ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1255/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(27 april 2001)

Ämne: Europeiska unionens ståndpunkt avseende främjande av amning

Direktiv 91/321/EEG(1) av den 14 maj 1991 angående inbördes anpassningar av medlemsstaternas lagstiftning med avseende på modersmjölksersättning och tillskottsnäring är en översättning av en internationell uppförandekod för marknadsföring av modersmjölksersättning. Den koden infördes av Världshälsoorganisationen och Unicef och antogs av WHO:s generalförsamling år 1981.

I resolution 49.15 från år 1996 uppmanar Världshälsoorganisationen till införande av kompletterande åtgärder om att inte göra reklam för ersättningar före sex månaders ålder så att mödrar anmodas att fortsätta amma. Normalt sett skulle en ny resolution ha antagits förra året men på grund av att ärendet uppskjutits så skall diskussionen om huruvida sexmånadersgränsen skall behållas eller inte att hållas i generalförsamlingen i maj.

Kommer rådet att vid nästa sammanträde med Världshälsoorganisationens generalförsamling att yrka för kompletterande åtgärder om att inte göra reklam för modersmjölksersättning före sex månaders ålder, i enlighet med resolution 49.15? Om så inte är fallet, varför vägrar rådet att genomföra Världshälsoorganisationens resolution 49.15 med tanke på amningens betydelse för folkhälsan?

(1) EGT L 175, 4.7.1991, s. 35.

Svar

(27 september 2001)

Den resolution som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till antogs med konsensus vid den femte Världshälsoförsamlingen i maj i år. Församlingen välkomnade EU:s inställning till frågan.

Världshälsoorganisationens resolution uppmanar uttryckligen medlemsstaterna att säkerställa generell efterlevnad av den internationella uppförandekoden för saluföring av modersmjölkserättning och efterföljande resolutioner från Världshälsoförsamlingen om såväl märkning som alla former av reklam och kommersiell marknadsföring.

Ansvaret för tillämpningen av en sådan resolution ligger, i likhet med alla WHO-resolutioner, hos WHO:s medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0709/01

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Den nya organisationen av marknaden för bananer och systemets ikraftträdande

Den 19 december 2000 godkände jordbruksministrarna i Europeiska unionen den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, och fastställde att systemet skulle träda i kraft den 1 april, eller den 1 juli, för den händelse att man skulle behöva mer tid för att ordna med de tekniska detaljerna.

Det återstår nu en och en halv månad till det första datum som meddelats. Denna gemensamma organisation av marknaden innebär ett stort steg framåt för producenterna på Kanarieöarna, eftersom systemet fastställer begränsningar för import av icke-europeiska bananer på gemenskapsmarknaden. Dessa begränsningar grundar sig på ett tullkvotssystem som förvaltas i enlighet med metoden först till kvarnen får först mala. Kan kommissionen mot denna bakgrund uppge när den tror att man kommer att ha vidtagit de nödvändiga åtgärderna i fråga om tekniska detaljer för att detta system som EU antagit skall kunna träda i kraft?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 maj 2001)

Enligt artikel 2 andra stycket i rådets förordning (EG) nr 216/2001 av den 29 januari 2001 om ändring av förordning (EEG) nr 404/93 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer(1) får första tillämpningsdatum för det nya importsystemet flyttas fram längst till den 1 juli 2001.

Datumet har flyttats till den 1 juli 2001 genom kommissionens förordning (EG) nr 395/2001 av den 27 februari 2001 om fastställande av vissa riktkvantiteter och individuella begränsningar för utfärdande av importlicenser för import av bananer till gemenskapen för andra kvartalet 2001, inom ramen för tullkvoterna och kvantiteten traditionella AVS-bananer(2).

För tiden fram till dess har kommissionen efter intensiva diskussioner med övriga handelspartner nått en överenskommelse med Förenta staterna och Ecuador som innebär ett slut på banantvisten.

Den lösning man har kommit fram till bygger på ett övergångssystem med tullkvoter för bananimport som skall gälla till dess att ett system med enbart tullar träder i kraft senast den 1 januari 2006.

För de tre tullkvoterna, som totalt omfattar 3 410 000 ton, kommer följande att gälla:

- Av denna kvantitet kommer 83 % att fördelas på grundval av historiska data för de traditionella aktörer som ägnade sig åt primärimport 19941996 och vars referenskvantiteter registrerades 1998.

- Av licenserna kommer 17 % att tilldelas icke-traditionella aktörer genom samtidig behandling.

Kommissionen kommer dessutom före årsskiftet att föreslå rådet att man från och med den 1 januari 2002 överför 100 000 ton bananer ur kvot C till kvot B och avsätter kvot C helt för bananer från AVS-länder.

Den 2 maj 2001 antog kommissionen tillämpningsförordningen för det nya importsystemet. Förordningen offentliggjordes den 8 maj och kommer att tillämpas från och med den 1 juli 2001.

(1) EGT L 31, 2.2.2001.

(2) EGT L 58, 28.2.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0129/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(31 januari 2001)

Ämne: Finansiella tjänster

1. Kan kommissionen ange hur stor andel av BNP:n som utgjordes av finansiella tjänster i varje medlemsstat under vart och ett av de tio senaste åren?

2. Kan den ange om det finns några metodologiska inkonsekvenser för att beräkna finansiella tjänster i medlemsstaterna eller några särskilda svårigheter med att uppskatta mervärdet inom denna sektor?

3. Kan den ge jämförande siffror för Förenta staterna och Japan?

Svar avgivet av Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(7 maj 2001)

De uppgifter, som efterfrågas av parlamentsledamoten, ingår i nationalräkenskaperna, som är ett statistiskt begreppsområde uppbyggt enligt en metodisk standard, som benämns Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS).

Uppgifterna om BNP:s andel av finansiella tjänster i varje medlemsstat under vart och ett av de senaste tio åren sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Då medlemsstaternas nationalräkenskaper grundar sig på ENS, föreligger inga särskilda metodiska inkonsekvenser.

Det finns inga undantag när det gäller begreppsdefinitionerna.

Det finns två versioner av ENS. Nya ENS (ENS 95) gäller från och med 1999 och ersätter den tidigare versionen (ENS 79), som gällde 19701997. Begreppet finansiella tjänster har vidgats: försäkringsverksamhet utom livförsäkring omfattar numera investeringsavkastningen från tekniska försäkringsreserver.

Mervärdet inom denna sektor består av de provisioner och avgifter, som direkt faktureras kunderna, och av den skillnad mellan utlånings- och upplåningsräntor, som benämns indirekt mätta finansiella tjänster (FISIM). Att mäta provisioner och avgifter är ganska enkelt, då de grundar sig på bokföring, medan det är något mer komplicerat att mäta FISIM.

Uppgifterna om Förenta staterna och Japan upprättas i enlighet med ENS 79 och sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0851/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(22 mars 2001)

Ämne: Budgetställning för medlemmarna i euroområdet

Kan kommissionen beräkna, på grundval av de ekonometriska modeller som står till vårt förfogande, inverkan på räntan i euroområdet av en procentenhets stramare eller generösare strukturell budget (justerad för cykliska förändringar) för var och en av medlemmarna i euroområdet.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(27 juni 2001)

Kommissionen har inte beräknat hur räntan i euroområdet påverkas av förändringar i det strukturella saldot för de offentliga finanserna i var och en av länderna i euroområdet.

I kommissionens ekonomiska modell tränger permanenta förändringar i den offentliga skulden ut privat konsumtion och driver upp den reala räntan på lång sikt. I vilken mån räntan ökar beror framför allt på konsumtionens känslighet för förändringar i räntan. Det finns ingen konsensus bland forskarna om hur den offentliga skulden påverkar räntan och empiriska studier ger olika besked. De undersökningar som gjorts för att testa om det finns stöd för teorin om Ricardiansk ekvivalens ger inga definitiva resultat. I vissa studier finner man stöd för denna teori och påträffar således ingen korrelation mellan offentlig skuld och räntan. Tanzi och Chalk(1) undersökte däremot data för gemenskapen som helhet och fann för perioden 19701998 att en ökning på 10 procentenheter av den offentliga skulden som andel av bruttonationalprodukten (BNP) leder till att den reala räntan ökar med 0,6 procentenheter. Att skulden påverkar räntan på gemenskapsnivå tyder på att förändringar i skulden i regionen som helhet är av större betydelse för räntan än förändringar i skulden i enskilda länder. När de undersöker data för den kortare perioden 19801998 finner de dock att denna effekt är mycket mindre, endast 0,1 procentenheter.

Simuleringar med kommissionens ekonomiska modell, enligt vilken Ricardiansk ekvivalens inte antas råda på lång sikt, tyder på att en permanent ökning på 10 procentenheter av skulden som andel av BNP kan på lång sikt leda till att den reala räntan stiger med mellan 0,2 och 0,3 procentenheter.

(1) V. Tanzi och Chalk, En stor offentlig skulds effekt på tillväxten: en diskussion om möjliga kanaler, EE R&S nr 2, 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0012/01

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(17 januari 2001)

Ämne: Beslut om statsstöd i Spanien

Kommissionen har vid flera tillfällen förklarat att det inte finns några juridiska hinder för vice ordförande de Palacios ingripanden i ärendet gällande de statsstöd som ges till spanska elbolag för att de skall kunna klara kostnaderna för konkurrensutsättningen.

Nyligen har den spanska pressen rapporterat om de Palacios oförvägna försök att ta kontroll över ärendet, för att förhindra alltför kraftiga angrepp mot den spanska regeringen samma regering som hon själv tidigare tillhörde. Den spanska pressen har även påtalat att den vice ordförandens strategi varit framgångsrik, eftersom man skjutit upp förfarandena mot Spanien, ett ärende som egentligen skulle ha behandlats på kommissionens sammanträde den 21 december 2000.

Anser kommissionen fortfarande att vice ordförande de Palacio inte försöker försvara den spanska regeringens intressen i detta ärende om statsstöden till de spanska elbolagen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(1 mars 2001)

Normalt kommenterar kommissionen inte tidningsartiklar, eftersom de åsikter som framförs i dessa är författarnas egna. Dessutom finns det flera olika tolkningar i den spanska pressen av detta ärende.

Kommissionens vice ordförande har, i sin dubbla egenskap av ledamot av kollegiet och ledamot med ansvar bland annat för energi, bidragit till undersökningen av ärendet om kostnader för övergång till konkurrens inom elsektorn i Spanien, och även vad gäller andra länder, även om ärendet handläggs av generaldirektoratet för konkurrens och därför i sinom tid kommer att bli föremål för ett förslag från ledamoten med ansvar för konkurrens till kollegiet. Det är på detta sätt som vice ordföranden har varit inblandad i ärendet hittills.

Slutligen hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till svaren på hans tidigare skriftliga frågor E-1761/99(1) och E-3178/00(2) som behandlar samma ärende.

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000.

(2) Ännu inte offentliggjord.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0372/01

från Reinhold Messner (Verts/ALE) till kommissionen

(15 februari 2001)

Ämne: Förlängning av koncessionen till företaget Autostrade

Med hänvisning till föregående frågor E-2293/99(1) och E-1457/00(2) vill frågeställaren veta följande:

- Har det verkligen inrättats en oberoende kommitté som har i uppdrag att leda de offentliga anbudsförfarandena, vilket uttryckligen fastställs i själva koncessionen till Autostrade SpA?

- Är denna kommitté verkligen oberoende och opartisk, som kommissionen krävt, med tanke på att det verkar som om två företrädare utsetts av ANAS och en av Autostrade SpA?

- Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att de villkor som ställdes till den italienska regeringen i brevet av den 30 juli 1998 skall vara uppfyllda, om det visar sig att den ovannämnda sammansättningen av den oberoende kommittén är riktig?

- Anser inte kommissionen att förlängningen av koncessionen, som motiverats av nödvändigheten att täcka kostnaderna för obetalade arbeten och andra tvister, egentligen inte är en administrativ handling som medgivits i utbyte mot investeringar i ny infrastruktur?

I detta sammanhang bör man betona att det i koncessionen fastställs nya investeringar till ett värde av ungefär 8 400 miljarder ITL. Härav skall 5 600 ITL avsättas till förstärkning av vägsträckan Florens-Bologna (34 km) fastän regeringens avtal i juli 1996 enbart godkände sträckan i bergsområdet mellan Aglio-Canova och en förstärkning av sträckan Florens Nord-Florens Syd.

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000, s. 89.

(2) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 144.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 april 2001)

Kommissionen bad i ett brev av den 25 maj 2000 de italienska myndigheterna om information om sammansättningen av den oberoende kommitté som frågeställaren avser. Kommissionen ville kontrollera om åtagandena om kommitténs opartiskhet och oberoende efterlevdes i praktiken. Myndigheterna svarade inte på brevet förrän den 18 december 2000.

De italienska myndigheterna meddelade att de planerar att inrätta tre oberoende kommittéer som skall ha ansvaret för upphandlingar av anläggningsarbeten för Autostrade S.p.A, med geografisk uppdelning av ansvaret. Dessa kommittéer har ännu inte inrättats. De italienska myndigheterna sade dock att ett utkast till beslut om ledamöter i kommittéerna redan utarbetats, och försäkrade att ledamöterna kommer att väljas bland kompetenta och oberoende personer från både den koncessionsgivande enheten och koncessionshavaren, så att upphandlingarna blir så opartiska som möjligt.

Kommissionen förbehåller sig emellertid rätten att inleda ett fördragsbrottsförfarande i enlighet med artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget, om de åtaganden de italienska myndigheterna gjort och som frågeställaren syftar på inte efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0443/01

från Georges Berthu (NI) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Racines verksamhet

Den franska civilrättsorganisationen Racine (en förkortning för Nätverket för stöd till och förverkligande av europeiska uppfinningar) som verkar inom arbetsmarknad och utbildning har som mål att, med deras egna ord, bidra till att på ett konkret sätt förverkliga EU-tanken i Frankrike genom att bidra med teknisk hjälp till eldsjälar som startar olika projekt. Racine får starkt stöd från Europeiska socialfonden som lär bidra med mer än 90 procent av organisationens verksamhetsbudget.

Jag undrar om kommissionen kan bedöma Racines konkreta insatser vilka framstår som mycket underskattade av samhället? Jag skulle också vilja veta om användningen av organisationens medel liksom dess räkenskaper är offentliga?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 mars 2001)

Racine (förening enligt 1901 års lag om ideella föreningar) bidrar aktivt till genomförandet av olika program inom sysselsättning och socialpolitik.

Följande uppdrag kan nämnas:

- Komplettering av EU-initiativen Adapt och Sysselsättning.

- Intervention inom ramen för mål 3 och 4 i strukturfonderna.

- Området undersökning och analys i första etappen av programmet Leonardo da Vinci (1995 1999).

- För franska statens räkning: organisatione av studiebesök inom programmet Leonardo da Vinci som administreras av Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop).

- Strategisk övervakning av nya bestämmelser.

- För Délégation interministérielle de la ville: särskilda arbeten inom stadsdelsförvaltning.

- Racine är aktivt även inom Phare.

Eftersom Racine har till uppgift att övervaka projekten är organisationen i ständig kontakt med samhällsoperatörer. Dessa företräds inom ett av de tre kollegier som ingår i styrelsen (offentliga institutioner, arbetsmarknadens parter och personligheter med meriter) i Racine.

Eftersom Racine är en förening enligt lagen från 1901, omfattas organisationen av kontroll av en revisor som ska godkänna bokföringen.

Dessutom säkerställs den offentliga kontrollen av föreningen genom att en styrekonom, utsedd av franska budgetministeriet, kontrollerar finanserna och deltar i styrelsens möten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0093/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(29 januari 2001)

Ämne: Avstjälpningsplats för kokadaver i Mesía (Galicien, Spanien)

I Galicien upptäckte man under årets första dagar i det fria i en f.d. kvartsgruva över 300 nötkreatur som förts dit i hemlighet. De ansvariga för denna avstjälpning var de anställda vid det företag som av den regionala regeringen fått i uppdrag att bränna dessa kadaver som inte var tjänliga som livsmedel.

Kan kommissionen mot bakgrund av de skäl som anförts av de spanska och galiciska myndigheterna för att rättfärdiga detta agerande besvara följande frågor:

Kontrollerar kommissionen att medlemsstaterna tillämpar de åtgärder som godkänts av rådet för att utrota BSE och skydda de europeiska konsumenternas hälsa? Vilka mekanismer använder den i så fall?

Hur avser kommissionen att straffa de ansvariga för händelser av detta slag?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta i det konkreta fallet med avstjälpningsplatsen för kadaver i Galicien?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 mars 2001)

Vad gäller djur- och folkhälsa upprätthåller kommissionen stor vaksamhet för att kunna säkerställa att medlemsstaterna till fullo uppfyller sina skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen.

Kommissionens experter utför regelbundna kontroller på plats i alla medlemsstater för att bekräfta att gemenskapslagstiftningen gällande BSE (bovin spongiform encefalopati) och liknande ärenden tillämpas på rätt sätt.

Det ärende som parlamentsledamoten hänvisar till undersöks för närvarande av kommissionen.

I de fall där kommissionen misstänker att Spanien inte uppfyller sina skyldigheter, är kommissionen beredd att vidta alla nödvändiga åtgärder som står i dess makt för att garantera respekten för gemenskapslagstiftningen. När så är lämpligt skulle detta kunna innebära underlåtenhetsförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0522/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Sänkta arbetsgivaravgifter

Ett politiskt parti har i Sverige föreslagit att sänkta arbetsgivaravgifter skulle kunna införas för alla över 57 år i Sverige. Arbetsgivaravgifterna för personer över 57 år skulle kunna sänkas med 10 procentenheter för att uppmuntra arbetsgivarna att anställa äldre arbetskraft.

Med tanke på tidigare debatt i Sverige då arbetsgivarna i norra Sverige fick sin rabatt på arbetsgivaravgiften indragen då det ansågs missgynna konkurrensen på den inre marknaden så önskar jag fråga kommissionen; är det möjligt för ett medlemsland att ensidigt sänka arbetsgivaravgiften för en viss åldersgrupp på sin nationella arbetsmarknad?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 april 2001)

Kommissionen ställer sig positiv till målet att öka deltagandet på arbetsmarknaden för så kallade äldre arbetstagare och till främjandet av aktivt åldrande. Detta mål har också befästs i rådets beslut 2001/63/EG av den 19 januari 2001 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 2001(1), där det i riktlinje 3 föreskrivs att medlemsstaterna skall utveckla politiska riktlinjer för aktivt åldrande, med målet att förbättra möjligheterna och incitamenten för äldre arbetstagare att stanna kvar i arbetskraften så länge som möjligt, särskilt genom att se över skatte- och bidragssystemen för att minska negativa incitament och göra det mer tilltalande för äldre arbetstagare att fortsätta att delta på arbetsmarknaden. Vidare anges det i riktlinje 12 att medlemsstaterna skall minska lönebikostnaderna för vissa målgrupper. Den åtgärd som parlamentsledamoten beskriver verkar överensstämma med dessa mål om den genomförs i alla sektorer av näringslivet och inte gynnar vissa sektorer eller företag.

I sitt tillkännagivande om kontroll av statligt stöd och sänkning av arbetskraftskostnaderna(2), klargör kommissionen att åtgärder till förmån för vissa kategorier av arbetstagare inte utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 (tidigare artikel 92) i EG-fördraget, under förutsättning att stödet tillämpas automatiskt i hela medlemsstaten utan åtskillnad mellan företag. Enligt de sistnämnda villkoren skulle minskningen av arbetsgivaravgiften för äldre arbetstagare inte omfattas av bestämmelserna om statligt stöd.

Till slut vill kommissionen påminna om att ansvaret för utformning och finansiering av systemen för social trygghet ligger inom medlemsstaternas behörighet (rådets rekommendation 92/442/EEG av den 27 juli 1992 om överensstämmelser mellan mål och åtgärder inom de sociala trygghetssystemen)(3).

(1) EGT L 22, 24.1.2001.

(2) EGT C 1, 3.1.1997.

(3) EGT L 245, 26.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0171/01

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(1 februari 2001)

Ämne: Samråd och översyn av den gemensamma fiskeripolitiken

Vad har kommissionen för planer på att i så stor utsträckning som möjligt höra berörda parter efter offentliggörandet av grönboken om översynen av den gemensamma fiskeripolitiken?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0171/01 och E-0211/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(9 mars 2001)

Kommissionens avsikt är att få igång en bred debatt om den framtida gemensamma fiskeripolitiken. Grönboken kommer att distribueras till alla berörda och intresserade parter. Syftet är att få så många som möjligt involverade i den här debatten och att uppmana dem att skicka in sina förslag och synpunkter till kommissionen.

Kommissionen kommer dessutom att arrangera en offentlig hearing i början på juni, och då får alla parter tillfälle att framföra sina synpunkter, idéer och kommentarer i fråga om hur den gemensamma fiskeripolitiken skall utformas i framtiden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0612/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Europeiska politiska partier

Hur planerar man att förhindra att medel som ges till europeiska politiska partier enligt de befintliga förslagen används till nationella politiska kampanjer och val?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(22 mars 2001)

I artikel 4 i förslaget till förordning(1) anges vad finansieringen enligt förordningen får användas till. Där ingår inte finansiering av inhemska kampanjer och verksamhet.

Stödberättigade partier skall offentliggöra sin budget och sina räkenskaper, och partierna kommer att kontrolleras på samma sätt som alla andra mottagare av stöd från gemenskapens budget. Enligt artikel 5 skall räkenskaperna årligen godkännas av en extern och oberoende revisionsinstans.

Brott mot dessa bestämmelser i förordningen kan leda till återkrav och avstängning från ytterligare stöd.

(1) KOM(2000) 898 slutlig.