SKRIFTLIG FRÅGA E-3573/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Politiska fångar i Uzbekistan

I slutet av november gjorde en europeisk delegation under ledning av generaldirektoratet för yttre förbindelser och av chefen för enheten för länderna i Kaukasus och Centralasien, Cornelius Wittebrood, ett besök i Uzbekistan. Delegationen dryftade de ekonomiska men också sociala och politiska relationerna mellan unionen och Uzbekistan. Därvid överenskoms det att relationerna på alla dessa plan skulle förbättras.

Den 28 november i år greps Uzbekistans demokratiska oppositionsledare Muhammed Salih (ERK) på Prags flygplats. Detta skedde med stöd av en internationell häktningsorder från Uzbekistans myndigheter. Salih, som i Norge erkänts som politisk flykting, var några dagar tidigare min gäst vid Europaparlamentet. Från uzbekistansk sida anklagas Salih för att vara ansvarig för bombattentat mot Uzbekistans myndigheter. Några bevis för att han varit inblandad har än så länge inte framlagts. Salih kom åt att fly, men enligt Amnesty International och Human Rights Watch finns det fortfarande mellan 7 000 och 8 000 politiska fångar i landet. Detta påtalas av både Amnesty International och Human Rights Watch. I och med att Tasjkent betraktas som en allierad i kampen mot terrorn har regimen i Uzbekistan fria händer.

1. Är kommissionen medveten om att det finns tusentals politiska fångar i Uzbekistan? Kom den europeiska delegationen att föra denna problematik på tal vid sitt besök i landet? Om så var fallet: hur reagerade då Uzbekistans myndigheter? Om så inte var fallet: varför gjorde delegationen det i så fall inte?

2. Har kommissionen hittills fått några upplysningar från kandidatmedlemsstaten Tjeckien om under vilka omständigheter Muhammed Salih gripits? Om inte: tänker kommissionen begära upplysningar i saken?

3. Har kommissionen kontaktat Uzbekistans myndigheter i samband med att Uzbekistans demokratiska oppositionsledare Salih arresterats? Om så varit fallet: hur reagerade då Tasjkent? Om så inte varit fallet: ämnar kommissionen fortfarande göra det?

4. Ämnar kommissionen fortsätta stöda och främja handelsförbindelserna mellan Uzbekistan och unionen, ifall Uzbekistan inte ändrar sin inställning till den demokratiska politiska oppositionen?

5. Ämnar kommissionen upplysa potentiella investerare om situationen för de mänskliga rättigheterna i Uzbekistan? Om inte: varför inte?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(18 februari 2002)

Kommissionen har uppmärksamt följt den senaste tidens händelser beträffande Mohammed Salih under dennes vistelse i Tjeckien. Kommissionens delegation i Prag informerades genast om gripandet av Salih och människorättsorganisationernas ståndpunkt. Kommissionen tog upp frågan vid ett möte med Europeiska unionens ambassadörer på plats. Den tog även kontakt med Norges ambassadör i Prag, som bekräftade att den norska regeringen stöder Salih och sade att han varit i kontakt med de tjeckiska myndigheterna i denna fråga. Delegationen informerades även om den personliga uppmärksamhet som president Vacláv Havel ägnar detta fall. I samförstånd med Europeiska unionens ordförandeskap har kommissionen beslutat att endast ingripa mot de tjeckiska myndigheterna om pågående initiativ inte skulle leda någon vart. Kommissionen har med glädje kunnat konstatera att problemet är löst.

Kommissionen är mycket väl medveten om situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i Uzbekistan. Denna fråga togs upp vid samarbetskommitténs senaste möte i Tasjkent den 23 november 2001. I linje med kommissionens åtagande tas detta ämne upp i alla kommissionens kontakter med de uzbekistanska myndigheterna. Vid den uzbekistanska trojkans besök i Bryssel i november 2001 under ledning av Uzbekistans utrikesminister Abdulaziz Kamilov, som även träffade parlamentets utskott för utrikesfrågor, tog kommissionen återigen upp frågan om de mänskliga rättigheterna och demokratiseringsprocessen i Uzbekistan. Ända fram tills nyligen har responsen från de uzbekistanska myndigheterna varit i stort sett densamma som den som parlamentets delegation vid ett möte i Tasjkent i juni 2001 fick från det parlamentsutskott som inrättats genom partnerskaps- och samarbetsavtalet.

Under samarbetsrådets möte i Bryssel den 29 januari togs detta ämne återigen upp både av rådets ordförandeskap och kommissionen. Det ser ut som om det är en utveckling på gång. För första gången har Abdulaziz Kamilov utan att som tidigare visa sin irritation gått med på att ta upp frågan om de mänskliga rättigheterna. Han klargjorde att hans regering aktivt skulle vilja förbättra situationen men att den demokratiska övergångsprocessen är långsam eftersom Uzbekistan under 70 år befunnit sig under sovjetiskt herravälde och sovjetisk kultur. De uzbekistanska myndigheterna har redan vidtagit konkreta åtgärder. Kamilov visade till exempel sin tillfredsställelse över att avtalet med internationella röda korset om fängelsebesök genomförts. Han uppgav att hans regering skulle vilja utvidga detta avtal till att även omfatta alla häkten. Han pekade även på den alltmer aktiva roll som ombudsmannen spelar för handhavandet av de mänskliga rättigheterna i landet.

Kommissionen skulle sammanfattningsvis vilja fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på att kommissionen vid möten på plats, i Uzbekistan, regelbundet tar upp de problem som nämns i frågan med de europeiska investerarna. Särskild uppmärksamhet ägnas de uzbekiska, särskilt de rättsliga, myndigheternas respekt för rättsstaten, vilket är av stor vikt för de privata ekonomiska aktörerna.