SKRIFTLIG FRÅGA E-2846/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(10 oktober 2002)

Ämne: Olika behandling av tre anbudsgivare vid anbudsinfordran på trafik på höghastighetslinje i Nederländerna för att framtvinga stor betalning

1. Vet kommissionen hur det gick till när det i Nederländerna ordnades en anbudsinfordran som gällde trafik med höghastighetståg under en tid av femton år på linjen AmsterdamRotterdamBredaAntwerpen, en linje som skall tas i drift 2006 som förlängning på den nuvarande linjen för höghastighetståg mellan Paris Nord och Bryssel Midi/Zuid, varvid tre företagskonsortier deltog, nämligen: 1. Nederlandse Spoorwegen (NS) och flygbolaget KLM; 2. Deutsche Bahn och det brittiska transportföretaget Arriva; 3. den nederländska trafikidkaren Connexxion och det franska konglomeratet CGEA/Vivendi/Connex?

2. Kan kommissionen bekräfta att de tre anbudsgivarna inte alls behandlats lika, eftersom det, trots vad som stått i själva anbudsinfordran, förhandlades endast med NS och de andra anbudsgivarna inte fyllde någon annan funktion än att tjäna som påtryckningsmedel för att NS, som tidigare avvisat ett erbjudande om direkttilldelning, skulle kunna förmås att gå med på att årligen betala 148 miljoner euro till staten, med den påföljd att taxorna för framtida tågresande skulle bli ytterligt höga?

3. Tycker kommissionen att sådant här passar ihop, såväl med kommissionens förslag till en förordning om medlemsstaternas åtgärder i fråga om krav på allmänna tjänster och slutande av avtal om allmänna tjänster avseende persontransporter på järnväg, väg och inre vattenvägar [2000/0212(COD)] av den 26 juli 2000, som med Europaparlamentets ståndpunkt vid första behandlingen den

14 november 2001 [2000/0212(COD)-PE1], mot bakgrund av att dessa bägge texter visserligen ser olika på frågan om huruvida kravet på offentlig anbudsinfordran skall gälla för kollektivtrafiken i dess helhet, men är samsynta i sitt krav på att de som deltar i en anbudsinfordran skall behandlas lika för att det skall gå att jämföra hur lämpliga de är som uppdragstagare?

4. Är det som utspelat sig vid den ovannämnda anbudsinfordran en anledning till kommissionen att anmoda Nederländernas regering att gå ut med en ny anbudsinfordran och då på förhand klart gå in för att antingen behandla alla anbudsgivare lika vid valet av uppdragstagare eller använda sig av direkttilldelning för att inte väcka onödiga förväntningar bland presumtiva anbudsgivare?

Källa: den nederländska dagstidningen NRC-Handelsblad den 15 september 2002.

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(25 november 2002)

1. I processens inledningsskede 1999 and 2000 fick kommissionen information om vilket förfarande de nederländska myndigheterna tänkte tillämpa vid tilldelningen av ett 15 år långt koncessionskontrakt om inrikes och internationella transporttjänster på HSL-Zuid, höghastighetsförbindelsen mellan Belgien och Nederländerna. Efter att myndigheterna hade bestämt sig för ett internationellt anbudsförfarande har kommissionen inte följt tilldelningsprocessen och har inte heller mottagit några klagomål som kunde ha föranlett en undersökning av processen.

2. Därför kan kommissionen inte bekräfta att de tre anbuden inte har behandlats lika. Kommissionen kände till att förfarandet inleddes, men följde inte det vidare förloppet.

4. Hittills har kommissionen inte mottagit några klagomål om tilldelningen av detta koncessionskontrakt, och kommissionen förfogar heller inte över några uppgifter som tyder på att de nederländska myndigheterna skulle ha brutit mot gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling, och som skulle motivera ett överträdelseförfarande.

Enligt kommissionens uppgifter har de nederländska myndigheterna följt de bestämmelser i gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling som är tillämpliga på tjänstekoncessioner, dvs. principerna i EG-fördraget och särskilt principerna om insyn och icke-diskriminering. De nederländska myndigheterna offentliggjorde ett förhandsmeddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 10 juni 1999. I meddelandet hänvisades till den webbplats där potentiella operatörer kunde hämta registreringsdokumentet. I dokumentet beskrevs det förfarande som skulle följas och metoden för att bedöma anbuden. Även om de nederländska myndigheterna först övervägde att ge NS förtursrätt till inrikes transporttjänster valde de till slut ett offentlig upphandlingsförfarande för inrikes och internationella transporttjänster. I samband därmed sände de ett dokument över nödvändiga kvalifikationer till alla som i ett tidigare skede hade anmält sitt intresse.

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för att ha fäst uppmärksamheten på frågan om likabehandling av anbuden. Kommissionen kommer att begära in upplysningar från de nederländska myndigheterna för att kontrollera om de bedömnings- och förhandlingsmetoder som anges i anbudsinfordran har använts. Kommissionen skulle uppskatta om parlamentsledamoten kunde lämna kopior av handlingar eller annat bevismaterial som han eventuellt förfogar över och som gör det möjligt för kommissionen att undersöka saken.

3. Kommissionens förslag till förordning om krav på allmänna tjänster för kollektivtrafiken(1) har ännu inte antagits. I förslaget tillåts kontrakt på upp till 15 år för tågförbindelser. Det krävs i förslaget att anbudsförfarandet är rättvist, öppet och icke-diskriminerande. Det ges möjlighet till förhandlingar efter det att anbudsförfarandet är avslutat för kontrakt som har ett beräknat årligt värde på över 3 miljoner euro, förutsatt att kraven på ett rättvist, öppet och icke-diskriminerande förfarande alltjämt uppfylls. Mot bakgrund av ovanstående (se det förfarande som följts av de nederländska myndigheterna och som beskrivs i de handlingar som det hänvisas till i punkt 4) har kommissionen ingen information om att förfarandet vid kontraktstilldelningen inte överensstämmer med bestämmelserna i förslaget till förordning.

(1) EGT C 365 E, 19.12.2000.