SKRIFTLIG FRÅGA P-1029/00

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Banankonflikten

Under de senaste veckorna har flera källor antytt möjligheten till ett närmande mellan kommissionen och Förenta staternas regering, vilket skulle möjliggöra en lösning på banankonflikten.

Detta närmande grundas på ett förslag till fördelning av kvoterna som lagts fram av kommissionen, enligt vilket 80 procent av A- och B-kvoterna skulle tilldelas de så kallade primära aktörerna på grundval av en referensperiod efter år 1993 (det handlar främst om dem som införde dollarbananer på marknaden före detta datum, det vill säga huvudsakligen de amerikanska multinationella företagen). De 20 procent som återstår skulle fördelas mellan andra (nya) aktörer.

Enligt olika källor kan förslaget till överenskommelse som förelagts Förenta staterna omfatta som grundprincip en automatisk övergång till tullsystemet, vid utgången av en övergångsperiod.

Hur långt har dessa förhandlingar nått, framför allt när det gäller tilldelningen av kvoter och längden på övergångsperioden?

Är kommissionen medveten om att den automatiska övergången till ett tullsystem (Tariff only) kan komma att innebära slutet för gemenskapens bananproduktion?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(29 maj 2000)

Efter det att Världshandelsorganisationen (WTO) konstaterat att olika aspekter av gemenskapens gällande ordning för bananer (en ordning som redan hade ändrats efter ett WTO-beslut om den föregående ordningen) stred mot WTO-reglerna, föreslog kommissionen i november 1999 att importbestämmelserna för bananer skulle ändras i två steg. Som ett första steg skulle man införa ett tillfälligt system med tullkvoter, vilket som ett andra steg i januari 2006 skulle ersättas av ett system med en fast tullsats. Förvaltningen av systemet med tullkvoter är för närvarande föremål för omfattande diskussioner med alla berörda parter, särskilt vad gäller licenstilldelningen. Om det visar sig att man inte kan enas om licenstilldelningen finns enligt kommissionens förslag möjlighet att systemet med en fast tullsats införs omedelbart.

Parallellt med överläggningar med alla länder som exporterar bananer till gemenskapen, däribland länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-staterna), samt med handelsidkarna och gemenskapens producenter, har gemenskapen även bilaterala diskussioner med Förenta staterna. Det senaste mötet hölls i Washington den 30 mars 2000. Hittills har man dock inte kunnat enas om en för båda parter godtagbar lösning av banankonflikten.

Det största problemet med utformningen av kommissionens förslag om införande av ett system med tullkvoter är alltjämt frågan om hur importlicenserna skall tilldelas de olika aktörerna. De flesta aktörer verkar föredra ett licenstilldelningssystem som bygger på historiska resultat under en representativ referensperiod. Svårigheten är att de inte kan enas om en referensperiod som kan godtas av alla. Förenta staterna håller fast vid en referensperiod som ligger före 1993, dvs. före införandet av den inre marknaden för bananer. Denna ståndpunkt återspeglas i det s.k. karibiska förslaget. Ecuador har däremot uttalat sig för en i tiden mycket mer närliggande referensperiod, som i alla händelser skall börja efter 1993, medan AVS-staterna förordar en lång referensperiod på båda sidor om 1993.

Den automatiska övergången till ett system med en fast tullsats ingår redan i kommissionens förslag och är i sig ingen diskussionspunkt med Förenta staterna.

När det gäller gemenskapens bananproduktion är det viktigt att notera att WTO:s panel aldrig har ifrågasatt systemet med utbetalning av utjämningsstöd i gemenskapens banansektor. Kommissionen anser att odlingsinkomsterna för gemenskapens bananproducenter kan garanteras med nuvarande stödsystem. Därigenom säkerställs också gemenskapens fortsatta bananproduktion.