ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3417/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Rekrytering av personal till kommissionens IT-direktorat

Enligt tidningen Svenska Dagbladet 18 november 1999 finns det ett klart samband mellan nationaliteten på chefen och de personer som sitter i nyckelpositioner i ledningen på kommissionens IT-direktorat.

Under ledning av den franske generaldirektören Verrue var i november 1999 mer än var femte chef på högre ledningsnivå i GD XIII från Frankrike. Dessutom visade det sig att anställda med andra nationaliteter inte har avancerat lika snabbt i hierarkin som de franska.

Det finns farhågor om att med fransmän på de ledande posterna inom IT-direktoratet, har franska företag som Alcatel, Bell och France Telecom lättare att göra sin röst hörd i frågor som rör IT, telekom och kommunikation.

Delar kommissionen dessa farhågor och vad gör man för att få en jämnare fördelning mellan medlemsländerna av de ledande positionerna på GD XIII?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(20 december 2000)

Kommissionen handlar endast i tjänstens intresse och utan hänsyn till nationalitet när den tillsätter tjänstemän. Denna princip fastslås i tjänsteföreskrifterna. Kommissionen anser vidare att meriter väger tyngst, och att den kulturella mångfalden och sammanhållningen inom unionens multinationella förvaltning bäst avspeglas genom att alla unionens nationaliteter finns företrädda på ett balanserat sätt på alla personalnivåer inom institutionerna.

Kommissionens tjänstemän utför sina arbetsuppgifter med fullt beaktande av tjänsteföreskrifterna, där det anges att en tjänsteman skall fullgöra sina uppgifter och uppträda med enbart gemenskapens bästa för ögonen; han får varken be om eller ta emot instruktioner från någon regering, myndighet, organisation eller person utanför sin institution.

Kommissionen vill också göra parlamentsledamoten uppmärksam på de Regler om god förvaltningssed för Europeiska kommissionens anställda när det gäller deras förhållande till allmänheten som nyligen offentliggjorts. I reglerna anges följande:

Anställda skall alltid handla sakligt och opartiskt, i gemenskapens intressen och för det allmänna bästa. De skall handla självständigt inom de politiska ramar som kommissionen har fastställt och i sitt handlande aldrig låta sig vägledas av personliga eller nationella intressen eller politiska påtryckningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4065/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(15 januari 2001)

Ämne: Inskränkning av yttrandefriheten till följd av hinder för gränsöverskridande persontrafik under tiden som toppmötet i Nice pågick

1. Kan rådet bekräfta att det före och under tiden som toppmötet i Nice pågick, mellan den 7 och 10 december, uppställdes allvarliga hinder för europeiska medborgare att vistas i Nice, framför allt i form av att många kvarhålls vid den fransk-italienska gränsen och tillträdet till Nice begränsades?

2. Tycker rådet att händelser av sådant slag som beskrivits i punkt 1 stämmer överens med de förväntningar som rådet vill ge upphov till genom att i Nice kungöra stadgan om de grundläggande rättigheterna inom Europeiska unionen?

3. Håller rådet med mig om att ett demokratiskt beslutsfattande förutsätter intresse och medverkan från medborgarnas sida och att medborgarna då måste ha möjlighet att offentligen ge uttryck för sina åsikter?

4. Hur ser rådet på att medborgare från andra medlemsstater än den där mötet hölls fick sämre möjligheter att på ort och ställe uttrycka sin åsikt, såsom en följd av att de dessförinnan varit tvungna att överskrida en inre gräns inom Europeiska unionen?

5. Är det så, att de inre gränserna inom Europeiska unionen för all del står öppna för varor och tjänster men däremot inte för demonstranter?

6. Kan rådet garantera att det här var sista gången som det uppställdes sådana begränsningar för att intresserade invånare i Europeiska unionens medlemsstater skall kunna medverka i den demokratiska process som heter offentligt förberedande av beslutsfattandet?

Svar

(7 maj 2001)

Rådet vill fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på artikel 2.2 i Schengenkonventionen, där det föreskrivs möjligheter för en medlemsstat att under en begränsad tidsperiod återupprätta nationella gränskontroller för personer vid de inre gränserna, om den allmänna ordningen eller statens säkerhet kräver ett omedelbart ingripande.

Rådet vill också framhäva att det är möjligt att den fria rörligheten för personer, fastställd i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (FEG) och utövandet av de grundläggande rättigheterna, garanterat genom Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, blir föremål för inskränkningar i vissa fall (se artikel 64.1 i FEG och artiklarna 10.2 och 11.2 i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna).

I enlighet med beslut SCH/Comex (95) 20 REV 2 av den 20 december 1995, av Verkställande kommittén, som inrättats genom Schengenkonventionen och som införlivats inom ramen för Europeiska unionen, hade den franska regeringen meddelat rådet sitt beslut att återupprätta gränskontrollerna, mellan Frankrike och Italien den 210 december 2000.

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att ansvaret för skyddet av den allmänna ordningen och den interna säkerheten i unionens medlemsstater ingår i befogenheterna för varje medlemsstats myndigheter. Det åligger inte rådet att uttala sig i en fråga som inte ingår i dess befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3769/00

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Olyckor inom EU

Med beaktande av den tragiska olyckan i Kaprun i Österrike, där över 150 personer under tragiska förhållanden miste livet, och mot bakgrund av att liknande olyckor inträffar allt oftare, vill jag fråga kommissionen vilka konkreta åtgärder den ämnar vidta, och det så snabbt som möjligt, för att skydda människor som färdas genom europeiska tunnlar, vare sig detta sker med bil eller tåg?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 januari 2001)

Till följd av branden som utbröt i en bergbana i Kaprun den 11 november 2000 har kommissionen inlett en ny granskning av de åtgärder som gemenskapen kan tänkas genomföra för att förbättra säkerheten vid väg-och tågtunnlar. Tunnelsäkerheten har inte alltid visat sig vara tillfredsställande, och varierar i förhållande till tunnlarnas längd, utformning, utrustning, drift, trafikintensitet, samt typ av fordon som trafikerar dem. Det är i första hand de myndigheter som ansvarar för tunnlarna som regelbundet skall se över säkerheten, samt vidta de nödvändiga åtgärder som krävs för att hålla säkerheten på hög nivå.

Gemenskapen kan i detta avseende bidra med ett mervärde på tre olika områden. På det tekniska planet bör gemenskapen finna en metod för att kunna göra en övergripande bedömning av tunnelsäkerheten utan att för den skull söka efterlikna de tekniska arbeten som genomförs av internationella organisationer, som internationella vägförbundet (PIARC), Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (ECE/FN) eller Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD). Denna metod bör beakta alla faktorer som inverkar på säkerhetsnivån för att på så sätt främja en säkerhetsförbättring av vissa tunnlar utan att utförligt diktera de ändringar som avses. Kommissionen är även i färd med att se över möjligheterna att införa bestämmelser på europeisk nivå med avseende på nya tunnlar. Vad tunneldriften beträffar, så är det av stor vikt att tunnlarna snabbt förses med automatiska system för upptäckt av risker och olyckor och andra system som automatiskt varnar fordonsförare samt släcker bränder. Forskningsarbetet på dessa områden måste fortlöpa och genom gemenskapsprogrammet kommer medel att ställas till förfogande för att främja forskningen. Dessa typer av tunnlar är av ekonomiskt intresse för gemenskapen. Som sig bör så bidrar gemenskapen med medel från de fonder som står till förfogande för de arbeten som krävs för att förbättra tunnelsäkerheten. I syfte att förbättra de äldsta tunnlarna skulle en del av budgeten för de transeuropeiska näten för transporter kunna användas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4048/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: EU-medel till kärnkraftverk i Ukraina

Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) beslöt den 7 december med knapp majoritet att ge ett lån (ca. 240 miljoner euro) till de Ukrainska myndigheterna för byggnad av två kärnkraftverk i kmelnitzky och Rivne. Förutsättningen för detta lån är att Euratom medverkar som medfinansiär (med 656 miljoner euro).

Det finns en gemensam avsiktsförklaring från 1995 om detta projekt. Däri nämns som en bestämd förutsättning att Ukraina skall inrätta sin energiförsörjning enligt principen om lägsta kostnad (least cost planning). I verkligheten visar det sig att användning av kärnkraftverk inte stämmer med denna princip.

Eftersom myndigheterna i Kiev sedan 1995 inte har gjort någon strukturell anpassning av energiförsörjningen kan man dra slutsatsen att Ukraina bara sitter och väntar på lånet från EBRD/Euratom för att bygga de två K2R4-reaktorerna och använder situationen i samband med Tjernobylreaktorerna som påtryckningsmedel.

Bland de regionala och lokala myndigheterna finns det ett stort motstånd mot K2R4-projektet, samtidigt som det finns stor entusiasm för småskaliga energiprojekt (vattenkraft) kraftvärmeproduktion och energibesparing.

Håller kommissionen med mig om att det nämnda euratomlånet inte bör ges, p.g.a. stor finansiell osäkerhet, tekniska risker och de ej uppfyllda kraven i den gemensamma avsiktsförklaringen från 1995?

Håller kommissionen med mig om att Ukraina dock förtjänar stöd för uppbyggnad och rekonstruktion av energiförsörjningen grundad på säkra, hållbara energikällor och effektivt utnyttjande av energi?

Vilka steg tänker kommissionen ta för att hindra att EU-medel satsas på kärnkraftprojekt utanför EU som är omstridda inom EU?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(26 januari 2001)

Den 13 december 2000 godkände kommissionen beviljandet av ett Euratom-lån för att på så sätt bidra till finansieringen av kärnkraftverken Khmelnitsky 2 och Rovno 4 i Ukraina. Beslutet togs efter ett grundligt beaktande av kärnsäkerhet, miljöaspekter samt ekonomiska och finansiella aspekter i samband med projektet.

Kommissionen anser att detta lån kommer att bidra till att säkerställa att reaktorerna färdigställs enligt en säkerhetsnivå som är acceptabel enligt västerländsk tillståndspraxis. Lånet tros också kunna bana väg för en förbättrad säkerhetsnivå vid andra kärnkraftverk i landet och ha ett positivt inflytande på förloppet av reformer inom kärnkraftsektorn.

Kommissionen ingår i den arbetsgrupp som förenar ukrainska och internationella institutioner i ett projekt för en modernisering av kärnkraftsektorn. Dessutom ger kommissionen teknisk assistans till stöd för projekt inom konventionell energi och energieffektivitet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3862/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(8 december 2000)

Ämne: Öppnande av tredje länders marknader

EU har vidtagit en rad åtgärder för att liberalisera importen av 65 kategorier textilprodukter och kläder från andra medlemsstater i Världshandelsorganisationen (WTO), i syfte att genomföra den tredje etappen enligt avtalet om textilier och kläder.

Vid sidan av dessa åtgärder har förhandlingar inletts med tredje länder med avsikten att uppnå ett ökat öppnande av deras marknader och följaktligen en bättre balans i handelsutbytet mellan EU och tredje länder.

Skulle kommissionen kunna precisera vilka åtgärder som har föreslagits för att uppnå detta ökade öppnande?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(25 januari 2001)

När kommissionen för rådet lade fram förteckningen över de varor som skall ingå i den tredje etappen för införlivande enligt Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om textil och konfektion (TEKO) intog den, med tanke på att marknadstillträdet för gemenskapens export av textil- och konfektionsvaror till tredje land inte har förbättrats, ståndpunkten att den tredje etappen av liberaliseringen inte borde omfatta mer än vad som föreskrivs i avtalet. Ett antal kvoter bibehölls därför för de känsligaste varorna, men det finns en möjlighet till vidare liberalisering i utbyte mot en bättre tillgång till tredje länders marknader för textil och konfektion.

För att ta itu med frågan om bristande marknadstillträde antog rådet samtidigt förhandlingsdirektiv så att kommissionen i ömsesidigt intresse skulle kunna föra bilaterala förhandlingar om marknadstillträde med tredje land. Förhandlingarna skulle kunna leda till att tredje land fick ett bättre tillträde till gemenskapens marknader ett tillträde som på bilateral nivå skulle kunna vara mer omfattande än vad som avses i den tredje etappen av liberaliseringen.

Kommissionen har officiellt uppmanat alla textilexporterande WTO-medlemmar att visa sig beredda att delta i förhandlingar om marknadstillträde, och en del av dem har redan uttryckt sitt intresse.

Kommissionen har hittills kunnat förhandla fram och parafera ett avtal med Sri Lanka. Enligt det avtal som paraferades den 5 december 2000 kommer Sri Lanka att minska och binda sina tullar på gemenskapens textilexport, medan gemenskapen kommer att upphäva de fyra textilkvoter som för närvarande tillämpas på Sri Lankas export till gemenskapen.

Ytterligare tredje länder har uttryckt sitt intresse. Kommissionen har inlett sonderande samtal med dessa länder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3768/00

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till rådet

(1 december 2000)

Ämne: Uttalande av Denktash

Den 20 november 2000 avslutades den femte förhandlingsrundan i försöken att finna en lösning på Cypernfrågan, och ännu en gång kan man konstatera att förhandlingarna inte ledde till några resultat. Denktash har för att vara exakt karaktäriserat FN:s ståndpunkt i frågan som helt oacceptabel. Jag vill mot bakgrund av detta uttalande och ett annat uttalande som Denktash gjort i den tyska tidningen Spiegel den 6 november 2000, om att det blir blodigt krig om Cypern ansluts till Europeiska unionen fråga rådet på vilket sätt det tänker svara på dessa provokativa uttalanden av Denktash?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3621/00, E-3767/00 och E-3768/00

(14 maj 2001)

Rådet erinrar om att det helhjärtat stödjer FN:s generalsekreterares ansträngningar att hitta en lösning eftersom FN är referensramen för en övergripande, rättvis och varaktig lösning på denna fråga. Rådets ståndpunkt när det gäller FN:s generalsekreterares ansträngningar att finna en lösning på konflikten har nyligen på nytt bekräftats av Europeiska rådet och rådet.

Vid mötet i Nice den 79 december 2000 välkomnade och uttalade Europeiska rådet sitt starka stöd för de ansträngningar som gjorts av FN:s generalsekreterare för att i enlighet med säkerhetsrådets resolutioner uppnå en övergripande överenskommelse om Cypernproblemet och för att nå ett positivt resultat i den process som inleddes i december 1999. Europeiska rådet vädjade till alla berörda parter att bidra till dessa insatser.

Den 4 december 2000 nådde rådet fram till en politisk överenskommelse om att införa följande hänvisning till Cypernfrågan i prioriteringarna på kort sikt (2001) för partnerskapet för anslutning för Turkiet under rubriken Förstärkt politisk dialog och politiska kriterier: Att i enlighet med slutsatserna från Helsingfors inom ramen för den politiska dialogen kraftfullt stödja FN:s generalsekreterares ansträngningar att på ett framgångsrikt sätt slutföra processen att nå fram till en övergripande lösning av Cypernproblemet, i enlighet med punkt 9 a i slutsatserna från Helsingfors.

De indirekta förhandlingar som enligt planerna skulle inledas i slutet av januari 2001 har inte kunnat komma i gång eftersom den turkcypriotiska parten inte deltar. Rådet hoppas fortfarande att dessa diskussioner kan äga rum som planerat och ge ett positivt resultat.

Frågan om kränkning av det cypriotiska luftrummet har inte tagits upp i rådet. Rådet erinrar om att FN:s säkerhetsråd i resolution 367 av den 12 mars 1975 manade till respekt för Republiken Cyperns territoriella integritet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2732/00

från Christopher Huhne (ELDR) till rådet

(3 augusti 2000)

Ämne: Rådets hemligheter

Vilka andra lagstiftande myndigheter, förutom ministerrådet, sammanträder i hemlighet?

Svar

(12 februari 2001)

I enlighet med artikel 6.1 i rådets arbetsordning(1) skall rådets överläggningar omfattas av sekretess, såvida inte rådet beslutar något annat. Anordnande av offentliga debatter i vissa fall föreskrivs i artikel 8 i samma förordning och i artikel 9 anges bestämmelser om att i många fall tillåta att överläggningarna görs tillgängliga för allmänheten.

Rådet kan inte svara för andra lagstiftande organ som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till i sin fråga och påminner om att under alla förhållanden har rådet dubbla funktioner, lagstiftande och styrande, som skiljer det från dessa andra organ.

När rådet uppträder i sin egenskap av lagstiftare skall omröstningsresultat och röstmotiveringar från rådets medlemmar samt uttalanden till rådets protokoll göras tillgängliga för allmänheten. I stor utsträckning förehåller det sig på samma sätt med dokument som gäller rådets beslutsfattande när det uppträder som lagstiftare. Det offentliga registret över rådets handlingar, som är tillgängligt på Internet, gör det lätt att fastställa de berörda dokumenten och att lämna in ansökningar om tillgång i enlighet med rådets beslut 93/731/EG.

(1) EGT L 149, 23.6.2000, s. 21.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3992/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Det kommande svenska förbudet mot smällare

Den svenska regeringen föreslog i slutet av oktober 2000 ett totalförbud för så kallade smällare. Dessa smällare är en produkt som enbart smäller medan fyrverkeripjäser också avger ett ljussken. Vad gäller det sistnämnda produkten planerar den svenska regeringen att höja åldersgränsen för inköp från 15 till 18 år.

Är det svenska totalförbudet mot smällare förenligt med den fria rörligheten för varor på den inre marknaden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(1 mars 2001)

Det svenska lagförslaget har anmälts till kommissionen i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1). Kommissionens synpunkter på detta lagförslag översändes till de svenska myndigheterna den 10 oktober 2000. Något svar har ännu inte inkommit från de svenska myndigheterna.

I denna skrivelse ber kommissionen att få information om skälen till det föreslagna förbudet mot smällare för att kunna bedöma dessa bestämmelser mot bakgrund av artiklarna 28-30 (f.d. artiklarna 30-36) i EG-fördraget.

Kommissionen kan därför för närvarande inte göra någon bedömning av det svenska lagförslaget. Kommissionens ståndpunkt, som anges i svaret av den 18 maj 2000 på fråga E-1798/00(2) i samma ärende, är dock oförändrad.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.

(2) EGT C 89 E, 20.3.2001, s. 88.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3298/00 från Chris Davies (ELDR) till rådet. Tobakssponsring av Formel 1.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 163 E , 06/06/2001 s. 0083 - 0083



SKRIFTLIG FRÅGA E-3298/00 från Chris Davies (ELDR) till rådet (25 oktober 2000) Ämne: Tobakssponsring av Formel 1 Bernard Ecclestone, organisatören av Formel 1-loppen, vilka sponsras av tobaksföretag, betalade ut 1 miljon pund till Labourpartiet i Storbritannien före de senaste allmänna valen i Förenade kungariket. Påståenden om att tobaksintressen kan ha givit liknande bidrag till CDU i Tyskland förekommer också. Med tanke på ovanstående, kommer rådet att inleda en undersökning om inflytandet på beslutsfattandet över hela Europeiska unionen av tobaksföretag som söker stödja det fortsatta främjandet av tobaksprodukter? Svar (12 februari 2001) Rådet är fullt medvetet om den stora betydelse och det allmänna intresse som frågan om tobaksreklam har. Vi noterar dock att era exempel avser finansieringen av nationella politiska partier. Vi anser det vara viktigt att betona att finansieringen av nationella politiska partier är en fråga som strikt faller under medlemsstaternas behörighet. Rådet har inte några befogenheter på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4155/00

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: Saluföring av nors. Hur EU:s hygienförordning omsätts i praktiken

I EU:s hygienförordning fastställs det att nors med en längd på över 15 centimeter får försäljas endast i urtaget skick. Detta har lett till att det nästan blivit helt slut på saluföringen av denna lilla laxart eftersom priset på urtagen nors till följd av arbetskostnaderna är så höga att är nästan omöjligt att få varan såld på marknaden.

1. Känner kommissionen till att nors är en nationalrätt längsmed kusten och att därför i princip alla och envar vet att man måste ta ur fisken och lägga den i salt innan man äter den?

2. Känner kommissionen till att det till följd av den rigorösa tolkningen av bestämmelserna blivit hart när omöjligt att sälja nors i tyska hamnar och att fiskare som specialiserat sig på norsfiske fått sina utkomstmöjligheter hotade?

3. Känner kommissionen till att förordningen tillämpas mindre rigoröst i andra europeiska hamnar? Vad säger kommissionen om de snedvridningar av konkurrensen som kan uppstå till följd av detta?

4. Finns det förslag om hur de berörda fiskeföretagen med tillhörande försäljningsstrukturer skall kunna få sin existens tryggad?

5. Finns det förslag om hur de berörda fiskeföretagen med tillhörande försäljningsstrukturer skall kunna få ersättning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 februari 2001)

Den viktigaste bestämmelsen i gemenskapens lagstiftning i fråga om att rensa fisk finns i rådets direktiv 91/493/EEG(1). I artikel 3.2 i det direktivet sägs följande: Om rensning är möjlig ur teknisk och kommersiell synpunkt skall den göras så fort som möjligt efter det att produkterna har fångats eller landats.

De krav som parlamentsledamoten hänvisar till ingår inte i gemenskapens lagstiftning.

(1) Rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter, EGT L 268, 24.9.1991.