SKRIFTLIG FRÅGA E-3475/02

från Benedetto Della Vedova (NI) till kommissionen

(6 december 2002)

Ämne: Statligt stöd till offentligt ägda radio- och TV-företag

Ett giltigt argument för upprätthållandet av system för radio och TV i allmänhetens tjänst är att det erbjuder lyssnare och tittare program som annars inte skulle sändas av befintliga privata radio- och TV-företag.

Radio- och TV-sändningar undantas inte från åtgärder eller lagar i enlighet med artiklarna 66, 87 och 88 i EG-fördraget beträffande den fria konkurrens eller från protokollet till Amsterdamfördraget om systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst. I det senare fastslås medlemsstaternas behörighet att svara för finansiering av och att definiera rollen för radio och TV i allmänhetens tjänst i den utsträckning som denna finansiering beviljas radio- och TV-organisationerna för att de skall utföra det uppdrag att verka i allmänhetens tjänst som har tilldelats dem och i den utsträckning som finansieringen inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en omfattning som kan strida mot det gemensamma intresset samt med hänsyn till behovet att bevara mångfalden i medierna.

Det sätt som radio och TV i allmänhetens tjänst definieras i avtalet mellan Italiens regering och RAI tycks stå i strid med de krav som kommissionen ställer i sitt meddelande om statligt stöd till radio och TV i allmänhetens tjänst, i den mening att denna definition är alltför vag och allmän i sin formulering jämfört med vad meddelandet anger som godtagbart.

Artikel 1 i direktiv 80/723/EEG(1) om insyn i de finansiella förbindelserna kräver att förbindelser mellan offentliga myndigheter och offentliga företag, och det sätt på vilket dessa allmänna medel används, redovisas öppet. Av direktivets artikel 5 följer att offentligt ägda medieföretag i måste göra en tydlig delning i bokföringen mellan offentlig verksamhet och kommersiell verksamhet för att säkra att den senare inte finansieras med offentliga medel.

En medlem i RAI:s styrelse meddelade allmänheten den 21 september 2002 att RAI var oförmögen att skilja mellan program som finansieras med offentliga medel och program som finansieras genom reklamintäkter.

Med tanke på av de radikala förändringar som har gjorts inom det italienska systemet för radio och TV kan RAI:s licensavgifter inte betraktas som redan existerande stöd, dvs. stöd som har föregått ikraftträdandet av EG-fördraget och som därför kan undantas från fördragets bestämmelser.

Kan kommissionen, mot denna bakgrund, besvara följande frågor:

1. Har RAI infört den delning i bokföringen som krävs enligt direktiv 80/723/EEG och som kommissionen uppmanade till i juni i år?

2. Är det förenligt med den föreskrivna delningen mellan verksamhet i allmänhetens tjänst och kommersiell verksamhet att göra reklamavbrott i program som har finansierats med offentliga medel?

3. Är det godtagbart att Italien saknar en oberoende tillsynsmyndighet med uppdrag att kontrollera att RAI:s verksamhet och utbud överensstämmer med de regler för system för radio och TV i allmänhetens tjänst som RAI är skyldig att efterleva?

4. Kan kommissionen bedöma om det offentliga stöd som RAI mottar står i proportion till dess verksamhet i allmänhetens tjänst?

5. Efterlevs reglerna om delad bokföring och proportionalitet av offentligt ägda radio- och TV-företag i andra medlemsstater?

6. Varför har kommissionen dröjt med att inleda och/eller slutföra överträdelseförfaranden beträffande statligt stöd till RAI och till flertalet andra europeiska radio- och TV-företag i allmänhetens tjänst?

(1) EGT L 195, 29.7.1980, s. 35. Svensk specialutgåva Område 8, vol. 1, s. 54.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 februari 2003)

Vad gäller de allmänna frågorna kan följande anmärkningar göras:

I Protokollet om systemet för allmänna radio- och TV-sändningar i medlemsstaterna, som fogades till EG-fördraget genom Amsterdamfördraget, erkänns den roll som radio och TV i allmänhetens tjänst spelar och vikten av dessa mediers existens, samt bekräftas att medlemsstaterna är behöriga att tilldela, utforma och organisera public service-bolagens uppdrag och finansieringen av dessa. Valet av finansieringssystem faller inom medlemsstatens behörighet, och det finns inga principiella invändningar mot valet av ett dubbelt finansieringssystem (en kombination av offentliga medel och reklamintäkter) framför ett system med en finansieringskälla (endast offentliga medel). Detta gäller också sändningsföretag vars hela programspektrum är avsett att ingå i deras public service-sändningar.

Frågorna kring separat bokföring och proportionaliteten vad gäller offentliga medel har tagits upp i flera radio- och TV-sändningsfall som kommissionen arbetar med och som rör flera medlemsstater. Kommissionen undersöker för närvarande dessa fall och det är därför inte möjligt att redan nu svara på denna fråga.

Vad gäller behovet av en myndighet som kontrollerar det radio- och TV-företag som innehar det offentliga uppdraget, fastslår kommissionen i sitt meddelande om tillämpningen av reglerna för statligt stöd på radio och TV i allmänhetens tjänst(1) följande: det krävs också att denna tjänst verkligen tillhandahålls på det sätt som förutses i de formella bestämmelserna mellan staten och det aktuella företaget. Det är därför önskvärt att en lämplig myndighet eller ett särskilt utsett organ kontrollerar tillämpningen. En sådan myndighet ger medlemsstaten möjlighet att försäkra sig om att uppdraget fullföljs och underlättar samtidigt kommissionens arbete inom ramen för bestämmelserna om statligt stöd. Det faktum att ingen sådan myndighet tillsatts är emellertid inte i sig ett tecken på att stödet är oförenligt med gemenskapsbestämmelserna.

Vad gäller kommissionens utredningar inom denna sektor kan det sägas att kommissionen håller på att utvärdera flera fall av klagomål rörande statligt stöd till offentliga radio- och TV-företag. Under kommissionens utredningsarbete har det hänt mycket på lagstiftningsområdet (t.ex. Amsterdamprotokollet, kommissionens nya meddelande om tjänster i allmänhetens intresse(2) och det nya insynsdirektivet(3)). Utredningen av de statliga stöden har saktats ned på grund av att man måst ta hänsyn till denna utveckling samt att de olika fallen måste behandlas i konsekvens med varandra. I samband med detta beslutade kommissionen att lägga fram ett utkast till meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och TV i allmänhetens tjänst som antogs i den 5 november 2001. Enligt detta meddelande har beslut redan fattats i fall som rör portugisisk TV, lokala belgiska TV-kanaler och digitalkanaler inom BBC. Besluten rörande RAI och andra sändningsföretag förväntas fattas i år.

Vad gäller de punkter som specifikt rör RAI-ärendet, skall det understrykas att kommissionens utredning befinner sig på ett långt framskridet stadium. Så snart denna utredning slutförts skall kommissionen fatta beslut också om de punkter som parlamentsledamoten tar upp. Det går naturligtvis inte att förutse kommissionens ställningstagande i dessa frågor, men det går att göra vissa anmärkningar. Vad gäller frågan om en lämplig myndighet eller organ som utsetts att övervaka RAI:s verksamhet, omfattas RAI, enligt kommissionens kännedom, av kontroll utförd av ett särskilt parlamentsutskott samt av kontroll utförd av Autorità per le garanzie nelle Comunicazioni. Bedömningen av proportionaliteten i fråga om de offentliga medel som tas emot av RAI kommer att göras inom ramen för det pågående ärendet rörande RAI och statligt stöd, på grundval av kriterierna i ovannämnda meddelande av den 5 november 2001. Frågan om separat bokföring kommer också den att tas upp inom ramen för det pågående förfarandet.

I december 2002 beslutade kommissionen att väcka talan vid domstolen mot Italien för underlåtenhet att genomföra den senaste ändringen av insynsdirektivet.

(1) EGT C 320, 15.11.2001.

(2) KOM(2002) 689 slutlig.

(3) Kommissionens direktiv 2000/52/EG av den 26 juli 2000 om ändring av direktiv 80/723/EEG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag, EGT L 193, 29.7.2000.