SKRIFTLIG FRÅGA E-3776/02

från Christoph Konrad (PPE-DE) till kommissionen

(23 december 2002)

Ämne: Konkurrensvidriga förhållanden inom den tyska avfallshanteringen

1. För en kort tid sedan bildade städerna Herne, Wuppertal, Remscheid och Bochum samt distrikten Ennepe-Ruhr och Recklinghausen liksom kommunförbundet Ruhrgebiet (KVR) både

avfallshanteringsförbundet EKO-City (som uppdragsgivare) och EKO-City GmbH (aktiebolag med begränsad ansvarighet som är uppdragsmottagare till 100 procent). EKO-City GmbH skall vara ansvarigt för hela den termiska behandlingen, den mekaniska bearbetningen, förbehandlingen och avlägsnandet av avfall från bostads- och industriområden, som befinner sig inom kommunförbundets område.

Känner kommissionen till att detta avfallshanteringsförbund och detta GmbH (aktiebolag med begränsad ansvarighet) har bildats?

2. Hur bedömer EU-kommissionen det faktum att 100 procent av avfallshanteringen skall tilldelas EKO-City GmbH på obegränsad tid och utan upphandling genom EKO-City, varigenom all form av konkurrens elimineras, då det privata näringslivet på förhand kommer att förhindras att konkurrera inom avfallshanteringen?

3. Hur ser kommissionen på det faktum att man kringgår det föreskrivna korrekta upphandlingskravet för avfallshanteringen med ovannämnda konstruktion (kommunförbund och aktiebolag med begränsad ansvarighet)?

4. Kan kommissionen utesluta att EU:s konkurrensrätt skadas genom detta handlande från de ovannämnda kommunerna?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 februari 2003)

Det avfallshanteringsförbund som parlamentsledamoten hänvisar till har inte kommit till kommissionens kännedom tidigare.

Kontrakt för tillhandahållande av avfallshanteringstjänster till ett värde som överstiger 200 000 euro skall i princip upphandlas i enlighet med rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster(1). Offentlig upphandling är dock inget villkor om kontraktet tilldelas en juridisk person över vilken den upphandlande myndigheten utövar en kontroll motsvarande den som den utövar över sin egen förvaltning och denna juridiska person bedriver huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den upphandlande myndigheten(2).

Frågan huruvida överlåtelsen av ansvaret för att tillhandahålla avfallshanteringstjänster på avfallshanteringsförbundet EKO-City uppfyller villkoren för undantag från upphandlingsskyldigheten kräver en utförlig analys av förhållandet mellan dem som ursprungligen hade detta ansvar och avfallsshanteringsförbundet. På samma sätt kräver den efterföljande tilldelningen av ett avfallshanteringskontrakt till EKO-City GmbH en analys av förhållandet mellan avfallshanteringsförbundet och EKO-City GmbH. Kommissionen kommer att undersöka saken och kontakta de tyska myndigheterna för att söka klarhet i läget.

Vad gäller tillämpningen av gemenskapens konkurrensbestämmelser har kommissionen inga synpunkter på om avfallshanteringsföretag är offentliga eller privata, och medlemsstaterna får ge exklusiva rättigheter till sådana företag. Offentliga företag och företag med exklusiva rättigheter är dock skyldiga att följa konkurrensbestämmelserna i samma utsträckning som privata företag.

Vid en prövning av om en medlemsstat i något enskilt fall överträder artikel 86.1 jämförd med artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget, är det nödvändigt att fastslå huruvida ett företags privilegierade ställning leder till konkurrensbegränsande avtal eller missbruk av en dominerande ställning. För att kunna konstatera om det föreligger en dominerande ställning är det nödvändigt att definiera den relevanta marknaden och fastslå att åtminstone en betydande del av den gemensamma marknaden påverkas. Endast om det kan konstateras att det föreligger en dominerande ställning blir det nödvändigt att pröva frågan om ett eventuellt missbruk. I sin dom i Köpenhamnmålet fastslog EG-domstolen att det förhållandet att exklusiva rättigheter beviljas inom en del av det nationella territoriet för miljöändamål, såsom tillskapandet av nödvändig kapacitet för att återvinna bygg- och anläggningsavfall, inte i sig utgör missbruk av dominerande ställning(3).

Det bör också påpekas att gemenskapens konkurrensbestämmelser är tillämpliga endast om agerandet riskerar att påverka handeln mellan medlemsstaterna. Vad gäller artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget (om konkurrensbegränsningar) har kommissionen konstaterat att verksamhet

som endast har en obetydlig inverkan på marknaden, vilket torde kunna vara fallet med en rad tjänster av lokal karaktär, normalt sett inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna och därför inte omfattas av EG-bestämmelserna(4). Vidare står det medlemsstaterna fritt att tillämpa principerna om närhet och tillräcklig egenkapacitet i samband med bortskaffande av avfall, så att denna hantering kan skötas lokalt. Viss avfallshantering inom gemenskapen kan dock ha gränsöverskridande verkningar(5).

Enligt artikel 86.2 i EG-fördraget kan vissa konkurrensbegränsande åtgärder från medlemsstaternas sida vara berättigade om de är nödvändiga för tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och proportionerliga. EG-domstolen konstaterade i Köpenhamnmålet(6) att hanteringen av visst avfall kan utgöra en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, i synnerhet när syftet med denna tjänst är att bemästra ett miljöproblem(7). Den viktiga frågan om proportionalitet kan endast bedömas efter en noggrann undersökning av ärendet.

(1) EGT L 209, 24.7.1992.

(2) Mål C-107/98 Teckal, punkt 50.

(3) Mål C-209/98, FFAD mot Kobenhavens Kommune, [2000] REG I-3743, punkt 68.

(4) Kommissionens meddelande från 2001 Tjänster i allmänhetens intresse i Europa, EGT C 17, 19.1.2001, s. 32.

(5) Se i synnerhet förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, EGT L 30, 6.2.1993.

(6) Mål C-209/98, FFAD mot Kobenhavens Kommune, [2000] REG I-3743.

(7) Punkt 75 i EG-domstolens dom.