SKRIFTLIG FRÅGA P-2522/98

från Karla Peijs (PPE) till rådet

(27 juli 1998)

Angående: Användningen av statistik inom stabilitetspakten

I förordningarna (1466/97(1) och 1467/97(2) om stabilitetspakten och resolutionen om stabilitetspakten(3) har det överenskommits om att länder där underskottet inom den offentliga sektorns budgetar är större än 3 % skall vara skyldiga att göra en räntelös deposition och i de mest extrema fallen betala böter.

1. Kan rådet ge besked om från och med när och utgående från vilka uppgifter dessa beslut (inledande av förfaranden mot alltför stora underskott, betalandet av en deposition eller böter och upphävande av förfaranden mot alltför stora underskott) skall ske enligt stabilitetspakten?

2. Kan rådet ge besked om vad som skall göras ifall en översyn av BNP leder till förändringar i storleken på depositionen eller böterna? Kan rådet bekräfta att de slutgiltiga böterna skall påföras på basis av definitiva sifferuppgifter? Kan rådet bekräfta att det slutgiltiga fastställandet av BNP kommer att ske i anslutning till förordning 1552/89(4) (art. 10.8) om systemet för gemenskapernas egna medel?

3. Kommer rådet innan den ekonomiska och monetära unionen inleder sin funktion den 1 januari 1999 att, exempelvis genom ett rådsbeslut, ta initiativ till att på detta område skapa ökad klarhet i fråga om förordning 1467/97 om stabilitetspakten, för att på så sätt skapa ökat förtroende för att stabilitetspakten kommer att fungera bra?

Svar

(3 november 1998)

1. När det gäller vid vilken tidpunkt rådet skall fatta beslut om sanktioner enligt artikel 104c.11 i EEG-fördraget, fastställs det i förordning nr 1467/97 särskilt att detta skall ske

- inom högst tio månader efter den deltagande medlemsstatens rapporteringstillfälle för budgetprognoser som rör dess alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser, i den händelse att staten i fråga underlåter att efterkomma rådets på varandra följande beslut enligt artikel 104c.7 och 104c.9. Ett påskyndat förfarande kan användas i händelse av ett avsiktligt planerat underskott.

- eller omedelbart efter utgången av de tidsfrister som anges i rådets beslut om föreläggande, när de utfallsdata som den berörda medlemsstaten rapporterat tyder på att det konstaterade underskottet inte har korrigerats.

När det gäller de ålagda sanktionernas upphävande, föreskriver förordning nr 1467/97 särskilt att samtliga kvarstående sanktioner skall upphävas när rådet finner att ett befintligt alltför stort underskott har korrigerats.

2. Grundvalen för de data som används vid beräkningen av sanktionerna utgörs i enlighet med förordning nr 3605/93 av de faktiska talen för bruttonationalprodukten till marknadspris enligt definitionen i artikel 2 i direktiv 89/130/EEG, Euratom(5), vilket är i överensstämmelse med definitionerna i det europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS).

En eventuell översyn av dessa data kan givetvis i förekommande fall motivera en översyn av de ålagda sanktionerna.

De bestämmelser i förordning nr 1552/89 (artikel 10.8) som parlamentsledamoten nämner rör det förhållandet att gemenskapens egna medel görs tillgängliga för densamma. Det erinras emellertid om att de i enlighet med artikel 104c.11 ålagda böterna eller deponeringarna inte utgör egna medel i egentlig mening utan utgör en del av de andra inkomster som avses i artikel 201 i fördraget.

Fastän ovan nämnda bestämmelser och de övriga bestämmelser som är tillämpliga på egna medel i denna situation inte gäller automatiskt i varje enskilt fall, finns det inget som hindrar att man tar intryck av dessa regler vid en eventuell framtida översyn av de ålagda böterna eller deponeringarna.

3. När det gäller den tredje frågan, har rådet inte för ögonblicket förelagts något förslag på området. Det kan emellertid erinras om att rådet har kommit med vissa förtydliganden angående stabilitetspakten i den förklaring från rådet (ekonomiska och finansiella frågor) och ministrarna, församlade i rådet, som antogs den 1 maj 1998(6), särskilt i punkt 5.

(1) EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.

(2) EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.

(3) EGT C 236, 2.8.1997, s. 1.

(4) EGT L 155, 7.6.1989, s. 1.

(5) EGT L 49, 21.2.1989, s. 26.

(6) EGT L 139, 11.5.1998, s. 28.