ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1776/99

från Christoph Konrad (PPE-DE) till rådet

(12 oktober 1999)

Ämne: Den s.k. CentrO-affären och EU: s särskilde samordnare Bodo Hombach

1. Känner rådet till att Bodo Hombach beskylls för att under sin tid som ordförande för ett undersökningsutskott i Nordrhein-Westfalens delstatsparlament ha misskött prövningen av utbetalningar av EU-medel?

2. Känner rådet dessutom till att det enligt en rapport från EG-domstolen har skett oegentligheter vid redovisningen av medel ur Europeiska regionalfonden ERUF i samband med köp- och fritidscentret CentrO i Oberhausen (felaktig redovisning av 60 miljoner D-mark i EU-bidrag) och att detta därför omfattades av ovanstående undersökningsutskotts utredning?

3. Vad tänker rådet göra om beskyllningarna från EG-domstolen blir ännu värre efter det yttrande till domstolen som Nordrhein-Westfalens finansminister Peer Steinbrück måste avge senast den 15 oktober 1999?

4. Anser rådet att Bodo Hombach trots alla finansaffärer som rör hans person kan sitta kvar som EU:s särskilde samordnare för stabilitetspakten för Sydösteuropa och att hans mandat som går ut den 31 december 1999 bör förlängas?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1693/99, E-1694/99 och E-1776/99

(14 februari 2000)

Rådet känner till beskyllningarna i tysk press angående Bodo Hombachs handlande före hans utnämning till EU:s särskilde representant och särskilde samordnare för stabilitetspakten.

Mot bakgrund av de klargörande upplysningar Bodo Hombach lämnat till ordförandeskapet angående sina personliga angelägenheter och i frånvaro av en fällande dom från en domstol fortsätter ordförandeskapet och rådet att stödja honom i utförandet av den uppgift man anförtrott honom.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2040/99

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Turismen i kommissionens organisationsplan

Turismen är en viktig sektor för den ekonomiska aktiviteten i Europeiska unionen och en av de sektorer som ger flest arbetstillfällen.

På grund av sin horisontella karaktär är turismsektorn i många fall beroende av andra sektorer, när det gäller exempelvis transporter, kommunikationer, grundläggande faciliteter och säkerhet men även kultur-, miljö-, finans- och penningpolitik, etc.

Kan kommissionen informera om:

- hur kommissionen organisationsmässigt kommer att täcka turismsektorn efter sin omorganisation,

- vilken samordning som kommer att ske inom kommissionen mellan olika områden?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(21 december 1999)

Fr.o.m. 1 januari 2000 kommer den enhet som har hand om turism inom generaldirektoratet näringsliv att ingå i ett nytt direktorat som har hand om tjänster, handel och turism. Därigenom kommer turismsektorn att kunna dra fördel av de synergier som uppstår när den kopplas till andra stora tjänstesektorer inom samma direktorat. Det kommer också att bidra till att det bidrag som den europeiska turistnäringen gör när det gäller att uppnå gemenskapens mål verkligen erkänns.

Ett av turismenhetens ansvarsområden kommer att vara att se till att samordningen med och mellan gemenskapens olika åtgärder som berör turismen blir så effektiv som möjligt. I synnerhet kommer man att rikta in sig på områden där nära samarbete mellan kommissionens avdelningar kan leda till framsteg i frågor som fastställts beträffande turism och sysselsättning i rådets slutsatser av den 21 juni 1999, dvs. hur man skall underlätta utbyte och spridning av information, förbättra utbildningen, förbättra kvaliteten på turismprodukter och främja miljöskydd och hållbar utveckling inom turismsektorn. I detta sammanhang kommer man också att ta hänsyn till de små och medelstora företagens bidrag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2470/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Prodis uttalande om sprickor i solidariteten i Europa

Enligt tidningsrapporter uttalade sig kommissionens ordförande vid ett offentligt framträdande i Marzobotto i Italien om valframgångarna för högern i Österrike, Italien och Schweiz och tog dessa som utgångspunkt för att uttala en varning för sprickor i solidariteten i Europa.

I detta sammanhang vill jag ställa följande frågor:

- Är det möjligt att få tillgång till talet i den form det hölls?

- Hur skall man tolka Prodis varning?

- Vilka högerpartier avsåg kommissionens ordförande?

- Är dessa partier demokratiska partier?

- Hur har kommissionens ordförande kommit fram till att Europa befinner sig i en kris på grund av valframgångarna i Österrike?

- Kan ordföranden mer exakt definiera den kris han talat om?

- På vilket sätt kommer denna kris till uttryck?

- Vilken information har ordföranden tillgång till som leder honom till att anta att valframgångarna i Österrike leder till sprickor i solidariteten i Europa?

- Hur har kommissionens ordförande kommit fram till att valresultatet i Österrike leder till -sprickor i solidariteten i Europa?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Tyvärr finns ingen kopia av det anförande som parlamentsledamoten hänvisar till eftersom det inte baserades på en skriven text.

Även om det generellt inte åligger kommissionen att blanda sig i medlemsstaternas interna affärer bör man i detta fall påminna om solidaritetsprincipen i inledningen till fördraget om Europeiska unionen. Man bör även påminna om artikel 6.1 i fördraget som anger att unionen bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt på rättsstatsprincipen, vilka principer är gemensamma för medlemsstaterna. Ordförande Romano Prodi fäster mycket stor vikt vid solidaritetsprincipen och det anförande som parlamentsledamoten hänvisar till skall tolkas mot bakgrund av principen i fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1906/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Programmet Philoxenia (19941999)

Kan kommissionen uppge vilka organ (offentliga eller privata), institutioner, företag, kooperativ och personer som har fått stöd eller bidrag via det första fleråriga programmet till stöd för europeisk turism, Philoxenia (19972000), och i vilken omfattning (oavsett om beloppen redan har betalats ut eller ej)? Programmets budget uppgår till 25 miljoner ecu, vilket motsvarar 48 miljarder ITL.

Har man kontrollerat hur pengarna verkligen har fördelats och om initiativen har gett bra resultat?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 november 1999)

Kommissionens förslag till rådets beslut om ett första flerårigt program för stöd till europeisk turism Philoxenia (19972000)(1) har inte godkänts av rådet. Därför uppstår inte frågan om utnyttjande av budgetmedel.

(1) KOM(96) 168 slutlig, ändrad genom KOM(96) 635 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2330/99

från Marietta Giannakou-Koutsikou (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Privatföretag som transporterar dokument och paket

Det verkar som om de tillvägagångssätt som tillämpas vid transport av dokument och paket från stat till stat via olika privatföretag för befordran och expediering av dokument (kurirföretag) i verkligheten ofta inte garanterar en säker befordran och framför allt inte att försändelserna kommer fram till mottagaren. Problemets kärna är att befordran vanligen genomförs av ett tredje företag i samarbete, och detta företag kan även i sin tur eventuellt överlämna befordran eller överlämnandet till andra fysiska personer eller andra företag.

Totalt sett tillvaratar detta förfaringssätt inte i något fall avsändarens intressen, och då skall man även beakta att avsändaren förbinder sig att följa vissa villkor för avsändande och transport av paket och dokument gentemot dessa företag.

Vilken inställning har kommissionen i den här frågan och i synnerhet om att det saknas bestämmelser som skyddar avsändarens intressen när det gäller gränsöverskridande befordran av dokument och paket?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 januari 2000)

Det finns ingen EG-lagstiftning beträffande säker befordran eller leverans till avsändaren av handlingar och paket som transporteras av offentliga eller privata företag. Denna fråga hör till medlemsstaternas lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2125/99

från Nelly Maes (Verts/ALE) och Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(29 november 1999)

Ämne: Finansiellt stöd till den europeiska oljeindustrin

Inom oljesektorn förlöper händelseutvecklingen i snabb takt. Stora företag går samman. OPECs överenskommelser leder till prisstegringar på råolja. I pressen kan man med jämna mellanrum läsa om nya oljefält. Krisen 1973 förefaller definitivt vara ett passerat stadium.

Under de gångna två decennierna har Europeiska kommissionens energipolitik alltmer kommit att inrikta sig på följande tre områden:

a) att trygga en tillfredsställande lagring av energi

b) att värna om miljön

c) att befästa konkurrenspositionen.

1. Har rådet efter oljekrisen 1973 utarbetat några finansiella stödåtgärder för den europeiska oljeindustrin?

2. Om inte, har då rådet stött denna sektor på några andra sätt? Vad slags initiativ har därvid kommit i fråga?

3. Om rådet gjort det, kan rådet då stå till tjänst med en fullständig översikt över det finansiella stöd som sedan 1973 beviljats oljesektorn inom Europa (fördelat enligt program och företag)?

4. Med vilka skäl vill rådet motivera detta finansiella stöd till oljesektorn inom Europa?

5. Anser rådet att finansiellt stöd till oljesektorn stämmer överens med åtgärderna mot koldioxidutsläpp?

Svar

(31 januari 2000)

Rådet är medvetet om att Europeiska gemenskapen i mycket hög grad är beroende av kolvätebränslen och anser att det finns behov av vaksamhet, både på kort och lång sikt.

En betydande del av Europeiska gemenskapens åtgärder i detta sammanhang omfattas av program vars syfte är att bidra till att uppfylla de prioriterade målen inom energipolitiken, dvs. försörjningstrygghet, konkurrenskraft och miljöskydd. Sådana program kompletterar den nationella energipolitiken genom gemenskapsåtgärder som föreslagits av kommissionen.

Sedan 1975 har finansiellt stöd till kolvätesektorn huvudsakligen gått via Thermie-programmet för att se till att användningen av kolväten är säker, ren och effektiv. När det gäller detaljer om sådana stödåtgärder uppmanas de ärade ledamöterna att ställa frågan till kommissionen som är ansvarig för genomförandet och förvaltningen av dessa program.

Rådet är mycket väl medvetet om att minskade utsläpp av växthusgaser kräver relevanta insatser inom energisektorn. Därför noterade rådet i sina slutsatser om klimatförändringar från maj 1998(1) behovet av ett varaktigt åtagande när det gäller energieffektivitet och energisparande samt av att minska miljökonsekvenserna av användningen av energikällor med hög kolhalt.

(1) Dok. 8357/98 Presse 136.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1985/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Meddelandet i EGT C 227, 10.8.1999

Ovan nämnda ETG innehöll ett meddelande om anbudsinfordran angående projekt för bekämpning av våld mot kvinnor. Sista inlämningsdag var den 21 september 1999. En sökande organisation lyckades samma dag efter ett antal tidigare försök erhålla ansökningsblanketten (kommissionens representation visste ingenting om ärendet) via e-post efter enträgna telefonsamtal till informationsavdelningens sekretariat på GD X. Därefter informerades organisationen om att dess ansökan inte var till någon nytta eftersom man skulle välja nederländska och finska projekt.

1. Vet kommissionen i allmänhet vem som kommer att få uppdragen innan alla projekt lämnats in eller innan sista ansökningsdag gått ut?

2. Varför kan inte kommissionens kontor i huvudstäderna ge information om offentliggjorda meddelanden?

3. Vilka är orsakerna, som säkert är välgrundade och förståeliga, till att man väljer kandidater innan sista ansökningsdag gått ut?

4. Om detta blivit en dålig vana, finns det chanser att den nya kommissionen inför ändringar?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

Den förslagsinfordran som det rör sig om var uppdelad på två omgångar: den första offentliggjordes den 7 april 1999(1) med sista inlämningsdag den 21 maj 1999.

Till denna första omgång inkom 69 projekt, varav 30 valdes ut. Den andra omgången, som motiverades av att man inte kunde täcka in alla medlemsstater i den första omgången, offentliggjordes den 10 augusti 1999 med sista inlämningsdag den 21 september 1999.

I punkt 5, Kriterier för tilldelning av stöd, i den andra omgången(2) anges följande: För detta andra urval, kommer de projekt att prioriteras som täcker en så stor del som möjligt av gemenskapens territorium och som särskilt omfattar följande länder: Irland, Luxemburg, Nederländerna, Förenade kungariket, Sverige, Finland och Tyskland.

Det är möjligt att den person som parlamentsledamoten hänvisar till har missuppfattat denna information.

De två omgångarna i förslagsinfordran finns tillgängliga på Europa-servern på två olika adresser: http://europa.eu.int/eur-lex och http://europa.eu.int/comm/dg10/women/index.

På kommissionens representationer i medlemsstaterna finns alla nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning och där har man även tillgång till Europa-servern.

Kommissionen har som svar på de förfrågningar som inkommit skickat ut 333 ansökningsformulär. Urvalet har gjorts enligt de bestämmelser och tidsfrister som anges i förslagsinfordran.

(1) EGT C 94, 7.4.1999.

(2) EGT C 227, 10.8.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2163/99

från Graham Watson (ELDR) till rådet

(19 november 1999)

Ämne: Rådets (utvecklingssamarbete) möte den 11 november 1999

Inför det nya årtusendet beräknas en sjättedel av jordens befolkning vara analfabeter. Vid 1990 års världskonferens om utbildning för alla lovade EU-ländernas regeringar att arbeta för att införa allmän utbildning till år 2000. Kommer rådet med tanke på detta att öka nuvarande anslag avsedda för utbildning i stödprogrammen?

Kommer rådet att diskutera utbildningsanslag avsedda för utvecklingsländerna vid sitt möte den 11 november?

Svar

(31 januari 2000)

Rådet delar helt den ärade parlamentsledamotens uppfattningen om betydelsen av insatser för att minska analfabetismen. Åtgärder som gynnar utbildningen utgör i själva verket ett viktigt inslag i kampen mot fattigdomen, som är ett av huvudmålen för gemenskapens politik när det gäller utvecklingssamarbete.

Gemenskapens biståndsprogram beslutas av kommissionen, som härvid tar hänsyn bl.a. till mottagarländernas prioriteringar.

Vid rådets möte (utvecklingssamarbete) den 11 november 1999 diskuterades inte stödet till undervisning i utvecklingsländerna. En sådan diskussion, som eventuellt kan komma vid ett senare möte, äger normalt rum på grundval av ett meddelande från kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1843/99

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(13 oktober 1999)

Ämne: Ökad brottslighet på Solkusten i Andalusien (Spanien)

Under de senaste månaderna har brottsligheten ökat avsevärt på den andalusiska Solkusten i Spanien. Denna brottslighet är relaterad till internationella, mycket välorganiserade brottsligor som är inblandade i bl.a. narkotikahandel, penningtvätt och vit slavhandel.

Vilka åtgärder kan rådet vidta med hänsyn till att Amsterdamfördraget, som har trätt i kraft, fastställer en ny gemensam politik på ett område av frihet, säkerhet och rättvisa?

Ägnar Europol, med hänsyn till den oroväckande ökningen av denna brottslighet, särskild uppmärksamhet åt att bekämpa nämnda brottsliga verksamhet i denna europeiska region?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(1 december 1999)

De spanska myndigheterna har identifierat 170 grupper med omkring 5 200 medlemmar inom den organiserade brottsligheten som verkar i landet. De flesta av dessa grupper finns på Medelhavskusten och de använder sig av hamnarna där för att bedriva olaglig internationell handel. Den spanska kusten lockar ju till sig många fritidsbåtar från hela världen och flera miljoner turister varje år.

I avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen, såsom det ändrats genom Amsterdamfördraget, finns bestämmelser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Målet är att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Medlet är gemensamma insatser som utformas bland medlemsstaterna på områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Kommissionen deltar aktivt i arbetet på dessa områden. Rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa(1), som antogs av rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 3 december 1998 i Wien, innehåller ett omfattande och detaljerat åtgärdspaket som skall genomföras inom två eller fem år.

Handlingsplanen innehåller även en olika åtgärder för polissamarbete. Vad beträffar spanska Solkusten är det de spanska myndigheternas sak att överlämna relevant operativ information om kriminella organisationer till Europol för vidare analys. Med stöd av artikel 30 (tidigare artikel K 2) i Fördraget om Europeiska unionen kommer Europol i framtiden att ha befogenhet att inleda konkreta utredningar på platsen och att upprätta gemensamma utredningsgrupper på grundval av underrättelsearbete och analysresultat.

(1) EGT C 19, 23.1.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1957/99

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Alitalia

Det italienska flygbolaget Alitalia erbjuder sina passagerare gratis transport från Milano till flygplatsen Malpensa. Alitalia ägs till 53 % av IRI som i sin tur ägs av den italienska staten.

Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Känner kommissionen till dessa sakförhållanden?

2. Anser kommissionen att denna åtgärd från Alitalias sida utgör ett otillåtligt statligt stöd i enlighet med artikel 87 i EG-fördraget?

3. Om så inte är fallet, hur rättfärdigar kommissionen sin uppfattning?

4. Om så däremot är fallet, vilka rättsliga åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 januari 2000)

Kommissionen känner till att flygbolaget Alitalia har slutit ett avtal med företaget Malpensa Express för att kunna erbjuda sina passagerare gratis transporttjänster på järnväg mellan Milano och flygplatsen i Malpensa. Det rör sig om en kommersiell åtgärd för att motverka de

nackdelar som Alitalias kunder har av det stora avståndet (över 50 km) mellan Milano och stadens nya flygplats. Enligt de italienska myndigheterna står det de övriga flygbolagen som flyger på Malpensa fritt att vidta liknande åtgärder och sluta liknande avtal med Malpensa Express.

Med utgångspunkt från de uppgifter som kommissionen för närvarande förfogar över är det inte möjligt att avgöra om avtalet omfattar element som kan klassas som statligt stöd till förmån för någondera avtalspart.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1754/99

från Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) till rådet

(1 oktober 1999)

Ämne: Personalkostnaderna för Hombach och hans stab

Den 10 juni 1999 utnämnde EU:s utrikesminister Bodo Hombach till samordnare för stabilitetspakt för Sydösteuropa.

Mot bakgrund av detta skulle jag vilja ställa följande frågor:

1. Vilka personer hör till Hombachs stab och från vilka medlemsstater kommer de?

2. Hur höga är personalkostnaderna för Hombach och hans stab?

3. Hur stor andel av personalkostnaderna för Hombach och hans personal kommer från EU:s budget?

4. Hur höga är de personalkostnader som medlemsstaterna står för?

5. Har Förbundsrepubliken Tyskland lovat de övriga medlemsstaterna att stå för största delen av personalen och personalkostnaderna?

6. Har enskilda medlemsstater meddelat att de inte deltar i personalkostnaderna?

7. På vilket sätt skall åtgärden finansieras i framtiden?

Svar

(31 januari 2000)

1. Den nuvarande personalen hos den särskilde samordnaren för stabilitetspakten består av följande personer:

- 3 biträdande särskilda samordnare (medborgare i USA, Nederländerna respektive Finland) som ansvarar för de tre arbetsområdena.

- Ett sändebud som ansvarar för förbindelserna med länderna i sydöstra Europa (medborgare i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien).

- En kabinettschef (tysk medborgare).

- 1 rådgivare (italiensk medborgare).

- 1 biträdande kabinettschef och talesman (brittisk medborgare).

- 3 tjänstemän i lönegrad A för arbetsområde I (en dansk, ungersk respektive schweizisk medborgare).

- 2 tjänstemän i lönegrad A för arbetsområde II (en fransk respektive österrikisk medborgare).

- 2 tjänstemän i lönegrad A för arbetsområde III (en tysk respektive svensk medborgare).

2. Samtliga tjänstemän i lönegrad A har avdelats till stabilitetspaktens kontor av sina regeringar. Deras löner och personliga levnadsomkostnader i Bryssel betalas av de respektive regeringarna. Kontoret har anställt en kamrer och fyra sekreterare. När det gäller tjänstemän på såväl A- som B-nivå är kontoret fortfarande inte fullt bemannat.

3. Europeiska unionen har godkänt gemensam åtgärd 1999/523/GUSP av den 29 juli 1999, i vilken 850 000 euro anslås för den period som avslutas den 31 december 1999. Detta belopp täcker Bodo Hombachs lön, de löpande kontorskostnaderna och resekostnader för den del av personalen som är EU-medborgare.

4. Förbundsrepubliken Tyskland har inte avgett något sådant löfte och svarar varken för den största delen av personalkostnaderna eller personalen.

5. Ingen enskild medlemsstat i EU har meddelat att den inte kommer att bidra till personalkostnaderna.

6. Det sätt på vilket personalkostnaderna skall finansieras under de kommande åren kommer att beslutas av deltagarna i stabilitetspakten. Rådet erinrar om unionens ledande roll i stabilitetspakten, en roll som EU har begärt under hela processens gång och som erkänns av alla deltagare i pakten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1541/99

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Utarbetande av ett gemenskapsdirektiv om film

Skulle kommissionen kunna tala om för oss huruvida den ställer sig positiv till ett utarbetande av ett direktiv om film och bio, något som alltså skulle kunna betraktas som en parallell åtgärd till direktivet om en television utan gränser? Detta direktiv skulle skydda dem som är sysselsatta inom filmbranschen och på det audiovisuella området i Europa och man skulle i direktivet slå värn om ett europeiskt innehåll i massmediernas programutbud.

Tilläggas bör att ett gemenskapsdirektiv om den europeiska filmindustrin också skulle bidra till den ekonomiska utvecklingen och skapandet av nya arbetstillfällen.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(8 oktober 1999)

Syftet med direktivet om television utan gränser (Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(1)) är främst att se till att det finns fri rörlighet för televisionssändningar inom hela gemenskapen. Därför samordnas i direktivet vissa bestämmelser i medlemsstaterna som gäller denna verksamhet. Ett ytterligare syfte är att främja produktion, oberoende produktion och distribution.

Samma målsättningar finns vad gäller den europeiska filmindustrin. Genom Mediaprogrammet har kommissionen vidtagit ett antal åtgärder för att stödja den europeiska filmindustrin och koncentrerat sig på vissa centrala insatser som utveckling, distribution och utbildning.

För närvarande känner inte kommissionen till några särskilda hinder för spridningen av europeiska filmer inom gemenskapen, vilka skulle nödvändiggöra att man vidtar bestämmelser på EG-nivå, men kommissionen är mycket intresserad av information i denna fråga.

(1) EGT L 202, 30.7.1997.