SKRIFTLIG FRÅGA P-3091/00

från Karla Peijs (PPE-DE) till kommissionen

(25 september 2000)

Ämne: Kommissionens förslag till frivilligt avtal om säkerhet för oljetankers i trafik i EU

Kommissionen har nyligen lagt fram ett paket för att införa lagstiftningsåtgärder på EU-nivå för att förbättra sjösäkerheten. I sitt meddelade om säkerheten vid oljetransporter till sjöss föreslog kommissionen ett frivilligt avtal med sjöfartsnäringen. I detta sammanhang föreslår kommissionen en ingående diskussion mellan organisationer som företräder de viktigaste aktörerna, vilket i praktiken föregriper det pågående lagstiftningsförfarandet.

Varför har Europaparlamentet inte officiellt informerats om, eller fått delta i, kommissionens pågående ansträngningar att uppnå ett frivilligt avtal med sjöfartsnäringen om sjösäkerhet efter oljetankern Erikas förlisning?

Vilka garantier kan kommissionen ge för att sådana ansträngningar beaktar Europaparlamentets ståndpunkter och ståndpunkter från andra sektorer i det civila samhället?

Finns det någon överensstämmelse i ett sådant frivilligt avtal som uppnås i förväg innan lagstiftningsförfarandet som pågår inom samma område avslutats?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 oktober 2000)

Kommissionen angav att den avsåg att verka för ett frivilligt avtal mellan aktörer som sysslar med oljetransporter till havs i sitt meddelande om säkerheten vid oljetransporter till sjöss av den 21 mars 2000(1). I del 5.C i meddelandet beskrevs de tänkbara villkoren för ett sådant avtal. Meddelandet riktade sig till Europaparlamentet och rådet. Parlamentet har därmed officiellt informerats om kommissionens avsikter. Kommissionsledamoten med ansvar för transportfrågor har också diskuterat denna fråga vid sina många framträdanden inför parlamentets utskott för regionalpolitik, transport och turism.

Sedan meddelandet antogs har diskussioner förts med företrädarna för ägare till tankfartyg, klassificeringssällskap, oljebolag och bolag som handlar med olja, för att undersöka deras vilja att åta sig vissa frivilliga förpliktelser och därigenom uppmuntra dem att vidta omedelbara åtgärder för att förbättra sjösäkerheten. Dessa diskussioner syftar till ett frivilligt avtal mellan företrädare för branschen. Varken kommissionen eller någon annan gemenskapsinstitutionen skulle vara part till ett sådant avtal.

Detta arbete bör inte underminera den pågående rättsliga processen eller påverka parlamentets lagstiftande befogenheter. Såsom anges i ovannämnda meddelande rör innehållet i sådana frivilliga åtgärder framför allt områden som ligger utanför regelverket, t.ex. befraktningsstrukturer, effektiviteten i privata inspektionsförfaranden, informationsutbyte och andra typer av samarbete mellan parterna. Dessutom är ett frivilligt åtagande av den typ som beskrivs ovan inte något rättsligt instrument. Detta innebär att en eventuell lagstiftning kommer att ersätta det om det skulle uppstå någon överlappning mellan dess innehåll och bestämmelser i gemenskapens sekundärlagstiftning.

När det gäller dagens situation är de pågående diskussionerna fortfarande i ett tidigt stadium. De organisationer som representerar ägare till tankfartyg och bolag som handlar med olja har tackat ja till kommissionens inbjudan till diskussioner om villkoren för ett sådant åtagande. Man har ännu inte nått fram till några slutsatser. Olyckligtvis tackade oljebolagen nej till inbjudan att delta i diskussionerna, men kommissionen hoppas att de kommer att ompröva sitt beslut och gå med i diskussionerna inom kort.

(1) KOM(2000) 142 slutlig.