ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3738/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Avskaffande av taxfree-försäljningen

I direktivet från 1992 har juni 1999 satts som tidpunkt för avskaffandet av den skattefria försäljningen inom EU, i väntan på en översyn av EU:s hela skattesystem. Finansministrarnas beslut om att avskaffa taxfree-försäljningen kan endast ändras genom att man symboliskt använder sig av enhällighet, vilket är svårt att uppnå på det här området.

Denna sektor omfattar 140 000 arbetstagare och intäkterna från denna försäljning gör det möjligt för alla de största flygplatserna i Europa att täcka en rad kostnader och finansiera arbeten och investeringar. Följande fråga ställs mot bakgrund av detta och av de enträgna försöken att skapa arbetstillfällen.

Kan kommissionen tala om vilket resonemang som ligger bakom beslutet om att avskaffa en sektor som har så stor betydelse för sysselsättningen inom EU?

Avser kommissionen att snarast hejda avskaffningsförfarandet och göra undersökningar av vilka följder detta avskaffande skulle få och hur det skulle påverka den industriella produktionen och sysselsättningen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 mars 1999)

Avskaffandet av den skattefria försäljningen inom gemenskapen bygger på principen om en inre marknad. Genom att formaliteterna vid import och export har avskaffats har alla medborgare fått möjligheten att köpa varor, beskattade, i valfri medlemsstat. Ändringarna av skattesystemet innebär ett slut för försäljningen av skattefria varor till resenärer inom gemenskapen. Rådet (ekonomi och finansiella frågor) beslöt 1991 enhälligt att införa en särskild tidsbegränsad åtgärd för gradvis avveckling av den skattefria försäljningen. Syftet med denna åtgärd var uteslutande att lindra ekonomiska och sociala problem som dessa lagändringar skulle kunna medföra.

Vad gäller sysselsättningsfrågan antog kommissionen den 17 februari 1999 ett meddelande till parlamentet och rådet om sysselsättningsaspekterna av beslutet att avskaffa den skattefria försäljningen för resenärer inom gemenskapen(1).

Detta meddelande utgör svaret på Europeiska rådets uppmaning, framställd vid dess möte i Wien i december 1998, att senast i mars 1999 lägga fram en utredning av de problem i sysselsättningshänseende som skulle kunna följa av att den skattefria försäljningen inom gemenskapen avskaffas.

(1) KOM(99) 65.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3357/98

från Georges Berthu (NI) till kommissionen

(30 oktober 1998)

Angående: Överföring till ECB av de nationella centralbankernas guldreserver

Den 21 oktober 1998 behandlades betänkandet om valutareserver under EMU:s tredje etapp i kammaren. Vid detta tillfälle tillfrågades ledamoten av kommissionen de Silguy om de valutareserver i guld som de nationella centralbankerna för närvarande håller - helt eller delvis - fysiskt skall överföras till Frankfurt. De deklarationer som gjorts på EU-nivå i denna fråga har fram till nu varit allt annat än entydiga. Och frågan besvarades inte heller i den därpå följande debatten. Kan kommissionen ge ett bestämt svar?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(15 december 1998)

Enligt artikel 3 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet (ESCB) och Europeiska centralbanken (ECB) skall ECB inneha och förvalta medlemsstaternas officiella reservtillgångar.

I artikel 30 i ESCB/ECB-stadgan anges de villkor enligt vilka de nationella centralbankerna skall förse ECB med reservtillgångar i utländsk valuta. I den artikeln anges vidare att ECB skall ha obegränsad rätt att inneha och förvalta de reservtillgångar som överförs till den och att använda dem för de ändamål som anges i stadgan.

Det föreskrivs emellertid i vilket fall som helst inte om någon fysisk överföring av de nationella centralbankernas guldreserver till ECB.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4074/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Reklamkampanj för klementiner

I en österrikisk dagstidning lade jag märke till en reklamkampanj för att öka konsumtion och inköp av klementiner.

Eftersom kampanjen samfinansieras av EU uppstod följande frågor:

- Varför är det just nu nödvändigt med en reklamkampanj (prissänkningar, dåliga skördar...)?

- Hur stora summor har EU satsat på åtgärden?

- Vem gav uppdraget att reklamkampanjen skulle göras och hur skedde det?

- Hur mycket medel användes för ändamålet i EU-medlemsstaten Österrike?

- Hur valdes de reklammetoder som användes i Österrike och, framför allt, vem gjorde dessa val?

- Vilka tidskrifter var inblandade i reklamen i Österrike?

- Hurdan erfarenhet har man av liknande kampanjer? Hur har dessa påverkat EU-medborgarnas konsumtionsvanor?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 februari 1999)

Den reklamkampanj som parlamentsledamoten uppmärksammat baserar sig på rådets förordning (EEG) 1201/90 av den 7 maj 1990, om åtgärder avsedda att öka konsumtionen av citrusfrukt(1), samt kommissionens förordning (EEG) 2282/90 av den 31 juli 1990, om närmare bestämmelser avsedda att öka konsumtionen och användningen av äpplen samt konsumtionen av citrusfrukt(2).

Det finns flera anledningar till att organisera en sådan kampanj: att konsumtionen av citrusfrukter stagnerar inom gemenskapen, att ett överskott av citrusfrukter återtas från marknaden och att konsumtionen av sådana frukter bör stimuleras inom ramen för folkhälsopolitiken.

Liksom för övriga marknadsföringsprogram som godkänns av gemenskapen är dennas ekonomiska bidrag 60 %, medan återstoden täcks av de branschorganisationer som föreslår programmen.

I förordning (EEG) 2282/90 föreskrivs att avtalen skall ingås mellan behöriga organ i medlemsstaterna (i allmänhet enheter inom jordbruksministerierna) och berörda branschorganisationer. Villkoren anges i förordningen.

Reklamkampanjen i Österrike (1998/1999) har en budget på 425 000 euro. Den är den första kampanj av detta slag som lanserats i Österrike. Insatsen ingår i en större kampanj, som omfattar flera medlemsstater (Belgien, Danmark, Irland, Nederländerna, Österrike, Finland och Sverige). Valet av den reklambyrå som genomför denna gemensamma kampanj har skett genom ett anbudsförfarande, verkställt av den branschorganisation som föreslagit programmet, nämligen organisationen Intercitrus (Spanien).

De österrikiska tidningar i vilka annonser införts är följande: Die Ganze Woche, News, Wienerin, Diva, Beauty, Anima, Wellness Magazin.

Det är första gången som en marknadsföringskampanj för konsumtion av citrusfrukter finansieras av gemenskapen i medlemsstater som inte producerar citrusfrukter. Denna speciella insats motiveras av behovet av att intensifiera marknadsföringsinsatserna för en sektor med svårigheter. Liksom övriga reklamkampanjer som finansieras av gemenskapen måste även denna utvärderas externt och opartiskt, bl.a. för att fastställa kampanjens effekt på gemenskapens konsumenter. Denna utvärdering pågår.

(1) EGT L 119, 11.5.1990.

(2) EGT L 205, 3.8.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3297/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(9 november 1998)

Angående: Macaos överlåtelse till Kina - trupper

År 1975 drog Portugal tillbaka sina militära styrkor från territoriet Macao, vars storlek inte motiverar en militär närvaro. Även om den gemensamma deklarationen som avgetts av Portugal och Kina ger den kinesiska centralregeringen exklusiva befogenheter på försvarsområdet och inom utrikespolitiken, var parterna införstådda med att inga kinesiska trupper skulle placeras ut. Detta bekräftades av Lu Ping i ett svar till undertecknad inför Europaparlamentet i april 1997.

Vice premiärminister Qian Qichen har emellertid nyligen inför den förberedande kommittén som samlats i Peking uppgett att Kina kommer att sända trupper till Macao som en suveränitetssymbol.

Hur bedömer kommissionen detta faktum med tanke på trovärdigheten i Kinas åtaganden att upprätthålla "ett land med två system"?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(23 november 1998)

Kommissionen är medveten om att den portugisiska regeringen 1975 beslutade att dra tillbaka sina militära trupper från enklaven Macao, vilken Portugal hade administrerat sedan 1553. Enligt villkoren för den kinesisk-portugisiska förklaringen om Macao från 1987 kommer Kina att återta suveränitetsutövandet över Macao från den 20 december 1999. Enligt artikel 14 i grundlagen om den särskilda administrativa regionen Macao i Folkrepubliken Kina skall den kinesiska centralregeringen ansvara för försvaret utåt av den särskilda administrativa regionen Macao. Macaos regering skall ansvara för upprätthållandet av den allmänna ordningen inom Macao.

Kommissionen stödjer helt och hållet tillämpningen av "ett land med två system" när det gäller den framtida särskilda administrativa regionen Macao och kommer att fortsätta det nära samarbetet med territoriet enligt avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Macao. Kommissionen kommer att noggrant övervaka utvecklingen när det gäller överföringen av suveräniteten.

I detta sammanhang lägger kommissionen yttersta vikt vid att brottsbekämpning, brottsförebyggande åtgärder och upprätthållande av den allmänna ordningen är uppgifter som myndigheterna och domstolarna i den särskilda administrativa regionen skall ansvara för. Enligt grundlagen kan dessa uppgifter inte utföras av kinesiska militärstyrkor i Macao. Den enda som skulle kunna berättiga en sådan närvaro är hot utifrån mot Macaos säkerhet, vilket för tillfället inte är aktuellt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3592/98

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: GATT-kvot för kött av fjäderfä

Med tanke på den pågående utvecklingen av styckning av kroppar av fjäderfä och de ytterligare arbetstillfällen som detta innebär, är det av stor betydelse att en ansenlig del av denna kvantitet reserveras för export av styckade fåglar. När årets totala kvot minskades valde kommissionen att skära ner delkvot hela fåglar med ca 6 procent. Styckade fåglar minskades däremot med ca 37 procent.

1. Är kommissionen medveten om betydelsen av exportinkomster av styckade fåglar, och kan kommissionen instämma i att styckning av fåglar är en verksamhet som, på grund av det tilläggsvärde den representerar, förtjänar att stödjas och att detta stöd även måste uttryckas i EU:s bidragspolitik?

2. Är kommissionen medveten om att den stora majoriteten av den europeiska föreningen för fjäderfäindustri är överens om en fördelning av den totala kvoten i delkvoter om 287 000 ton hela fåglar och 60 000 ton styckade fåglar, vilket skulle innebära en ganska balanserad minskning?

3. Är kommissionen beredd att öka andelen styckade fåglar som kan exporteras till tredje land, på bekostnad av kvoten för hela fåglar?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Till följd av att önskemålen från gemenskapens konsumenter har ändrats har styckning av slaktkroppar av fjäderfän blivit allt vanligare. Detta gäller i högre grad kalkoner än gödkycklingar.

Gemenskapens exportpolitik inom fjäderfäsektorn bestäms i hög grad av de exportåtaganden den har ingått inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO), enligt vilka den exportvolym som omfattas av bidrag årligen skall minska med 30 000 ton. Under 1998/1999 omfattas endast 345 400 ton, eller 30 % av exporten av fjäderfäkött av bidrag.

Kommissionen fördelar denna totala kvantitet på olika produktkategorier på ett flexibelt sätt genom indikativa tak med hänsyn till marknadsläget och den ekonomiska betydelse produkterna i fråga har enligt vad som fastställs i artikel 8.4 i rådets förordning (EEG) 2777/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för fjäderfäkött(1).

Detta gör att den största delen av de 345 400 tonnen är reserverade för hela gödkycklingar, eftersom hela regioner i gemenskapen är beroende av sådan export. De årliga kvantitativa minskningar som blir följden av exportåtagandena inom WTO kan därför inte översättas till liknande minskningar inom alla produktkategorier. I detta sammanhang bör man inte glömma att lågvärdeprodukter, som drog fördel av låga bidrag före 1995 men sedan början av 1995 inte berättigar till bidrag, exporteras allt mer trots att de inte får något bidrag.

(1) EGT L 282, 1.11.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3951/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Integrering av ett jämställdhetsperspektiv vid kommissionen

1. Hur genomförs i praktiken kommissionens krav på en integrering av ett jämställdhetsperspektiv när det gäller arbetet vid kommissionen?

2. Förekommer integrering av ett jämställdhetsperspektiv vid de enskilda generaldirektoraten, t.ex. generaldirektoratet för jordbruk?

3. Om detta inte är fallet, varför inte? Är det så att principen om integrering av ett jämställdhetsperspektiv endast existerar på papper?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(3 mars 1999)

1. Kommissionen tar hänsyn till integreringen av jämställdhetsfrågor i sin egen personalpolitik, särskilt genom genomförandet av det tredje handlingsprogrammet för lika möjligheter mellan män och kvinnor (1997/2000) som antogs den 2 april 1997(1). Med stöd av detta program har kommissionen uppmanat generaldirektörerna och enhetscheferna att upprätta särskilda handlingsplaner för att integrera jämställdhetsfrågor i olika delar av tjänstemännens yrkesliv (rekrytering, karriär, utbildning, arbetstider).

2. För närvarande har en majoritet av generaldirektoraten upprättat en handlingsplan och utnämnt en kommitté för övervakning av planens genomförande. På generaldirektoratet för jordbruk har två arbetsgrupper bildats för att förbättra jämställdheten mellan män och kvinnor. Den ena gruppen behandlar frågor med direkt anknytning till jordbruk och den andra personalfrågor på generaldirektoratet. Ordförande i grupperna är direktörer.

3. Integreringen av jämställdhetsfrågor är ett prioriterat ärende för kommissionen. En särskild enhet "lika möjligheter" på direktoratet för personalfrågor har till uppgift att följa hur situationen utvecklas och att utforma initiativ som bidrar till att bättre hänsyn tas till syftet med integreringen av jämställdhetsfrågor i personalfrågor, särskilt genom att organisera seminarier i ämnet eller genom att ge direkt stöd till generaldirektorat och enheter.

(1) SEK(97) 536.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3708/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Mänskliga stamceller och framställning av vävnader

Enligt rapporter nyligen arbetar forskningsinstitutioner i USA och Storbritannien med kloning och manipulering av stamceller från mänskliga embryon för att framställa olika kroppsvävnader.

1. Kan kommissionen bekräfta att inga EU-medel utnyttjas, vare sig direkt eller indirekt, för sådan forskning?

2. Kan kommissionen också ange i vilka av EU:s medlemsstater sådan forskning är tillåten och vilka rättsliga och etiska kontroller som finns?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

1. Inom nuvarande ramprogram finansierar gemenskapen inget forskningsprojekt där man använder stamceller från mänskliga embryon för framställning av vävnader.

2. Forskning som innebär att man använder stamceller från mänskliga embryon ingår i det vidare begreppet embryoforskning som regleras på olika sätt i de olika medlemsstaterna. Den information som kommissionen har tillgång till om den rättsliga situationen vad gäller forskning med användning av foster i de olika medlemsstaterna kommer att skickas direkt till frågeställaren och parlamentets sekretariat.

Kommissionen delar parlamentets betänkligheter vad beträffar den särskilda frågan om forskning med användning av mänskliga embryon. Det rör sig om komplicerade problem. Teknologi och kunskap går snabbt framåt och det är viktigt att ta hänsyn till föräldrar och sjuka. Men det finns naturligtvis också gränser som inte får överskridas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2911/98

från Stephen Hughes (PSE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Utträde från gemenskapsprogrammet för livsmedelsöverskott

Skulle kommissionen kunna ange hur mycket den brittiska regeringen totalt har bidragit med till Europeiska unionens budget? Hur stor del av detta belopp tilldelas programmet för livsmedelsöverskott?

Skulle kommissionen kunna ange om den brittiska regeringen måste fortsätta att betala bidrag som särskilt rör programmet för livsmedelsöverskott även om Förenade kungariket inte längre kommer att delta i detta program?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 november 1998)

Enligt det preliminära budgetförslaget för 1999 kommer det brittiska bidraget till gemenskapens samlade budgetmedel att uppgå till 13,9 % eller 11 606 miljoner euro. Det totala anslaget till programmet för distribution av livsmedelsöverskott till behövande uppgår till 200 miljoner euro. I enlighet med normala budgetprinciper allokeras inte en medlemsstats egna bidrag till specifika utgiftsposter.

Om Förenade kungariket ansluter sig till programmet erhåller man också medel från programmet. Utifrån en formel som beaktar fattigdomsindikatorer, resursanvändningen under tidigare år och medlemstaternas äskanden skulle dessa medel för 1999 bli i storleksordningen 11 miljoner euro.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3358/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(4 november 1998)

Angående: Projekt beträffande vattenförsörjningen i Zaragoza med omnejd

I den autonoma regionen Aragonien planeras en storskalig åtgärd som kallas "Vattenförsörjningsprojekt för Zaragoza med omnejd".

Projektet som är godkänt har beskrivits som det viktigaste av de spanska projekt som subventioneras av Sammanhållningsfonden. Det går ut på att förse staden Zaragoza och ungefär 50 kringliggande kommuner med rent vatten.

Projektet beräknas kosta totalt 22 000 miljoner pesetas varav hälften - dvs. cirka 12 000 miljoner pesetas - kommer att tillföras av Europeiska unionen. Hela denna summa är avsatt för de mer än 100 km långa kanaliseringsarbetena från vattenuppsamlingen vid fördämningen i Yesa ner till staden Zaragoza med omnejd.

Med tanke på det totala beloppets storlek och att det största problemet är bristen på tid för kontraktstilldelningen, som måste vara klar senast den 31 december 1999 om projektet skall kunna få medel från Europeiska unionen, vill jag ställa följande frågor: Känner kommissionen till hur långt arbetet har framskridit?

Vilken är den längsta möjliga tidsfristen för kontraktstilldelningen, påbörjandet eller slutförandet av arbetet för att projektet inte skall gå miste om gemenskapens bidrag?

Är det möjligt att medge någon form av förlängning av dessa tidsfrister utan att finansieringen via gemenskapsfonderna riskeras?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(16 december 1998)

Den 4 augusti 1998 mottog kommissionen en ansökan om stöd från Sammanhållningsfonden för den inledande etappen (utarbetande av förberedande studier) av vattenförsörjningsprojekt för Zaragoza och cirka 50 kringliggande kommuner vid floden Ebro mellan Novilla och Fuentes de Ebro. Dessa studier påbörjades i augusti 1998 och kommer att avslutas i april 1999. Ytterligare uppgifter om att byggnadsarbetet för ett sådant projekt har påbörjats har inte inkommit.

Om de spanska myndigheterna hade lämnat in en stödansökan för byggnadsarbetet för projektet i fråga som belastar 1999 års budget, skulle kommissionen ha kunnat undersöka möjligheterna till delfinansiering under förutsättning att det kontrolleras att de regler och villkor som fastställs i rådets förordning (EEG) 1164/94 av den 16 maj 1994 om inrättandet av en sammanhållningsfond(1) uppfylls och att budgetmedel finns tillgängliga för det budgetåret.

Det bör påpekas att dagen för att fastställa om utgifterna är stödberättigande är den dag då stödansökan lämnades in till kommissionen. Det är givetvis önskvärt att projektet då har fortskridit så lång som möjligt när det gäller anbudsförfaranden för arbetena.

(1) EGT L 130, 25.5.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3848/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Uppehåll på höghastighetslinjen Madrid-Zaragoza

Bland de 14 högprioriterade projekten för det transeuropeiska transportnätet som godkändes av Europeiska rådet i Essen finns uppbyggnaden av en sydeuropeisk höghastighetslinjen som förenar Madrid med Zaragoza, Barcelona, Perpignan och Montpellier.

Uppbyggnaden av denna linje skulle göra det möjligt att minska restiden på sträckan Zaragoza-Madrid eller Zaragoza-Barcelona, som för tillfället är tre och en halv timme, till en timme och femton minuter, vilket innebär att dessa städer skulle komma betydligt närmare varandra.

Projektet omfattar dock inte möjligheten att göra uppehåll i Calatayud, en ort mellan Madrid och Zaragoza som för närvarande är en viktig knutpunkt för järnvägsförbindelser och vars framtidsutsikter därmed kan begränsas.

Eftersom höghastighetslinjen planeras gå genom Calatayuds stadskärna och denna stad är Aragoniens fjärde med avseende på storlek, befolkning och betydelse, har man i vissa kretsar bett om att höghastighetslinjen skall göra uppehåll i denna stad.

Anser kommissionen inte att det vore logiskt att om inte alla så åtminstone några höghastighetståg som dagligen genomfar Calatayud gjorde uppehåll där?

Skulle man inte på detta sätt kunna åstadkomma att det europeiska transportnät som höghastighetslinjen ingår i även skulle gynna de medborgare som bor i små eller medelstora städer, vilka vid många tillfällen glöms bort när det gäller europeiska projekt?

Anser kommissionen inte att förslag som det här bidrar till planeringen av gemenskapsterritoriet och till att undvika avfolkning och ge utvecklingsmöjligheter åt orter som i annat fall skulle ha fått sina utvecklingsmöjligheter begränsade?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(1 mars 1999)

Enligt EG-fördraget skall projekt av gemensamt intresse inom ramen för de transeuropeiska näten vara ekonomiskt lönsamma. När det gäller byggandet av nya spår för höghastighetståg kan dessa projekt ofta bli konkurrenskraftiga bara om restiden och antalet stopp mellan de större städerna minskas. Järnvägsföretagen måste beräkna den ekonomiska lönsamheten för projekten med beaktande av den potentiella marknaden i antal resande mellan varje stopp. Kommissionen kan inte påverka myndigheternas beslut i detta avseende.

Kommissionen är däremot ense med parlamentsledamoten om att små och medelstora städer också i största möjliga utsträckning skall få största möjliga nytta av de transeuropeiska höghastighetsnäten, och att kompletterande lösningar behövs för att förbättra tillgängligheten för dessa städer.