SKRIFTLIG FRÅGA E-1291/03

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(4 april 2003)

Ämne: Kommunikationsenheten

1. Mot bakgrund av EU-tjänsteman Paul van Buitenens rapport i augusti 2001 upplyste kommissionär Neil Kinnock i en skrivelse daterad den 12 april 2002 ordföranden i budgetkontrollutskottet, Diemut Theato, om en administrativ utredning som påbörjades den 8 april 2002 och som gällde fallet med den så kallade kommunikationsenheten. Berörda enhet lär ha tilldelat franska företag upphandlingskontrakt på uppdrag av f.d. kommissionär Edith Cresson under ledning av nuvarande generaldirektör François Lamoreux, och detta skedde under betänkliga former. Neil Kinnock räknade med att denna undersökning skulle vara slutförd och att riktigheten av de uppgifter som Paul van Buitenen framlagt skulle bekräftas allra senast i slutet av juni 2002. Stämmer det att denna utredning fortfarande inte är slutförd?

2. Hur kommer det sig att utredningen varade minst nio månader längre än vad Neil Kinnock högst väntat sig att den skulle pågå?

3. Varför har kommissionen i det här fallet fortfarande inte kunnat bekräfta riktigheten av föreliggande fakta då det förflutit mer än ett och ett halvt år sedan van Buitenen lade fram sitt betänkande?

4. Stämmer det att Paul van Buitenen redan i oktober 1999 överlämnade upplysningarna om berörda enhet till den nytillträdde kommissionsordföranden Romano Prodi i en klarläggning av sin bok Kamp för Europa. Bedrägerier i EU-kommissionen? Varför vidtog inte kommissionen redan då alla tänkbara åtgärder för att utreda skälen till att denna kritik framförs?

5. Ifall den administrativa utredningen om fallet med berörda enhet redan är avslutad: vilken slutsats har kommissionen dragit i fråga om eventuella disciplinära åtgärder, i synnerhet för François Lamoreux?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(6 juni 2003)

Parlamentsledamoten kanske minns det jag sade till ordföranden i budgetkontrollkommittén i april 2002, nämligen att tillsättningsmyndigheten den 8 april 2002 fattade beslut om att inleda en administrativ undersökning beträffande ett antal påstådda oegentligheter avseende tilldelning av kontrakt, enligt uppgift från Cellule de communication. Genom detta beslut gav tillsättningsmyndigheten befogenhet till kommissionens utrednings- och disciplinbyrå (IDOC) att göra en utredning och rapportera om enskildas eventuella ansvar. Utredningen görs på grundval av undersökningar som gjorts av kommissionens tidigare avdelning för bedrägeribekämpning, numera OLAF, av ett flertal anklagelser från Paul Van Buitenen, även de som avser Cellule de Communication, även innan han gav ut sin bok.

Rapporten om den administrativa utredningen gjordes i oktober 2002. Parlamentsledamoten förstår säkert att för att en undersökning skall vara grundlig och slutgiltig skall det finnas möjlighet att vidta ytterligare undersökande åtgärder under utredningens gång. I detta fall har omfattningen av materialet, antalet hörda personer och den grundliga analys som genomförts gjort det omöjligt att följa den ursprungliga tidsplanen.

I enlighet med artikel 5 i kommissionens beslut av den 19 februari 2002 om genomförande av administrativa utredningar och disciplinförfaranden(1), har varje person som ingår i en utredning rätt att kommentera rapportens slutsatser innan den slutförs. Det tar naturligtvis tid att uppfylla detta nödvändiga villkor.

På grundval av slutsatserna i rapporten från den administrativa utredningen beslutade tillsättningsmyndigheten den 10 februari 2003 att inleda disciplinära förfaranden mot nio av kommissionens tjänstemän eller tidigare tjänstemän. Parlamentsledamoten bör ha förståelse för att dessa personers rätt till konfidentialitet och ett korrekt förfarande innebär att kommissionen inte kan avslöja vilka personer det rör sig om. När det gäller det namn som parlamentsledamoten nämner bör det noteras att rapporten inte innehöll några rekommendationer om att vidta disciplinära åtgärder gentemot denna person, François Lamoureux.

(1) K (2002) 540.