SKRIFTLIG FRÅGA P-1208/02

från Yves Butel (EDD) till kommissionen

(22 april 2002)

Ämne: Omlokaliseringar

För att hjälpa medlemsstaterna att möta svårigheter i samband med arbetslöshetsproblematiken har EU inrättat ett antal instrument i syfte att eftersträva full sysselsättning (en EU-strategi och riktlinjer för sysselsättning, Europeiska socialfonden eller initiativet EQUAL).

Utöver globaliseringens effekter som medför omlokaliseringar av produktionsställen till utvecklingsländerna och de minst utvecklade länderna och till nya marknader, måste medlemsstaterna nu också möta illojal konkurrens på det sociala området från kandidatländerna. Ett aktuellt exempel är företaget Whirlpool som planerar att överföra en del av sin verksamhet i Amiens i Frankrike till Proprad i Slovakien. En sådan flyttning av verksamhet skulle innebära att 360 arbetstillfällen försvann direkt. Till denna siffra kan man lägga förlusten på cirka 150 arbetstillfällen hos underleverantörerna.

EU bör byggas upp för befolkningens väl, och därför anser frågeställaren att ett av dess prioriterade mål bör vara att skapa och inte att överföra ekonomiskt välstånd. Utan att på något sätt vilja ställa de nuvarande medlemsstaterna mot framtida medlemsstater, handlar det här om att samtidigt se till att den förstnämnda gruppen får ha kvar arbetstillfällen i ursprungslandet och att den andra gruppen kan utveckla sin ekonomi.

Vad planerar kommissionen att göra för att tillmötesgå denna dubbla målsättning att bibehålla verksamhet och därmed arbetstillfällen och att skapa ny ekonomisk verksamhet? Hur tänker kommissionen begränsa den överdrivna rörligheten hos företagen i medlemsstaterna? Ämnar kommissionen bevilja stöd särskilt ekonomiskt sådant för att företag från medlemsstaterna skall etablera sig i kandidatländerna?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 juni 2002)

Fria och öppna marknadsekonomier utgör en av huvudprinciperna för unionen och är ett av kriterierna för medlemskap i unionen enligt vad som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn i december 1993.

Den europeiska sociala modellen bygger på antagandet att ekonomisk tillväxt och social sammanhållning stärker varandra ömsesidigt och att rätt balans behövs för att man ska kunna garantera en dynamisk samverkan mellan den ekonomiska politiken, sysselsättningspolitiken och socialpolitiken. Av erfarenhet vet vi att ett intensivare ekonomiskt utbyte och samarbete ger positiva resultat för alla berörda, bidrar till ekonomiskt välstånd och skapar nya och fler arbetstillfällen.

Avseende omlokalisering av företag i allmänhet anser kommissionen att företagen då de fattar beslut alltid bör tar hänsyn till effekterna av besluten för de anställda och för den sociala och regionala omgivningen. Detta framhävdes nyligen i kommissionens grönbok om företagens sociala ansvar(1). Företagens sociala ansvar innebär att företagen bär ansvar för följderna av sina handlingar för alla berörda parter. Det gäller näringslivets fortsatta engagemang att agera rättvist och ansvarsfullt och bidra till ekonomisk utveckling samtidigt som man vill höja livskvaliteten för såväl de anställda och deras familjemedlemmar som för lokalsamhället och samhället i stort.

Det är uppenbart att arbetsmarknadens parter spelar en avgörande roll i detta sammanhang. Därför vill kommissionen utveckla den sociala dialogen i kandidatländerna genom att uppmuntra arbetsmarknadens parter att uppnå bättre täckning och representativitet och att utveckla såväl ett arbetssätt som bygger på ett verkligt partnerskap som de institutioner och strukturer som behövs för dess genomförande. På samma sätt måste regeringarna erkänna att den sociala dialogen är en viktig del av gemenskapens regelverk och därför måste betraktas som något som aktivt bör främjas, exempelvis genom att arbetsmarknadens parter får den autonomi de behöver för att kunna delta i oberoende kollektiva förhandlingar eller genom att deras deltagande i den sociala dialogen på europeisk nivå underlättas.

Bidragssystem som handhas av kommissionen omfattar inte bidrag för omlokalisering av industriproduktion från de nuvarande medlemsstaterna till kandidatländerna.

(1) KOM(2001) 366 slutlig.