SKRIFTLIG FRÅGA E-3599/00

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Kommissionens undertecknande av protokoll

År 1991 undertecknade Europeiska unionen Alpkonventionen, som sedan ratificerades 1996 och trädde i kraft 1998 (protokollet om Monacos anslutning trädde i kraft 1999). Europeiska unionen har även skrivit under tre verkställandeprotokoll (fysisk planering och hållbar utveckling, jordbruk i bergsområden, natur- och landskapsvård) men har aldrig undertecknat de fyra övriga protokollen (bergsskogar, turism, markskydd, energi), och i slutet av oktober hade den inte heller undertecknat det nya protokollet om transporter. Vid den sjätte alpkonferensen i Luzern (Schweiz) den 3031 oktober 2000 lyste kommissionen med sin frånvaro.

Vilken betydelse hade kommissionens frånvaro, och hur kommer det sig att kommissionen inte har undertecknat några protokoll sedan 1994? Är kommissionen intresserad av Alpkonventionen? Räknar kommissionen med att de redan undertecknade protokollen kommer att ratificeras? Kommer kommissionen i framtiden att delta aktivt i den ständiga kommitténs och konferensens arbete? Vad anser kommissionen om den europeiska stadgan om bergsområden?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(26 januari 2001)

När det gäller Alpkonventionen, och särskilt de tillhörande protokollen om turism, bergsskogar, markskydd och energi, är det bättre att medlemsstaterna i alpregionen sköter genomförandet än gemenskapen. Det är därför gemenskapen inte har undertecknat protokollen.

Gemenskapen deltog dock aktivt i förhandlingarna om protokollet om transporter, som öppnades för undertecknande av parterna till Alpkonventionen först vid det senaste ministermötet den 31 oktober 2000. Eftersom förfarandet för gemenskapens undertecknande av protokollet ännu inte var avslutat, kunde gemenskapen emellertid inte underteckna det vid det mötet.

Att kommissionen inte deltog i arbetet med Alpkonventionen, och inte heller i det senaste ministermötet, får dock inte tolkas som bristande intresse för konventionens genomförande. Gemenskapen tar hänsyn till situationen i bergsområdena i sin strukturpolitik och i programmen för regional utveckling och landsbygdsutveckling, även om knappa budgetmedel och personalbrist hindrar kommissionen från att regelbundet delta i arbetet av konventionens ständiga kommitté och kommissionen för närvarande inte har för avsikt att inleda ratificeringsförfaranden för de redan undertecknade protokollen.

Den europeiska regionalpolitiken är framför allt inriktad på de mest missgynnade regionerna och de regioner som genomgår en ekonomisk omstrukturering. De flesta bergsområdena kan därför få gemenskapsstöd. Även i gemenskapsinitiativ som Interreg III och Leader+ tar man hänsyn till bergsområdenas särskilda situation. För bergsregionernas landsbygdsområden är Leader+ av särskilt intresse.

Under Europeiska regionala utvecklingsfondens (ERUF) nya programplaneringsperiod 20002006 kommer ett program för alpområdet för första gången att täcka hela den alpregion som omfattas av Alpkonventionen. Deltagarländerna är Frankrike, Italien, Schweiz, Österrike, Tyskland, Slovenien och Liechtenstein. Budgeten torde totalt uppgå till minst 120 miljoner euro, varav 60 miljoner euro öronmärkts för ERUF. Syftet är att fullfölja det gränsöverskridande samarbete som inleddes under den föregående planeringsperioden.

När det gäller landsbygdsutvecklingen, verkar den allmänna ram som kommissionen föreslagit vara väl anpassad till bergsområdenas olika funktioner och mångfald. Omläggningen av politiken för landsbygdsutveckling skall nämligen leda till att de olika befintliga instrumenten integreras bättre och att deras genomförande decentraliseras i stor utsträckning. Regionalt anpassade program skall således bana väg för bättre hänsynstagande till de olika EU-regionernas särdrag, och särskilt bergsområdena torde på grund av sin särställning dra nytta av detta.

Bland annat kommissionens deltagande i det första världsforumet om bergsområden i juni 2000 bekräftar det intresse som kommissionen tillmäter dessa områdens särskilda problem.

Dessutom offentliggjordes nyligen en broschyr om strukturpolitiken och bergsområden(1). Det är det första dokumentet på elva år som kommissionen uteslutande ägnar åt bergsområden.

Europeiska stadgan om bergsområden tillhör Europarådets ansvarsområden. Den utarbetades och godkändes av företrädare för medlemsstaterna och icke-statliga organisationer och skall uppmuntra en politik till förmån för bergsområdena. Kommissionen främjar visserligen initiativ av detta slag, men deltar inte aktivt.

(1) ISBN-nr 92-828-8977-7. Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer, katalognr KN-28-00-204.