ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3202/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Lombard-direktlinje

Den 23 juni 1998 genomförde kommissionen utan förvarning kontroller hos fyra österrikiska banker. Anledningen till kontrollerna var att det inkommit tips om ränteöverenskommelser inom den så kallade lombardklubben (Lombard Club). För att intensifiera efterforskningarna och inhämtandet av information inrättades en särskild Lombard-direktlinje.

Jag ställer följande frågor om utredningsläget respektive om pressmeddelanden från den behöriga ledamoten av kommissionen:

1. Hur ser kommissionen på det faktum att inrättandet av en Lombard-direktlinje tillkännagavs offentligt endast i en österrikisk dagstidning med flera dagars fördröjning?

2. Vilka ytterligare kommunikationssätt, förutom nationella tryckta publikationer, kan kommissionen använda sig av för att offentliggöra och sprida den information den anser vara nödvändig?

3. Hur många telefonsamtal togs emot på Lombard-direktlinjens telefonnummer trots den dåliga informationsspridningen?

4. Var de inkomna samtalen till någon hjälp som relevanta tips vid senare kontroller?

5. Vad ville kommisionsledamoten Van Miert säga med att kontrollerna hos de österrikiska bankerna varit ett bra kap (tidningen Die Presse av den 21 juli 1998), och vilket informationsinnehåll har yttrandet?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

Parlamentsledamoten har säkert förståelse för att kommissionen har som princip att inte kommentera pågående ärenden.

Kommissionsledamoten gav uttryck för sin övertygelse att det under inspektionerna i juni 1998 kom fram dokument som kan vara av betydelse vid ett eventuellt förbudsförfarande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3416/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Njurtransplantationer

Situationen vad gäller njurtransplantationer är oroväckande i hela gemenskapen, eftersom det finns en stor klyfta mellan å ena sidan det antal personer som önskar genomgå transplantation, har starkt försvagad njurkapacitet och behandlas med dialys, och å andra sidan det antal personer som får genomgå transplantationer.

Anser kommissionen att man, för att undvika spekulationer och förslagenhet när det gäller att få tillgång till njurar, bör samordna denna verksamhet genom en harmonisering av bestämmelserna i gemenskapens alla länder?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3414/98, E-3415/98 och E-3416/98 ingivna av Pádraig Flynn för kommissionen

(19 januari 1999)

Kommissionen har uppgifter om organtransplantationer såsom transplantation av lever, hjärta och njure i de femton medlemsstaterna, Tjeckien, Polen, Norge och Schweiz. Uppgifterna har insamlats av International transplant coordinators society (ITCS). Kommissionen kan lämna uppgifter om det totala antalet transplantationer och transplantationer per en miljon invånare under 1992-1997 i de flesta medlemsstater och under 1995-1997 i de övriga länderna.

I artikel 129 i EG-fördraget, som gäller folkhälsa, utesluts uttryckligen all harmonisering av medlemsstaternas lagar och bestämmelser. Följaktligen är den lagstiftning som reglerar organtransplantationer en fråga för varje medlemsstat.

Amsterdamfördraget kommer att innehålla nya särskilda bestämmelser om organ i artikel 152. Detta gör det möjligt att anta gemenskapsåtgärder för att fastställa höga kvalitets- och säkerhetsstandarder i fråga om organ och ämnen av mänskligt ursprung, blod och blodderivat. Dessa åtgärder kommer inte att hindra någon medlemsstat från att behålla eller införa strängare skyddsåtgärder. Nationella bestämmelser om donation eller medicinsk användning av organ och blod kommer inte att påverkas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3337/98

från Markus Ferber (PPE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Begränsningar av reklam för alkohol och leksaker i Frankrike och Grekland

Confédération européenne des Producteurs Spiriteux och Confédération des Brasseurs du Marché Commun framförde 1994 ett klagomål till Europeiska kommissionen mot den franska "Loi Evin", som i stor utsträckning förbjuder reklam för alkohol. Det franska förbudet mot spridning genom inhemska sändare av sportsändningar som spelats in i utlandet, i de fall där dessa innehåller skyltreklam för alkoholhaltiga drycker, är föremål för kommissionens granskning. Redan 1996 riktade kommissionen ett motiverat yttrande till Frankrike, med ett ultimatum som sade att förbudet skulle upphävas inom 40 dagar. Förbudet kvarstår likväl.

1. När tänker kommissionen slutligen agera så att det franska förbudet upphävs?

2. I Grekland existerar sedan ansenlig tid ett förbud mot TV-reklam för leksaker. Förbudet har som främsta målsättning att skydda den grekiska leksaksindustrin från utländsk konkurrens.

När tänker kommissionen ingripa mot det förbud som Grekland utfärdat?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 februari 1999)

1. Beträffande Frankrikes förbud mot alkoholreklam i TV har kommissionen, efter att vi fick det franska svaret på det motiverade yttrande som frågeställaren åberopar, inlett diskussioner med de franska myndigheterna. Dessa diskussioner har som syfte att förmå alla berörda parter (annonsörer, TV-kanaler, det franska radio- och TV-rådet CSA (Conseil supérieur de l'audiovisuel), myndigheter och idrottsförbund) att gemensamt komma överens om förbättringar och förtydliganden i den uppförandekodex som har upprättats. Denna omfattar idrottsevenemang som sänds i Frankrike men som äger rum utomlands och där skyltar som gör reklam för alkoholhaltiga drycker kan förekomma i bild. Mellan CSA och TV-bolagen pågår redan en dialog om denna fråga. Kommissionen förväntar sig att annonsörerna, som från början när uppförandekodexen utarbetades inte var företrädda, inom en snar framtid involveras i denna process. Under 1999 kommer kommissionen att utvärdera resultaten av diskussionerna. På grundval av denna utvärdering kommer kommissionen att besluta hur vi skall gå vidare med det pågående överträdelseförfarandet.

2. När det gäller Greklands förbud mot TV-sänd leksaksreklam sändes i mars 1997 en formell underrättelse till grekiska staten inom ramen för förfarandet enligt artikel 169 i EG-fördraget. Baserat på svaret från de grekiska myndigheterna har vi bedömt att det är lämpligt att kommissionen närmare studerar frågan om vilka eventuella risker som barn utsätts för när de tittar på TV-reklam.

Det ingår i kommissionens planer att inom kort inleda samtal med de grekiska myndigheterna i detta ärende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3427/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Turkiets införande av tullar på import av bomull

Turkiets regering har nyligen infört en tull om 35 amerikanska cent per kilo på orensad bomull som importeras till Turkiet. I tullunionsavtalet föreskrivs att medlemmarna är skyldiga att inte införa handelstullar eller skatter sinsemellan.

Eftersom detta införande av tullar strider mot de åtaganden som Turkiet har tagit på sig gentemot EU, tillfrågas kommissionen:

1. Är införandet av ovanstående tull förenlig med tullunionens anda och mening?

2. I varje fall behövdes det en överenskommelse med EU i förväg om att införa en tull. Finns det någon sådan?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(16 december 1998)

Som nämns av frågeställaren antog de turkiska myndigheterna den 13 september 1998 dekret nr 23462 om införande av en tull på 35 cent per kg råbomull och en tilläggsskatt på 35 cent per kg exporterad bomull. Genom dekret nr 23489 av den 10 oktober 1998 avskaffades exportskatten, medan importtullarna minskades från 35 cent per kg till 5,2 %. Dessa dekret antogs utan det föregående samråd med en kommission för sådana handelsfrågor rörande industriprodukter som föreskrivs i beslut nr 1/95 av associeringsrådet EG-Turkiet beträffande tullunionen.

Kommissionen anser att den åtgärd som ännu är i kraft inte är förenlig med de skyldigheter som följer av tullunionen och som anges i artikel 4 i beslut nr 1/95, enligt vilken inga nya import- eller exporttullar eller avgifter med motsvarande verkan får införas mellan de båda parterna.

Kommissionen tar för närvarande upp frågan med de turkiska myndigheterna via de relevanta kanalerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3630/98

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Respekt för de mänskliga rättigheterna och de demokratiska friheterna i Turkiet

Enligt anklagelser från organisationen för mänskliga rättigheter i Turkiet så har de turkiska myndigheterna förbjudit dess chef, Akin Birdal, att resa ut ur landet eftersom han hotas av ett ettårigt fängelsestraff. Det var meningen att Akin Birdal skulle ha rest till Norge dels för att vårdas för de skador han fick då han utsattes för ett mordförsök för några månader sedan, dels för att delta i en tillställning som skulle hållas till hans ära vid Nobelinstitutet.Vidare har nyligen den turkiska säkerhetsdomstolen dömt åtta turkiska studenter till fängelse i 5-8 år eftersom de ansetts skyldiga till deltagande i en olaglig vänsterorganisation.

Hur avser Europeiska kommissionen att ingripa för att skydda de mänskliga rättigheterna och de demokratiska frihterna i Turkiet, med tanke på de viktiga diskussionerna om den rapport om framstegen i förbindelserna mellan EU och Turkiet som kommissionen har utarbetat?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(21 december 1998)

Kommissionen delar frågeställarens oro beträffande Akin Birdal.

Kommissionen följer noga alla aspekter av situationen i Turkiet med avseende på mänskliga rättigheter. I den rapport som antogs den 4 november 1998 och som är den första i en regelbunden serie rapporter om Turkiets framsteg på vägen mot anslutning betonar kommissionen problemen vad gäller mänsliga rättigheter i Turkiet och nödvändigheten av att den nuvarande situationen förbättras. I rapporten hänvisas särskilt till de problem som icke-statliga organisationer (NGO) som arbetar med mänskliga rättigheter i Turkiet ställs inför och till Akin Birdals fall.

I detta sammanhang skulle kommissionen vilja påminna om slutsatserna från Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997, i vilka det anges att "stärkandet av Turkiets band med Europeiska unionen även är avhängigt av att de politiska och ekonomiska reformer som Turkiet har inlett fortsätter, särskilt i fråga om en anpassning till de normer och den praxis för mänskliga rättigheter som gäller i Europeiska unionen".

Trots Ankaras beslut att tills vidare avbryta den politiska dialogen med gemenskapen är kommissionen fast besluten att vid alla kontakter med de turkiska myndigheterna fortsätta att ge uttryck för sin oro vad gäller dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3864/98

från Christa Randzio-Plath (PSE) till kommissionen

(9 december 1998)

Angående: Europaparlamentets och rådets direktiv om gränsöverskridande betalningar

Hur går det med genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/5/EG(1) om gränsöverskridande betalningar och varför spelar kommissionen - inför eurons införande den 1 januari 1999 - ingen aktiv roll vid genomförandet av direktivet och förberedelserna i medlemsstaterna?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Direktiv 97/5/EG måste vara införlivat med den nationella lagstiftningen senast den 14 augusti 1999. Medlemsstaterna hade visserligen träffat en politisk överenskommelse om att anpassa sin lagstiftning till direktivet redan före den 1 januari 1999. Detta har dock i de flesta fall inte skett och kan på grund av att överenskommelsen endast är av politisk karaktär inte framtvingas på juridisk väg. I slutet av oktober 1998 sammankallade kommissionen medlemsstaterna till ett sammanträde för att få veta hur långt man hade kommit med genomförandet. Vid sammanträdet framgick det att situationen såg ut enligt ovanstående. Kommissionen kommer att sammankalla till ytterligare möten i denna fråga under början av 1999. Det bör påpekas att direktivet helst skall genomföras samtidigt i alla medlemsstater på grund av de gränsöverskridande lösningar som omfattas.

Slutligen bör det framhållas att förbättringarna när det gäller betalningsöverföringarna, som är så viktiga för valutaunionens tredje etapp, inte bara bygger på att direktiv 97/5/EG genomförs, utan även på att de automatiserade systemen för betalningsöverföringar kopplas samman i nätverk. Kommissionen för fortlöpande diskussioner med kreditsektorn om möjligheterna till sådana förbättringar. Kommissionen framförde nyligen i sitt meddelande "Finansiella tjänster: att skapa en handlingsram"(2) att man särskilt skulle vilja att banksektorn utvecklar gränsöverskridande förbindelser mellan de automatiska clearingcentralerna, som i dag hanterar de inhemska betalningsöverföringarna på ett mycket effektivt sätt i de flesta medlemsstaterna, men som inte är sammankopplade med varandra över gränserna.

(1) EGT L 43, 14.2.1997, s. 25.

(2) KOM(98) 625 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3615/98

från Nelly Maes (ARE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Dokument, material för databehandling, kontorsmöbler och kontorsutrustning som skall ha försvunnit när den "externa enheten" ECHO stängdes i juni 1995.

Är det sant att all dokumentation, material för databehandling, kontorsmöbler och kontorsutrustning "försvann" från ECHO strax innan den "externa enheten" stängde i juni 1995? Finns det en lista eller översikt över det material som försvunnit? Om så är fallet, vilka summor rör det sig om?
SKRIFTLIG FRÅGA P-3763/98

från Eva Kjer Hansen (ELDR) till rådet

(4 december 1998)

Angående: Direkta utbetalningar till jordbrukare

Rådet ombedes redogöra för de rättsliga konsekvenserna av genomförandet av förslaget till förordning (KOM(98) 158-CNS 98/0113(1)) om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direkt stöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, som helt eller delvis utbetalas av EUGFJ, garantisektionen.

Redogörelsen bör innehålla en bedömning av den enskilda jordbrukarens rättsliga ställning, särskilt i förhållande till administrativa beslut, omvänd bevisbörda och proportionalitet vad gäller den rättsliga påföljden.

Dessutom ombedes rådet komma med en bedömning av av den diskriminering som kan uppstå av att länderna får införa olika regler för efterlevnad av de nationella miljöbestämmelserna, inbegripet skillnader i kontrollen av efterlevnaden. Slutligen ombedes rådet göra en bedömning av problemen i förbindelse till den överordnade kontrollen av utgifterna på jordbruksområdet och avslutningen av räkenskaperna.

Svar

(22-23 februari 1999)

Det förslag till förordning om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direkt stöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till ingår i alla de förslag från kommissionen som berör Agenda 2000. Rådet håller för närvarande på att allsidigt granska detta förslag bl.a ur juridisk och ekonomisk synvinkel. Rådet har ännu inte fattat något beslut och kan därför inte i detta skede besvara frågan.

(1) EGT C 170, 4.6.1998, s. 93.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2817/98

från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Överbokning och resenärernas rättigheter

Situationen med överbokning och överförsäljning upprepades denna sommar till men för resenärerna.

Kan kommissionen uppge

1. om man ämnar vidta nya åtgärder för att rätta till detta missförhållande och

2. om det på unionens flygplatser inte borde finnas anslag om allmänhetens rättigheter och kompensationsmöjligheter i dessa fall?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro och har därför redan tagit de nödvändiga stegen för att införa nya åtgärder genom ett förslag(1) till att ändra rådets förordning (EEG) 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik(2). I detta förslag föreslår kommissionen att informationen avseende passagerarnas konsumenträttigheter borde förbättras med tydligt skyltade anslag på flygplatserna.

Parlamentet har redan avslutat den första behandlingen och ändringsförslagen diskuteras nu i rådet. En gemensam ståndpunkt kan därför nås inom en nära framtid.

(1) EGT C 120, 18.4.1998.

(2) EGT L 36, 8.2.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2955/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(19 oktober 1998)

Angående: Systemet Viclas

Enligt uppgifter i pressen kommer Österrike redan under den tid landet innehar ordförandeskapet att resa en ny milstolpe för brottsbekämpningen. Med detta avses att systemet Viclas, som installerades i Österrike 1997 med tanke på identifiering och uppspårande av återfallsförbrytare, kommer att införas i hela Europa.

I detta sammanhang skulle frågeställaren vilja rikta följande frågor till rådet:

1. Vilken rättslig grund avser man tillämpa för införandet av detta system?

2. Hur ser detta system rent konkret ut?

3. Hurdana är åtgärderna på dataskyddets område?

4. Hur långt har förhandlingarna framskridit?

5. Finns det något motstånd?

Svar

(18-19 januari 1999)

Rådet har inte fått något förslag om det så kallade Viclas-systemet, och har ingen annan information i frågan än att det österrikiska ordförandeskapet anordnade ett seminarium i Wien den 23-27 november 1998 för att förklara systemets principer för experter från medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3015/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Cedefop och "huvudsakliga arbetsspråk"

I en fullständigt oacceptabel skrivelse (daterad den 15.9.1998) som jag fått från chefen för Cedefop, Johan van Rens, står det att Cedefop - enligt sin chef - inte har någon skyldighet att upprätta de dokument som centret producerar på grekiska, eftersom (som han ordagrant understryker) "de huvudsakliga arbetsspråken inom alla EU-organ är engelska, franska och tyska".

Denna häpnadsväckande åsikt är ännu ett led i en lång rad underliga händelser och underlig praxis vid detta centrum, något som olyckligtvis ger anledning till kritik vad gäller dess verksamhet, men även av de märkliga förfarandena vid anställning av personal.

Vad anser Europeiska kommissionen om Cedefop-chefens åsikt? Har det officiellt fastställts några "huvudsakliga arbetsspråk" inom gemenskapsorganen, vilket tydligen utesluter ett jämställt användande av alla EU-medlemsstaters språk?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(10 december 1998)

Enligt artikel 15 i rådets förordning (EEG) 337/75 av den 10 februari 1975 om uppbyggnaden av ett europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning(1) skall de regler som gäller för Europeiska gemenskapernas språk gälla för centrumet. Centrumet måste följaktligen respektera bestämmelserna i rådets förordning nr 1 av den 15 april 1958 om vilka språk som skall användas i Europeiska ekonomiska gemenskapen(2). Enligt artikel 6 i den sistnämnda förordningen får dessutom centrumet, liksom institutionerna, i sin arbetsordning föreskriva närmare villkor för hur denna reglering av språkanvändningen skall tillämpas.

I det fall som parlamentsledamoten redogör för hade det varit lämpligare att skicka de begärda upplysningarna på alla gemenskapsspråk, eftersom det rörde förbindelser mellan institutionerna. På grund av begränsade ekonomiska resurser ansåg sig direktören för centrumet tyvärr tvungen att sända uppgifterna på endast tre språk.

(1) EGT L 39, 13.2.1975; svensk specialutgåva område 16, volym 1, s. 6.

(2) EGT 17, 6.10.1958; svensk specialutgåva område 1, volym 1, s. 14.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3195/98

från Heidi Hautala (V) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Reglering av ersättande preparat och behandlingsmetoder i samband med narkotikaavvänjning i EU

Inom Europeiska unionen har man gått in för två nästan helt olika tillvägagångssätt i samband med narkotikaavvänjning.

Den första är den normativa modellen, som är anstaltscentrerad. Bland inslagen i den märks övervakning från myndigheternas sida och tilldelning av preparat under kontroll.

Den andra är den interaktiva modellen, som är klientcentrerad och betonar en friare tilldelning av preparat, öppna diskussioner samt patientens rätt att välja läkare och plats för vården.

Tillgången till de preparat som används inom vården varierar också i hög grad. Som ett exempel på detta kan nämnas att avvänjningspreparatet buprenorfin (Subutex) som i Frankrike används inom öppenvården inte kan anskaffas på recept i Finland, eftersom myndigheterna anser att det är en form av narkotika som nästan kan jämföras med heroin och därför får ges till narkomaner endast på sådana behandlingsställen där klienten och preparatet står under strikt kontroll. Därför reser varje månad åtminstone 80 narkomaner från Finland till Frankrike för att skaffa sig detta preparat.

1. Har kommissionen under arbete någon lagstiftning om behandling av narkotikaberoende med hjälp av ersättande preparat och om de preparat som används inom vården?

2. Tänker kommissionen starta utredningar om effekten hos olika avvänjningsterapier och -preparat i samband med behandling av narkomaner i olika stadier av sjukdomen?

3. Tänker kommissionen göra något åt det, att narkomaner som vårdas privat i många medlemsländer måste resa till ett annat medlemsland för att kunna använda buprenorfin/Subutex vid behandlingen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(11 december 1998)

1. och 3. Buprenorfin är liksom metadon ett av de läkemedel som oftast används för behandling av allvarligt beroende av opiater. Utsläppande på marknaden av dessa ersättande preparat samt indikationer, regler och praxis vid ordination av dem hör till de nationella myndigheternas behörighetsområde och kommissionen har inga avsikter att lagstifta på området.

2. Utvärderingen av vården av narkotikamissbrukare är ett av de viktigaste verksamhetsområdena för Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk. Tillsammans med företrädare för Världshälsoorganisationens program om narkotikamissbruk och COST A 6-programmet anordnade centrumet i mars 1997 ett seminarium, vid vilket verksamhetskriterierna på medellång sikt fastställdes. Genom gemenskapens åtgärdsprogram för att förebygga narkotikamissbruk(1) gynnas också fastställandet av minimikriterier för utvärdering av psykologisk eller socialpedagogisk medicinsk behandling.

(1) Beslut nr 102/97/EG, EGT L 19, 22.1.1997.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 142 , 21/05/1999 s. 0112



SKRIFTLIG FRÅGA E-3256/98 från Bill Miller (PSE) till kommissionen (28 oktober 1998) Angående: Ordningsproblem ombord på flygplan och färjor Mot bakgrund av att alkoholpåverkade passagerare i allt större utsträckning ger upphov till ordningsproblem ombord på flygplan och färjor: anser kommissionen att beslutet att befria varor som konsumeras ombord på flygplan och färjor från punktskatt är riktigt? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (7 december 1998) Det har inte på gemenskapsnivå fattats något beslut om att undanta varor från punktskatt när de konsumeras omedelbart ombord på flygplan eller färjor. Enligt artikel 23, punkt 5 i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor(1) är och förblir punktskatter på varor som konsumeras ombord på flygplan eller färjor en intern angelägenhet för de enskilda medlemsstaterna. (1) EGT L 76, 23.3.1992.