ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3752/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Elfenbenshandeln

Import av elfenben till EU i kommersiellt syfte och för annat ändamål än personligt bruk har varit förbjudet sedan 1990. Kan kommissionen redogöra för de uppgifter som den har om de nuvarande lagren av elfenben i EU:s medlemsstater? Om den inte har några uppgifter, kan den då redogöra för hur den övervakar försäljningen av elfenben i EU och ser till att endast elfenben med undantagsintyg i enlighet med artikel 10 i förordning nr 338/97(1) säljs?

(1) EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(22 januari 2001)

Kommissionen har inga uppgifter om lagren av elfenben i EU:s medlemsstater. Enligt rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996(1) och kommissionens förordning (EG) nr 939/97 av den 26 maj 1997 om närmare föreskrifter för tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(2), finns det inga begränsningar för försäljningen av bearbetat elfenben som har förvärvats före den 1 juli 1947. Nyare bearbetat och icke bearbetat elfenben kan endast säljas om undantag beviljas. Detta görs från fall till fall av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där exemplaret finns.

Det är medlemsstaternas ansvar att övervaka att bestämmelserna i dessa förordningar efterlevs. Det händer emellertid att kommissionen uppmärksammar medlemsstaternas myndigheter på omständigheter och situationer som bör utredas.

(1) EGT C 61, 3.3.1997.

(2) EGT C 140, 30.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4090/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(10 januari 2001)

Ämne: Främjande av handelsförbindelserna mellan EU och Mercosur och Chile

Det första näringslivstoppmötet som nyligen anordnades i Madrid mellan EU, Latinamerika och Västindien blev ett fruktbart forum där 19 europeiska och latinamerikanska företag deltog för att diskutera konkreta åtgärder i syfte att stimulera handelsförbindelserna mellan EU och Mercosur och Chile.

Den spanska regeringschefen uppmanades av denna grupp vid ett kort besök att låta Spanien ta initiativet till att stimulera dessa förbindelser genom konkreta och effektiva åtgärder, med hänsyn till den privilegierade roll Spanien spelar mellan de två ekonomiska blocken.

Anser kommissionen att det är kommissionens roll att i enlighet med förfrågan från nämnda toppmöte föreslå upprättandet av ett centrum i den spanska huvudstaden, vilket skulle ta fram initiativ och förslag för hur man inom EU å ena sidan och Mercosur och Chile å andra sidan skulle kunna ge företagen inom de båda blocken möjlighet att främja de ömsesidiga handelsförbindelserna?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(27 februari 2001)

1. För närvarande pågår många initiativ i syfte att förbättra handelsförbindelserna mellan de två ekonomiska blocken i fråga.

2. För det första driver Europeiska kommissionen ett nära samarbete med Mercosur EU Business Forum (MEBF), som är en gemensam organisation för näringslivets företrädare och sammanslutningar från båda regionerna och som vill främja de kommersiella förbindelserna mellan EU och Mercosur samt underlätta handels- och investeringsflödet. MEBF har lyckats etablera sig som den huvudsakliga företrädaren för affärsvärlden i EU och Mercosur, och Europeiska kommissionen har stött MEBF-initiativet sedan starten 1998. Det nyligen hållna näringslivstoppmötet mellan EU och Latinamerika och Västindien i Madrid uttalade sitt stöd för MEBF:s verksamhet och inbjöd uttryckligen MEBF till aktivt deltagande i toppmötet. Således finns det redan nu inom affärsvärlden ett forum vars syfte är att förbättra handelsförbindelserna mellan EU och Mercosur.

3. För det andra har Europeiska kommissionen vidtagit konkreta åtgärder för att främja affärsförbindelserna mellan EU och Latinamerika, bl.a. genom ett antal affärsrelaterade ekonomiska samarbetsprogram såsom AL-INVEST, ALURE och ECIP. Denna typ av lyckade program, i synnerhet AL-INVEST, kommer att fortgå i syfte att stödja det europeiska näringslivet i dess kontakter med Mercosur.

4. Med beaktande av det ovan anförda anser Europeiska kommissionen att det för närvarande inte föreligger något behov av ett centrum i Madrid vilket skulle ta initiativ och lägga fram förslag för att företag i EU och Mercosur/Chile skall kunna förbättra sina handelsförbindelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4087/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 januari 2001)

Ämne: Varianten CJD den form av BSE som drabbar människan

Håller kommissionen med om att varianten CJD borde få ett nytt namn, nämligen human spongiform encefalopati?

Vad gör Europeiska unionen för att uppmuntra utbytet av medicinska rön i fråga om behandlingen av denna sjukdom?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 februari 2001)

1. Ett team från brittiska Creutzfeldt Jakob Disease (CJD) Surveillance Unit i Edinburgh publicerade 1996 ett dokument(1) där författarna presenterade rön som starkt tydde på ett orsakssamband mellan bovin spongiform encefalopati (BSE) och en variant av Creutzfeld-Jakobs sjukdom (vCJD).

Den nya varianten uppvisar betydande neurologiska skillnader jämfört med den klassiska sporadiska formen, men klassificeras som en human neurodegenerativ sjukdom. Den har fått namn efter den person som undersökte den klassiska formen av sjukdomen, och vCJD är ett väl inarbetat och vedertaget namn i vetenskapliga och medicinska kretsar.

2. Kommissionen införde 1996 en europeisk handlingsplan för forskning om TSE(2) med en budget på 50 miljoner euro för att främja förståelse, upptäckt och bekämpning av TSE-sjukdomar, bland annat Creutzfeldt-Jakobs sjukdom (CJD) hos människa och BSE hos kor. Omkring 150 laboratorier deltar för närvarande i 54 olika EU-finansierade forskningsprojekt om TSE-sjukdomar, som rör bland annat humana prionsjukdomar, infektionsagens, riskbedömning, behandling och förebyggande.

Här bör särskilt nämnas ett projekt om utveckling av TSE-behandling baserad på prionproteinbindande sockerarter, där forskningslag från bland annat Tyskland, Förenade kungariket, Frankrike och Israel deltar. Projekten syftar främst till att identifiera mekanismerna för att inhibera förökning av prioner i odlade celler.

Kommissionen anordnade också den 15 december 2000 ett möte för nationella experter på TSE-forskning för att analysera pågående forskningsprojekt, främja utbytet av information mellan forskningslag samt fastställa nya forskningsområden och vilka pågående forskningsteman som behöver stärkas. Denna grupp kommer inom kort att lägga fram en preliminär rapport.

I artikel 152.5 (tidigare artikel 129) i EG-fördraget fastställs följande: När gemenskapen handlar på folkhälsoområdet skall den fullt ut respektera medlemsstaternas ansvar för att organisera och ge hälso- och sjukvård. Kommissionen kommer dock att överväga olika möjligheter att främja utbytet av information om de bästa behandlingsmetoderna för vCJD. Denna fråga kan behandlas inom ramen för det nya folkhälsoprogrammet(3), som för närvarande diskuteras av parlamentet och rådet.

(1) R. G. Will et al., The Lancet 1996: 347;921-25, finns även på www.cjd.ed.ac.uk/lancet.htm).

(2) Transmissibla spongiforma encefalopatier (TSE).

(3) EGT C 337 E, 28.11.2000 och KOM(2000) 285 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3761/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Vitalisering av europeiska stadsområden och exemplet Bologna 2 i Calderara di Reno

I kommunen Calderara di Reno (Bologna), som ligger i regionen Emilien-Romagna (Italien), finns det en mycket stor fastighet som i tidningsspalterna brukar gå under namnet Bologna 2. Denna fastighet är stadd i ett ohejdbart strukturellt och socialt förfall. Bologna 2 och dess närområden styrs nämligen av kriminella gäng som ägnar sig åt bl.a. knark- och vapenhandel och hallickverksamhet.

De boende och näringsidkare som kämpar för att området skall vitaliseras riskerar ständigt livhanken, och ordningsmaktens och rättsväsendets insatser ger inga varaktiga resultat.

Calderara di Reno, som är en liten kommun med ungefär 10 000 invånare, har inte tillräckliga resurser för att på egen hand kunna sanera området.

Kan kommissionen ange:

- vilka EU-initiativ som genomförs för att rusta upp förfallna stadsområden, särskilt när det gäller medelstora städer och/eller små kommuner som eventuellt är förenade?

- om det finns gemenskapsinitiativ om att finansiera en vitalisering av stadsområden och om att ekonomiskt stödja sociala upprustningsprogram för de mest förfallna kvarteren och stadsområdena?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 januari 2001)

Europeiska unionen kan erbjuda ekonomiskt stöd till stadsområden med socio-ekonomiska problem genom det särskilda gemenskapsinitiativet URBAN II. För övrigt är områden som genomgår omstrukturering stödberättigade inom ramen för strukturfondernas mål 2.

Beträffande URBAN II antog kommissionen den 28 april 2000 det meddelande som fastställer riktlinjerna för detta initiativ när det gäller den ekonomiska och sociala förnyelsen av nedslitna städer och stadsområden för att främja en hållbar stadsutveckling(1). Under programperioden 20002006 erhåller detta nya initiativ 700 miljoner euro från Europeiska regionala utvecklingsfonden.

De stadsområden som kan komma i fråga för nämnda initivativ skall ha ett befolkningsunderlag om minst 20 000 personer. Denna lägsta gräns kan dock nedsättas till 10 000 om det finns en tillfredställande motivering för detta. I dessa fall skall stadsområdena uppfylla minst tre av de typspecifika kriterierna på en svår situation som anges i punkt II-11 av ovan nämnda meddelande, t.ex. en hög andel långtidsarbetslösa, omfattande brottslighet eller särskilt eftersatta miljöförhållanden.

Kommissionen påminner om att det, i enlighet med bestämmelserna i nämnda meddelande, ankommer på den berörda medlemsstaten att lägga fram förslag till program inom ramen för initiativet URBAN.

Eftersom kommunen Calderara di Reno inte ligger inom ett område som är stödberättigat enligt mål 2, kan den inte komma i åtnjutande av de pengar som avsatts till detta ändamål.

(1) EGT C 141, 19.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3740/00

från Robert Sturdy (PPE-DE) till kommissionen

(28 november 2000)

Ämne: Förslaget om tullfrihet för allt utom vapen

Mot bakgrund av förslaget om att importtullarna på allt utom vapen unilateralt skall avskaffas för varor från de 48 minst utvecklade länderna i världen anhöll medlemsstaterna om att få upplysningar om hur detta förslag kommer att påverka kostnaderna för jordbruket i Europa. En utredning om detta håller för närvarande på att utföras av Europeiska kommissionen.

Jag har förstått att denna konsekvensbedömning skall slutföras innan rådet fattar beslut om detta förslag.

Såsom ledamot av Europaparlamentet anhåller jag härmed om att kommissionen, så snart utredningen blivit färdig och översänts till rådet, måtte ställa denna utredning till mitt förfogande och till förfogande för de övriga ledamöterna av Europaparlamentets jordbruksutskott, tillsammans med eventuella andra handlingar som kan tjäna till stöd för den.

Vill Europeiska kommissionen gå med på detta?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

Parlamentsledamoten hänvisar till kommissionens nyligen framlagda förslag till förordning om ändring av rådets förordning (EG) nr 2820/98 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 1999-31 december 2001(1) i syfte att utsträcka tullfriheten utan någon kvantitativ begränsning till produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna(2).

Kommissionen skall självfallet gärna, när förslaget överlämnas till rådet, översända en konsekvensbedömning till parlamentsledamoten och till de relevanta parlamentsutskotten.

Kommissionen föreslår förvisso en s.k. autonom åtgärd inom ramen för gemenskapens allmänna preferenssystem, men detta skall inte ses som ett unilateralt avskaffande av tullar, eftersom kommissionens förslag är en uppföljning av multilaterala åtaganden och följs av initiativ från andra industriländer.

(1) EGT L 357, 30.12.1998.

(2) KOM(2000) 561 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3350/00

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Petrolas ansökan om utvidgning

I maj 1998 inlämnade aktiebolaget Petrola Ellas sitt nya investeringsprogram till det grekiska ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten. Genom detta program ansökte företaget om tillstånd att skapa ett flertal nya enheter som (vilket företrädare för företaget har medgivit) kommer att ta ett område på 13 hektar i anspråk och som skall placeras i den döda säkerhetszonen mellan Petrolas och Pyrkals redan befintliga anläggningar. Denna utvidgning strider på otaliga sätt mot grekisk lagstiftning (presidentdekret nr 791/81) och mot gemenskapslagstiftningen, särskilt mot direktiven 85/337/EEG(1), 82/501/EEG(2) och 84/360/EEG(3).

Påpekas bör att Petrola ligger en hårsmån från de tätbebyggda områdena i Eleusina, Aspropyrgos, Magoula och Mandra, och att denna utvidgning dels ökar riskerna för en olycka, eftersom Petrola utöver allt annat genom utvidgningen inom den döda zonen kommer att angränsa till Pyrkal, och dels kommer att mer än tredubbla avfallet i det redan sedan tidigare tungt miljöbelastade området, eftersom förbrukningen av bränsle kommer att bli 3-4 gånger större och gasutsläppen till sin omfattning åtminstone tre gånger så stora som tidigare.

Med anledning av ovanstående ber jag kommissionen att undersöka ovan anförda uppgifter och begära förklaringar från Greklands sida istället för att bevilja Petrola ett nytt utvidgningstillstånd vore det bra om kommissionen kunde bidra till att omedelbara åtgärder för att tackla problemen med föroreningen, utsläppena och stanken från raffinaderiet vidtas.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 230, 5.8.1982, s. 1.

(3) EGT L 188, 16.7.1984, s. 20.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

Med anledning av en rad artiklar i pressen skickade kommissionen (den 7 juni 2000) ett brev i detta ärende till de grekiska myndigheterna. Kommissionen begärde i detta brev information om utvidgningen av Petrolas anläggningar. De grekiska myndigheterna har ännu inte svarat på brevet.

Till följd av parlamentsledamotens fråga kommer kommissionen att kontakta de grekiska myndigheterna ännu en gång dels för att begära besked om huruvida utvidgningen av Petrolas nya anläggningar har godkänts, dels för att begära upplysningar om vilka miljökriterier som har fastställts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3790/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Mervärdesskattesats på renovering av byggnader

Anser kommissionen att det är önskvärt att krav på nya bostäder, då det är möjligt, uppfylls genom att man bygger om eller renoverar befintliga fastigheter i stället för att bygga nytt på obebyggda grönområden? Är den även beredd att bifalla Gordon Browns begäran om att mervärdesskatten skall minskas till 5 procent på ombyggnad av fastigheter till flerbostadshus och tillåta alla EU-regeringar som så önskar att införa en 0-procentig mervärdesskattesats på renovering av befintliga fastigheter för att främja bevarandet och skyddet av landsbygden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(1 februari 2001)

Enligt gemenskapens nuvarande mervärdesskattelagstiftning omfattas tillhandahållande, byggande, renovering och ändring av bostäder såsom ett led i socialpolitiken av kategori 9 i bilaga H till rådets direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1). Medlemsstaterna får därför tillämpa en sänkt mervärdesskattesats på lägst 5 % på dessa tjänster. För reparationer eller ändringar av bostäder som inte omfattas av denna definition gäller normalskattesatsen.

När det gäller nollskattesatser, får endast de medlemsstater som tillämpade en nollskattesats den 1 januari 1991 fortsätta att tillämpa denna under en övergångsperiod. Enligt nuvarande gemenskapslagstiftning är det således inte möjligt att införa en ny nollskattesats.

(1) EGT L 145, 13.6.1977. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 2000/65/EG av den 17 oktober 2000 (EGT L 269, 21.10.2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-4134/00

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: Direktiv om linbaneanläggningar

Den 11 november 2000 omkom 155 människor i den svåra linbaneolyckan på Kitzsteinhorn i Kaprun.

Mot denna bakgrund tillfrågas kommissionen om följande:

1. Antar kommissionen att olyckan hade kunnat undvikas om bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/9/EG av den 20 mars 2000 om linbaneanläggningar för persontransport redan varit i kraft då linbanan i Kaprun byggdes?

2. Om så inte är fallet: Avser kommissionen att inom överskådlig tid förbättra det befintliga direktivet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(28 februari 2001)

1. Syftet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/9/EG av den 20 mars 2000 om linbaneanläggningar för persontransport(1) är att trygga säkerheten i linbaneanläggningar genom att uppställa de väsentliga hälso- och säkerhetskrav som alla nya anläggningar, t.ex. bergbanor, kabinbanor och släpliftar för persontransport, måste uppfylla. Direktivet antogs den 20 mars 2000, men det träder inte i kraft förrän efter en övergångsperiod på 4 år (räknat från offentliggörandet) som löper ut den 3 maj 2004. Under övergångsperioden gäller främst nationella bestämmelser för linbaneanläggningar.

Innan resultaten är färdiga från undersökningen av tragedin i Kitzsteinhorn kan man inte spekulera över om tragedin hade kunnat undvikas om direktivet hade varit i kraft.

2. Enligt direktiv 2000/9/EG skall man bygga på tidigare erfarenheter när man gör den säkerhetsbedömning som är obligatorisk för alla planerade anläggningar. Dessutom skall säkerhetsåtgärder vidtas om någon godkänd anläggning eller några godkända komponenter kan utgöra en fara för hälsa eller säkerhet.

Om resultaten från undersökningen av olyckan i Kitzsteinhorn visar ett behov av att ändra gemenskapslagstiftningen, särskilt direktiv 2000/9/EG, kommer förslag om det att läggas fram så snart som möjligt.

(1) EGT L 106, 3.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3521/00

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Nytt åtal mot Moncef Marzouki i Tunisien

Den 23 oktober 2000 då Moncef Marzouki precis kom hem från Marocko, där han deltagit i sammanträden som organiserats av Europeiska-medelhavska nätverket för mänskliga rättigheter inom ramen för förberedelserna inför det civila forumet Euromed om föreningsfrihet och vid en kongress för arabiska förkämpar för de mänskliga rättigheterna, och just innan han skulle delta vid en konferens i Barcelona organiserad av De Grönas Euromed uppfordrades han att infinna sig hos rannsakningsdomarnas ålderspresident Armor Ben Mansour. Denne anklagade Marzouki för att tillhöra en ej godkänd sammanslutning (Nationella frihetsrådet i Tunisien, Conseil national des libertés), för spridning av falska upplysningar, förtal av landets allmänna styre, förtal av rättssystemet, spridning av flygblad som utgör hot mot den allmänna ordningen och för uppvigling av medborgarna mot landets lagar. Dessa mycket allvarliga anklagelser kan leda till straff på upp till 20 års fängelse. Dessutom har Moncef Marzouki på nytt belagts med reseförbud.

Anser inte kommissionen att denna rättsak om åsiktsfrihet, den fjärde i ordningen som Marzouki är inblandad i, utgör ytterligare ett exempel på att det i Tunisien håller på att skapas en polisstat, grundad på oupphörliga brott mot åsikts- och yttrandefriheten, och mot föreningsfriheten?

Anser inte kommissionen att det är dags att vidta åtgärder med anledning av bestämmelserna om respekt av de mänskliga rättigheterna som ingår i det associeringssavtal som finns mellan Tunisien och EU?

Om så inte är fallet kan kommissionen då tala om vilka medel den ämnar använda för att uppmana de tunisiska myndigheterna att få stopp på landets antidemokratiska och polisiära urspårning och att äntligen slå in på en väg som leder till demokratiska reformer och inrättandet av en rättsstat?

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(5 december 2000)

Kommissionen har noterat de åtgärder som de tunisiska myndigheterna lär ha vidtagit mot Moncef Marzouki och har uppmanat sin representant i Tunisien att uppmärksamt följa utvecklingen i detta ärende i nära samordning med medlemsstaternas delegationschefer i Tunisien.

Rent allmänt har kommissionen fortsatt den strategi som kommissionsledamoten med ansvar för yttre förbindelser lade fram i plenum i parlamentet den 14 juni 2000. Denna strategi syftar dels till att fördjupa den politiska dialogen på alla nivåer mellan unionen och de tunisiska myndigheterna, dels till att utveckla positiva åtgärder till förmån för de mänskliga rättigheterna, i synnerhet yttrandefrihet och föreningsfrihet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3555/00

från Antonio Di Pietro (ELDR) till kommissionen

(15 november 2000)

Ämne: Öppenhet inom ECB

ECB:s beslut att inte offentliggöra mötesprotokoll från dess beslutsfattande organ har blivit föremål för hård kritik från flera olika håll. Detta beslut är visserligen beklagligt, men det kan möjligen rättfärdigas av behovet att tillåta en fri och obunden debatt om besluten inom den monetära politiken. Det är emellertid omöjligt att dela ECB:s ställningstagande för sekretess när det gäller protokoll som inte berör den monetära politiken utan snarare användningen av offentliga medel, särskilt när det gäller beslut om institutionens budget, bekämpning av bedrägerier, valutapolitik, tryckande och införande av nya sedlar och kriterier vid anställning och befordran av personal.

Kan kommissionen uttala sig i frågan om öppenhet när det gäller ECB:s beslutsförfaranden, och informera parlamentet om de beslut som fattas av ECB:s beslutsorgan i frågor som inte på ett uppenbart sätt anknyter till den monetära politiken?

Det har också kommit till vår kännedom att några av ECB:s viktigaste beslut inte tas vid ECB-rådets sammanträden utan vid informella möten som hålls dagen före ECB-rådets sammanträden. Vid dessa informella möten är ECB-rådets samtliga ledamöter närvarande, men inte kommissionens företrädare.

Känner kommissionen till detta förfarande? Anser kommissionen att detta förfarande överensstämmer med fördragets bokstav och anda? Om inte, vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att försäkra sig om att ECB följer fördraget?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

Artikel 10.4 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet (ECBS) lyder som följer: Sammanträdena skall vara hemliga. ECB-rådet kan besluta om att offentliggöra resultaten av sina överläggningar. Ett beslut om att offentliggöra protokoll från ECB-rådets möten kan således enbart fattas av ECB-rådet självt och kommissionen saknar befogenheter. Nämnas bör också att EG-fördraget inte gör någon skillnad mellan beslut om monetär politik och andra beslut.

Enligt artikel 12.1 i stadgan för ECBS är ECB-rådet, vid vars sammanträden rådets ordförande och en ledamot av kommissionen får närvara, ensamt beslutsfattande organ när det gäller att säkerställa att de uppgifter utförs som har anförtrotts ECBS enligt EG-fördraget och stadgan. Inget annat organ kan fatta sådana beslut.