SKRIFTLIG FRÅGA E-1733/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Allmänheten skall få veta var sådana företag är belägna som tillverkar och lagrar fyrverkeripjäser och företagen skall uppföras på förteckningen över risker i direktiv 96/82/EG (Seveso II)

Lördagen den 13 maj 2000 inträffade som bekant en storolycka i området Mekkelholt i den nederländska staden Enschede, då fyrverkeriföretaget SE Fireworks exploderade, varvid ett beklagligt stort antal personer dödades eller skadades.

I anledning av det inträffade ställer vi nedanstående tre frågor:

1. Omedelbart efter att olyckan inträffat inleddes en diskussion om de faror som företag av detta slag förorsakar för sin omgivning. Nu är det andra gången på tio år som en sådan allvarlig olycka inträffat med ett fyrverkeriföretag i Nederländerna: 1991 exploderade en fabrik i kommunen Culemborg.

I Nederländerna verkar enligt ministeriet för bostadsfrågor, fysisk planering och miljö 19 stora fyrverkeriföretag med en kapacitet på mellan 100 och 1 500 ton (företaget SE Fireworks hade en kapacitet på 100 ton fyrverkeriprodukter). Dessa företag finns inte med i förteckningen över företag som utgör ett allvarligt hot mot sin omgivning och som skall uppfylla kraven i direktiv 96/82/EG (Seveso II). Genom Sevesodirektivet ålades företagen vissa skyldigheter för att allvarliga risker för och olyckor med företagen och omgivningen skulle kunna undvikas.

Kan kommissionen bekräfta att fyrverkeriföretag inte finns med i förteckningen över riskföretag?

2. Om så är fallet: tycker kommissionen som jag, med beaktande av vilka allvarliga olyckor som fyrverkeriföretag kan förorsaka, att sådana företag också bör omfattas av det europeiska direktivet Seveso II? Är kommissionen beredd att vidta de åtgärder som behövs med tanke på detta?

3. Tycker kommissionen som jag att det överallt i Europa skall råda största möjliga öppenhet om var riskföretag är belägna någonstans och vilka tillstånd de fått av myndigheterna? Detta är av vikt med tanke på dem som bor i omgivningen, de kommunala myndigheterna och räddningspersonalen och en sådan öppenhet kan bidra till att besluten om var sådana företag får förläggas kommer att fattas med större omsorg och dessutom till att brandbekämpning och evakuering av kringboende kan ske snabbare.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 juli 2000)

1. Det är visserligen riktigt att det ursprungliga Seveso-direktivet (rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter(1)) innehöll en förteckning över potentiellt farliga industriverksamheter, som dock inte omfattade tillverkning och lagring av fyrverkeripjäser. Men i det andra Seveso-direktivet (rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(2)) valdes ett annat tillvägagångssätt för att bestämma direktivets tillämpningsområde. Detta direktiv har helt och hållet ersatt det gamla Seveso-direktivet sedan den 3 februari 1999.

Det andra Seveso-direktivet hänvisar endast till förekomst av farliga ämnen i en anläggning. Förteckningen över farliga ämnen i bilaga I har dessutom minskats från 180 till 50 ämnen i syfte att skapa en mer omfattande och systematisk förteckning över grundläggande kategorier som giftiga, explosiva eller brandfarliga ämnen. Genom dessa ändringar har direktivets tillämpningsområde blivit mer omfattande och förenklat. Tillverkning och lagring av fyrverkeriprodukter täcks för första gången av direktivet, inom vissa gränsvärden.

I enlighet med de uppgifter som tillhandahållits av de nederländska myndigheterna omfattades anläggningen S.E. Fireworks i Enschede dock inte av det andra Seveso-direktivet eftersom de gränsvärden som anges i direktivet inte uppnåddes. Det andra Seveso-direktivet, liksom det föregående direktivet, tillämpar ett tvåstegssystem som innebär att två olika kvalificeringskriterier (gränsvärden) gäller för varje namngivet ämne och varje grundläggande kategori av ämnen som anges i bilaga I till direktivet. Det förutsätts att risken för en storolycka ökar med mängden av ett ämne som förekommer i en anläggning. Gränsvärdena för fyrverkeriprodukter är 50 ton (undre gränsen) och 200 ton (övre gränsen).

2. När olyckan undersökts till fullo kommer kommissionen att granska de kvalificeringskriterier som fastställts för fyrverkeriprodukter och vid behov föreslå ändringar av det andra Seveso-direktivet. Denna granskning kommer att genomföras i nära samarbete med medlemsstaterna, parlamentet och andra berörda parter.

3. Kommissionen håller med om att man bör sträva efter största möjliga insyn i beslutsprocesserna i fråga om lokalisering av farliga industrianläggningar över hela gemenskapen.

Därför innehåller det andra Seveso-direktivet en ny bestämmelse om att man i medlemsstaternas politik för fysisk planering skall ta hänsyn till potentiella effekter av stora olycksrisker. Medlemsstaterna är skyldiga att uppfylla direktivets målsättningar, dvs. att förebygga storolyckor och begränsa deras följder för människor och miljön genom kontroller av var nya anläggningar lokaliseras, och av nya byggprojekt som transportlänkar, områden där allmänheten uppehåller sig samt bostadsområden i närheten av befintliga anläggningar. På lång sikt skall politiken för fysisk planering garantera att tillräckliga avstånd hålls mellan farliga anläggningar och bostadsområden. Medlemsstaterna skall dessutom se till att alla behöriga myndigheter och planeringsmyndigheter som har hand om beslut i dessa frågor inför lämpliga förfaranden för att rådgöra med allmänheten. Införandet av denna bestämmelse kan ses som ett avgörande steg framåt för begränsningen av följderna av storolyckor.

Det är dessutom viktigt att risker blir synliga i geografiska kartor. När det gäller riskhantering i industrianläggningar kan kartor hjälpa till med optisk, och därigenom direkt, information om eventuella risker för storolyckor och deras effekter på omgivningen. Därför håller Byrån för allvarliga olycksrisker, som inrättats inom ramen för kommissionens Gemensamma forskningscentrum på att utarbeta ett system för informationsinsamling (Seveso plants information retrieval system SPIRS). Syftet med detta

system är att sammanställa en karta över alla Sevesoanläggningar i gemenskapen, och att hjälpa medlemsstaterna med beslutsfattandet i samband med riskhanteringen genom att tillhandahålla ett smidigt verktyg för bedömning av sådana anläggningars riskpotential.

(1) EGT L 230, 5.8.1982, s. 1.

(2) EGT L 10, 14.1.1997, s. 13.