ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0038/02

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(23 januari 2002)

Ämne: Dammen i Valgrisenche

I dalgången Valgrisenche i Aostadalen togs en jättelik damm i bruk på 1950-talet, detta trots att den autonoma regionen Aostadalen motsatte sig projektet. Regionen hade påpekat att anläggningen var riskabel med tanke på rasrisken längs en del av de berg som omger den konstgjorda sjön. Det rör sig om en valvdamm i betong med ett 394 meter långt och 5 meter brett krön.

Efter den tragiska händelsen i Vajont i Venetien den 9 oktober 1963, då 1 909 människor omkom när dammen svämmade över till följd av ett jordskred, beslutade elbolaget att endast använda vattenrännan och tömde därför dammen.

Kvar finns dock den jättelika muren som dominerar bergstrakten och inverkar på både miljön och landskapet. Sedan en tid tillbaka har man börjat undersöka möjligheten att riva denna mur som numera är onödig i all sin storslagenhet. Tanken är att man skall återskapa den naturliga miljön i denna bergstrakt, och endast behålla den del där vattenrännan finns.

Kan kommissionen ange om det är möjligt att skapa ett särskilt gemenskapsprogram eller om redan befintliga medel kan anslås för detta ändamål?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(7 mars 2002)

Det samlade programdokumentet för perioden 20002006 för Valle d'Aosta, som är en region som är stödberättigad enligt strukturfondernas mål 2, inriktas på social och ekonomisk omställning för att göra företagen mer konkurrenskraftiga, särskilt inom turismen. Prioriterade områden i det samlade program: dokumentet är förbättring och diversifiering av tillverkningsindustrin, samt tekniskt stöd. Det finns inom ramen för dessa prioriterade mål ingen åtgärd varigenom det är möjligt att samfinansiera en rivning av muren i Valgrisenche-dalen.

Det är inte heller möjligt att finansiera frågeställarens förslag på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1655/2000 av den 17 juli 2000 om det finansiella instrumentet för miljön (Life)(1), då den föreslagna åtgärden inte faller inom ramen för förordningens tillämpningsområde. Den aktuella dalgången ligger inte i ett Natura 2000-område, vilket är ett krav för att stöd skall kunna beviljas enligt Life-natur, och projektet kan inte heller få stöd enligt Life-miljö eftersom det inte är nyskapande.

(1) EGT L 192, 28.7.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0400/02

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till rådet

(22 februari 2002)

Ämne: Ikaros-myten och den europeiska kulturpolitiken

I den brittiske regissören Peter Greenaways Ikaros-projekt utelämnas ön Ikaria helt, trots att det enligt den uråldriga myten om Ikaros fall var vid Ikaria han störtade i havet och fick sin grav. Invånarna på Ikaria och med dem hela det grekiska folket är mycket upprörda över detta.

Detta projekt har finansierats med medel från Kulturolympiaden vilket leder till viss oro över och tvivel på kulturpolitikens innehåll och mål och dess möjlighet att skydda och främja folkens särskilda kulturarv.

I hur hög grad, både ekonomiskt och politiskt, har EU bidragit till programmen inom Kulturolympiaden? Hur bedömer rådet det ovannämnda och på vilket sätt tänker det reagera?

Svar

(21 maj 2002)

Rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att ställa frågan till kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0805/02

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(21 mars 2002)

Ämne: Havssportfiske och översyn av den gemensamma fiskeripolitiken

Några havssportfiskare i min valkrets har uttryckt sin oro över de minskade fiskbestånden i havet och den miljöförstöring som orsakats av ohållbara kommersiella fiskemetoder.

Instämmer kommissionen till att EU genom sin nuvarande politik underlåter att beakta ett havssportfiskebaserat synsätt, något som haft märkbara framgångar i länder som Förenta staterna, Australien, Nya Zeeland och Argentina?

Instämmer kommissionen i att det i kommande förslag om den gemensamma fiskeripolitiken måste göras större ansträngningar för att ta hänsyn till de åsikter som framförts av sportfiskarna? Den nuvarande politiken gynnar i stor utsträckning den stora kommersiella fiskesektorn.

Håller kommissionen slutligen med om att det krävs en mer balanserad strategi för fiskerilagstiftningen för att begränsa miljöförstöringen liksom för att värna om havsfisket, som är en sport som utövas av över en miljon människor enbart i Förenade kungariket?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 april 2002)

Kommissionen är helt medveten om fritidsfiskets betydelse och dess bidrag till välbefinnandet i vissa kustområden. Kommissionen tror emellertid att fritidsfiske i havet rent generellt bäst administreras av medlemsstaterna själva, därför att de har nära till sysselsättningen i fråga och därför att det i många fall saknas en uppenbar transnationell dimension inom den här verksamheten.

Detta betyder emellertid inte att gemenskapen bör bortse från sådan sysselsättning. I vissa fall kan det vara uppenbart att fritidsfisket har en gemenskapsdimension, t. ex. när de arter som fångas redan är föremål för åtgärder från gemenskapens sida eller i andra fall där fritidsfiskarnas bidrag till dödligheten hos vissa fiskbestånd inte är obetydligt. I sådana fall tror kommissionen att det kan vara nödvändigt att gemenskapen ingriper, och att medlemsstater kan vara tvungna att vidta åtgärder när det gäller fritidsfiske i havet som återspeglar behov inom gemenskapens verksamhetsområden.

När det gäller fritidsfiskarnas möjligheter att delta i gemenskapens beslutsfattande, så skall parlamentsledamoten vara medveten om att en av prioriteringarna i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken är att öka intressenternas delaktighet. I detta sammanhang och i de fall där kommissionen tar initiativ i fiskefrågor eller där fritidsfiskarna har ett betydande intresse så kommer fritidsfiskarnas sammanslutningar att rådfrågas som de fundamentala intressenter de är i denna verksamhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0732/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(15 mars 2002)

Ämne: Kap Verde

Beträffande Kap Verde: Kan kommissionen redogöra för de projekt som finansierats från EU:s budget under år 2000?

Kan kommissionen ange vilket totalbelopp stödet uppgick till under år 2000 till samtliga projekt som berör detta land?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0732/02, E-0733/02, E-0734/02, E-0735/02, E-0736/02,E-0737/02, E-0738/02, E-0739/02, E-0740/02 och E-0741/02ingivet av Nielson för kommissionen

(13 maj 2002)

Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0029/02

från Véronique De Keyser (PSE) till kommissionen

(15 januari 2002)

Ämne: Skador orsakade av de israeliska bombningarna

December månad 2001 präglades av den israeliska arméns bombningar och repressalieaktioner i Palestina. Utöver de civila offren och omfattande skador på bostäderna är det möjligt att också infrastruktur, som uppförts med stöd av de europeiska institutionerna, skadats.

Jag vill be kommissionen lämna följande upplysningar angående dessa skador:

- Har det gjorts en utredning av dessa skador som visar att byggnader som betecknas som europeiska verkligen har skadats? Det är viktigt att en eventuell utredning av skadorna offentliggörs, eftersom många européer, som fäster stor vikt vid det humanitära biståndet till Palestina, fruktar en systematisk ödeläggelse av de europeiska infrastrukturerna.

- Om en sådan utredning finns, har kommissionens rättstjänst undersökt möjligheterna att inleda en skadeståndstalan gentemot staten Israel för att få tillbaka de belopp som investerats i de civila byggnader som avsiktligt ödelagts av den israeliska armén?

- Om en sådan bedömning ännu inte gjorts, tänker kommissionen se till att en sådan snarast görs och offentliggörs?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(26 februari 2002)

På begäran av medlemsstaterna samordnar kommissionen för närvarande sammanställningen av en förteckning över projekt som finansierats av gemenskapen (kommissionen och medlemsstaterna) och som antingen har förstörts eller skadats av den israeliska militären.

Sammanställningen är begränsad till de fall där de fysiska skadorna är ett resultat av den israeliska armens (inte bosättares) aktiviteter. Skadebedömningen är begränsad till kostnaderna för att på nytt bygga upp den fysiska infrastrukturen (konstruktion och utrustning) och omfattar inte indirekta förluster, t.ex. att projekt försenas eller ställs in.

Medlemsstaterna kommer tillsammans med kommissionen att beakta eventuella kompensationskrav på lämpligt sätt så snart förteckningen är fullständig (den preliminära förteckningen skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0380/02

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(21 februari 2002)

Ämne: Vilseledande framställning av den offentliga skulden

Genom att utnyttja det sätt som Europeiska unionens statistiktjänster använder sig av för att beräkna den offentliga skulden använder vissa medlemsstater sig av nya metoder för att fylla ut skulden utan att detta i motsvarande ordning registreras statistiskt.

Man utfärdar nämligen statliga obligationer mot statens eller statliga företags framtida inkomster som inte alltid är så säkra. För någon tid sedan utfärdade man även nya obligationer som förskott gentemot kommande anslag ur gemenskapens tredje stödram. Dessa lån bokförs inte i den offentliga skulden och på det här sättet ser denna alltså på kort sikt ut att minska, trots att den i verkligheten inte bara förblir lika stor som tidigare utan även växer och dessutom belastas med mycket höga räntor. Man skjuter alltså upp presentationen av den offentliga skuldens verkliga storlek och betalningen av denna till en senare tidpunkt, vilket drabbar kommande generationer och framtida regeringar som kommer att ställas inför ett problemet som de varken bär ansvar för eller har skapat.

Är Europeiska kommissionen medveten om detta? Har man utrett vilka länder det är som använder sig av denna metodik? Har kommissionen för avsikt att ändra beräkningssättet för den offentliga skulden till ett sätt som skulle visa skulden i dess verkliga dimension? Och om inte kommer då inte detta att leda till en försämring av medlemsstaternas offentliga ekonomi, och därigenom också av den allmänna ekonomiska situationen i unionen?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(4 april 2002)

Kommissionen är medveten om att vissa medlemsstater har värdepapperiserat framtida intäktsströmmar via särskilda för ändamålet avsedda strukturer (special purpose vehicles).

En arbetsgrupp med statistikexperter från medlemsstaterna undersöker för närvarande saken mot bakgrund av gällande regler. Gruppen kommer att lägga fram rekommendationer för Kommittén för valuta-, finans-och betalningsbalansstatistik om hur detta skall redovisas på ett adekvat sätt i enlighet med gällande definitioner för skuld enligt Maastrichtfördraget.

För närvarande övervägs ingen ändring av metoden för att beräkna den offentliga skulden.

Kommissionen anser inte att föreliggande information tyder på att de vidtagna åtgärderna kommer att äventyra samordningen av budgetpolitiken eller innebära någon försämring av de offentliga finanserna.

Stabilitets- och tillväxtpakten har visat sig vara ett effektivt verktyg för samordningen av budgetpolitiken som ger den makroekonomiska stabilitet som krävs, varigenom tillväxt och sysselsättning främjas på medellång sikt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0136/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(1 februari 2002)

Ämne: Spridning av information om landsbygdsturism i Andalusien

Utbudet när det gäller landsbygdsturism i Andalusien har ökat avsevärt under de senaste åren, såväl med avseende på antalet inkvarteringsmöjligheter som antalet tillgängliga bäddar.

Enligt uppgifter från spanska statens statistiska institut är emellertid nio av tio av de turister som har utnyttjat nätverket för landsbygdsturism i Andalusien spanjorer. Utländska turister har ännu inte i någon större omfattning upptäckt denna möjlighet till inkvartering på landsbygden.

Utvecklingen av turismen är ett av de viktigaste instrumenten för att stärka landsbygdens utveckling. Är kommissionen medveten om att man skulle kunna använda medel från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) för att genomföra informationskampanjer om landsbygdsturism i Andalusien i syfte att locka turister från övriga EU-länder och därigenom öka utnyttjandegraden av de inkvarteringsmöjligheter som ingår i nätverket för landsbygdsturism, vilka i dagsläget är nästan okända av flertalet turister inom gemenskapen? Kan kommissionen förslå några andra sätt att stödja denna informationskampanj med hjälp av gemenskapsmedel i övriga länder?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 februari 2002)

Kommissionen känner inte till de fakta som parlamentsledamoten nämner.

Den här typen av problem måste lösas på nationell eller regional nivå i detta fall regionen Andalusien och inte på gemenskapsnivå.

Genom strukturfonderna bidrar kommissionen till olika program för regional utveckling i Spanien. I Andalusien pågår redan flera program på jordbruksområdet och på området landsbygdsutveckling, med bidrag från gemenskapen.

Det bör påpekas att vissa av de åtgärder som antagits i samband med kapitlet om Handlings- och informationsplanen i det operativa programmet för Andalusien för perioden 20002006 skulle kunna bidra till att lösa de problem som parlamentsledamoten nämner. Syftet med den regionala utvecklingspolitiken är att ge en ram som skapar sammanhang och hållbara lösningar och som, genom att främja diversifiering av jordbruksåtgärderna och, bland annat, utvecklingen av turismen på landsbygden, garanterar landsbygdsområdena en framtid.

Det bör dock erinras om att förvaltningen av dessa program sker i medlemsstaten och alltså är de nationella eller regionala myndigheternas ansvar, inte kommissionens.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0306/02

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: Fattigdomen

I sitt meddelande till Europeiska rådets vårmöte i Barcelona föreslår kommissionen framför allt att antalet personer som hotas av fattigdom skall minskas med hälften.

De senaste sifferuppgifterna om detta verkar gå tillbaka till 1996, då det fanns 60 miljoner personer som hotades av fattigdom, alltså 18 procent av befolkningen, men 25 procent av ungdomarna under 18 år.

I en situation där Eurostat förfogar över ett omfattande statistiskt material, hur vill kommissionen förklara att så pass viktiga uppgifter om den sociala situationen inte görs till föremål för regelbunden uppskattning?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(16 april 2002)

I sitt meddelande till Europeiska rådets vårmöte i Barcelona(1) använder sig kommissionen av uppgifter om inkomstfördelning och fattigdom från 1998. Dessa är inte de senaste uppgifter som är jämförbara på europeisk nivå. Uppgiftskällan är Europeiska gemenskapens hushållspanel (ECHP).

Kommissionen håller med parlamentsledamoten om att eftersläpningen när det gäller tillgängliga uppgifter inom detta område är alltför stor. Den planerar att påskynda framtagning av uppgifter som fås genom ECHP, så att de tillgängliga uppgifterna för Europeiska rådets vårmöte 2003 kommer från den undersökning som genomförts 2000. Då har eftersläpningen minskats med ytterligare ett år.

Kommissionen har också föreslagit att man ska ta i bruk ett nytt instrument, statistik över inkomst- och levnadsvillkor (EU-SILC)(2), vars syfte är att upprätta en gemensam ram för systematisk framställning av gemenskapsstatistik över inkomst- och levnadsvillkor. Avsikten är att börja använda EU-SILC år 2003 i tio medlemsstater (2004 i de övriga) och att det ska bli en referenskälla för jämförbar statistik om inkomstfördelning och social utslagning på unionsnivå. Med hjälp av EU-SILC förväntas eftersläpningen när det gäller framtagning av uppgifter att kunna minskas med två år: uppgifter från 2003 kommer att vara tillgängliga i form av mikrodatafiler i februari 2005 och att publiceras i juni 2005.

(1) KOM(2002) 14 slutlig.

(2) KOM(2001) 754 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0475/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2002)

Ämne: Sociala konflikter på grund av ungdo mars nöjesliv

I en dom från Tribunal Superior de Justicia (högsta rättsinstansen) i Andalusien uppmanas de kommunala myndigheterna i Sevilla (Spanien) att vidta åtgärder mot en företeelse som kallas el botellón, och som innebär att ungdomar ger sig ut på jakt efter nöjen. Denna dom visar återigen på behovet av att ur sociologisk synvinkel forska om ungdo mars uppförande då de är ute och roar sig.

De konflikter som uppstår mellan ungdomar och övriga medborgare blir allt mer oroväckande och kräver gemensam forskning för att man skall kunna identifiera orsakerna och komma med förslag till olika åtgärder från samhällets sida för att lösa detta allvarsamma problem.

Kommer kommissionen att medverka till att lösa detta problem, som vållar bekymmer inom många områden i gemenskapen, genom att bidra till genomförandet av sociologiska undersökningar om ungdo mars uppförande vid dessa tillfällen, vilka kan leda fram till konkreta förslag till hur konflikten skall lösas?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(4 april 2002)

Det fenomen som parlamentsledamoten hänvisar till betraktar kommissionen som en viktig fråga som bör uppmärksammas i politiken. Inom folkhälsa och socialpolitik har kommissionen genomfört ett antal studier för att undersöka ungdo mars attityder, beteende och hälsa inom unionen. Dessutom kommer kommissionens årsrapport om den sociala situationen, i vilken de huvudsakliga sociala tendenserna analyseras, att i nästa år särskilt fokusera på hälsofrågor i relation till den sociala situationen. Alkoholkonsumtion, särskilt bland ungdomar, kommer att vara en av de frågor som behandlas.

När det gäller det specifika fall som parlamentsledamoten tagit upp, har kommissionen inga möjligheter att ingripa direkt. Detta kan endast medlemsstaten göra.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0122/02

från Eluned Morgan (PSE) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Mul- och klövsjukan

Kan kommissionen ge en fingervisning om hur mycket den brittiska regeringen kommer att få som ersättning för mul- och klövsjukan? Hur stor del av denna ersättning kommer EU att förväntas betala, och vilka kontrollmekanismer har inrättats för att motverka bedrägeri?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 mars 2002)

I artikel 11 i rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet(1) fastställs att den berörda medlemsstaten under vissa villkor skall få finansiellt gemenskapsstöd på 60 % av medlemsstatens kostnader för

a) kompensation till ägarna för slakt och destruktion av djur, destruktion av mjölk, rengöring och desinficering av anläggningar, destruktion av smittat foder och smittade redskap när dessa inte kan desinficeras,

b) transport av slaktkroppar till destruktionsanläggningar,

c) varje annan åtgärd som är nödvändig för att bekämpa sjukdomsutbrottet (och som fastställts av kommissionen).

Enligt kommissionens beslut 2001/654 av den 16 augusti 2001 om ekonomiskt stöd till utrotning av mul- och klövsjuka i Förenade kungariket under 2001(2) får Förenade kungariket beviljas ekonomiskt stöd för att ge djurägare skälig kompensation för nödslakt av boskap på grund av utbrotten fram till den 30 juni 2001. I beslutet definieras skälig kompensation som ersättning för det värde djuren hade omedelbart innan de drabbades av sjukdomen. I beslutet anges också att ett förskott på 355 miljoner euro kan utbetalas i avvaktan på att kommissionens kontroller avslutas.

Det sammanlagda beloppet på gemenskapens ekonomiska stöd kommer att bero bl.a. på de verifierande dokument som Förenade kungariket lämnat in och på resultaten av kommissionens kontroller och inspektioner.

Bedömningen av huruvida de utgifter som Förenade kungariket har redovisat är bidragsberättigande pågår för närvarande. I samband med detta har hittills tre kontrollbesök gjorts, det senaste i den vecka som började den 28 januari 2002. Ytterligare besök kommer att göras under de närmaste månaderna. Det slutgiltiga belopp som berättigar till ersättning från gemenskapen kommer att fastställas efter utvärdering av kontrollbesöken.

Därutöver fastställs det i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(3) att medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att

a) försäkra sig om att transaktioner som finansieras av fonden verkligen äger rum och att de genomförs korrekt,

b) förhindra och ingripa mot oegentligheter,

c) indriva belopp som förlorats till följd av oegentligheter eller försumlighet (artikel 8).

Slutligen genomför revisionsrätten en formell undersökning av handhavandet och finansieringen av mul- och klövsjukekrisen, och även Europaparlamentet har inrättat ett tillfälligt utskott för mul- och klövsjuka.

(1) EGT L 224, 18.8.1990.

(2) EGT L 230, 28.8.2001.

(3) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0219/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Antigua och Barbuda

Beträffande Antigua och Barbuda, kan kommissionen sammanställa en rapport över de projekt som godkänts för finansiering ur unionens budget år 2001, och ange vilket belopp investeringarna för detta år totalt uppgår till?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0215/02, E-0216/02, E-0217/02,E-0218/02, E-0219/02, E-0220/02, E-0221/02, E-0222/02, E-0223/02,E-0224/02, E-0225/02, E-0226/02, E-0227/02 och E-0228/02ingivet av Nielson för kommissionen

(25 mars 2002)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0163/02

från Werner Langen (PPE-DE) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Tillverkning av mousserande vin i Italien och Österrike

Det pärlande vinet Prosecco, som säljs av italienska företag, har ett tryck som överstiger det maximalt tillåtna trycket för pärlande vin enligt de entydiga EU-föreskrifterna (maximalt 2,5 bar) i EU:s

vinlagstiftning. Detta konstaterades i Tyskland, och en motsvarande reklamation sändes till Italien. Där betvivlades uppenbarligen de tyska mätmetoderna, och fallen lades till handlingarna. Därmed får italienska företag fortsätta att sälja Prosecco med mer än 2,5 bars tryck.

Att tillsätta bladguldsfragment i mousserande vin har förbjudits i hela EU. Ändå har vissa österrikiska tillverkare av mousserande vin nu fått särskilt tillstånd att genomföra ett försök i stor skala. Följden blir att mousserande vin med bladguldsfragment nu säljs av österrikiska företag utan någon som helst konkurrens.

Känner kommissionen till dessa båda sakförhållanden?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att förhindra att det maximala trycket för pärlande vin överskrids i Italien?

Vem beviljade det särskilda tillståndet för ett storskaligt försök med mousserande vin med bladguldsfragment i Österrike? Anser kommissionen att detta storskaliga försök innebär ett brott mot Europeiska unionens konkurrensbestämmelser?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 februari 2002)

Kommission har inte känt till de fakta som parlamentsledamoten uppger.

Kommissionen genomför en undersökning i de berörda medlemsstaterna och kommer givetvis att informera parlamentsledamoten om resultatet av den undersökningen.