SKRIFTLIG FRÅGA E-0600/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(5 mars 2002)

Ämne: Fattigdom och utvandring från Maghrebländerna till EU

Den tidigare spanska regeringen antog en lag som hindrar ekonomiska migranter att återvända från Spanien till Nordafrika; många av dessa reser därefter genom Europa till länder som Belgien, Frankrike och Förenade kungariket. Anser kommissionen att denna lag är förenlig med Spaniens förpliktelser gentemot andra medlemsstater i enlighet med Dublinkonventionen och fördragen, och har kommissionen diskuterat följderna av denna lag med den spanska regeringen?

Anser kommissionen, som allmän politisk princip, att den lämpligaste lösningen på fattigdomsproblemet i Maghrebstaterna inte är att göra Europeiska unionens yttre gränserna tillgängligare, med alla de problem som detta kan innebära för medlemsstaterna, utan snarare att främja ekonomiska och politiska reformer, respekt för god förvaltning och de mänskliga rättigheterna, tillsammans med de ekonomiska investeringar detta kommer att medföra, och att stödja dessa länder genom att gradvis öppna EU:s egna marknader, inbegripet dess marknader för jordbruksprodukter, så att de fullt ut skall kunna dra nytta av fördelarna med den ekonomiska liberaliseringen och inte känna sig utestängda från stora protektionistiska handelsblock?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(17 april 2002)

Parlamentsledamoten hänvisar troligtvis till utlänningslagen 4/2000 av den 4 januari 2000. Enligt denna rättsakt är avsaknaden av ett giltigt uppehållstillstånd inte tillräcklig grund för utvisning ur Spanien. Denna bestämmelse strider inte mot Dublinkonventionen, eftersom den inte påverkar Spaniens skyldighet att pröva ansökningar från asylsökanden från tredje länder som har tagit sig in i EU via Spaniens yttre gränser. Lagen stred inte heller mot Spaniens övriga förpliktelser enligt fördraget. Det kanske kan intressera parlamentsledamoten att denna bestämmelse upphävdes genom akt 8/2000 av den 22 december 2000.

Kommissionen delar till fullo parlamentsledamotens åsikt om behovet av att sträva efter en övergripande strategi om fenomenet invandring. De synpunkter som framförs i frågan överensstämmer fullständigt med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors i oktober 1999, där det poängterades att partnerskap med ursprungsländerna är en nyckelfaktor för en gemensam invandrings- och asylpolitik i EU.

En övergripande invandringsstrategi förespråkades också i den handlingsplan som utarbetades av högnivågruppen för asyl- och migrationsfrågor och som rådet antog i oktober 1999. I enlighet med slutsatserna från Tammerfors har en strategi utarbetats, där verksamheter som syftar till att minska fattigdomen, förbättra levnadsvillkoren och skapa arbetstillfällen samt främja respekten för de mänskliga rättigheterna kombineras med åtgärder för frihet, säkerhet och rättvisa.

Genomförandet av associeringsavtalen med Tunisien och Marocko och inledandet av avtalet med Algeriet för att upprätta ett frihandelsområde 2010 kommer att skapa möjligheter till hållbar ekonomisk tillväxt för Maghrebländerna. Effekten av de ovannämnda avtalen kommer även att förstärkas av överenskommelser inom jordbruket med Tunisien och Marocko (förhandlingar pågår).

Dessutom hjälper det ekonomiska samarbetet enligt budgetlinjen för Meda de södra Medelhavsländerna att genomföra ekonomiska, sociala och politiska reformer. Kommissionen är fullt medveten om att problemen med invandring bara kan angripas genom samhällsekonomisk utveckling och ökat välstånd i partnerländerna. Det ekonomiska samarbetet inom Meda bidrar till att stärka partnerländernas konkurrenskraft, dra till sig investerare, skapa nya arbetstillfällen och tillväxt samt förbättra levnadsvillkoren för befolkningen, speciellt i missgynnade områden. De totala anslagen inom Meda avsatta för Marocko, Algeriet och Tunisien sedan 1995 uppgår till 1,765 miljarder EUR. Detta ekonomiska stöd kompletteras av Europeiska investeringsbankens lån för att finansiera den ekonomiska infrastrukturen, miljöinvesteringar och utvecklingen av företag inom den privata sektorn.

Associeringsavtalen utgör också ramen för en omfattande dialog om invandring, där den samhällsekonomiska dimensionen och laglig och olaglig invandring beaktas. En dialog med Marocko ha redan inletts och en särskild partssammansatt grupp om sociala frågor och invandring har börjat sitt arbete.

Invandringens tre huvudsakliga dimensioner reflekteras också i det ekonomiska samarbetet med Marocko enligt Meda-programmet. Ungefär en tredjedel av det fullständiga bilaterala Meda-biståndet till Marocko har hittills varit direkt kopplat till de nordliga provinserna som är särskilt drabbade av allmän fattigdom och stora flyktingströmmar.

Efter associeringsrådet EU-Tunisien den 29 januari 2002 antas att den bilaterala dialogen om invandring mellan EU och Tunisien kommer att inledas senare under året.

Behovet av en övergripande invandringsstrategi reflekteras också i Europa-Medelhavspartnerskapet såsom det fastställdes vid utrikesministrarnas Europa- Medelhavskonferens i Barcelona den 27 och 28 november 1995. Deltagarna i Europa-Medhavspartnerskapet är överens om att den politiska dialogen måste vara inriktad på respekt för de demokratiska principerna och grundläggande rättigheterna, ekonomiskt samarbete och sociala och kulturella ämnen på ett mångsidigt sätt, om den ska vara effektiv. För att gynna strategier i rättsliga och inrikes frågor inom Barcelonaprocessens större ramverk, arbetar Europa-Medelhavspartnerna hårt för att inrätta ett regionalt program, som även skulle inkludera invandring. I detta program, som enligt planerna ska antas under utrikesministrarnas nästa Europa-Medelhavskonferens i Valencia den 2223 april, är den övergripande invandringsstrategin betonad och ett av de huvudsakliga målen är att åstadkomma hållbar utveckling som leder till långsiktig stabilitet och välstånd.