ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2549/99

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Exklusiva beteckningar för ölsorter

För några månader sedan lades det fram ett förslag om att traditionella namn på hästarter uteslutande skall förbehållas ett bestämt geografiskt område. Kommissionen har glädjande nog ställt sig negativ till sådana protektionistiska planer.

Nu görs det också ansträngningar för att ölsorter skall få exklusiva beteckningar och därmed samma skydd som vinsorter. Men till skillnad mot vin syftar beteckningen av ölsorter mindre på geografisk tillhörighet än på särskilda framställnings- eller bryggmetoder.

Hur kommer kommissionen att motverka detta nya försök att protektionistiskt inskränka världshandeln inför WTO:s millennierunda? Hur kommer man särskilt i de pågående förhandlingarna med kandidatländerna att se till att frihandelsprincipen förstås och genomförs?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(24 januari 2000)

Kommissionen noterar den välkända oro som parlamentsledamoten hyser beträffande det särskilda skyddet av ölsorter. I samband med de diskussioner som för närvarande pågår inom Världshandelsorganisationen (WTO) om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter (TRIPS-avtalet) vad gäller inrättandet av ett så kallat multilateralt register för skydd av viner och spritdrycker överväger kommissionen förslaget att utöka skyddet till att omfatta även andra jordbruks- och livsmedelsprodukter.

Ett multilateralt register måste grunda sig på TRIPS-avtalet vilket innebär att bestämmelserna i detta måste iakttas. Det innebär att WTO:s medlemsländer inte behöver bevilja skydd för geografiska beteckningar för varor om det kan påvisas att beteckningen i fråga är identisk med den benämning som i dagligt tal vanligtvis används. Därav följer att WTO:s medlemsländer inte behöver bevilja skydd för dessa så kallade generiska namn vilka snarare kan förknippas med en speciell tillverkningsmetod än med en geografisk tillhörighet. Denna väsentliga bestämmelse kommer inte att ändras genom det nya registret, eftersom vad det geografiska namnet beträffar ärendet kan ifrågasättas genom en protest från det berörda medlemslandet.

Diskussionerna kommer därför att leda till ett förbättrat skydd för rättighetsinnehavare inom EU utan att frihandeln med produkter med generiska namn nödvändigtvis snedvrids.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2488/99

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: CITES och karettsköldpaddan

Kan kommissionen försäkra mig om att EU inte kommer att stödja Kubas förslag om att flytta ner karettsköldpaddan från bilaga I till bilaga II i sin lista vid nästa CITES-konferens år 2000?

Jag anser att Kubas motiv för en uteslutning grundar sig på felaktiga modeller om bestånd och uppgifter om karettsköldpaddans biologi, och vidare att arten, om den uteslöts från listan, kommer att tjäna att underblåsa den pågående illegala handeln med skal från havssköldpaddor.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

Olyckligtvis har gemenskapen ännu inte kunnat ansluta sig till CITES. De medlemsstater som är avtalsslutande parter till denna konvention kommer att rösta var och en för sig vid den kommande elfte partskonferensen. Med tanke på rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1) faller många av de frågor som kommer att tas upp vid konferensen inom gemenskapens behörighet, t.ex. de båda förslagen från Kuba om karettsköldpaddan. Gemenskapens och dess medlemsstaters ståndpunkt i dessa frågor (och även frågan hur de medlemsstater som är parter till CITES kommer att rösta) avgörs i rådet utgående från förslag från kommissionen.

I september 1999 besökte experter från flera medlemsstater Kuba för att undersöka situationen avseende karettsköldpaddan. Handelskontrollerna verkar fungera väl, och sköldpaddsfångsten är välreglerad. Däremot är det svårt att bedöma fångstens inverkan på artens bestånd, inte minst på grund av sköldpaddans livshistoria och biologi. Kommissionen kommer att inrikta sig på denna aspekt när Kubas förslag jämförs med de vetenskapliga kriterier som CITES tagit fram för att bedömning av sådana frågor. Kommissionen vill också ta hänsyn till CITES-sekretariatets och sakkunniga icke-statliga organisationers synpunkter. Därför har ännu inga slutgiltiga slutsatser dragits i ärendet.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2459/99

från Antonio Tajani (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE), Raffaele Costa (PPE-DE), Mario Mauro (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Raffaele Fitto (PPE-DE), Renato Brunetta (PPE-DE), Enrico Ferri (PPE-DE) och Amalia Sartori (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Oförenlighet mellan skyldigheterna som kommissionens ordförande och valkampanjsverksamhet

Enligt den italienska pressen (artikel i Il Messaggero av den 15.11.1999) har kommissionens ordförande, Romano Prodi, personligen deltagit i valkampanjen för att stödja kandidaten Parisi i valet till parlamentsledamot för valkrets 12 (Bologna) som kommer att äga rum den 28 november i år.

Om dessa uppgifter bekräftas, kan kommissionens ordförande klargöra om hans handlande inte strider mot Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 213.2 (före detta artikel 157) som lyder enligt följande: Ledamöterna av kommissionen skall i gemenskapens allmänna intresse fullgöra sina skyldigheter under full oavhängighet. Vid fullgörandet av dessa skyldigheter skall de inte vare sig begära eller ta emot instruktioner från någon regering eller något annat organ. De skall avhålla sig från varje handling som är oförenlig med deras skyldigheter. Varje medlemsstat förbinder sig att respektera denna princip och att inte söka påverka kommissionens ledamöter när de utför sina uppgifter?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2459/99, E-2600/99 och E-2628/99 ingivet av Romano Prodi för kommissionen

(7 februari 2000)

Såsom kommissionen ständigt får påpeka i svar på Europaparlamentets skriftliga och muntliga frågor(1) är dess ledamöter kvinnliga och manliga politiker som bedriver politiskt arbete, och de är inom ramen för de skyldigheter tjänsten medför helt fria att självständigt och på eget ansvar uttrycka sina personliga åsikter.

(1) Se till exempel ordförande Reys svar på muntlig fråga nr 10/68 från Habib-Deloncle och kommissionens svar på skriftliga frågor nr 44/83 från Gendebien EGT C 197, 25.7.1983, nr 1682/85 från Vandemeulebroucke EGT C 55, 10.3.1986, E-1404/97 från Pasty EGT C 391, 23.12.1997 och E-2617/98 från Wibe EGT C 96, 8.4.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2573/99

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Kommissionens rapporter om veterinäruppdrag i Belgien och Irland

Kommissionen offentliggjorde den 22 februari 1999 en rapport från ett veterinäruppdrag i Belgien. I rapporten avslöjas allvarliga överträdelser i Belgien av rådets direktiv 91/628/EEG(1)om skydd av djur vid transport, bland annat transport av djur i dålig kondition och godkännande från de belgiska myndigheterna av färdplaner för långa transporter på upp till 24 timmar av grisar utan den vila, utfodring och vattning som krävs enligt direktiv 91/628/EEG.

Kommissionen offentliggjorde den 18 augusti 1999 en rapport från ett veterinäruppdrag i Irland. Där avslöjas allvarliga överträdelser i Irland av direktiv 91/628/EEG.

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att kräva att de belgiska och irländska myndigheterna ser till att kraven i direktiv 91/628/EEG efterlevs?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

De belgiska myndigheterna har ombetts att kommentera de uppgifter som kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor har rapporterat efter ett kontrollbesök i Belgien rörande skyddet för djur vid transporter. Trots att kommissionen har sänt en påminnelse och fastställt ett nytt datum, nämligen den 30 augusti 1999, innan vilket myndigheterna skulle informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att rätta till dessa missförhållanden, har kommissionen ännu inte fått något svar.

Kommissionen kommer inom kort att besluta om överträdelseförfarandet enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget skall inledas med anledning av de överträdelser som rapporterats när det gäller Belgien av rådets direktiv 95/29/EG av den juni 1995 om ändring av direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport(1).

Vad beträffar rekommendationerna i rapporten från de kontrollbesök som Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor gjorde i Irland 1998 och 1999, har de irländska myndigheterna informerat kommissionen om att ett program skall genomföras för att avhjälpa de missförhållanden som konstaterats i landet. Kommissionen har ännu inte fått närmare uppgifter om detta program.

Kommissionen har nyligen inrättat en ny arbetsgrupp för skyddet av djur under långa transporter, som skall kartlägga problem i samband med tillämpningen av relevanta direktiv och föreslå lösningar på dessa problem. Företrädare för både belgiska och irländska myndigheter ingår i denna arbetsgrupp.

(1) EGT L 148, 30.6.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2443/99

från Rolf Linkohr (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Europaavtal med östeuropeiska stater

De Europaavtal som EU har ingått med östeuropeiska stater innehåller ett krav på likabehandling när det gäller etablering av företag och medborgare från avtalsländerna (med förbehåll för vissa undantagsklausuler för särskilda yrken).

1. Anser kommissionen att detta krav på likabehandling innehåller ett diskrimineringsförbud?

2. Anser kommissionen att det är tillåtet för en EU-medlemsstat att genomföra behovsprövningar när det gäller medborgare från avtalsländerna, om detta inte krävs när det gäller det egna landets medborgare, som är egenföretagare?

3. Håller kommissionen också med om att det inte kan krävas att det görs kontroller av förkunskaper etc. hos medborgare i avtalsländerna på områden för egenföretagarverksamhet där medlemsstaterna inte kräver några sådana kontroller när det gäller det egna landets medborgare?

4. Håller kommissionen med om att det inte kan krävas av medborgare i avtalsländerna att de skall på visa upp kapital på områden för egenföretagarverksamhet där detta inte krävs av det egna landets medborgare?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(24 januari 2000)

1. Kommissionen håller med frågeställaren om att principen om lika behandling innefattar ett förbud mot diskriminering mellan medborgare från de associerade länderna och medborgare från medlemsstaterna.

2. Medlemsstaterna får tillämpa sina egna lagar och förordningar beträffande fysiska personers inresa och vistelse, arbete, arbetsvillkor och etablering, under förutsättning att de inte tillämpar dem på ett sådant sätt att fördelarna för någon av parterna enligt villkoren i en särskild bestämmelse i avtalet upphävs eller begränsas (se till exempel artikel 58 i avtalet med Polen).

3. Enligt kommissionens mening medger Europaavtalen att medlemsstaterna kontrollerar att medborgare från de associerade länderna har de nödvändiga kvalifikationerna för att etablera sig på deras territorium.

4. Medlemsstaterna får kräva att medborgare från de associerade länderna förfogar över erforderliga ekonomiska medel för att etablera sig på deras territorium och kontrollera att dessa medborgare inte i sin förvärvs- eller affärsverksamhet som egenföretagare söker eller tar anställning på arbetsmarknaden och inte heller får tillgång till arbetsmarknaden hos någon annan part i Europaavtalet (se till exempel artikel 44.4 i avtalet med Polen).

Utöver vad som anges i svaren under 3 och 4 kan nämnas att räckvidden för de relevanta bestämmelserna i Europaavtalen håller på att undersökas av domstolen. Fyra ärenden är för närvarande aktuella i vilka nationella domstolar har begärt ett förhandsavgörande av domstolen angående tillämpningen av av de relevanta bestämmelserna i Europaavtalen (Gloszczuk/C-63/99, Kondova/C-235/99, Barkoci & Malik/C-257/99 och Jany m.fl./C-268/99). Kommissionen har yttrat sig i samtliga dessa ärenden. Domstolens avgöranden kan inte väntas före sommaren 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2447/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Feldefinition av målen för kommunerna i Latium

Regionen Latium avgjorde nyligen vilka kommuner som ingår i mål 2 och överlämnade namnen på dessa till budgetministeriet som överlämnade ett dokument med namnen på alla utvalda kommuner till kommissionen. Kommissionen bedömde att det italienska förslaget inte var godtagbart. Budgetministeriet har påbörjat en ny undersökning angående förslagen på kommuner för att kunna överlämna ett nytt dokument detta år. De kommuner som inte längre faller inom ramen för före detta mål 5b ingår inte heller i det nya mål 2, men man har beviljat dessa en period för gradvis avveckling fram till 2005.

Kan kommissionen därför besvara följande:

1. Varför har kommissionen inte godkänt det italienska förslaget?

2. Kan denna händelse försena utbetalningen av medel?

3. Kommer det nya urvalet av kommuner som regionen Latium och ministeriet kommer att lägga fram även att beröra kommunerna i före detta mål 5b, som genomgår en gradvis avveckling. Om så är fallet, kommer även dessa att ingå i mål 2?

4. Kan kommissionen göra en allmän bedömning av ärendet?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

1. Det är riktigt att kommissionen inte kunde godkänna det förslag till områdesindelning för mål 2 som de italienska myndigheterna lämnade in den 1 oktober 1999. Detta förslag uppfyllde nämligen inte kraven i artikel 4.4 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) enligt vilka de områden som uppfyller gemenskapskriterierna i artikel 4.5 och 4.6 skall omfatta minst 50 % av den folkmängd som omfattas av mål 2 i varje medlemsstat. De områden som föreslås av de italienska myndigheterna omfattar endast 2,19 miljoner invånare, vilket utgör 29,6 % av den totala befolkningen i de stödberättigade områdena.

2. Områdesindelningen för mål 2 utgör en förutsättning för förberedelserna av och förhandlingarna om de samlade programplaneringsdokumenten. Varje försening i samband med godkännandet av förteckningen av de stödberättigade områdena försenar i sin tur godkännandet av de samlade programplaneringsdokumenten och följaktligen tilldelningen av anslag. Redan den 11 oktober 1999 uppmanade kommissionen de italienska myndigheterna att snabbt lämna in ett reviderat förslag enligt kraven i förordningen. Något sådant förslag har ännu inte tagits emot.

3. Kommissionen kan följaktligen inte uttala sig om förteckningen över stödberättigade områden i Latium-regionen.

4. Kommissionen anser att bestämmelserna i en förordning som rådet, med parlamentets samtycke, godkänt efter långa förhandlingar och med god kännedom i frågan bör tillämpas på samma sätt för samtliga medlemsstater.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2847/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Återlämnande av Partenonfrisen och andra marmorföremål från Akropolis

Den brittiske premiärministern Tony Blair har enligt uppgifter i brittisk press fattat ett kategoriskt beslut om att inte återlämna Partenonfrisen och andra marmorföremål från Akropolis till Grekland. Därmed ignorerar han Greklands lagliga anspråk som i många år har fått stöd från den europeiska allmänheten och de flesta ledamöterna i Europaparlamentet.

Anser kommissionen inte att den bör göra vad den kan för att på lämpligt sätt lösa denna tvist och förmå den brittiska regeringen att ompröva sitt beslut?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(10 mars 2000)

Enligt artikel 151 (f.d. artikel 128) i EG-fördraget har gemenskapen behörighet att uppmuntra samarbete på kulturområdet. Frågan som parlamentsledamoten ställt faller på grund av subsidiaritetsprincipen inte under gemenskapens behörighet utan under medlemsstaternas egen behörighet.

Kommissionen är dock angelägen om att konflikten mellan Förenade kungariket och Grekland får en snabb lösning och är därför beredd att agera politisk medlare i frågan om de två medlemsstaterna skulle önska det.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2522/99 från Niels Busk (ELDR) till kommissionen. Skarpsillfiske.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 225 E , 08/08/2000 s. 0156 - 0156



SKRIFTLIG FRÅGA P-2522/99 från Niels Busk (ELDR) till kommissionen (16 december 1999) Ämne: Skarpsillfiske För att fiskarna skall kunna följa med viktiga beslut som har betydelse för dem uppmanas kommissionen att uppge hur lång behandlingstiden inom kommissionen är från det att ett förslag om skarpsillfiske utarbetas tills det att förslaget är klart. Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (14 januari 2000) Behandlingstiden för ett förslag från det att arbetet inleds inom kommissionen tills förslaget antas torde vara cirka sex veckor. I detta ryms rådfrågningar, översättning och själva antagningsförfarandet. Det kan dock ta längre tid om det under behandlingen läggs fram förslag om ändringar till följd av påpekanden från berörda enheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2563/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Diskriminering på arbetsplatsen

Kan kommissionen för varje enskild medlemsstat ange om det finns några rättsliga bestämmelser som förbjuder diskriminering på arbetsplatsen grundad på a) ras, b) religion, c) kön eller d) sexuell läggning? Kan kommissionen också ange vilka möjligheter det finns för upprättelse i var och en av ovanstående kategorier, och om det under det senaste året hänt att denna möjlighet till upprättelse lett till åtal i de fyra respektive fallen?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

Det finns avsevärda skillnader mellan medlemsstaternas lagstiftning inom detta område. Kommissionen anser att frågan är särskilt viktig och antog den 25 november 1999 ett förslag till direktiv om inrättande av allmänna ramar för likabehandling i arbetslivet(1), som är ett av kommissionens förslag enligt artikel 13 (tidigare artikel 6a) i EG-fördraget.

Parlamentsledamoten finner en allmän beskrivning av situationen i kommissionens meddelande om vissa gemenskapsåtgärder för att bekämpa diskriminering(2).

Kommissionen håller på att slutföra arbetet med en rapport om medlemsstaternas lagstiftning om bekämpning av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Rapporten kommer att offentliggöras i början av 2000.

När det gäller jämställdhetslagstiftning, har rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor(3) genomförts av alla medlemsstater. I artikel 6 i detta direktiv föreskrivs att medlemsstaterna skall införa i sina respektive rättsordningar möjlighet till överklagande vid domstol efter att man har hänvänt sig till andra behöriga myndigheter. I fråga om väckta åtal finns det ännu inga uppgifter för 1999. Uppgifter om 1998 finns i den allmänna rapporten 1997 och 1998 av gruppen av juridiskt sakkunniga i fråga om likabehandling av kvinnor och män. Rapporten finns tillgänglig på Europa-webbplatsen på adressen http://europa.eu.int/comm/dg05/publicat/equ-opp/experts.pdf.

(1) KOM(1999) 565 slutlig.

(2) KOM(1999) 564 slutlig.

(3) EGT L 39, 14.2.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2713/99

från Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Brott mot de mänskliga rättigheterna i Iran

I september i år arresterades 13 medlemmar i den judiska församlingen i Shiraz (Navid Balazadeh, Nedjat Borukim, Farhad Suleh, Djavid Beit Jagub, Asher Zadmehr, Nasser Jaghublui, Ramin Farsam, Ramin Nemati, Sharoch Pakriahad, Farsad Kashi, Dani och Omid Teflin). Den 31 augusti 1999 greps författaren Said Biabanaki.

Hur bedömer kommissionen arresteringen av dessa personer och har den någon möjlighet att hjälpa dem respektive besvära sig hos den iranska regeringen med hänvisning till de arresterades öde?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2713/99, E-2714/99 och E-2715/99 ingivet av Christopher Patten för kommissionen

(2 februari 2000)

Kommissionen följer noga frågan om mänskliga rättigheter i Iran. Unionen tar alltid upp frågor om mänskliga rättigheter i den allmänna dialogen mellan unionen och Iran. Senast skedde detta när trojkan mötte Irans vice utrikesminister i Helsingfors den 1 december 1999.

Kommissionen är även delaktig i unionens demarscher till Iran i detta hänseende. Hösten 1999 gjorde unionens trojka liksom enskilda medlemsstater ett antal demarscher avseende de tretton iranska judarna. Den 3 oktober 1999 gjorde unionens trojka en demarsch avseende de rapporterade dödsdomarna mot fyra studenter.

Unionens möjligheter att påverka situationen i Iran är relativt begränsade eftersom det inte finns några avtalsmässiga förbindelser och det bilaterala utbytet är begränsat. Regimen i Iran är dock känslig för internationella påtryckningar eftersom den önskar stärka banden med unionen och med andra parter. För att påtryckningarna skall ha effekt måste de emellertid vara väl avvägda så att man undviker att skapa intrycket av utländsk inblandning.

I fallet med de tretton iranska judarna har företrädare för Iran utlovat att de häktade skall få en rättvis rättegång. Det har även antytts att de kan komma att släppas i nationens intresse. De iranska myndigheterna är otvivelaktigt även medvetna om de starka internationella reaktioner en avrättning av studentledare skulle väcka.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2087/99

från Dirk Sterckx (ELDR) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Tillämpningen av förpackningsdirektivet på odlingen av prydnadsväxter

Varken direktiv 94/62/EG (1) eller kommissionens arbetsmeddelande om hur direktivet skulle tolkas av den 10 juni 1999 skapar klarhet i om blomkrukor skall anses vara förpackningar i den bemärkelse som avses i direktivets artikel 3.1 eller inte. Följden av detta blir att varje medlemsstat själv måste avgöra vilka blomkrukor som har en tydlig bruksfunktion och vilka som huvudsakligen fyller funktionen av att vara en förpackning. Detta leder till att situationen härvidlag kommer att variera från medlemsstat till medlemsstat. Avsikten med förpackningsdirektivet, sådan den fastställts i artikel 1 i direktiv 94/62/EG, är dock att säkerställa en fungerande inre marknad och undvika snedvridningar av konkurrensen.

Befarar inte kommissionen att de olikartade tolkningarna av begreppet förpackning kan leda till allvarliga snedvridningar av konkurrensen mellan prydnadsväxtodlare från olika medlemsstater?

Kan kommissionen förtydliga om blomkrukor som inte är avsedda att finnas kvar runt växten under hela dess livstid skall anses som förpackningar eller inte? Är det möjligt att tolka direktivet så, att inga blomkrukor av något som helst slag skall anses omfattas av förpackningsdirektivet?

Kan kommissionen ge besked om i vilka medlemsstater som blomkrukor anses vara förpackningar i den bemärkelse som avses i direktiv 94/62/EG och i vilka de inte anses vara det?

(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 januari 2000)

Det har visat sig att den slutgiltiga definitionen på förpackning har varit svår att tolka i vissa särskilda fall, som t.ex. blomkrukor. Kommissionen är medveten om att olika tolkningar av begreppet förpackning kan leda till snedvridningar av marknaden, och har därför diskuterat frågan med sakkunniga från medlemsstaterna. Man har därvid kommit fram till att det vore lämpligt att komplettera den gällande definitionen med en ny bilaga till direktivet, med teknisk vägledning. Sådan teknisk vägledning skulle grundas på resultaten av de samråd som hållits inom ramen för en strukturerad dialog mellan alla berörda parter i förpackningskedjan (medlemsstater, industri, icke-statliga miljöorganisationer och konsumenter.

Definitionen av förpackning i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall kan endast tolkas av domstolen.

En uttömmande lista över alla olika tolkningar i medlemsstaterna av huruvida blomkrukor är förpackningar föreligger inte för närvarande.