SKRIFTLIG FRÅGA P-2892/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(15 september 1998)

Angående: Den franska gränspolisens behandling av innehavare av brittiskt pass

Kl. 18.30 tisdagen den 14 juli 1998 gick en brittisk kvinna, hennes man och deras fyra små barn, samtliga med brittiskt pass, iland i Calais. De var på väg för att fira semester i Frankrike och visade upp sina pass för de franska myndigheterna.

Eftersom kvinnan är muslim bär hon i enlighet med sin tro en slöja som täcker ansiktet och hon är förhindrad att visa sitt ansikte för män som inte är blodsförvanter. Vid identitetskontrollen bad den tjänstgörande polismannen kvinnan att lyfta på slöjan. Kvinnan sa artigt nej och samtidigt som hon försökte förklara varför (hon kan inte tala franska) bad hon att få träffa en kvinnlig polis för vilken hon kunde visa sitt ansikte.

Hon upprepade denna begäran ett flertal gånger men de franska myndigheterna vägrade att ställa en kvinnlig polis till förfogande, man vägrade att tala engelska, erbjöd ingen skriftlig information på engelska och under 30 minuter inte heller någon tolkning till engelska. Slutligen förvägrades kvinnan inresa i Frankrike och de franska myndigheterna sände henne tillbaka till Storbritannien. När hon återvände dit gjordes identitetskontrollen av en kvinnlig brittisk passpolis.

Denna oacceptabla händelse var mycket obehaglig och oroande för familjen och som unionsmedborgare förvägrades de rätten till fri rörlighet. Olyckligtvis upplever EU-medborgare från etniska minoriteter regelbundet liknande incidenter när de befinner sig på resa.

Anser inte kommissionen att det sätt på vilket kvinnan och hennes familj behandlades är oacceptabelt och att det utgör ett brott mot kvinnans grundläggande mänskliga rättigheter? Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att förhindra sådana här händelser och hur kommer den i framtiden att använda den nya artikel 13 i Amsterdamfördraget i sådana här fall?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

Enligt gemenskapsrätten i fråga om den fria rörligheten för medborgare i Europeiska unionen skall medlemsstaterna ge unionsmedborgare tillträde till sina territorier utan annan formalitet än att de visar upp ett giltigt identitetskort eller pass(1).

På gemenskapsrättens nuvarande stadium har därför medlemsstaterna rätt att kontrollera att ID-kortet eller passet är giltigt vid gränskontroll. I denna giltighetskontroll ingår att man förvissar sig om att den person för vilken ID-kortet eller passet har utfärdats och den som infinner sig vid gränskontrollen, i besittning av sådana handlingar, är samma person.

Kommissionen anser att kontrollen av det direkta sambandet mellan handlingen och dess innehavare skall göras under fullständigt iakttagande av de grundläggande rättigheterna för den mänskliga värdigheten.

Vidare vill kommissionen erinra om att respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna är säkerställd i omfattande utsträckning i medlemsstaterna, såväl inom medlemsstaterna genom de nationella överklagandemöjligheterna som externt genom de mekanismer som inrättats genom Europarådets konvention om de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

(1) Se bl.a. artikel 3 i rådets direktiv 68/360, av den 15 oktober 1968, EGT L 257, 19.10.1968, och artikel 3 i rådets direktiv 73/148 av den 21 maj 1973, EGT L 172, 28.6.1973.