ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1924/99 från Chris Davies (ELDR) till kommissionen. Direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 219 E , 01/08/2000 s. 0047 - 0047



SKRIFTLIG FRÅGA E-1924/99 från Chris Davies (ELDR) till kommissionen (4 november 1999) Ämne: Direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter Hur tänker kommissionen garantera att alla medlemsstater fullt ut genomför bestämmelserna i rådets direktiv 92/43/EEG(1)om bevarandet av livsmiljöer? (1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar (25 november 1999) Det första steget i genomförandet av rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter är att medlemsstaterna måste anta och sända in genomförandelagstiftning till kommissionen. Kommissionen har vidtagit rättsliga åtgärder mot de medlemsstater som inte har gjort detta. Ett ytterligare och mycket viktigt steg är att medlemsstaterna skall lämna förslag till nationella förteckningar över livsmiljöer. Trots att det är mer än fyra år sedan direktivets tidsfrist för att sända in sådana förteckningar gick ut, har de flesta medlemsstaterna ännu inte sänt in fullständiga förteckningar. Kommissionen kommer att fortsätta driva de rättsliga åtgärder den redan inlett för denna underlåtenhet från medlemsstaternas sida.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1886/99

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Problem i samband med kommersiellt fiske

Överfisket och behovet av att slå vakt om de minskande fiskebestånden är frågor av mycket stor vikt för Europeiska unionen.

Knappast några betänkligheter framförs dock beträffande fiskarnas välfärd vid infångandet eller, i synnerhet, de metoder som används för att döda dem. Vetenskapliga undersökningar i Nederländerna och Förenade kungariket avslöjar att fiskar har fysiologiska, anatomiska och biokemiska strukturer som hos däggdjur brukar förknippas med smärtupplevelse.

Vilka åtgärder har kommissionen mot bakgrund av dessa vetenskapliga bevis vidtagit för att granska de avlivningsmetoder som används vid kommersiellt fiske och när kommer den att lägga fram förslag om att minska det lidande som med all säkerhet orsakas?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 november 1999)

Metoder som används vid fiske skiljer sig i hög grad från sådana som används vid upfödning av husdjur till livsmedel. Medan det senare fallet kräver särskilda slaktmetoder som är väl täckta av lagstiftning, innebär fiske i allmänhet att fisken dödas direkt utan att några särskilda slaktmetoder används.

Det accepteras därför generellt att det finns föga utrymme för grymhet mot fisk under fiskeriprocessen.

Kommissionen har ingen kännedom om beteenden hos fiskare som skulle leda till onödigt lidande för fisken och har därför inte tagit några initiativ på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1902/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Programmet för telematiktillämpningar (19941998)

Kan kommissionen uppge vilka organ (offentliga eller privata), institutioner, företag, kooperativ och personer som har fått stöd eller bidrag i samband med programmet för telematiktillämpningar (1994-1998), ett delprogram i det fjärde ramprogrammet för forskning, och i vilken omfattning (oavsett om beloppen redan har betalats ut eller ej)? Programmets budget uppgår till 898 miljoner ecu, dvs. ca 1 740 miljarder ITL.

Har man kontrollerat hur pengarna verkligen har fördelats och om initiativen har gett bra resultat?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Inom programmet för telematiktillämpningar gavs netto 850 miljoner euro i bidrag till olika slags organisationer åren 19941998. Fördelningen var storföretag 247 milj. euro, små och medelstora företag 130 milj. euro, universitet och högskolor 180 milj. euro, forskningsorganisationer 120 milj. euro, internationella organisationer 7 milj. euro och övriga 166 milj. euro. Totalt hade fram till den 1 oktober 1999 ett belopp på 605 milj. euro utbetalats.

Sammanlagt finansierades inom programmet omkring 800 projekt med ungefär 8 000 deltagare. Kommissionen kan inte i ett svar på en parlamentsfråga redogöra i detalj för alla projekt och deltagare, men kommissionen (generaldirektoratet för informationssamhället) förser gärna frågeställaren med närmare information om en viss region eller ett visst projekt.

När det gäller kontinuerlig övervakning av projekten och programmet följs genomförandet på projektnivå av projektansvariga. Dessutom är projekten inom programmet föremål för en löpande, extern utvärdering varje år. Programmet i sig har utvärderats årligen sedan 1995. Utvärderingsrapporten för 1999 torde vara klar i april år 2000, och den kommer också att omfatta hela det nya FoTU-programmet för ett användarvänligt informationssamhälle. En femårsutvärdering (19911995) av gemenskapens telematikforskning genomfördes 1996 av en oberoende panel. En liknande utvärdering av de senaste fem åren (19951999) pågår för närvarande, och torde redovisas i en rapport i juli år 2000. Dessutom finns information om programmets verksamhet och dess framgångsrika projekt på webbplatsen www.echo.lu/telematics.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1455/99

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Funktionella livsmedel

Planerar kommissionen att föreslå nya bestämmelser om märkning av det som kallas funktionella livsmedel, till exempel det nya margarinet som sänker kolesterolhalten och som Unilever för närvarande försöker introducera på marknaden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 och E-1458/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(15 oktober 1999)

Kommissionen har inte för avsikt att lägga fram några förslag till nya gemenskapsbestämmelser om märkning av så kallade funktionella livsmedel. Denna livsmedelskategori existerar för närvarande inte i gemenskapslagstiftningen, och de aktuella produkterna omfattas därför av de allmänna bestämmelserna i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel.

1997 lämnade Unilever i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(2) in en ansökan i Nederländerna om att på gemenskapsmarknaden få släppa ut ett smörgåsfett med tillsats av fytosterolestrar. Unilever måste ha ansett att deras produkt inte i huvudsak motsvarade den produkt som tillverkas i Finland av Raisio, eftersom man inte åberopade artikel 3.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Den artikeln föreskriver nämligen ett förenklat förfarande för produkter som i huvudsak motsvarar livsmedel eller livsmedelsingredienser som redan finns på marknaden.

Kommissionen hade inga egna invändningar mot rapporten från de nederländska myndigheternas första bedömning av Unilevers produkt. Välgrundade invändningar lades emellertid fram av flera medlemsstater, och därför kan ett godkännande lämnas enbart i enlighet med förfarandet i

artikel 13 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Eftersom de invändningar medlemsstaterna lagt fram rör folkhälsan, har kommissionen rådfrågat Vetenskapliga livsmedelskommittén i enlighet med artikel 11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. För närvarande väntar man på yttrandet från Vetenskapliga livsmedelskommittén.

När det gäller Raisios produkt hänvisar jag frågeställaren till det svar som kommissionen lämnat på den skriftliga frågan P-1506/99 från Jan Mulder(3).

(1) EGT L 33, 8.2.1979.

(2) EGT L 43, 14.2.1997.

(3) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2215/99

från Enrico Ferri (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Hinder för att se RAI: s program och fri rörlighet för tjänster

RAI fortsätter sin vana trogen att koda vissa populära filmer, sportevenemang och andra teveprogram som vänder sig till tittare i utlandet.

1. Kan kommissionen besvara följande frågor:

a) Är det inte i ljuset av de principer som styr den inre marknaden beklagansvärt att ett program inte kan ses av en person som bor utomlands, något som står i fullständig strid med principen om fri rörlighet för tjänster som fastställs i artikel 49 (f.d. artikel 59) i EG-fördraget?

b) Är inte ett sådant uppförande som missgynnar de i utlandet bosatta samt andra gemenskapsmedborgare desto mer förkastligt mot bakgrund av att det är omöjligt för dessa personer, som missgynnas på grund av gränsen, att på marknaden införskaffa en dekoder, även om de skulle vilja det?

c) Strider inte ett sådant uppförande klart mot lydelsen och andemeningen i artikel 3a i direktivet Television utan gränser som föreskriver att varje medlemsstat skall ge samtliga medborgare möjlighet att se evenemang av särskilt vikt för samhället? I själva verket är det evenemang som Italien i enlighet med artikel 3a har förklarat vara av särskild vikt för samhället (t.ex. fotbollsmatcher i den italienska ligan, Europacupmatcher och Formel 1 Grand Prix-tävlingar) som inte är möjliga att se från utlandet.

d) Anser den inte att ett uppförande av detta slag är oförenligt med företaget RAI:s skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster för vilken det erhåller statligt stöd (TV-licens, den s.k. canone) som för närvarande är föremål för en noggrann undersökning från kommissionens sida?

2. Anser inte kommissionen dessutom att det vore lämpligt och nödvändigt att vidta särskilda åtgärder på gemenskapsnivå för att förhindra att teveprogram och tjänster avsedda för tittare i utlandet i allmänhet kodas, varvid konsumenten förvägras möjligheten att regelbundet få tillgång till dem på ett enkelt sätt? Därmed skulle man undanröja en klart diskriminerande situation, som allvarligt hämmar genomförandet av den inre marknaden och som gör att medborgarna inte upplever denna marknad som ett verkligt område utan gränser.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 januari 2000)

Kommissionen håller med om att det problem som parlamentsledamoten tar upp här är av betydelse, både mot bakgrund av den inre marknadens funktion och det stora antalet protestbrev som kommissionen har erhållit, eftersom det är viktigt att det skapas ett område utan gränser för medborgarna.

Kommissionen har dock för närvarande inte alla uppgifter som krävs för att ge ett uttömmande svar på parlamentsledamotens frågor.

Kommissionen kommer därför inom kort att be de italienska myndigheterna om närmare information.

Mot bakgrund av dessa uppgifter kommer kommissionen då att bättre kunna avgöra om eventuella åtgärder i denna fråga behövs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1661/99

från Emilia Müller (PPE-DE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Situationen vad avser mjölkkvoter

1. Gäller enhetliga bestämmelser om mjölkkvoter i princip för alla medlemsstater?

2. Värnar man om principen om lika behandling av medlemsstaterna och de berörda jordbrukarna när det gäller mjölkkvoter?

3. Förekommer det i vissa länder oegentligheter i samband med administrationen av kvoterna?

4. Skall den berörda producenten alltid själv betala superavgiften för överskridande av kvoterna?

5. Vet kommissionen att Italien har betalat 3 631 miljarder ITL ur sin statsbudget för superavgifter?

6. Om åtgärder har vidtagits (överträdelseförfaranden), hur ser situationen i så fall för närvarande ut?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 oktober 1999)

1. Gemenskapens lagstiftning om mjölkkvoter gäller för alla medlemsstater. Inom flera områden ges i lagstiftningen olika valmöjligheter för hur den konkret skall tillämpas, vilket gör det möjligt för medlemsstaterna att ta hänsyn till de särskilda produktionsvillkor som råder på deras territorium.

2. Ja.

3. Ja, men inte till den grad att det hotar systemet.

4. Ja, men när det gäller leveranserna skall det mejeri som producenten levererar till ansvara för indrivningen av avgiften.

5. Kommissionen har från Italien tagit ut de summor som skall erläggas vid överskridande av kvoterna. Som en följd av de undersökningar som commissione di garanzia quote latte (garantikommissionen för mjölkkvoter) gjorde av alla producenters referenskvantiteter och av resultatens offentliggörande i februari 1999 började de italienska myndigheterna i juli 1999 att driva in dessa belopp från de skyldiga. Kommissionen inväntar närmare uppgifter om indrivningen. Det åligger de italienska domstolarna att lösa eventuella enskilda tvistemål.

6. Ett övertädelseförfarande har inletts mot Italien för att landet underlåtit att slutgiltigt driva in extra avgiften från de producenter som överskridit kvoterna. Mot bakgrund av det händelseförlopp som anges i punkt 5 och som har ägt rum efter det att ett motiverade yttrande angivits anser kommissionen att det för närvarande inte är nödvändigt att föra ärendet vidare till EG-domstolen. Givetvis förbehåller kommissionen sig rätten att föra ärendet vidare till domstolen om inte en snabb och tillfredsställande lösning hittas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1588/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Greklands undlåtenhet att offentliggöra program för avfallshantering

Europeiska kommissionen har beslutat att väcka talan mot Grekland i Europadomstolen på grund av dess undlåtenhet att offentliggöra program för hantering av avfall i enlighet med direktiv 75/442/EEG(1), 91/689/EEG(2) och 94/62/EG(3). Grekland har dock skickat upplysningar om avfallshantering i landet.

Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Av vilken anledning förhalar Grekland offentliggörandet av sina program?

2. Hur bedömer kommissionen de upplysningar som den mottagit från Grekland?

3. Iakttar Grekland föreskrifterna i ovanstående direktiv? Om inte, varför?

(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

(2) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20.

(3) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 oktober 1999)

Sedan kommissionen konstaterat att Grekland inte hade lämnat någon underrättelse om sina program för avfallshantering, i strid med rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall och direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall, inledde kommissionen ett överträdelseförfarande mot Grekland. Inom ramen för detta förfarande underrättade de grekiska myndigheterna i december 1998 kommissionen om ett utkast till plan för avfallshanteringen. Vid ett bilateralt möte i maj 1999 informerade kommissionen de grekiska myndigheterna om bristerna i utkastet till plan för avfallshanteringen. I avsaknad av en reaktion från de grekiska myndigheterna beslutade kommissionen den 1 juli 1999 att väcka talan vid domstolen.

Den 31 augusti överlämnade de grekiska myndigheterna sina kommentarer till kommissionens yttrande om utkastet till plan för avfallshanteringen; inga förändringar av utkastet planerades dock.

Kommissionen känner inte till vilka särskilda orsaker som ligger bakom denna försening i utarbetandet av planer för avfallshanteringen i Grekland, men understryker att överträdelseförfaranden för närvarande pågår mot tolv andra medlemsstater på grund av underlåtenhet att underrätta kommissionen om planerna för avfallshantering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1815/99

från Robert Sturdy (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Kommissionens anställningspolitik för tjänstemän

Kan kommissionen bekräfta att den använder sig av en åldersgräns som ett av anställningskriterierna för framtida tjänstemän och att denna åldersgräns i allmänhet är 45 år?

Vad är orsaken till en sådan politik?

Avser kommissionen att fortsätta med denna politik med tanke på att det i artikel 13 i EG-fördraget, såsom det ändrades genom Amsterdamfördraget, vilket trädde i kraft i maj 1999, nu uttryckligen stadgas att mldrinom ramen för de befogenheter som fördraget ger gemenskapen, kan rådet genom enhälligt beslut på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock

(25 november 1999)

Den 21 januari 1998 beslutade kommissionen att gradvis genomföra processen att avskaffa åldersgränser vid rekrytering av personal.

I ett första steg fastställde kommissionen en åldersgräns på 45 år för alla uttagningsprov på grundnivån för rekrytering, i överensstämmelse med det ställningstagande som gjordes av parlamentets kansli den 20 oktober 1997. Överläggningar mellan institutionerna om rapporten från Reflektionsgruppen om personalpolitik fick till resultat att övriga institutioner förklarade sig beredda att höja åldersgränsen till 45 år.

Det bör dock noteras att parlamentet och rådet inte har bundit sig vid att anta den principiella ståndpunkt som kommissionen har intagit, vilken innebär att åldersgränserna vid personalrekrytering slutligen skall avskaffas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2046/99

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: En fullständig förteckning över arvoden som kommissionens ordförande och ledamöter kan göra anspråk på

Kan kommissionen göra upp en fullständig förteckning över de arvoden som betalas ut till kommissionens ordförande och ledamöter eller som dessa kan göra anspråk på förutom sina löner?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(13 december 1999)

I rådets förordning (EG, EKSG, Euratom) nr 2778/98(1) av den 17 december 1998 om ändring av förordning nr 422/67/EEG, nr 5/67/Euratom fastställs ersättning till kommissionens ordförande och ledamöter och till domstolens ordförande, domare, generaladvokater och justitiesekreterare och till förstainstansrättens ordförande, ledamöter och justitiesekreterare.

Enligt denna lagstiftning får kommissionsledamöternas, ordförandes och vice ordförandes ersättningar, utöver grundlönen, omfatta familjebidrag och andra bidrag. Familjebidragen beviljas efter avdrag av eventuella belopp av samma typ som ledamoten mottar från annat håll. Varje kommissionsledamots ersättning beror därför på vilka bidrag han eller hon har rätt till.

De månatliga familjebidrag som kommissionsledamöterna, ordförande och vice ordförande har rätt till består av ett hushållstillägg på 5 % av grundlönen (om det finns en bidragsberättigad make/maka), ett barntillägg på 213,62 euro per underhållsberättigat barn, samt utbildningstillägg som är olika stora beroende på barnets ålder och akademiska nivå (36 %, 50 % respektive 100 % av 190,90 euro för primär-, sekundär- och universitetsnivå).

Ett bostadstillägg betalas ut som motsvarar 15 % av grundlönen.

Det finns ett representationsbidrag som för närvarande ligger på 607,71 euro för ledamöter av kommissionen, 911 euro för vice ordförande och 1 418 euro för ordförande. Representationsutgifter ersätts efter uppvisande av kvitto. Ersättningen är begränsad till 11 347 euro per år för de flesta ledamöterna av kommissionen. För vice ordförandena och ledamöter med ansvar för yttre förbindelser ligger begränsningen på 17 023 euro och för ordförande på 22 694 euro.

När en ledamot av kommissionen som inte är belgare påbörjar sin tjänst har han eller hon rätt till ett bidrag som skall täcka utlägg i samband med bosättning, och som motsvarar två månaders bruttogrundlön (för närvarande 31 209 euro för en ledamot av kommissionen), ersättning för resekostnader för sig själv och sin familj samt flyttningsbidrag (inklusive försäkring).

(1) EGT L 347, 23.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2174/99 från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) till kommissionen. Rättsakter som kan förändra konkurrensvillkoren.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 170 E , 20/06/2000 s. 0149 - 0149



SKRIFTLIG FRÅGA E-2174/99 från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) till kommissionen (29 november 1999) Ämne: Rättsakter som kan förändra konkurrensvillkoren Antag att man genom en förordning beviljar en minskning av tullavgifterna för de råvaror som används av ett enda företag inom en grupp av företag vilka ägnar sig åt samma verksamhet, och detta utan någon tydlig motivering. Hur skulle kommissionen beteckna en dylik situation? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Mario Monti (6 december 1999) Kommissionen har inte för vana att besvara hypotetiska frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1695/99

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(29 september 1999)

Ämne: EU-samordnaren Hombach

Sedan flera veckor misstänks EU:s internationelle samordnare för återuppbyggnaden av Balkan, Bodo Hombach, för att vara inblandad långtgående mutaffärer (nyckelord: privathus i Mülheim och kanadensisk lyxbostad). Dessa svåra anklagelser fick honom att den 27 augusti 1999 frivilligt lämna sina partiuppdrag.

Med anledning av den fortfarande oklara och ytterst dunkla situationen, och de helt obegripliga och irrationella planerna på att inrätta sitt kontor i Bryssel i stället för i närheten av uppdragsområdet, inställer sig frågan om kommissionen har för avsikt att låta Hombach förstå det lämpliga i att avsäga sig den ansvarsfulla posten som EU-representant för den demokratiska och ekonomiska uppbyggnaden av Balkanregionen?

Dessutom skulle det under rådande omständigheter vara bra för öppenheten och insynen om kommissionen meddelade vilket belopp som utlovats Hombach när han påbörjade tjänsten. Tänker kommissionen göra detta?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Christopher Patten

(9 november 1999)

Enligt Fördraget om Europeiska unionen (artikel 18 f.d. artikel J8) är det rådets ansvar att utse en särskild representant.

De begärda uppgifterna beträffande den särskilda representantens lön fastställs i en finansieringsöversikt vilken rådet i enlighet med artikel M i den interinstitutionella överenskommelsen av den 16 juli 1997 om finansieringen av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken överlämnar till Europaparlamentet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1596/99

från James Nicholson (PPE-DE) till rådet

(20 september 1999)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Uzbekistan

Oroade kristna i Europeiska unionen fortsätter att uppmärksamma påstått missbruk av mänskliga rättigheter i Uzbekistan. De har pekat på fall som Pastor Rashid Turibayev, Parhad Yangibayev, Iset Tanishiev och Nail Asanov som de hävdar har fängslats felaktigt anklagade för narkotikainnehav.

Övervakar rådet situationen för de mänskliga rättigheterna i Uzbekistan, i synnerhet behandlingen av de som konverterat till kristendom, och vilka framställningar har den gjort till Uzbekistans regering om de fyra ovannämnda fångarna?

Svar

(29 november 1999)

Rådet övervakar noga situationen för de mänskliga rättigheterna i Uzbekistan.

EU tar regelbundet upp denna fråga med myndigheterna i Uzbekistan. I en demarsch i Tasjkent i juli 1999 och under det första mötet i samarbetsrådet mellan EU och Uzbekistan den 13 september 1999 uttryckte unionen sin oro för religionsfriheten och särskilt för den dåliga behandlingen av kristna i Uzbekistan. Unionen uppmuntrade Uzbekistans regering att inom ramen för det nyligen slutna partnerskaps- och samarbetsavtalet och mot bakgrund av Uzbekistans utfästelser i OSSE respektera internationella principer om frihet och religion. EU uttryckte också sin djupa oro över frihetsberövandena på grund av politisk eller religiös övertygelse och över förhållandena i fängelserna i Uzbekistan.

Rådet kommer att fortsätta sin noggranna övervakning av situationen för de mänskliga rättigheterna i Uzbekistan i alla dess aspekter och regelbundet ta upp frågan med de uzbekistanska myndigheterna.