ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1043/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Projekt nr 97/11/56/561/047 (Sogama) som finansieras genom sammanhållningsfonden

I sitt svar på min fråga E-1737/99(1) om ett projekt för hantering av hushållsavfall i Galicien, Sogamaprojektet, tar kommissionsledamot Michel Barnier inte upp mina konkreta iakttagelser om projektets utformning där jag kritiserar att projektet i huvudsak är inriktat på energiutvinning genom förbränning, vilket tar den största andelen av medlen i anspråk. Projektet begränsar sig inte till återvinning och återanvändning av avfall. Därför måste man kräva att villkoren i rådets förordning (EG) nr 1164/94(2), som inrättar sammanhållningsfonden, efterlevs och se till att de ansvariga för projektet regelbundet lägger fram rapporter om genomförandet i sin helhet, enligt Barniers svar.

Dessutom måste man betona följande aspekter:

- Det är tydligt att Sogamaprojektet inte är förenligt med gemenskapslagstiftningen, i synnerhet rådets direktiv 75/442/EEG(3) av den 15 juli 1975 om avfall, där det anges att medlemsstaterna skall främja förebyggande, återvinning och omarbetning av avfall och endast i sista hand främja energiutvinning från avfall, vilket emellertid är Sogamaprojektets huvudsyfte. Projektet (nr 97/11/561/047) är därmed inte förenligt med bestämmelserna om tilldelningen av medel från sammanhållningsfonden.

- Projektet strider dessutom mot den spanska lagstiftningen och mot den nationella planen för fast hushållsavfall, där målsättningarna i det ovannämnda gemenskapsdirektivet bekräftas och där principerna om återanvändning, minskning av avfallsmängden och återvinning av organiskt material genom omarbetning av avfall betonas. Det är uppenbart att Junta de Galicia inte följer dessa målsättningar, med tanke på att Sogamaprojektet i huvudsak avser förbränning, en verksamhet som skulle omfatta 300 000 ton 2001 och 500 000 ton 2005.

Känner kommissionen till att Sogamaprojektet inte omvandlar det organiska avfallet, utan i stället förbränner det? Kan kommissionen bekräfta att detta projekt inte är förenligt med den gemenskapslagstiftning som ligger till grund för miljöskyddet på avfallsområdet? Vilken tidsplan har kommissionen fastställt för framläggandet av periodiska rapporter om projektets genomförande i sin helhet som kommissionsledamoten nämner i sitt svar?

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000, s. 86.

(2) EGT L 130, 25.4.1994, s. 1.

(3) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Barnier

(22 maj 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på de skriftliga frågorna E-0784/00 och E-0818/00 från Miguélez RamosAMOS(1).

(1) EGT C 46 E 13.2.2001, s. 42.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1139/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Myndigheten och kommissionen skall ha ett mycket nära samarbete (stycke 56 ff.). Genom att arbeta i nära samverkan med kommissionen kommer myndigheten att hela tiden vara välinformerad och kunna ta hänsyn till behoven hos kommissionens enheter.

Kommer myndigheten, mot bakgrund av behovet av nära samarbete och smidigt informationsutbyte, att etableras i närheten av kommissionen? Om inte: skulle en förläggning av myndigheten till en ort långt borta från kommissionen inte utgöra något hinder för det nära samarbete och smidiga informationsutbyte som föreskrivits i vitboken?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0319/00

från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Miljöförstöring och hälsa

Miljöförstöring och folkhälsa har ett nära samband med varandra. Hur ser kommissionen på utvecklingen av dessa två områden?

Är kommissionen till exempel nöjd med att miljöutskottet fortfarande har kontroll över utsläppandet av genetiskt modifierade organismer?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(28 mars 2000)

Kopplingen mellan miljöproblem och folkhälsa har varit och fortsätter att vara en viktig faktor inom både gemenskapens miljöpolitik och folkhälsopolitik.

De två berörda avdelningarna håller på att utarbeta förslag till politiska handlingsplaner på medellång och lång sikt som skall antas av kommissionen senare i år. Generaldirektoratet för miljö förbereder ett förslag till det sjätte handlingsprogrammet för miljön. Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd förbereder en gemenskapsstrategi på området folkhälsa som omfattar åtgärdsprogram inom området Miljö och hälsa. Under det förberedande arbetet med dessa politiska program på områdena miljö och folkhälsa är båda enheterna särskilt angelägna om att säkra kopplingen mellan miljö och hälsa genom diskussioner och samordning enheterna emellan.

Det befintliga regelverket beträffande genetiskt modifierade organismer syftar till att säkerställa skydd av människors hälsa och av miljön. Det är grundat på rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön(1) och rådets direktiv 90/219/EEG av den 23 april 1990 om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer(3), ändrat genom rådets direktiv 98/81/EEG av den 26 oktober 1998(2).

Andra aspekter som berör området genetiskt modifierade organismer, till exempel nya livsmedel, faller under ansvarsområdet för den kommissionsledamot som är ansvarig för hälsa och konsumentskydd och med vilken ett nära och kontinuerligt samarbete bedrivs. Kommissionen garanterar även i fortsättningen att dessa aspekter samordnas på ett korrekt sätt mellan de inblandade avdelningarna.

(1) EGT L 117, 8.5.1990.

(2) EGT L 330 5.12.1998.

(3) EGT L 117, 8.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1041/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Finansiellt stöd till den franska oljeindustrin

I sitt svar på fråga E-0218/00(1) meddelar de Palacio att kommissionen sedan 1975 givit finansiellt stöd till Frankrike till ett totalt belopp av 270,49 miljoner euro.

Kan kommissionen ange hur detta belopp fördelat sig per år och per subventionerat företag i Frankrike?

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 104.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1040/00, E-1041/00 och E-1042/00 ingivet av Fran Loyola de Palacio för kommissionen

(16 maj 2000)

Sedan 1975 har gemenskapen haft program som syftar till att ge ekonomiskt stöd åt innovativ teknologi för utvinning, produktion och transport av oljeprodukter. I sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-0218/00(1) lämnade kommissionen en redovisning av detta stöd, uppdelat på år och medlemsstater. När det gäller begäran om en detaljerad redovisning uppdelad på varje bolag kan kommissionen ge sådana data för perioden 1990-1998. Denna information skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat. Det bör emellertid påpekas att uppgifterna om stöd till vissa medlemsstater kan vara något missvisande, eftersom kontrakten utöver huvudentreprenören ofta omfattar en rad andra inblandade från olika medlemsstater.

När det gäller de begärda uppgifterna för perioden 1975-1990 är det tyvärr så att avsaknaden av elektroniskt datastöd under den aktuella tidsperioden gör att ett svar på parlamentsledamotens fråga skulle kräva tidskrävande och komplicerade efterforskningar, som kommissionen inte anser sig ha resurser att utföra.

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 104.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0903/00

från Anna Karamanou (PSE) och Minerva Malliori (PSE) till rådet

(24 mars 2000)

Ämne: Toppnotering av ökningen av narkotikabruket bland skolelever i Europa

Enligt årsrapporten från FN:s särskilda kommission för narkotikafrågor har cannabisbruket bland europeiska skolelever skjutit i höjden: 1/3 av de franska eleverna inom sekundärutbildningen, 25 % av trettonåriga elever i Storbritannien och 69 % av de ungdomar som deltar i rejvfester i Tyskland har testat narkotika. Man har även noterat en ökning av bruket av syntetiska narkotikapreparat (t.ex. Ecstasy och LSD) och ungdomarna sätter dessa preparat i samband med att roa sig. Vidare sägs det i rapporten att Albanien har blivit en storproducent av cannabis och att den framför allt väller in i Grekland, Italien och Slovenien. Vidare understryks det faktum att tillhandahållandet av uppgifter via Internet om var denna växt odlas och vilka producenterna är, i hög grad har ökat framställningen av narkotika i hemmet. Känner rådet till vad som ligger bakom den dramatiska ökningen av bruket av indisk cannabis och vilka steg har det tagit för att harmonisera lagstiftningen och EU:s gemensamma inställning i fråga om narkotikabruk?

Svar

(10 juli 2000)

I EU:s narkotikastrategi för perioden 20002004, som fick stöd av Europeiska rådet i Helsingfors, bekräftas det att cannabis fortfarande är den mest använda typen av olaglig narkotika.

I den strategi som nu överförs till en handlingsplan läggs särskilt vikt vid en minskning av efterfrågan. EU:s åtgärd för att minska efterfrågan är förenlig med riktlinjer och handlingsplan för minskning av efterfrågan som antogs 1999 inom FN:s ram. EU:s åtgärder täcker alla områden av förebyggande verksamhet. Strategier för att förebygga narkotikaberoende bör utgöra en integrerad del av gemenskapens hälsovårdspolitik. Dessa strategier bör framför allt inrikta sig på barn och ungdomar. Förebyggande åtgärder bör också utvecklas mot narkotikamissbruk i fängelser och alternativ till fängelsestraff.

Alla dessa riktlinjer överförs nu till konkreta åtgärder som parlamentet kommer att informeras om.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0733/00

från Umberto Bossi (TDI) till kommissionen

(6 mars 2000)

Ämne: Italienskt dekret avseende mejerisektorn

Den italienska regeringen har utfärdat dekret nr 8 av den 4 februari 2000 vilket även omfattar en provisorisk reglering av mejerisektorn. I stycke 5 föreskrivs att om köparen inte erlägger tilläggsavgiften, skall regionerna och de autonoma provinserna vidta indrivningsåtgärder även gentemot producenten, med förbehåll för dennes regressrätt gentemot köpare som är insolvent eller som inte uppfyller sina förpliktelser.

Regeln är i sig förbluffande, den är otrolig med hänsyn till de mjölkuppköpare som avses i förordning (EEG) nr 3950/92(1), och strider helt mot den anda och bokstav som uttrycks i skälen i sagda förordning.

1. Hur bedömer kommissionen i sak den lagstiftning som gäller i Italien efter att dekretet utfärdats?

2. Är köparen sedan dekretet utfärdats fortfarande det enda och centrala föremålet för förvaltningen och indrivningen av avgiften i Italien?

3. Utgör den italienska regeln ett farligt prejudikat för hela gemenskapssystemet?

4. Bör inte producenten med hänsyn till lagstiftningen i fråga vägra att betala avgiften för att inte han själv och hans företag tvångsmässigt skall få betala avgiften två gånger, enligt vad som kan förväntas?

5. Leder inte de italienska myndigheternas bestämmelse till att skrupelfria uppköpare kommer att obestraffat kunna underlåta att betala avgiften och därigenom tillgodogöra sig producentens likviditet under mycket långa perioder, det vill säga tills de oändligt långa italienska rättstvisterna avgörs?

(1) EGT L 405, 31.12.1992, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 47, s. 159.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 mars 2000)

Kommissionen mottog för bara några dagar sedan det dekret av den 4 februari 2000 som ledamoten hänvisar till.

Texten är för närvarande under översättning och granskning inom de berörda kommissionsenheterna.

Så snart denna granskning är avslutad kommer kommissionen att kunna ge ledamoten de relevanta svaren.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1094/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(7 april 2000)

Ämne: Bomullsodling i Grekland

Enligt jordbruks- och utrikesministeriernas gemensamma beslut nr 38570/10.2.2000 fastställer den grekiska regeringen att bomullsodling är kontrollerad odling och vilka villkor som gäller för de olika producenterna. Dessa bestämmelser innebär emellertid i praktiken att en stor del av de intresserade medborgarna förhindras att odla bomull. På så sätt kan till exempel inte producenter med lång erfarenhet vilka önskar öka sin produktion över genomsnittet de senaste tre åren göra detta, medan nya producenter som vill börja odla bara kan göra detta på villkor att de har ärvt jordbruksmarken.

Skulle kommissionen kunna upplysa mig om huruvida den känner till dessa förhållanden och om den anser att dessa och andra bestämmelser som omfattas av ovannämnda grekiska ministerbeslut är förenliga med gemenskapslagstiftningen? Om så inte är fallet, vilka åtgärder har kommissionen då för avsikt att vidta för att finna en lösning på detta problem?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 maj 2000)

Kommissionen har nyligen informerats om de fakta som parlamentsledamoten nämnde. En begäran ligger just nu hos de grekiska myndigheterna i syfte att få tillgång till de officiella juridiska texter som hör till det faktiska ministerbeslutet. För närvarande kan inte kommissionen uttala sig i ärendet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0670/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Gurkörtshonung och bestämmelserna om honung från 1976

Honung som framställs av gurkört innehåller naturligt en högre halt av sackaros än det gränsvärde på 5 % som föreskrivs i bestämmelserna om honung från 1976. En myndighet i Förenade kungadömet Local Authorities Coordinating Body on Food and Trading Standards har emellertid rekommenderat Trading Standards i Förenade kungadömet att godkänna sackaroshalten i gurkörtshonung till följd av ett ingående analysarbete som genomförts av den europeiska federationen för honungsimportörer (som har ett väl utvecklat samarbete med kommissionen).

Kommer kommissionen att acceptera att gurkörtshonung har en högre naturlig halt av sackaros och därför bör undantas från de aktuella bestämmelserna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 mars 2000)

År 1996 lade kommissionen fram ett förslag till rådet om en förenkling av direktivet om honung(1). I bilaga 2 till detta förslag förtecknades vissa nya kriterier angående den uppmätta sackaroshalten.

Kodexkommittén för socker vid FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) enades vid sitt senaste möte i februari 2000 om ett förslag till ändrade normer för honung. I detta förslag till ändrade normer anges att sackaroshalten för honung från gurkört (Borago officinalis) inte får överskrida 15 g/100 g. Vid rådets nästa expertmöte om förslaget angående honung kommer man sannolikt att ta hänsyn till kodexkommitténs slutsatser.

(1) EGT C 231, 9.8.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1176/00

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Nationalitet hos tjänstemän på nyckelpositioner liberaliseringen av posttjänster

Kan kommissionen bekräfta

- att den nya direktören med ansvar för posttjänster på den inre marknaden är nederländare,

- att kommissionsledamotens särskilda rådgivare för ärenden rörande posttjänster är nederländare,

- att chefen för kansliet hos den kommissionsledamot som ansvarar för liberaliseringen av posttjänster är nederländare,

- att den ansvarige kommissionsledamoten är nederländare,

- att det nederländska postväsendet är det postväsende i Europa som mest aktivt stöder en fullständig liberalisering?

Håller kommissionen med om att allmänhetens tilltro till kommissionens interna reform, och särskilt utflaggningen av tjänster och politikområden, skulle kunna skadas av denna situation?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 maj 2000)

Svaret på parlamentsledamotens frågor är ja. Dessutom är det värt att nämna att av den grupp på sex personer som har hand om postfrågor på generaldirektoratet för den inre marknaden är två fransmän, en tysk, en engelsman, en portugis och att enhetschefen är spanjor. Vice generaldirektören på generaldirektoratet för den inre marknaden är österrikare och generaldirektören är engelsman. Noteras bör även att kommissionen står i kontakt med alla nationella tillsynsmyndigheter och med postoperatörer i de olika medlemsstaterna.

Vad gäller utflaggningen av tjänster framgår det nog av ovanstående att det inte råder några särskilda problem på det området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0827/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(21 mars 2000)

Ämne: Nedskärning av Poseima-programmet med 2 miljoner euro

I kommissionär Fischlers svar på min fråga E-2403/99(1) om att skära ned Poseima-programmet med 2 miljoner euro i budgetpost B1-321 bekräftas det att den föreslagna nedskärningen enbart beror på att man i uppskattningarna beaktat de verkliga procentsatserna för genomförandet av anslagen under de senaste åren. Om man emellertid betraktar uppgifterna från 1998/1999 verkar det som om detta inte skulle stämma.

1. Vilka är de totala verkliga beloppen för genomförandet av Poseima-programmet 1998 och 1999 i de autonoma regionerna Azorerna och Madeira?

2. Ämnar kommissionen se över sin ställning inför 2001 års budget?

3. Vilka är de verkliga beloppen för genomförandet av Poseidom- och Poseican-programmen?

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000, s. 125.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 april 2000)

Kommissionen bekräftar sitt tidigare svar på Ilda Figueiredos skriftliga fråga E-2403/99(1).

Samtidigt som det påminns om att anslagen för 2000 fastställdes i slutet av budgetåret 1999 bör också understrykas att om de totala utgifterna för Poseima-programmet (40,5 miljoner euro) under budgetåret 1999 ligger i nivå med anslagen (40 miljoner euro) beror detta enbart på ökningen av övriga åtgärder, som är en mycket instabil utgiftspost. Genomförandegraden för försörjningsåtgärderna uppgår faktiskt endast till 81 %.

1. Genomförandegraden för Poseima-programmet uppgick under 1998 och 1999 till 73 % respektive 84 % vad gäller försörjningsåtgärder och 131 % vad gäller övriga åtgärder. Genomsnittet under de fem senaste åren ligger på 71 % för försörjningsåtgärder och 89 % för övriga åtgärder.

2. Vid uppskattningarna för fastställandet av 2001 års budget kommer kommissionen liksom tidigare att ta hänsyn till de senast kända genomförandena, inbegripet således budgetåret 1999.

3. Vad gäller Poseidom och Poseican var den genomsnittliga genomförandegraden för de fem senaste budgetåren följande:

a) Poseidom: försörjning 70 % övriga åtgärder 69 % summa 70 %

b) Poseican: försörjning 98 % övriga åtgärder 61 % summa 86 %.

Dessa genomföranden (faktiska utgifter jämfört med anslagen) är grundade på budgetuppgifter. Mer detaljerade kvantitativa uppgifter och uppgifter per åtgärd kommer att ges i de rapporter om genomförandet av dessa program som kommissionen inom kort kommer att lägga fram för rådet och Europaparlamentet.

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000, s. 125.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0679/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Bilpriser på Irland och den framtida lagstiftningen beträffande bildistribution

Bilpriserna på Irland för vanliga konsumenter är förhållandevis höga jämfört med i andra euroländer. Kan kommissionen mot bakgrund av detta ange när man ämnar fatta ett beslut om den framtida lagstiftningen beträffande bildistribution, kommentera de bakomliggande orsakerna till beslutet och dess eventuella effekter på bilpriserna på Irland och på konkurrensen inom bilbranschen i landet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(31 mars 2000)

I gruppundantagsförordningen om bilförsäljning(1) föreskrivs i artikel 11 att kommissionen skall företa en regelbunden utvärdering av tillämpningen av förordningen, särskilt vad avser de effekter som det undantagna distributionssystemet har på varorna i fråga mellan de olika medlemsstaterna och på servicekvaliteten till konsumenter. Därför har kommissionen sedan 1993 kontrollerat skillnader i bilpriser i gemenskapen i en rapport vartannat år. Enligt artikel 11 skall kommissionen också utarbeta en rapport om utvärderingen av förordningen senast den 31 december 2000.

I motsats till vad parlamentsledamoten anger visar inte kommissionens rapporter om bilpriser att bilpriserna före skatt i Irland är särskilt höga i förhållande till i andra medlemsstater, i synnerhet Förenade kungariket(2). Kommissionen har konstaterat att i medlemsstater med hög skatt på bilköp, till exempel Irland, är priserna före skatt relativt låga. I fråga om priserna efter skatt skall det noteras att beskattning av bilköp är en fråga där medlemsstaterna bestämmer, eftersom de hittills inte velat att denna beskattning skall omfattas av gemenskapens skatteharmonisering på den inre marknaden.

Vad beträffar parlamentsledamotens fråga om kommande lagstiftning om bilförsäljning kan sägas att inga beslut ännu fattats. Kommissionen arbetar för närvarande på en utvärderingsrapport om förordningen. Den förväntas innehålla mer fakta om orsakerna till prisskillnader och om vilka verkningar undantaget för försäljning har haft för bilpriserna. Förordningens verkningar för konsumenterna kommer att vara en av huvudfrågorna i rapporten. Rapporten kommer att ge viktigt bakgrundsmaterial inför de kommande diskussionerna om det regelverk för bilförsäljning som den 30 september 2002 skall ersätta den gällande förordningen.

(1) Kommissionens förordning (EG) nr 1475/95 av den 28 juni 1995 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper försäljnings- och serviceavtal för motorfordon, EGT L 145, 29.6.1995.

(2) Se till exempel det senaste pressmeddelandet om rapporten, IP/00/121 av den 7 februari 2000.