ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2332/02

från William Abitbol (EDD) till kommissionen

(22 juli 2002)

Ämne: Självbestämmanderätt

Erkänner kommissionen principen om självbestämmanderätt? Denna rätt fastställs av UNHCR i Folkens rätt till självbestämmande (Artikel 1): 13.03.84 Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, allmän kommentar 12, som lyder enligt följande:

1. I enlighet med principerna och målen i Förenta nationernas stadga, erkänns det i artikel 1 i Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter att alla folk har rätt till självbestämmande. Rätten till självbestämmande är av särskild betydelse eftersom den utgör ett grundläggande villkor för att de enskilda mänskliga rättigheterna verkligen skall garanteras och efterlevas och för att dessa rättigheter skall främjas och stärkas.

och

Denna rätt fastställs också i Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Denna antogs och öppnades för undertecknande, ratificering och medlemskap genom generalförsamlingens resolution 2200A (XXI) av den 16 december 1966 och

trädde i kraft den 23 mars 1976, och lyder enligt följande:

1. Alla folk har rätt till självbestämmande. På grundval av denna rätt kan de fritt besluta om sin politiska status och fritt fortsätta sin ekonomiska, sociala och kulturella utveckling.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(26 augusti 2002)

Europeiska unionen respekterar den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och de kompletterande konventionerna till denna, dvs. Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och Internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Unionens verksamhet bygger även på de huvudsakliga internationella och regionala instrumenten för skydd av de mänskliga rättigheterna, däribland Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna. I dessa instrument fastställs de gemensamma värderingarna beträffande de grundläggande friheterna och demokratiska principerna, vilka är universella, bildar en odelbar enhet och är förbundna med varandra. Att dessa värderingar respekteras är en förutsättning för att vilket samhälle som helst skall kunna utvecklas på ett effektivt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1808/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(24 juni 2002)

Ämne: Miljöförstöring i floden Neda i Grekland

I området Fyaleia-Platania på gränsen mellan de grekiska länen Elis och Messenien pågår det en allvarlig miljökatastrof vid floden Neda. Detta beror på arbeten som utförs för att bygga en väg som skall binda ihop de två länen. Allvarlig miljöpåverkan har tidigare konstaterats vid en av miljödepartementets kontroller och resultaten från denna rapporterades till de lokala myndigeterna på Peloponnesos i rapport nr 119900/3.11.2000. Tyvärr har det än så länge inte vidtagits några åtgärder för att skydda miljön i detta område och arbetena med att anlägga vägen fortsätter att skapa nya problem för ekossystemet i floden.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att skydda miljön i detta område?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1808/02 och E-1809/02ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(19 juli 2002)

Det är de behöriga nationella eller regionala myndigheterna som bär ansvaret för att välja ut projekt inom ramen för de program som medfinansieras av strukturfonderna.

När beslutet fattades att ta med det berörda projektet i det regionala operativa programmet Peloponnesos, vilket ingår i gemenskapens andra stödram för perioden 19941999, beviljade den grekiske miljöministern, enligt uppgifter från de grekiska myndigheterna, länet Messinien dispens från förpliktelsen att göra en miljökonsekvensbeskrivning. Enligt uppgift var en förutsättning för denna dispens att den slutlige stödmottagaren iakttog ett visst antal obligatoriska miljöskyddsbestämmelser, vilket denne också klart och tydligt underrättades om.

Under genomförandet av projektet utförde både ovannämnde minister och de regionala myndigheterna en rad kontroller, även på plats, för att bl. a. undersöka om dessa bestämmelser iakttogs.

Vid dessa kontroller framkom det att villkoren inte uppfyllts på ett tillfredsställande sätt. I januari 2001 såg den regionala myndighet som ansvarar för genomförandet av programmet därför till att arbetet avbröts och uppmanade avtalspartnern att utföra vissa kompletterande undersökningar som skulle tjäna som tekniskt underlag vid slutförandet av projektet och återställandet av området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1758/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juni 2002)

Ämne: Uttalanden från direktören för det spanska oceanografiska institutet i samband med den 12:e sammankomsten för fiskeforskningsorganisationer som hölls i Baiona, Galicien, den 5 juni 2002

Under den 12:e sammankomsten för fiskeforskningsorganisationer som hölls i Baiona, Galicien, den 5 juni 2002 påpekade direktören för det spanska oceanografiska institutet, Álvaro Fernández, med hänvisning till kommissionens förslag om en reform av den gemensamma fiskeripolitiken, att det är meningslöst att föreslå en generell minskning av fångsterna, vilket är vad kommissionen avser när den talar om minskningar på 30-60 procent. I stället är det nödvändigt att analysera bestånden var för sig och se vilken minskning som behövs för varje art och varje fiskebank. Under alla omständigheter måste de åtgärder som vidtas vara förenliga med fiskeverksamheten. Direktören för det spanska oceanografiska institutet betonade att det i gemenskapens vatten inte finns något bestånd som kräver en minskning på 40 procent och han ansåg till och med att minskningar på över 20 procent var överdrivna, så snart som en politik av detta slag möjliggör en återhämtning av bestånden och flottans verksamhet.

Har kommissionen i sina studier avseende reformen av den gemensamma fiskeripolitiken tagit hänsyn till vetenskapliga yttranden av det slag som avgavs i Baiona av en så högt uppsatt person som direktören för det spanska oceanografiska institutet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 juli 2002)

Kommissionen använder rekommendationer från vetenskapsmän som grund för sina förslag om bevarande och förvaltning av bestånd. Kommissionen tar emellertid främst hänsyn till vetenskapliga råd som lämnas officiellt av relevanta vetenskapliga organ, nämligen Internationella havsforskningsrådet (ICES) och Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF). Dessa organ framför åsikter från olika vetenskapsmän från hela Europa på ett sätt som säkerställer största möjliga samförstånd mellan samtliga deltagande vetenskapsmän.

Álvaro Fernandez är en välkänd och allmänt respekterad vetenskapsman. Kommissionen kan emellertid inte använda enskilda åsikter från enskilda vetenskapsmän som vetenskapligt underlag, ännu mindre sådana som figurerar i medierna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1342/02

från Francisca Sauquillo Pérez del Arco (PSE) till rådet

(2 maj 2002)

Ämne: Den interkongolesiska dialogen

Den interkongolesiska dialogen avslutades den 19 april 2002 utan att ett globalt avtal undertecknat av samtliga parter uppnåtts, vilket innebär att freds- och försoningsprocessen i Demokratiska republiken Kongo fortfarande är mycket oviss. Vissa av EU:s medlemsstater har genomfört ett upprop för att representanter från de politiska oppositionspartierna (UDPS, PALU och FONUS) skall ansluta sig till avtalet som undertecknats av regeringen i Demokratiska republiken Kongo, den kongolesiska befrielserörelsen (MLC) som leds av Jean-Pierre Bemba och andra parter som deltar i dialogen.

Har rådet intagit någon ståndpunkt i denna fråga?

Har det spanska ordförandeskapet för avsikt att ta något initiativ i syfte att den interkongolesiska dialogen skall återupptas, och att samtliga delegater som erkändes i Lusakaprotokollet skall få rätt att delta?

Stöder rådet det delavtal som uppnåddes i Sun City?

Svar

(30 september 2002)

Rådet anser att det avtal som undertecknades vid mötet för den interkongolesiska dialogen i Sun City, Sydafrika, mellan regeringen i Demokratiska republiken Kongo och Kongolesiska befrielserörelsen utgör ett steg i positiv riktning mot en lösning av den konflikt som rasar i landet. Rådet har kunnat konstatera att avtalet fick stöd från många oppositionspartier och företrädare för sektorer i det civila samhället men beklagar att några deltagare, särskilt Samling för ett demokratiskt Kongo (RCD) i Goma, inte ville underteckna det. Följaktligen har rådet uppmanat samtliga kongolesiska parter att agera ansvarsfullt, visa kompromissvilja och hålla sig till den genom Lusaka-avtalet och hithörande FN-resolutioner fastställda konstruktionen.

Rådet välkomnar undertecknarnas uttryckta önskan att låta avtalet omfatta samtliga kongolesiska parter och uppmanar dem enträget att utan dröjsmål fullfölja förhandlingarna i en anda av öppenhet för att nå en allomfattande överenskommelse om övergångsinstitutionerna. Rådet uppfordrar också alla länder i regionen, särskilt Rwanda, att utöva inflytande på de kongolesiska parterna, särskilt RCD-Goma, så att de respekterar och stöder den önskan om fred, demokrati och försoning som kom till uttryck i Sun City.

Man skall hålla i minnet att EU redan har anslagit 3,2 miljoner EUR till medlingsinsatserna av kontaktpersonen Ketumile Masire, f.d. president i Botswana, liksom även till arrangerandet av den interkongolesiska dialogen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0486/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2002)

Ämne: Det civila samhället

Ett antal icke-statliga organisationer under samlingsbeteckningen det civila samhället kommer att ombes delta i det kommande konventet om Europas framtid. Kan kommissionen lämna en lista på de organisationer som skall delta i konventet och ange vilka av dessa organisationer som får gemenskapsstöd och hur mycket de har fått varje år under de senaste tre åren?

Vilka organisationer har dessutom öronmärkta pengar, och från vilken budgetpost kommer dessa medel?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(18 april 2002)

Enligt Laekenförklaringen om Europeiska unionens framtid skall konventet bestå av ordföranden, två vice ordförande, företrädare för medlemsstaternas regeringar och parlament, ledamöter av Europaparlamentet samt företrädare för kommissionen. I egenskap av observatörer deltar företrädare för Ekonomiska och sociala kommittén, arbetsmarknadens parter, Regionkommittén och ombudsmannen. Med undantag för de tre observatörerna från arbetsmarknadens parter deltar alltså ingen företrädare för icke-statliga organisationer i själva konventet.

I Laekenförklaringen sägs dock följande: För att bredda debatten och engagera samtliga medborgare kommer det att finnas ett forum som står öppet för organisationer som representerar det civila samhället (parterna på arbetsmarknaden, näringslivet, icke-statliga organisationer, universitetsvärlden osv.).

Det finns ingen lista över de icke-statliga organisationer som har inbjudits att delta i forumet, eftersom varje europeisk eller nationell organisation som vill delta i och bidra till forumets arbete kan göra det. Undan för undan som organisationerna lämnar in bidrag och därigenom blir deltagare i forumet förs deras namn och kontaktuppgifter upp på en lista på forumets webbplats som har öppnats av konventet och som regelbundet uppdateras(1).

Eftersom det ännu inte går att förutspå vilka organisationer som i praktiken kommer att lämna bidrag till forumet, går det inte heller att ange vilka av dem som får stöd från gemenskapen.

(1) http://european-convention.eu.int.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1745/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juni 2002)

Ämne: Redar- och fiskarorganisationernas deltagande i debatten om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken

Hur kommer kommissionen att involvera dessa organisationer i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken för att de skall kunna ge uttryck för sina åsikter såväl om fiskeresursernas läge som om de sociala och ekonomiska problemen till följd av reformen samt om innehållet i själva reformen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juli 2002)

Kommissionen inledde ett omfattande samrådsförfarande innan förslagen för reform av den gemensamma fiskeripolitiken antogs, där redarna och fiskerinäringens organisationer aktivt deltog. De remissvar som kom från aktörerna var till mycket stor nytta när kommissionen utarbetade sina förslag för reformen av den gemensamma

fiskeripolitiken. Kommissionen är nu starkt intresserad av att försäkra sig om att aktörerna deltar i debatten via Rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk och via Kommittén för social dialog. Båda kommittéerna har skapats av kommissionen, den förstnämnda för samråd i alla frågor som rör den gemensamma fiskeripolitiken och den andra för att möjliggöra dialog mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå. Dessutom har kommissionen startat en kommunikationsprocess för att förklara reformen och diskutera med näringen i var och en av medlemsstaterna.

Det här initiativet togs omedelbart efter det att det första paketet av reformförslag hade antagits av kommissionen och inbegriper besök i medlemsstaterna av både ansvarige kommissionären med ansvar för jordbruk och fiske och Blue Team som består av tjänstemän vid kommissionens generaldirektorat för fiske (huvudsakligen direktörer och enhetschefer). Idén bakom detta kommunikationsinitiativ är att ge utrymme för presentation av kommissionens förslag i möten öga-mot-öga med näringens företrädare för att diskutera de olika delarna i förslagen och lyssna till de farhågor som näringen har när det gäller reformen.

Kommissionären med ansvar för jordbruk och fiske har redan besökt tre medlemsstater, och han kommer att resa till ett antal andra under andra hälften av 2002. Blue Team deltar i möten som arrangeras av näringen och har hittills bevistat ett dussin arrangemang i medlemsstaterna, och åtskilliga andra arrangemang har lagts in i tidsplanen. Dessutom kommer ett betydande antal andra möten med Blue Team att anordnas under de kommande månaderna i syfte att täcka in områden i medlemsstaterna som är beroende av fisket och för att förklara de kommande reformförslagen som kommissionen kommer att lägga fram under andra hälften av 2002 och under 2003.

Vidare är inrättandet av regionala rådgivande nämnder som ett medel att bättre involvera aktörerna i förvaltningen av resurserna på regional och lokal nivå en av de saker som nu debatteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2098/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(16 juli 2002)

Ämne: Galicien en i hög grad fiskeberoende region

I sitt svar på min fråga E-0650/02(1) medger kommissionsledamot Fischler följande:

- Galicien är i hög grad beroende av fisket.

- I kommissionens tidigare undersökningar (i enlighet med artikel 14.2 i förordning (EEG) nr 3760/92(2)) för att utreda de europeiska regionernas fiskeberoende är uppgifterna bristfälliga och ofta ofullständiga. Det har också varit svårt att jämföra de olika medlemsstaternas uppgifter. Kommissionen kommer därför att förbättra den nuvarande metoden ytterligare (sic).

- Trots att Galicien är mycket beroende av fisket kan regionen inte bli berättigad till strukturfondsmedel eftersom begreppet fiskeberoende bara är relevant för mål 2-regioner, inte mål 1-regioner.

Eftersom det vi begär inte i första hand är medel från strukturfonderna utan större rättvisa när det gäller fördelningen av fiskemöjligheter mellan de europeiska regioner som är beroende av fisket vill jag ställa följande frågor:

1. Kan kommissionen ange om man kommer att ta hänsyn till regionernas beroende av fisket, inte för tilldelning av medel från strukturfonderna utan för en rättvis och icke-diskriminerande tilldelning av fiskemöjligheterna utifrån graden av detta beroende?

2. Hur ämnar kommissionen garantera att Galicien, som väntat i 17 år på att övergångsperioden skall ta slut och att den gemensamma fiskeripolitiken skall reformeras, erhåller en mer rättvis och välavvägd tilldelning av fiskemöjligheter i gemenskapsvattnen, med tanke på att den nuvarande fördelningen bestämdes utifrån fiskeberoendet i de dåvarande EU-regionerna dit Galicien ännu inte räknades och att Galicien den första januari 2003 bör ha lika eller t.o.m. större rätt till tilldelning som övriga europeiska regioner på grund av sitt större fiskeberoende?

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 114.

(2) EGT L 389, 31.12.1992, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 september 2002)

Såsom framgår av kommissionens svar på parlamentsledamotens skriftliga frågor E-2097/02 och E-2096/02(1) förekommer begreppet fiskeberoende i artikel 4.8. i rådets förordning (EG) nr 1260/1999(2) i samband med strukturstöd till fiskerisektorn som ett kriterium för stödberättigande för mål 2-regioner. Det förekommer inte i rådsförordningar om tilldelning av fiskemöjligheter på gemenskapsnivå och uppdelningen av dessa i nationella kvoter som fördelas mellan medlemsstaterna.

(1) Se s. 180.

(2) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1663/02

från Lousewies van der Laan (ELDR) till kommissionen

(11 juni 2002)

Ämne: Bullersamma flygplan (kapitel 2 enligt direktiv 92/14/EEG)

Enligt artikel 2 i direktiv 92/14/EEG(1) skall medlemsstaterna förbjuda s.k. kapitel 2-flygplan (bilaga 16 till konventionen om internationell luftfart) på alla flygplatser på sitt territorium, om de inte är utrustade med ljuddämpningssystem.

1. Vet kommissionen om alla medlemsstater tillämpar denna bestämmelse?

2. Vet kommissionen något om de flygplatser som fortfarande tillåter att sådana flygplan används? Vilka är dessa flygplatser?

3. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta mot de medlemsstater och de flygplatser som inte tillämpar direktivet i praktiken?

(1) EGT L 76, 23.3.1992, s. 21.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 augusti 2002)

Kommissionen har fått uppgifter om att vissa flygplatser inte till fullo efterlever bestämmelserna i rådets direktiv 92/14/EEG av den 2 mars 1992 om begränsningar i utnyttjandet av flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 2 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, andra upplagan (1988)(1). För närvarande håller kommissionen på att granska dessa uppgifter. Bland annat verkar det som om de grekiska myndigheterna efter den 1 april 2002 skulle tillåta driften av vissa flygplan som Boeing 737 av typ 200, mellan Aten och Rhodos. Därför har kommissionen den 17 juli 2002 beslutat att skicka en formell underrättelse till de grekiska myndigheterna avseende brott mot artikel 2 i direktiv 92/14/EEG.

Ingen flygplats har rätt att på sin nivå tillåta flygningar med flygplan som omfattas av kapitel 2. Det är bara medlemsstaterna som får tillåta undantag, och bara inom ramen för de mycket restriktiva villkor som anges i artikel 8 i direktiv 92/14/EEG. I den bestämmelsen möjliggörs beslut från fall till fall, på grundval av en viss flygnings särskilda egenskaper, vilket utesluter att någon flygplats skulle ha rätt till särbehandling.

Kommissionen kommer även fortsättningsvis att uppmana medlemsstaterna att rapportera om genomförandet av detta direktiv på deras respektive områden. Liksom inom alla andra politikområden kan en försummelse av de skyldigheter som ålagts de nationella myndigheterna leda till överträdelseförfaranden.

(1) EGT L 76, 23.3.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1225/02

från Alejandro Cercas (PSE) till rådet

(29 april 2002)

Ämne: Internationella adoptioner i Rumänien

Mot bakgrund av Europaparlamentets resolution om Rumäniens anslutning till Europeiska unionen och av den rumänska regeringens brådskande förordning av den 7 december 2001 ställer jag följande frågor:

1. Vad är för närvarande läget för de internationella adoptionsärenden som har blockerats, särskilt de som befinner sig i den situation som beskrivs i artikel 1.1 i förordningen av den 7 december 2001?

2. Exakt när kan internationella adoptioner åter genomföras?

3. Vilka är möjligheterna för att adoptionsärenden som behandlades i Rumänien före juni 2001 kan återupptas, t.ex. de ärenden som rör elva familjer i spanska Extremadura?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1125/02 och E-1225/02

(30 september 2002)

Rådet är medvetet om denna frågas känsliga natur och om den bestörtning som orsakades i familjer i gemenskapen, vars ansökningar att få adoptera rumänska barn redan hade rättsligt prövats, när den rumänska regeringen införde ett moratorium för internationella adoptioner i oktober 2001.

Påpekas bör att den rumänska regeringens upphävande av internationella adoptioner var ett svar på den oro som bland andra Europeiska kommissionen uttryckt över allvarliga brister i rumänsk lag och praxis när det gäller sådana adoptioner. Det reviderade partnerskapet för anslutning med Rumänien som antogs av rådet den 28 januari 2002, fastställer att Rumänien skall upprätthålla det befintliga moratoriet för internationell adoption till dess att ny lagstiftning som är förenlig med barnets bästa och med Rumäniens internationella förpliktelser har antagits och den administrativa förmågan att genomföra den nya lagstiftningen säkerställts.

Samtidigt som den rumänska regeringen upprätthöll det allmänna moratoriet i december 2001, vidtog den åtgärder för att slutföra adoptionsförfaranden för de fall som redan var föremål för rättslig prövning när internationella adoptioner tillfälligt upphävdes. Enligt senast tillgänglig information har alla mål (inklusive de som rör familjer i gemenskapen), som hade beslutats av domstol, eller som skulle prövas, när internationella adoptioner tillfälligt upphävdes i oktober 2001, nu slutförts.

Samtidigt vidtog den rumänska regeringen åtgärder för att till domstolen överlämna andra mål som kan anses falla under särskilda omständigheter. 50 sådana fall har nu överlämnats till domstol.

I april 2002 lade en oberoende arbetsgrupp fram en rapport om adoption mellan länder för den rumänska regeringen. Premiärminister Adrian Nastase välkomnade denna rapport som en grund för en framtida politik för internationella adoptioner och uppgav att det lagpaket som den oberoende arbetsgruppen föreslagit kommer att antas i slutet av 2002. Under tiden kommer åtgärder att vidtas för att förbättra den administrativa förmågan att genomföra denna lagstiftning.

Europeiska unionen kommer, samtidigt som den noterar denna positiva utveckling, att fortsätta att nära övervaka situationen och ta upp frågan i relevanta forum, i synnerhet inom de organ som inrättats genom Europaavtalet mellan EU och Rumänien.