SKRIFTLIG FRÅGA E-3844/02

från Theodorus Bouwman (Verts/ALE) till kommissionen

(9 januari 2003)

Ämne: En skatteöverenskommelse mellan Nederländerna och Belgien som hindrar gränspendling och arbetstagarnas rörlighet

Medlemsländerna Nederländerna och Belgien har nyligen slutit en ny överenskommelse om dubbelbeskattning. I denna nya överenskommelse finns det inte längre några särskilda bestämmelser för gränspendlare. Skattebestämmelserna för inkomst av lönearbete är mer eller mindre desamma som bestämmelserna för den lagstadgade sociala tryggheten (artikel 13 i förordning 1408/71(1)). I ett antal situationer är detta ännu inte fallet, bl.a. för den som avdelas för uppdrag under längre tid än 183 dagar och för arbetstagare inom den internationella vägtransportbranschen.

Anser kommissionen att Nederländerna och Belgien med detta nya dubbelbeskattningsavtal har handlat i strid mot artikel 10 (f.d. artikel 5) i EG-fördraget?

Håller kommissionen med frågeställaren om att den lösning man valt, vilken leder till svårigheter för EU-medborgare som väljer att arbeta i ett grannland men bor kvar i hemlandet eller omvänt strider mot målet att främja arbetskraftens rörlighet, som är en viktig del av Lissabonstrategin?

Är kommissionen beredd att offentliggöra information om skillnaderna mellan skattebestämmelserna fastställda i ett antal bilaterala skatteöverenskommelser eller OECD:s modellöverenskommelse och bestämmelserna i förordning 1408/71 (som uteslutande handlar om löntagare)?

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 februari 2003)

Enligt gällande gemenskapsrätt faller direktbeskattning till största delen fortfarande under medlemsstaternas behörighet. I avsaknad av harmonisering faller ingåendet av dubbelbeskattningsavtal och den därtill hörande fördelningen av beskattningsrätten mellan parterna inom denna behörighet. Lagligheten i detta förfarande har erkänts av domstolen (mål C-336/96 Gilly, REG 1998, s. 2793, se i synnerhet punkt 30). Vid utövandet av denna behörighet måste medlemsstaterna emellertid respektera sina förpliktelser enligt EG-fördraget. Det är inte tillåtet för medlemsstater att diskriminera någon på grund av medborgarskap eller att införa eller bibehålla en diskriminering av medborgare från andra medlemsstater som utnyttjar sin rätt till fri rörlighet, eller att tillämpa omotiverade begränsningar för deras rätt till fri rörlighet. Medlemsstater skall även avhålla sig från att begränsa den fria rörligheten för sina egna medborgare. Medlemsstaterna måste dessutom se till att nationella åtgärder överensstämmer med etableringsfriheten enligt artikel 43 i EG-fördraget och friheten att tillhandahålla tjänster enligt artikel 49 i EG-fördraget, även i samband med utstationering av arbetstagare för tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster.

Enligt gemenskapsrätten är det därför inte förbjudet för medlemsstater att fördela och ändra beskattningsrätten för invånarna i de bilaterala skatteavtalen genom att göra skillnad mellan vissa kategorier av arbetstagare. Kommissionen anser därför inte att det sker någon överträdelse av artikel 10 i EG-fördraget. Det faktum att de skattefördelningsbestämmelser för en del kategorier gränsarbetare (såsom arbetstagare som är utstationerade längre än 183 dagar och arbetstagare inom internationell godstransport på väg) som fastställs i det nya dubbelsbeskattningsavtalet mellan Nederländerna och Belgien skiljer sig från de fördelningsbestämmelser som fastställs i förordning (EEG) nr 1408/71 när det gäller social trygghet kan inte i sig betraktas som en överträdelse av EG-fördraget. Bortsett från denna skillnad tycks det system som de två medlemsstatern valt på det stora hela följa parlamentets resolution om situationen för gränsarbetarna i unionen(1).

Kommissionen tolkar det så att förändringen i fördelningen av beskattningsrätt för gränsarbetare mellan Belgien och Nederländerna grundade sig på det faktum att det skapade en viss osäkerhet och vissa svårigheter för den här kategorin personer att de betalade skatter i en medlemsstat och sociala avgifter i en annan.

Kommissionen har inte för avsikt att offentliggöra ett meddelande om skillnanderna mellan skattefördelningsbestämmelserna och de fördelningsbestämmelser som fastställs i förordning (EEG) nr 1408/71.

(1) EGT C 195, 22.6.1998.