SKRIFTLIG FRÅGA E-2395/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(20 augusti 2001)

Ämne: Otillräcklig kontroll av förekomsten av radioaktivt material vid transport, lagring och bearbetning av skrot

1. Känner kommissionen till att det fortfarande förekommer att skeppslaster med skrot, det vill säga avfall som består av järn och stål och som skall återanvändas, bearbetas trots att vissa delar innehåller de radioaktiva ämnena strontium och cesium, och detta utan att någon föranmälan görs?

2. Vilka är ansvariga för att sådana delar kommer med och hur får de möjlighet att genomföra detta? Vilka omständigheter har hittills gjort det omöjligt att genomföra en vattentät kontroll som i tid skulle säkerställa att det inte hamnar några radioaktiva beståndsdelar i skrot?

3. Vilka är följderna av sådana transporter för hamnarbetares och skeppsbesättningars hälsa?

4. Vilka är följderna för folkhälsan av att radioaktivt skrot tillfälligt lagras på industriområden i och runt hamnstäder?

5. Vad blir följderna om de radioaktiva beståndsdelarna i skrotet inte upptäcks i tid och därmed bearbetas i smältugnar?

6. Vad har man hittills vidtagit för åtgärder i EU:s medlemsstater för att se till att skrothandlare uppfyller sina förpliktelser att själv anmäla import och förekomst av radioaktiva beståndsdelar?

7. Anmäler nationella myndigheter i medlemsstaterna sådana nukleära tillbud kategori 2 såsom överenskommits alltid inom 24 timmar till det internationella atomenergiorganet i Wien och således innan de genomför undersökningar om ämnenas ursprung, orsakerna och de förväntade riskerna?

8. Vad bör man enligt kommissionens uppfattning kunna göra i medlemsstaterna för att förbättra kontrollen av import, lagring och bearbetning av radioaktivt skrot, och vilka uppgifter i samband med detta åligger enligt kommissionens uppfattning EU, nationella myndigheter, regionala myndighet och de berörda kommunerna?

Källa: TV Nederland 1, programmet Netwerk, måndagen den 31 juli 2001

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(8 november 2001)

I gemenskapen säkerställs skydd mot de faror som uppstår vid exponering av joniserande strålning genom rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(1).

De allvarligaste riskerna för människors hälsa och miljön, och den största ekonomiska bördan för dem som driver avfallsanläggningarna, är det högaktiva material som kan finnas i metallavfall, t.ex. material som använts vid behandling av cancer och vid icke-destruktiv analys av metallprodukter.

I kommissionens arbetsprogram för 2001 ingår bl.a. antagande av ett förslag till rådets direktiv om att utvidga den administrativa kontrollen av sådana källor. Detta skulle bl.a. medverka till att förebygga att sådant material kommer in i kretsloppet för återvinning av metaller.

Kommissionen är medveten om att transporter av skrot för återvinning ibland kan innehålla olika typer av radioaktivt material från olika typer av källor. Kommissionen har anordnat möten med experter från medlemsstaterna för att lägga grunden till ett gemensamt förfarande för att ta itu med problemet. Kommissionens experter har tillsammans med Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) och Internationella atomenergiorganet (IAEA) utarbetat en uttömmande rapport som berör alla de punkter som parlamentsledamoten tar upp. Rapporten kommer troligen att offentliggöras inom kort.

Enligt direktiv 96/29/Euratom kan material (bl.a. metaller) undantas från rapporteringskraven om de inte innebär några radiologiska risker för människors hälsa. Medlemsstaterna fastställer s.k. friklassningsnivåer som skall uppfylla de grundkriterier som fastställs i direktivet och beakta tekniska riktlinjer som anges av gemenskapen.

Kommissionen och IAEA är också i färd med att harmonisera dessa friklassningsnivåer på internationell nivå.

(1) EGT L 159, 29.6.1996.