SKRIFTLIG FRÅGA E-0634/99

från Roberto Speciale (PSE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Den pågående gränskonflikten mellan Etiopien och Eritrea

Den pågående gränskonflikten mellan Etiopien och Eritrea har redan skördat många civila offer och tvingat delar av befolkningen på flykt.

Det upptrappade våldet i området kan få negativa följder i hela regionen och allvarliga konsekvenser för befolkningen på hela Afrikas horn, och ett fortsatt krig skulle kunna skapa ännu värre förhållanden för lokalbefolkningen. Därför har EU-institutioner och eritreanska och etiopiska grupper i Italien (framför allt i Ligurien och Lombardiet) redan uttryckt sin oro för att striderna skall fortsätta.

Kan kommissionen svara på följande:

1. Vad har EG och internationella organisationer som är verksamma i området utövat för politiska påtryckningar på Etiopiens och Eritreas regeringar och vilka medlingsinititativ har tagits för att konflikten skall så snart som möjligt skall kunna lösas?

2. Har man fått till stånd diplomatiska förhandlingar mellan de båda länderna i syfte att nå en fredlig lösning av konflikten, i enlighet med vad Europaparlamentet efterlyste i sin resolution om konflikten mellan Etiopien och Eritrea(1)?

(1) EGT C 210, 6.7.1998.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-0503/99 och E-0634/99 ingivna av João de Deus Pinheiro för kommissionen

(14 april 1999)

Europeiska unionen, varmed förstås också kommissionen, har till båda regeringarna uttryckt sin stora oro med anledning av denna konflikt och striderna längs gränsen. Unionen har med eftertryck uppmanat båda parterna att upphöra med alla fientligheter och strider. EU har använt alla sina diplomatiska resurser för att utöva största möjliga inflytande på de båda parterna. Démarcher har gjorts såväl i Addis Abeba som i Asmara. Dessutom har unionens ordförande skickat skarpt formulerade brev till de båda staternas regeringar och ett antal förklaringar antagits av unionen. Vid president Isaias besök i Bryssel i slutet av januari 1999 förklarade kommissionen ånyo att konflikten måste lösas på fredlig väg. Komissionen uppmanade Eritrea att acceptera det ramavtal som föreslagits av Afrikanska enhetsorganisationen (OAU). Kommissionen deltog den 19-20 februari 1999 i ett besök av företrädare för trojkan och hade då möten med OAU, Etiopiens utrikesminister och Eritreas president. Regelbundna kontakter upprättades också mellan kommissionens delegation och de respektive regeringarna samt mellan kommissionen och ländernas respektive ambassader i Bryssel.

Ett antal medlingsförsök har företagits. Det mest seriösa medlingsförsöket hittills har varit OAU:s initiativ. OAU:s stats- och regeringschefer lade den 7-8 november 1998 för båda regeringarna fram förslag till ett ramavtal enligt vilket fientligheterna skulle upphöra, trupperna omgrupperas, en demilitariseringsprocess inledas och gränsen utmärkas. Etiopien accepterade förslagen i november 1998, men Eritrea gjorde invändningar i form av ett antal frågor och begärde ändringar i förslaget. Frågan om tillbakadragandet av eritreanska styrkor från de ockuperade områdena förblev en stötesten. Eritrea erhöll (informellt) de begärda förtydligandena från OAU i början av februari 1999. Efter svåra motgångar i strider mot de etiopiska styrkorna på Batme-fronten accepterade också Eritrea OAU:s ramavtal den 27 februari 1999. Säkerhetsrådet stödde OAU:s förslag och det särskilda FN-sändebudet Mohamed Sahnoub har rest runt i regionen. Som nämnt ovan besökte företrädare för trojkan regionen den 19-20 februari 1999.

Europeiska unionen har uttryckt sitt odelade stöd för OAU:s ansträngningar för att nå en fredlig lösning på konflikten. Unionen har givit ett starkt stöd till OAU:s ramavtal och ansett att den enda grunden för en fredlig lösning är att de båda länderna accepterar detta ramavtal.