ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3300/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Visumtvång för slovakiska turister

Vad anser kommissionen om att Förenade kungariket denna månad införde visumtvång för turister från Slovakien? Har någon annan medlemsstat vidtagit liknande åtgärder? Är inte en sådan åtgärd särskilt ovälkommen med hänsyn till regeringsskiftet som nyligen ägde rum i Slovakien?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Rådets förordning (EG) 2317/95 av den 25 september 1995(1) om fastställande av de tredje länder, vars medborgare måste ha visering, när de passerar medlemsstaternas yttre gränser(2), innehåller i bilagan en förteckning över de stater, vars medborgare är ålagda visumtvång i alla medlemsstater.

I förordningen medges medlemsstaterna möjlighet att ålägga medborgare från de länder utanför gemenskapen, som ej är upptagna i förteckningen, visumtvång. Förenade kungariket har gjort bruk av denna möjlighet, och kommissionen avser ej att kommentera Förenade kungarikets initiativ, som faller under dess egen behörighet.

Såvitt kommissionen har sig bekant, har Irland likaledes beslutat införa visumtvång för slovakiska medborgare.

(1) Genom dom av den 10 juni 1997 (mål C-392/95) tillmötesgick domstolen den talan, som väckts av parlamentet, och upphävde förordning (EG) 2317/95. Domstolen har emellertid vidmakthållit förordningens rättsverkan till dess att en ny antagits av rådet.

(2) EGT L 234, 3.10.1995.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/237

(2004/C 88 E/0239)

SKRIFTLIG FRÅGA P-0850/04

från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) till kommissionen

(11 mars 2004)

Ämne: Korrigering till följd av otillbörligt beviljande av tilläggskvoter för bearbetade tomater

I kommissionens beslut av den 4 februari 2004 (2004/136/EG (1)) fastställs en finansiell korrigering på 8,7 miljoner euro för Spanien på grund av otillbörligt beviljande av tilläggskvoter för bearbetade tomater och på grund av brister i kvalitetskontrollen av slutprodukterna.

Vad har bristerna i kvalitetskontrollen av slutprodukterna bestått i? Under vilka regleringsår inträffade dessa brister?

När det gäller det otillbörliga beviljandet av tilläggskvoter för bearbetade tomater, vilka oegentligheter ligger till grund för korrigeringen? Under vilka regleringsår skedde dessa oegentligheter? Hur stora är de tilläggskvoter som otillbörligen beviljats under varje regleringsår? Hur många företag har otillbörligen beviljats tilläggskvoter under varje regleringsår som är föremål för korrigeringen? Hur många företag hade rätt till tilläggskvoterna under varje regleringsår som är föremål för korrigeringen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 april 2004)

Som ett svar på dessa frågor har ett utdrag ur den sammanfattande rapporten sänts direkt till parlamentsledamoten samt till parlamentets generalsekretariat. Denna rapport innehåller en redogörelse för samtliga orsaker till den finansiella korrigeringen, som fastställs i beslut 2004/13 6/EG (2), i fråga om sektorn för bearbetade tomater i Spanien.

Detta kan kompletteras med följande information:

— Följande regleringsår berörs av korrigeringen: 1997/1998 (ett mycket litet belopp som endast motsvarar korrigeringen gällande kvalitetskontrollen av bearbetade produkter), 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001.

— De beviljade tilläggskvoterna omfattar följande volymer: 35 027 ton (1998/1999), 14 341 ton (1999/2000), 21 224 ton (2000/2001).

I princip har tilläggskvoter kunnat utnyttjas av samtliga företag som hade köpt en råvarukvantitet som översteg den kvot som tilldelades i början av regleringsåret till lägsta möjliga pris.

Tilläggskvoter har i allmänhet kunnat utnyttjas av samtliga företag som har förklarat sig beredda att ingå avtal om tilläggskvantiteter.

(1) EUT L 40, 12.2.2004, s. 31.

(2) Beslut 2004/136/EG: kommissionens beslut av den 4 februari 2004 om undantagande från gemenskapsfinansiering av vissa utgifter som verkställts av medlemsstaterna inom ramen för garantisektionen vid Europeiska utvecklings-och garantifonden för jordbruket.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/263

(2004/C 88 E/0268)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0984/04

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(30 mars 2004)

Ämne: Trötthetens betydelse i samband med trafikolyckor

Enligt det finska trafikskyddet visar statistik från utredningskommittéer för dödsolyckor på landsvägar att 12 procent av frontalkrockarna med dödlig utgång beror på att föraren somnat vid ratten. Denna statistik berättar knappast hela sanningen, eftersom olyckor som de facto beror på trötthet ofta tolkas som hanteringsfel av fordonet. I Norge har man genomfört en undersökning som visar att upp till en tredjedel av de olyckor där två bilar mötts eller där bilen fått sladd på ett eller annat sätt berott på trötthet. Alkohol och droger var inblandade i endast 11 procent av olyckorna.

Ett av kommissionens prioriteringsområden inom trafikpolitiken är främjandet av trafiksäkerheten. På vilket sätt har kommissionen för avsikt att beakta det stora antalet olyckor som beror på trötthet, när konkreta åtgärder för att förbättra trafiksäkerheten diskuteras? Har kommissionen redan utrett eller, om så inte är fallet, är kommissionen villig att utreda trötthetens betydelse i samband med olyckor inom hela EU?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(30 april 2004)

Kommissionen känner till de siffror som parlamentsledamoten uppger och som visar trötthetens stora betydelse i samband med trafikolyckor.

Tröttheten är en viktig faktor som beaktas i lagstiftningen om arbetstid, körtid och vilotid för yrkesförare (1). Kommissionen har nyligen lagt fram flera förslag på detta område, bland annat ett förslag om vägkontroller som för närvarande behandlas av parlamentet och rådet (2).

Kommissionen stöder flera forskningsprojekt, till exempel AWAKE-projektet (3) inom ramen för det femte ramprogrammet för forskning. Projektens syfte är att öka kunskaperna om följden av olika trötthetsmekanismer i samband med trafikolyckor som inte bara handlar om sömnbrist hos förare. Ett annat syfte är att validera teknisk utrustning som känner av sänkt vaksamhet och varnar föraren.

Kommissionen kommer att fortsätta att stödja undersökningar på området.

(1) Bland annat förordningarna (EEG) nr 3820/85 och 3821/85, EGT L 370, 31.12.1985 - samt direktiv 2002/15/EG, EGT L 80, 23.3.2002.

(2) KOM(2003) 628 slutlig.

(3) Assessment of driver vigilance and Warning According to traffic risK Estimation.
1.

Kommissionen håller för närvarande på att kontrollera uppgifterna i den rapport som parlamentsledamoten nämner. Kommissionen har dock ännu inte mottagit några officiella uppgifter från Portugal om återvinning av förpackningar för år 2002. I enlighet med kommissionens beslut 97/138/EG (1) skall dessa uppgifter lämnas in senast den 30 juni 2004. De uppgifter om återvinning av förpackningsavfall som Quercus har lämnat in för 2002 skiljer sig markant från de officiella siffrorna för åren 1998 till 2001. Enligt de officiella uppgifterna för 2001 som Portugal har lämnat in återvanns totalt 484 225 ton förpackningsavfall medan det av Quercus uppgifter framgår att endast totalt 193 502 ton förpackningsavfall återvanns 2002. Den officiella återvinningsgraden för 2001 är därmed 38 % medan den återvinningsgrad som Quercus rapporterat för 2002 är 15 %. I Quercus rapport lämnas ingen förklaring på denna skillnad som emellertid knappast enbart kan bero på olika referensår. Uppgifterna som lämnas ovan avser återvinning, men enligt direktiv 94/62/EG (2) (ändrat genom direktiv 2004/12/EG (3)) var det enda mål som Portugal skulle ha uppnått senast 2001 minst 25 % återvinning eller förbränning i avfallsförbränningsanläggningar med energiåtervinning. Av de uppgifter som Portugal har lämnat in för 2001 framgår att totalt 667 916 ton förpackningsavfall skulle kunna omfattas av denna kategori. Andelen återvinning eller förbränning i en avfallsförbränningsanläggning med energiåtervinning skulle därmed bli 52 %. Av denna anledning har kommissionen för närvarande inte tillräckligt starka skäl att tro att Portugal har misslyckats att uppnå sitt mål för 2001. Kommissionen kommer dock att kontrollera de officiella siffrorna för 2002 och eventuella andra relevanta uppgifter som kan komma att lämnas in. I Quercus-rapporten hänvisas också till andra frågor (öppenhet, avgifter till återvinningssystemet ”gröna punkten”, stormarknader, återanvändning, industriella förpackningar, läkemedelsförpackningar, mer gynnsam behandling av vissa företag och förpackningstyper och situationen i Azorerna). Det är emellertid de nationella myndigheterna som har ansvaret i dessa frågor och kommissionen kan för närvarande inte identifiera några faktorer som skulle innebära överträdelser av direktivet om förpackningar och förpackningsavfall eller av andra gemenskapsbestämmelser.
1.

Den allmänna förekomsten av Parkinsons sjukdom ökar från 0,6 fall per 100 personer vid 65 år till 3,5 fall per 100 personer i åldern 85 år och uppåt, och situationen är ungefär densamma för män och kvinnor. Parkinson är en av de vanligaste neurodegenerativa sjukdomarna bland äldre. Det verkar inte finnas några större skillnader mellan olika länder (enligt tillgängliga uppgifter för Spanien, Frankrike, Italien och Nederländerna från 1997). (Källa: Hälsosituationen i Europeiska unionen, Sanco C, 2003.) Det finns inga klara belägg för skillnader mellan EU-länderna när gäller förekomsten av sjukdomen. Uppskattningar visar att ungefär 400 000 män och 540 000 kvinnor i åldern 65 år och uppåt lider av Parkinson i EU. Ändå finns det många oupptäckta fall av sjukdomen bland befolkningen. Kommissionen finansierade en undersökning 1998 som grundade sig på uppgifter från ett antal EU-länder (som dock avser olika perioder) om sjukhusvård för alzheimer och andra neurodegenerativa sjukdomar (t.ex. parkinson). Resultaten visar att det är väldigt få parkinsonpatienter som läggs in på sjukhus. Parkinsons sjukdom innebär precis som alla andra åldersrelaterade invalidiserande sjukdomar ett allvarligt problem för hälso- och sjukvården. ”Åldrande och hälsa” är därför en av de frågor som prioriteras i arbetsplanen för 2004 för genomförandet av gemenskapens program på folkhälsoområdet, inom ramen för område 1 — Information om hälsa.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/640

(2004/C 84 E/0721)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0627/04

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(3 mars 2004)

Ämne: Spanien följer inte gemenskapslagstiftningen avseende gränsöverskridande veterinär kontroll.

Genom ett instruktionsförfarande (1) ålägger statssekreterarämbetet för extern hälsovård och veterinärmedicin (Subdirección General de Sanidad Exterior y Veterinaria — SGSEV), under det spanska hälsovårds- och konsumentministeriet, de statliga veterinärerna vid gränskontrollstationerna att tillåta direkt landning av partier med fiskprodukter som inte uppfyller kraven för direkt landning enligt gällande gemenskapsbestämmelser, och till och med göra undantag från de obligatoriska veterinärkontrollerna (och alltså från skyldigheten att betala vederbörliga avgifter) för vissa produkter som inte normalt är undantagna från dessa bestämmelser. Denna myndighet tillåter också att kaptenen på ett fiskefartyg — en av de parter som har intressen i handelsoperationen — kan gå längre än att skriva under en enkel deklaration, och utan att ha teknisk behörighet för detta skriva under hälsovårdsintyg avseende ursprung, som företrädare för behörig myndighet i ursprungslandet.

Med hänsyn till bestämmelserna i direktiv 97/78/EG (2) om veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen, i direktiv 91/493/EEG (3) om fastställande av hygienkrav för produktion och utsläppande på marknaden av fiskprodukter, beslut 93/13/EEG (4) (ändrat och utökat genom förordning (EG) nr 136/2004 (5)) beträffande intyg på veterinärkontroller av produkter från tredje länder, och i förordning (EG) nr 1093/94 (6) om fastställande av på vilka villkor fiskefartyg från tredje land får direktlanda och avsätta sina fångster i gemenskapens hamnar,

kan kommissionen lämna garantier för att detta agerande som nu praktiseras av SGSEV sker i enlighet med gemenskapslagstiftningen för skydd av folkhälsan, djurhälsan och konsumenternas och medborgarnas rättigheter i allmänhet?

Anser inte kommissionen att de spanska myndigheterna dessutom gynnar vissa importföretags verksamhet, eftersom dessa slipper undan flera hälsokrav och ekonomiska villkor för att avsätta sina produkter från tredje land, framför producenter från gemenskapsländer?

(1) Utredning från Subdirección General de Sanidad Exterior y Veterinaria av den 1 oktober 2003 om dokumentkontroll av direktlandade fiskprodukter.

(2) EGT L 24, 30.1.1998, s. 9.

(3) EGT L 298, 24.9.1991, s. 15.

(4) EGT L 9, 15.1.1993, s. 33.

(5) EUT L 21, 28.1.2004, s. 11.

(6) EGT L 121, 12.5.1994, s. 3.
1.

Det är inte möjligt att fördela det aktuella utgiftstaket under budgetpost 1A per medlemsstat. Det är först i ett senare skede som omfattningen av de enskilda programmen enligt budgetpost 1A fastställs. För varje program fastställs i vilket fall som helst snarare övergripande ramanslag än nationella anslag. När det gäller solidaritetsfonden är det fråga om en miljard euro per år i löpande priser. I tabellen i kommissionens meddelande uttrycks beloppen i fasta priser (2004), vilket ger följande belopp: (i miljoner euro) År Belopp 2007 942 2008 924 2009 906 2010 888 2011 871 2012 853 2013 837 När det gäller Europeiska utvecklingsfonden kommer beloppen att diskuteras och fastställas i ett senare skede.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/867

(2004/C 84 E/0959)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0750/04

från José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) till kommissionen

(11 mars 2004)

Ämne: Möjligheten att registrera kreditvärderingsinstitut som verkar i Europa

Vilken eller vilka typer av registrering kommer kommissionen att studera mot bakgrund av Europaparlamentets antagande av Katiforis betänkande om kreditvärderingsinstitutens roll och metoder (A5-0040/2004 - P5_TA-PROV(2004)0080)?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 april 2004)

Med anledning av Europaparlamentets antagande av Giorgos Katiforis betänkande om kreditvärderingsinstituten önskar José García-Margallo y Marfil få reda på vilken eller vilka typer av registrering som kommissionen kommer att studera.

Kommissionen vill först påminna om att den redan vid ekonomi- och finansministrarnas informella sammanträde i Oviedo i april 2002 åtog sig att undersöka kreditvärderingsinstitutens uppgifter och metoder. Åtagandet ingick då i ett handlingsprogram som skulle genomföras efter Enronskandalen.

Samtidigt har därefter flera initiativ i samma fråga tagits på internationell nivå. Det gäller bl.a. det arbete som gjorts av FSF (forum för finansiell stabilitet), OICV (den internationella organisationen för värdepapperskommissioner) och av nationella tillsynsmyndigheter som t.ex. den amerikanska Securities and Exchange Commission, SEC.

Den rapport som lagts fram av Giorgos Katiforis är ett viktigt bidrag på området. Det kan också påpekas att kommissionens generaldirektorat för den inre marknaden i oktober 2003 inrättade fyra expertgrupper som skulle granska bl.a. de strategiska prioriteringarna för kommissionens åtgärder under de kommande åren. En av grupperna är särskilt ansvarig för värdepapperssektorn. Kommissionen kommer självfallet att beakta dessa expertgruppers slutsatser, och de kommer att offentliggöras före utgången av april 2004. Slutsatserna blir föremål för offentligt samråd under tiden maj-juni 2004. Under denna tid kommer en konferens på hög nivå att hållas (den 22 och 23 juni 2004). Först efter att resultaten av det offentliga samrådet och slutsatserna från högnivåkonferensen analyserats kommer kommissionen att ta ställning officiellt till frågan om kreditvärderingsinstituten i allmänhet och om deras registrering inom EU i synnerhet.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 65/142

(2004/C 65 E/156)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2397/03

från Joan Vallvé (ELDR) till kommissionen

(21 juli 2003)

Ämne: Lagstiftning om fermenterad mjölk

I svaret P-0027/03 (1) från kommissionsledamot Fischler på skriftlig fråga E-0873/03 (2) från undertecknad ledamot om ”namnbeteckningen jogurt” säger kommissionen att den har mottagit flera klagomål riktade mot den spanska lagstiftningen grundade i första hand på Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG (3) av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel och att den för närvarande går igenom dessa klagomål och den rättsliga situationen i medlemsstaterna när det gäller beteckningen jogurt.

Codex Alimentarus (inrättat 1963 av FAO och WHO), ett internationellt referensorgan som lyder under FN och Världshälsoorganisationen (WHO), antog vid sitt möte i Rom i slutet av juni i år en förordning om fermenterad mjölk som förbjuder att pastöriserade efterrätter efter fermenteringen ges beteckningen jogurt, åtminstone i de länder som inte har någon lagstiftning på detta område.

Mot bakgrund av dessa uppgifter och i syfte att undvika all ytterligare förvirring, anser inte kommissionen att det vore en bra idé att fastställa en gemensam lagstiftning för fermenterad mjölk och reglera beteckningen jogurt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 september 2003)

Kommissionen har uppmärksammat att Codex Alimentarius-kommissionen antagit en standard för fermenterad mjölk. Vissa aspekter måste emellertid tas upp mer ingående än vad som görs i Codexen, till exempel när det gäller karakteristiska bakterier, tillåtna råvaror, hänvisning till värmebehandling, innehåll av andra ingredienser än mejeriingredienser samt märkning. Kommissionen undersöker därför om det behövs särskilda bestämmelser för yoghurt och kan komma att lämna ett förslag till rådet.

(1) EGT C 192 E, 14.8.2003, s. 147.

(2) EGT C 242 E, 9.10.2003, s. 209.

(3) EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 33/226

(2004/C 33 E/231)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2148/03

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(27 juni 2003)

Ämne: Ideella föreningar

Ideella föreningar, framför allt de som består av ungdomar och som är verksamma på det kulturella området, utgör en omistlig tillgång för det europeiska samhället och är en grundläggande drivkraft när det gäller att främja och integrera kulturella och sociala värden.

Deras tillgång till program som medfinansieras av EU har emellertid försvårats av procedurkrångel och framför allt av kravet att i förväg betala kostnaderna för att utarbeta projekten, och detta trots att man anser det vara viktigt att just föreningar som inte drivs i vinstsyfte skall föreslå och driva europeiska projekt.

Kan kommissionen mot den bakgrunden upplysa om huruvida den har för avsikt att föreslå ett system för förskottsbetalning av medel, under förutsättning att den berörda föreningen lämnar in en kvalitativ och kvantitativ beskrivning av sin förening och respektive stadga?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(1 september 2003)

Kommissionen håller med parlamentsledamoten om att de föreningar som är verksamma inom ungdomsfrågor på europeisk nivå är betydande för det europeiska samhällets sociokulturella utveckling och anser därför att ungdomar ska uppmuntras att delta i det civila samhället. På det hela taget kan sägas att det genom kommissionens administrativa och finansiella förfaranden i enlighet med budgetförordningen och den relevanta rättsliga grunden är möjligt att ge stöd till ungdomsföreningar genom särskilda bidragsordningar och betalningsmekanismer (t.ex. förenklade ansökningsblanketter, förskottsbetalning av upp till 80 % samt tillämpning av schablonbelopp).

Ansökningar till programmet Ungdom kan lämnas in vid fem olika tillfällen per år, så att bistånden ska kunna betalas ut innan projekten i fråga påbörjas.

När det gäller biståndet till driftskostnader för föreningar som är verksamma inom ungdomsfrågor på europeisk nivå görs regelbundna förskottsbetalningar. Kommissionen gör sitt yttersta för att se till att bistånd till organisationer betalas ut så snart som möjligt under det år då utgifterna kommer att uppstå. Under 2003 hade all förskottsbetalning till ideella ungdomsföreningar gjorts före april månad.
—

Zimbabwe: Kommissionen instämmer i FAO/WFP:s bedömningsrapport om livsmedelsbehov och skörd från 2003. Kommissionen har under 2003 i huvudsak agerat på följande sätt vid livsmedels-kriser: 32 miljoner euro som motsvarar ca 86 000 ton majs har tilldelats WFP, och 8 miljoner euro har tilldelats ett konsortium av icke-statliga organisationer (Euronaid) för distribution av livsmedel och andra artiklar. Ett ytterligare stöd på 20 miljoner genom WFP förbereds just nu, vilket gör att kommissionens totala stöd kommer att uppgå till 60 miljoner euro. Dessutom har ECHO ställt 25 miljoner euro till förfogande för humanitär hjälp, vilket gör att kommissionens totala bidrag för humanitär hjälp uppgår till 85 miljoner euro. Eftersom situationen är fortsatt kritisk kommer ytterligare hjälpinsatser att krävas under 2004 i samverkan med andra bidragsgivare. Kommissionen samverkar aktivt med andra bidragsgivare och stöder det arbete som samordnaren för humanitära frågor utför för att garantera full öppenhet i humanitär hjälpverksamhet.
—

Den 10 oktober 2003 publicerades en artikeli brittiska dagstidningen The Guardian med titeln ”We have faith in condoms” enligt vilken ledarna för katolska kyrkan, även kallad Heliga stolen eller Vatikanstaten, avråder från användning av kondomer som skyddsmetod mot aids med motiveringen att det skulle finnas små hål i det finmaskiga gumminätet i kondomerna genom vilka hiv-viruset kan passera vilket skulle betyda att de inte duger som skydd.
b)

Av OECD:s (Organisation for Economic Co-operation and Development) databas framgår att det under år 1999 exporterades till Vatikanstaten — 724 300 kg från Italien och 263 400 kg från Tyskland.
b)

Av OECD:s (Organisation for Economic Co-operation and Development) databas framgår att det under år 1999 exporterades till Vatikanstaten — 12 200 kg från Irland, 472 800 kg från Italien och 363 000 kg från Nederländerna.