ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3583/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Nedskärningar i det operativa programmet för telekommunikation i Grekland

I svaret på min fråga H-0859/98(1) meddelade kommissionen att i enlighet med artikel 4 i beslutet om ekonomiskt stöd till det operativa programmet för telekommunikation har de grekiska myndigheterna fått meddelande om att kommissionen beslutat att skjuta upp betalningarna till detta program. I artikel 4 i ovannämnda beslut sägs emellertid uttryckligen att om tidsplanen för införlivande av vissa direktiv inte följs kommer anslagen från ERUF att skäras ned. Kan kommissionen meddela om de uppskjutna betalningarna rör telekommunikationsprogrammets delprogram 5 om mänskliga resurser, som helt och hållet finansieras av Europeiska socialfonden?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

I enlighet med vad kommissionen angav i sitt svar på den muntliga frågan H-859/98 från parlamentsledamoten vid frågestunden under parlamentets oktobersession 1998(2), har kommissionen meddelat att den har uppskjutit betalningarna inom ramen för det operativa program för telekommunikation, som utgör en del av det infrastrukturprogram som ingår i gemenskapsstödramen för Grekland.

Utbildningsåtgärderna inom delprogram 5 är nära knutna till de infrastrukturåtgärder och nya tjänster som fastställs i det operativa programmet. Dessa utbildningsåtgärder är av administrativa anledningar samlade i ett separat delprogram för att fonderna skall få en bättre ekonomisk förvaltning. Dessutom omfattar uppskjutandet av betalningarna alla gemenskapens fonder som ingår i finansieringen av nämnda operativa program.

(1) Fullständigt förhandlingsreferat oktober 1998.

(2) Europaparlamentets debatter (oktober 1998).
SKRIFTLIG FRÅGA P-3176/98

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(12 oktober 1998)

Angående: Genomförande av nitratdirektivet

Korrekta uppgifter om nitrathalten i yt- och grundvatten är nödvändigt för att kunna genomföra direktivet på ett riktigt sätt.

1. Kan kommissionen ange om det finns lagstiftning som anger hur och var man skall mäta nitrathalten i grundvatten (i enlighet med vad som föreskrivs bilaga I i direktivet)?

2. Anser kommissionen att nitrathalten mäts på samma sätt i alla medlemsstater?

3. Kan kommissionen ge en försäkran om att de undersökningsresultat som mätningarna ger upphov till ställs till förfogande så att det blir möjligt att på ett likvärdigt sätt jämföra olika jordarter?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(9 november 1998)

I artikel 6.2 i direktiv 91/676/EEG om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket(1) föreskrivs det att "referensmätmetoder som anges i bilaga 4 skall användas". I bilaga IV anges det att "kväveföreningar skall mätas med den metod som beskrivs i kommissionens direktiv 77/535/EEG av den 22 juni 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provtagnings- och analysmetoder för gödselmedel(2), ändrat genom direktiv 89/519/EEG(3)".

När det gäller den kemiska analysen, föreskrivs referensmetoden i bilaga IV. Provtagningen görs emellertid inte på ett enhetligt sätt. Kommissionen arbetar för närvarande med att utarbeta riktlinjer i enlighet med artikel 5.6. Den ser också över rapporteringsformatet i enlighet med artikel 10, så att mätningarna i framtiden skall kunna göras på ett mer likartat sätt, dock med hänsyn tagen till de olika miljöbetingelserna i gemenskapens olika regioner. Förslagen kommer troligen att läggas fram för medlemsstaterna under det första halvåret 1999.

I artikel 1 anges det att direktivet har till syfte att minska vattenförorening som orsakas eller framkallas av nitrater som härrör från jordbruket samt att förhindra ytterligare sådan förorening. Vilken jordmån det rör sig om har härvidlag inte någon betydelse.

(1) EGT L 375, 31.12.1991.

(2) EGT L 213, 22.8.1977.

(3) EGT L 265, 12.9.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3552/98

från Katerina Daskalaki (UPE) till rådet

(1 december 1998)

Angående: Barnarbete i europeiska företag i Turkiet

Nyligen publicerades information om att små barn utnyttjades i arbete i turkiska fabriker som tillhör filialer till stora västerländska multinationella företag (huvudsakligen europeiska). En italiensk dagstidning och en italiensk veckotidning refererade till konkreta fall där barn utnyttjades under långa arbetspass i europeiska-gemenskapsägda fabriker.

Känner rådet till frågan och föreslår det några åtgärder eftersom arbete för minderåriga och utnyttjande av små barn till arbete är strängt förbjudet i Europeiska unionen och att det till och med i Europaparlamentet har ägt rum ett stort antal omröstningar i denna fråga.

Svar

(29 mars 1999)

I de avtal som reglerar förbindelserna mellan Europeiska gemenskapen och Turkiet, dvs. Ankaraavtalet från 1963, tilläggsprotokollen och associeringsrådets beslut, förekrivs inte något samarbete när det gäller arbetsförhållandena i Turkiet.

Rådet undersöker emellertid för närvarande möjligheterna att genomföra en europeisk strategi för Turkiet. Enligt uppgifter från kommissionen skulle man i en nära framtid kunna föreslå ett förberedande möte med de turkiska myndigheterna för att behandla de sociala aspekterna, däribland grundläggande sociala rättigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4045/98

från Nelly Maes (V) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Hur arbetar de informationscentrum som finansieras via budgetposten B3-301

Europaparlamentets budgetkontrollutskott gick den 15 december 1998 med på att budgetposten B3-301 skulle få överskridas med 3 miljoner ecu. Detta innebär att 13,5 miljoner ecu kommer att anslås för denna budgetpost under budgetåret 1998.

De tre viktigaste ändamålen med denna budgetpost är:

- medfinansiering av informations- och dokumentationscentrum för den stora allmänheten, tillsammans med offentliga organ,

- finansiering av sammanlagt 500 initiativ, bland annat informationscentrum på landsbygden, Centrum för europeisk dokumentation, Info Points, depositionsbibliotek i nationella bibliotek och forum för hållbar utveckling,

- finansiering av informationsverksamhet som bedrivs av Internationella sammanslutningen av Europahus (100 hus över hela Europa),

1. Kan kommissionen ge mig en detaljerad översikt av alla initiativ i Belgien vilka finansierats med den ovannämnda budgetposten och samtidigt nämna de personer och/eller grupper som fått finansiellt stöd, vad som understötts (broschyrer, personal, informationsmaterial, vilka områden inom politiken som behandlats...) samt ange adresser där de bidragsmottagande parterna bedrivit sin verksamhet?

2. Kan kommissionen ge mig en översikt, eventuellt med hälp av årsberättelser, av den verksamhet de bidragsmottagande parterna haft i Belgien under de gångna fem åren?

3. Kan kommissionen ge mig besked om kommissionen regelbundet ur utvärderat den verksamhet som bidragen gått till, med tanke på hur ändamålsenliga bidragen varit? Om så är fallet, kan jag få dessa utvärderingsrapporter?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Marcelino Oreja

(1 mars 1999)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3896/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: EU-subventioner för export av levande nötkreatur från EU till tredje land

Skyddet av nyttodjur måste gå före ekonomiska intressen. Exportbidraget höjdes senast med 8 % med verkan från den 17 oktober 1998(1). Varför uteslöts export av levande nötkreatur inte från denna höjning, så att endast transport av kött skulle ha subventionerats?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 februari 1999)

Exportbidragen för levande nötkreatur förekommer sedan den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött trädde i kraft år 1968. Exporten är redan ett traditionellt inslag i handeln med vissa tredje länder. År 1997 utgjorde bruttoexporten av nötkreatur 8 % av sektorns bidragsstödda totala export och uppgick till 1 050 000 ton (uttryckt i slaktkroppsvikt).

Av olika skäl föredrar vissa tredje länder att importera levande nötkreatur för att slakta dem på det egna territoriet. Om emellertid gemenskapen inte subventionerade denna export, skulle den gå miste om dessa marknader och ersättas av andra tredje länder. I den av rådet antagna förordning (EG) 2634/97 av den 18 december 1997, om ändring av förordning (EEG) 805/68 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött(2), är villkoret för utbetalningen av exportbidrag för nötkreatur att bestämmelserna om djurens välbefinnande under transport uppfylls. Man bör här påminna om att kommissionen, genom sin förordning (EG) 615/98 av den 18 mars 1998 om särskilda tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag när det gäller levande nötkreaturs välbefinnande vid transport(3), som trädde i kraft den 1 september 1998, föreskrev kompletterande bestämmelser. Här införs systematiska kontroller vid utförsel ur gemenskapen och stickprovskontroller vid lossningen i det tredje land som är slutdestination.

Slutligen har kommissionen vad gäller bidragsnivån alltid eftersträvat en viss balans mellan vad som beviljas för levande djur och för respektive slaktkött, med beaktande av kraven från vissa tredje länder och marknadssituation inom gemenskapen.

(1) EGT L 281, 17.10.1998, s.17.

(2) EGT L 356, 31.12.1997.

(3) EGT L 82, 19.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1652/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Förnyelse av fiskeavtalet mellan EU och Marocko

Marocko har offentliggjort att de inte tänker förnya det nuvarande fiskeavtalet med Europeiska unionen nästa år.

Om detta bekräftas, får det allvarliga konsekvenser för gemenskapens småskaliga fiskeflotta, och framförallt den i Galicien, Andalusien och på Kanarieöarna eftersom den riskerar att inte få fortsätta att fiska på den kanariska-sahariska fiskebanken. Detta förvärrar den redan höga arbetslösheten och produktionsstrukturen i de ovannämnda områdena i Spanien som redan är hårt drabbade av en hög arbetslöshet.

Europeiska kommissionen måste ha en viktig roll i förhandlingarna med Marocko, för att undvika att fiskeavtalet används som ett trumfkort som skulle kunna äventyra framtiden inom denna viktiga gemenskapsnäringen.

Vad anser kommissionen om Marockos uttalande om att inte förnya fiskeavtalet med EU?

Vad tänker kommissionen göra för att säkra bevarandet av fiskenäringen och den europeiska småskaliga fiskeflottan som fiskar på den kanariska-sahariska fiskebanken under förhandlingarna om ett framtida fiskeavtal med Marocko?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Kommissionen känner till Marockos uttalanden om att inte förnya det gällande fiskeavtalet.

Kommissionen kommer inom kort att inleda ingående diskussioner, både med medlemsstaterna och med Marocko, om olika möjligheter att utveckla fiskeförbindelserna med detta land.

Kommissionen kommer vid en lämplig tidpunkt att tillsammans med medlemsstaterna undersöka vilka, om några, socioekonomiska initiativ den bör ta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2399/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Extra träda och tiderna för sådden i Finland

I Finland rådde det verkligen ogynnsamt väder med tanke på vårsådden. På grund av det dåliga vädret kom man inte ens i juni månad i gång med jordbruket. Kommissionens beslut om att eventuellt bevilja Finland rätt till ytterligare trädesläggning av mark kom att uppskjutas ända till slutet av juni. Jordbrukarna måste fatta beslut om de skulle lägga marken i träda eller om de, i hopp om stöd, skulle så ut spannmålen i en mark som gick i vågor till följd av tjällossningen och översvämningarna. I Finland är villkoren för jordbruket ofta relativt svåra om vårarna och kan inte jämföras med förhållandena i södra Europa.

Nu ville jag fråga kommissionen om det inte trots allt vore bäst om besluten om tidpunkten för sådden och besluten om behoven av extra trädesläggning av mark fattades på nationell nivå så att man inte skulle bli tvungen att avvakta de ibland relativt långsamma besluten från EU. Med hjälp av beslut som fattas på nationell nivå skulle man kunna påskynda besluten om sådden och göra det lättare för jordbrukarna att få förtroende för EU samt också öka detta förtroende.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Perioderna för sådd och för träda är inte samordnade. Gemenskapen fastställer ett datum då producenterna skall ha fastställt sina odlingsplaner. Enligt det integrerade administrations- och kontrollsystemet för gemenskapens stödsystem skall producenterna senast den 15 maj lämna in stödansökan och närmare ange sina odlingsplaner. För Finland ändrades datumet till den 15 juni på grund av landets särskilda klimatförhållanden.

Om särskilda klimatförhållanden gör att fristen inte kan hållas kan åtgärder vidtas för att ändra stödansökan. Detta gjordes förra våren i Finland och åtgärder vidtogs enligt kommissionens förordning (EG) 1552/98 av den 17 juli 1998 om undantag från förordning (EEG) 3887/92 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystemet för vissa av gemenskapens stödsystem(1). Finland fick tillstånd att genom ytterligare trädesläggning ändra sina uppgivna odlingsarealer. För att kunna ta sådana beslut måste kommissionen ha fått en ansökan om det från de nationella myndigheterna, som är bäst lämpade att snabbt bedöma situationen. Kommissionen beviljar sådana ansökningar med mycket kort varsel om de är välgrundade.

(1) EGT L 202, 18.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3974/98

från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Stödberättigade mål 2-områden

Den reform av strukturfonderna som inletts av kommissionen kommer tillsammans med reformen av de franska regionalstöden och EU:s utvidgning till östländerna att leda till avsevärda förändringar i definitionen av de områden som är stödberättigade.

Eftersom kommissionen vill koncentrera strukturinterventionerna riskerar en del områden att inte vara berättigade till franska regionalstöd (Prime à l'Aménagement du Territoire, PAT), vilket minskar deras möjligheter till att vara stödberättigade under det framtida mål 2. Detta skulle leda till regionala obalanser och vara ett hårt slag för en politik som har lagt stor vikt vid fysisk planering.

Kommer kommissionen att överväga att öka manövermarginalen på 2 %, vilket skulle leda till att områden som inte täcks av de regionala stöden skulle vara stödberättigade under mål 2?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(3 mars 1999)

Kommissionen förespråkar i sitt meddelande till medlemsstaterna om regionalpolitiken och konkurrenspolitiken(1), som antogs den 17 mars 1998, att överensstämmelsen mellan de båda skall stärkas. Kommissionen anser att både nationella och strukturella interventioner från gemenskapens sida skall koncentreras på de mest berörda regionerna och områdena.

När det gäller kartan över stödberättigade områden inom ramen för mål 2 och kartan över områden som kan beviljas nationellt regionalstöd enligt artikel 92.3c i EG-fördraget är det i huvudsak medlemsstaterna som är skyldiga att se till att de båda kartorna överensstämmer.

Kommissionen anser att den möjlighet medlemsstaterna har att för stöd inom ramen för mål 2 föreslå områden som inte omfattas av undantagen i artikel 92.3c och att räkna med sammanlagt 2 % av den del av den nationella befolkningen som inte omfattas av mål 1 ger de enskilda medlemsstaterna tillräckligt manöverutrymme.

Det förtjänar dock att påpekas att denna fråga diskuteras vid de pågående förhandlingarna om lagstiftningen inom ramen för Agenda 2000. Slutresultatet kommer inte att bli känt förrän förhandlingarna är klara och de nya förordningarna har antagits.

(1) EGT C 90, 26.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2615/98

från Doeke Eisma (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Karantänslagar i Förenade kungariket

1. Kan kommissionen bekräfta att Förenade kungariket för närvarande är det enda EU-land som fortfarande tillämpar karantänslagar på husdjur som inreser i landet?

2. Kan kommissionen ge besked om huruvida dessa lagar stämmer överens med dagens europeiska lagstiftning på området?

3. Delar kommissionen min åsikt om att Förenade kungarikets karantänslagar är mycket ålderdomliga och vållar mycket onödigt besvär för djuren?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-2557/98 och E-2615/98 ingivna av Franz Fischler för kommissionen

(12 oktober 1998)

Villkoren för handeln inom gemenskapen med katter och hundar regleras av artikel 10.2 i rådets direktiv 92/65/EEG av den 13 juli 1992 om fastställande av djurhälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen av djur, sperma, ägg (ova) och embryon som inte faller under de krav som fastställs i de specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A.I till direktiv 90/425/EEG(1).

Som undantag och tillägg till bestämmelserna i denna punkt gäller för hundar och katter som skall saluföras i Förenade kungariket och Irland att de skall komma från en registrerad anläggning där de hållits i fångenskap sedan födseln, skall vara vederbörligen identitetsmärkta, skall transporteras i transportmedel som godkänts för detta ändamål och att immunitet skall vara styrkt med ett serologiskt test.

I artikel 10.4 tillåts Irland och Förenade kungariket att behålla sina nationella karantänsbestämmelser för sådana köttätare, primater, fladdermöss och andra djur som kan smittas av rabies och som omfattas av direktiv 92/65/EEG där det inte kan styrkas att djuren sedan födseln aldrig lämnat den anläggning som de kommer ifrån.

Kommissionen har officiellt meddelats att den brittiska regeringen ser över importbestämmelserna och karantänsystemet med hänsyn till den tekniska utvecklingen och sjukdomens utveckling i länder utanför Förenade kungariket. Dock bör varje nytt system minst lika effektivt hålla landet rabiesfritt som det nuvarande karantänsystemet och kontroller skall vara hanterliga och genomförbara.

Kommissionen stöder aktivt medlemsstaternas arbete med att försöka utrota denna sjukdom genom oral massvaccinering av silverrävar. Dessa program omfattar inte bara ekonomiskt stöd till medlemsstaterna utan även till grannländer på kontinenten. Detta bör bidra till att skydda de områden i medlemsstaterna, där rabies är under effektiv kontroll eller är utrotad.

(1) EGT L 268, 14.9.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3942/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning (EMAS)

I vilket skede befinner sig gemenskapens omarbetade miljöstyrnings- och miljörevisionsordning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

Den 30 oktober 1998 antog kommissionen ett förslag till rådets förordning(1) om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning (EMAS), som utgör en ändring av rådets förordning (EEG) 1836/93 av den 29 juni 1993 om frivilligt deltagande för industriföretag i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning(2).

Genom denna översyn uppfyller kommissionen kraven i artikel 20 i förordning (EEG) 1836/93. Dessutom genomfördes i samband med denna översyn omfattande samråd med de olika berörda parterna i syfte att nå fram till ett balanserat förslag som både främjar miljön och är till fördel för de organisationer som kan väntas frivilligt ansluta sig till EMAS.

Bland de förändringar som förslaget omfattar kan nämnas att förordningens tillämpningsområde utökas till att omfatta all näringslivsverksamhet, vilket ger större täckning av miljökonsekvenserna och globalt kan förbättra miljöprestandan. Organisationer som finansinstitut och lokala myndigheter kommer på så sätt att ha tillgång till ett effektivt verktyg för att hantera de miljökonsekvenser som uppstår genom deras verksamhet. Sådana miljökonsekvenser kan vara lika betydande som de som industrin förorsakar.

Ett annat viktigt mål har varit att göra EMAS förenligt med internationella standardiseringsorganets (ISO) internationella standard 14001, samtidigt som man försökt tillföra ett visst mervärde till EMAS; i förhållande till ISO-standarden. Utöver den interna hantering av miljökonsekvenser som omfattas av ISO 14001, kräver EMAS att organisationerna skall förbättra sin miljöprestanda och meddela vilka framsteg de gjort tillomvärlden via en miljödeklaration som kontrolleras av en oberoende part. Detta tillägg gör att de organisationer som anmäler sig till EMAS kan få större trovärdighet, bl.a. i sina kontakter med de offentliga kontrollmyndigheterna.

En annan viktig punkt i det nya förslaget är att alla organisationer, oberoende av storlek skall kunna delta. Informationen till de små och medelstora företagen skall förbättras, och de skall få tillgång till hjälpredskap. Kontrollörerna skall också göras uppmärksamma på de små och medelstora företagens särdrag, och stora företag skall uppmuntras att bland sina entreprenörer stödja sådana små och medelstora företag som kan bidra till genomförandet av EMAS.

Det kan också vara intressant att veta att de organisationer som registrerat sig i EMAS kan använda ett särskilt logo som visar deras frivilliga engagemang i förbättringen av miljöprestandan. Villkoren för att få använda detta logo är mycket stränga, och skall garantera jämvikten mellan information och trovärdighet, och bl.a. förhindra att logot förväxlas med produktmärket.

(1) EGT C 400, 22.12.1998.

(2) EGT L 168, 10.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4022/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Förhandlingar mellan EU och Schweiz

Nyligen framkom nyheter om framstegen i förhandlingarna mellan EU och Schweiz om hur reglerna för den inre marknaden skall tillämpas, framför allt vad gäller transporter. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till vikten av arbetstagarnas fria rörlighet, frågar jag kommissionen vilka de faktiska framstegen är och vilka skillnader som återstår, framför allt med avseende på social säkerhet och särskilt arbetslöshetsersättning.

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Förhandlingarna mellan EU och Schweiz har lett fram till ett utkast till avtal om fri rörlighet för personer. Detta utkast till avtal kommer att avsevärt förbättra EU-medborgarnas rättigheter när de arbetar i Schweiz och kommer slutligen att leda till fullständigt fri rörlighet för arbetstagare, i likhet med den frihet som garanteras mellan medlemsstaterna. Under en övergångsperiod kommer dock vissa restriktioner fortfarande att gälla.

När det gäller social trygghet kommer EU-medborgarna i allmänhet att få samma fördelar som de som fastställs i förordning (EEG) 1408/71 och nr 574/72 (se förslaget till rådets förordning (EG) 1408/71 med avseende på dess utvidgning till medborgare i tredje land(1)), eftersom dessa förordningar kommer att införlivas med avtalet. EU:s bestämmelser om berättigande till arbetslöshetsförmåner kommer också att gälla med endast ett undantag under övergångsperioden. För arbetstagare som har arbetat i Schweiz i mindre än ett år sker ingen sammanläggning av anställningsperioder i andra medlemsstater för att nå upp till den kvalifikationsperiod (sex månader) som krävs för berättigande till schweiziska arbetslöshetsförmåner.

(1) EGT C 6, 10.1.1998.