SKRIFTLIG FRÅGA E-4024/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Åtgärder för personer med särskilda behov

Enligt en undersökning från institutionen för arkitektur vid den nationella tekniska högskolan Metsovo är över hälften av offentliga byggnader i Grekland, 91 % av universitet och högskolor, 67 % av museer och 63 % av teatrar inte tillgängliga för personer som har begränsad rörlighet. Enligt samma undersökning stöter allmänna kommunikationsmedel (bussar, trådbussar och järnväg) på grund av omständigheterna bort dessa människor. Dessutom är telekommunikation inte tillgänglig för döva och det finns ingen teleutrustning för personer som har nedsatt syn.

1. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att man skall beakta de behov av tillgänglighet som personer med särskilda behov har när man konstruerar en byggnad eller en produkt (t.ex. bussar, hissar)?

2. Vilka åtgärder är det möjligt att finansiera så att personer med särskilda behov skall kunna röra sig fritt i sin bostadsmiljö och naturliga miljö, men även för att ge dem likställd tillgång till information och kommunikation?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (9 mars 1998)

Kommissionen är medveten om att många transportsystem och offentliga byggnader fortfarande inte är tillgängliga för personer med rörelsehinder. Transportmedlen spelar en avgörande roll i människors dagliga liv. De utgör en livsviktig förbindelse med omvärlden som gör det möjligt för människor att integrera sig i det ekonomiska och sociala livets alla aspekter. Att i praktiken förvägras tillgång till dessa transportmedel innebär på ett konkret plan att man förvägras lika möjligheter till arbete. Otillgängliga transportmedel har därför direkta konsekvenser på - och minskar på ett godtyckligt sätt - både anställbarhet och lika möjligheter för arbetstagare med funktionshinder, i den mening dessa begrepp används i de riktlinjer som antogs vid Europeiska rådets möte i Luxemburg.

Man bör notera att ansvaret för politik och insatser på detta område i första hand åligger medlemsstaterna.

Vad gäller tillgängliga transportmedel antog kommissionen 1993 ett handlingsprogram i vilket ett antal åtgärder fastställs som är nödvändiga för att uppnå mer lättillgängliga transportmedel ((KOM(93) 433 slutlig. )). Vidare främjar kommissionen begreppet ¨utformning för alla¨ och tillämpar det vid utformningen av sina egna lokaler.

Ett förslag till direktiv om minimikrav för att förbättra rörlighet och säkra transporter till arbetsplatsen för arbetstagare med nedsatt rörelseförmåga ((KOM(91) 539 slutlig. )), som lades fram av kommissionen 1991, är fortfarande under behandling i rådet.

Forskningsprojektet COST 332 om låggolvsbussar slutfördes 1995. Det resulterade i information och råd om system för låggolvsbussar, och fungerar framgångsrikt i samtliga länder som deltog i projektet (Tyskland, Spanien, Frankrike, Nederländerna, Finland, Sverige, Förenade kungariket, Ungern och Schweiz). Projektet COST 335 om järnvägstrafikens tillgänglighet för passagerare fortskrider. Det kommer att leda fram till gemenskapsnormer för tillgängliga tåg och stationer, samt riktlinjer för information till funktionshindrade och äldre passagerare.

Kommissionen har färdigställt ett förslag till direktiv om konstruktionsstandarder för bussar ((EGT C 17, 20.1.1998. )). Det innehåller föreskrifter för att göra fordonen lättare tillgängliga för personer med rörelsehinder. Förslaget håller på att behandlas i Europaparlamentet och rådet.

Vad gäller informationsteknik och telekommunikationer beaktas funktionshindrade personers behov i olika direktiv, som t. ex. det förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ansluten teleutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse ((KOM(97) 257 slutlig. )) som för närvarande håller på att diskuteras.

För att stödja denna verksamhet och som förberedelse för det femte ramprogrammet pågår olika slags verksamhet under övergångsperioden. För det första har ett anbudsförfarande påbörjats avseende en utvärdering av metoden ¨utformning för alla¨ för att integrera funktionshindrade och äldre i informationssamhället. Vidare har många forskningsprojekt och undersökningar genomförts inom ramen för programmen Tide, Telematics och COST, varvid resultat spridits och medvetenheten ökats.

Kommissionen har föreslagit att ¨utformning för alla¨ skall ingå i det utkast till standardiseringsuppdrag som lämnats till standardiseringsorganisationerna i fråga om informations- och kommunikationsteknik som rör konsumenternas krav i informationssamhället. Tillämpningar och tjänster enligt internationell standard (IS) skall således utformas för alla och erbjuda lika tillgänglighet för alla konsumenter, med eller utan särskilda behov.