplanin¨.

I dagens läge finns dock såvitt kommissionen känner till inga bevis för att resistenta bakterier eller resistensbärande faktorer kan överföras från djur till människa in vivo.

De mekanismer som leder till att mikroorganismer blir resistenta mot vissa typer av antibiotika betraktas i dagens läge som mycket komplicerade. Många hypoteser har lagts fram, och dessa bör verifieras med största möjliga vetenskapliga noggrannhet innan något beslut fattas om framtida användning av antibiotika som fodertillsats.

I enlighet med rekommendationerna från Vetenskapliga foderkommittén ((Yttrande av den 21 maj 1996, punkt III - G.3, s. 15. )) genomför kommissionen ett övervakningsprogram för mikrobiell antibiotikaresistens. Programmets första etapp, som kommer att inledas vid årsskiftet, gäller övervakning av antibiotika som fodertillsats. I nästa etapp vill kommissionen utsträcka övervakningen till mikrobiell resistens mot antibiotika som används i medicinskt syfte.

Kommissionen undersöker också möjligheten att inleda studier eller samordna befintlig forskning inom de områden som Vetenskapliga foderkommittén har bedömt lämpliga för att söka förklaringar till utvecklingen av mikrobiell antibiotikaresistens.

3. Ett allmänt förbud mot antibiotika som fodertillsats skulle inte undanröja hälsoriskerna för människan, eftersom användningen av antibiotika inom medicin och veterinärmedicin, som också innebär påtagliga risker för uppkomst av resistenta bakterier, inte kommer att upphöra.

4. Förutom rapporten från WHO har Vetenskapliga foderkommittén gått igenom all den vetenskapliga litteratur som kommissionen har kunnat hitta om mikrobiell antibiotikaresistens. Det rör sig om 159 titlar som finns listade i bilagan till kommitténs yttrande av den 21 maj 1996.

Som nämns ovan har Vetenskapliga foderkommittén när det gäller avoparcin inte kunnat hitta några bevis för att risker föreligger, i så måtto att inget orsakssamband har kunnat påvisas mellan användningen av avoparcin som fodertillsats och förekomsten av resistenta bakterier hos människan.

5. Kommissionen har inga skäl att betvivla kommittémedlemmarnas integritet, särskilt gentemot läkemedelsindustrin och andra ekonomiska intressenter. Till saken hör också att Vetenskapliga foderkommittén innan den yttrade sig om avoparcin höll ett rådgivande möte där kommittén inhämtade synpunkter på problemet med antibiotikaresistens från internationella experter på mycket hög nivå.

6. Alla yttranden från Vetenskapliga foderkommittén offentliggörs sedan 1979 regelbundet av publikationsbyrån. All litteratur kommittén använder vid utarbetandet av sina yttranden finns tillgänglig för intresserade och alla kommitténs möten protokollförs i detalj. Protokollen sprids till medlemsstaterna och finns nu också tillgängliga på Internet.