SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/268

(2004/C 88 E/0273)

SKRIFTLIG FRÅGA E-1008/04

från Albert Maat (PPE-DE) och Neil Parish (PPE-DE) till kommissionen

(1 april 2004)

Ämne: OIE:s konferens om vaccinering mot djursjukdomar

Den 13-16 april 2004 kommer OIE (Internationella byrån för epizootiska sjukdomar) att anordna en internationell konferens om vaccinering mot djursjukdomar i Buenos Aires.

1. Kommer kommissionen att grunda sitt bidrag till konferensen på det betänkande och den resolution som Europaparlamentets tillfälliga utskott för mul- och klövsjuka lagt fram? Om så inte är fallet, på vilket sätt kommer kommissionen då att bidra till konferensen?

2. Är kommissionen och medlemsstaterna beredda på att inom ramen för OIE genomdriva en politik som inte skiljer mellan å ena sidan förebyggande nödvaccinering (som innebär att de vaccinerade djuren får leva vidare) och suppressiv nödvaccinering och/eller nödslakt å andra sidan?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(30 april 2004)

Kommissionen har deltagit i och bidragit till den internationella konferensen om vaccinering mot djursjukdomar (International Conference on the Control of Animal Infectious Diseases by Vaccination) i Buenos Aires den 13-16 april 2004.

På inbjudan av organisationskommittén höll kommissionens företrädare ett anförande om antigen- och vaccinbanker i EU (The use of antigen and vaccine banks in case of emergency vaccination in the European Community) och fungerade dessutom som ordförande för sessionen om antigen- och vaccinbanker som skydd mot spridning av sjukdom (Antigen and vaccine banks as a safety measure for insuring control of disease spread).

Anförandet handlade främst om hur nödvaccinering kan integreras i helheten av åtgärder som ska vidtas i den händelse att mul- och klövsjuka bryter ut. Talaren underströk i sitt anförande vikten av beredskapsplaner och redogjorde för gemenskapens antigenbank mot bakgrund av detta. En av slutsatserna var att man måste informera de länder som använder sig av vaccinering om att det krävs mycket rena vacciner och tillräckligt känsliga och specifika test för påvisande av antikroppar mot icke-strukturella proteiner, för att man ska kunna styrka eventuella påståenden om att viruset inte har spridits efter vaccinering. Den övervakning som utförs i detta hänseende bör dessutom uppfylla minst Internationella epizootibyråns (OIE) krav och bör inbegripa grundlig uppföljning och resoluta åtgärder i fråga om besättningar som har kommit i kontakt med viruset.

Kommissionens bidrag grundade sig på direktiv 2003/85/EG av den 29 september 2003 om gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka (1), som utarbetats utifrån de erfarenheter som gjordes i samband med utbrottet 2001, parlamentets resolution av den 13 december 2002 och villkoren för återupprättande av ett områdes status som fritt från sjukdom och smitta i OIE:s allmänna regler för landlevande djurs hälsa.

När det gäller särskiljning mellan skyddsvaccinering, där avsikten är att djuren ska hållas vid liv, och suppressiv vaccinering, där avsikten är att djuren ska destrueras, påpekar kommissionen än en gång att den senare endast utförs i samband med utslaktning av smittade besättningar. I fråga om de olika strategierna för utfasning av skyddsvaccinering, dvs. att ett område återfår sin status som fritt från sjukdom och smitta tre månader efter det att de vaccinerade djuren slaktats för att användas som livsmedel, i stället för efter sex månader om de vaccinerade djuren inte slaktas, hänvisar kommissionen till artikel 62 i direktivet ovan. I denna artikel finns nämligen bestämmelser om undantag från väntetiden beroende på resultaten av övervakningen efter vaccineringen.

Kommissionen är fortfarande av den åsikten att de internationellt godkända kraven för att återfå status som ett område fritt från sjukdom och smitta efter det att man tillgripit nödvaccinering måste garantera ett högt skydd. Med beaktande av virusets egenskaper och sjukdomens epidemiologi kan ett eventuellt påskyndat återupprättande av ett områdes status som fritt från sjukdom och smitta allvarligt öka riskerna för att mul-och klövsjukeviruset införs genom produkter av animaliskt ursprung. I linje med rekommendationerna i betänkandet från parlamentets tillfälliga utskott för mul- och klövsjuka, måste kommissionen minimera sådana risker och samtidigt se till att de skyldigheter som ålagts EU genom internationella handelsavtal uppfylls.

(1) EUT L 306, 22.11.2003.