SKRIFTLIG FRÅGA E-1193/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(26 april 2002)

Ämne: Följder av att euron införts: åtgärder för att skydda folk mot prishöjningar och minskad köpkraft

1. Känner kommissionen till vad som berättats i nyheterna den 10 april, nämligen att omsättningen av varor i Nederländerna under första kvartalet 2002 sjunkit med 1 procent medan de sammanlagda konsumtionsutgifterna trots detta stigit med 4 procent, eftersom priserna stigit med i genomsnitt 5 procent?

2. Stämmer den omsättningsminskning och prisstegring under första kvartalet, som avses i fråga 1, överens med förhandsförväntningarna? Med hur många procent har dessa förväntningar överskridits?

3. Stämmer sifferuppgifterna från KRO/Nibud-undersökningen angående populariteten för gulden och euro överens med förhandsförväntningarna?

4. Vilka av de mål som uppställts i samband med valet av euron och förberedelserna för införandet av den verkar utgående från resultatet av dessa rundfrågor inte att ha uppnåtts?

5. Förfogar kommissionen över sådana uppgifter från andra stater inom euroområdet? Avviker dessa uppgifter från uppgifterna från Nederländerna eller överensstämmer de med dessa?

6. Vilken är kommissionens förklaring till att prishöjningarna mellan olika branscher med därtill hörande produkter och tjänster inte varit likadana? Är det så, att det i alla stater inom eurozonen är samma branscher som gått i täten för prishöjningar?

7. Vilka åtgärder anser kommissionen utgående från dessa sifferuppgifter behövs för att skydda folk mot att priserna höjs eller avrundas uppåt? Anser kommissionen att det behövs en åtgärd för att frysa priserna på den nivå de hade vid utgången av 2001 eller att det behövs kompenserande inkomsthöjningar för låginkomsttagarna? Om kommissionen anser det påkallat med en viss tendensbetingad höjning utgående från den årliga inflationen, hur många procent anser kommissionen då att en sådan höjning fram till utgången av 2002 maximalt kan uppgå till?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

1. Parlamentsledamoten tänker antagligen på pressmeddelanden PB02-052 av den 13 mars 2002 och PB02-071 av den 10 april 2002 från nederländska statistiska centralbyrån (Centraal

Bureau voor de Statistiek), där det anges att detaljhandelsomsättningen i Nederländerna steg med 5,7 procent på årsbasis i januari 2002 och med 3,9 procent i februari 2002, med en samtidig volymminskning på 0,2 procent respektive 1,2 procent och med prishöjningar på 6,0 procent respektive 5,1 procent. Såvitt kommissionen känner till finns det ännu inga uppgifter för mars 2002 och för hela första kvartalet 2002.

2. Kommissionen har tagit hänsyn till dessa uppgifter i våra senaste ekonomiska prognoser. Den oväntat höga inflationstakten i början av året är huvudorsaken till varför den tidigare inflationsprognosen för 2002 (från november 2001) ändrades från 2,6 procent till 3,5 procent för det harmoniserade konsumentprisindexet och från 2,5 procent till 3,3 procent för den inhemska konsumentprisinflationen. Prognoserna för reell ökning av privatkonsumtionen för 2002 justerades också från 2,3 procent förra hösten till 2,1 procent den här våren.

3. Det måste erkännas att resultaten av den opinionsundersökning som utförts av Katholieke Radio Omroep/Nederlands Instituut voor Budgetonderzoek (KRO/NIBUD) om eurons popularitet inte är helt tillfredsställande. Fördelarna med att ha en enda valuta i större delen av EU är dock så stora att de undan för undan kommer att uppenbara sig för EU-medborgarna. Den besvikelse som många nederländska konsumenter känner beror på den snabbare inflationstakten i Nederländerna sedan början av 2001, en trend där införandet av mynt och sedlar i euro spelat en mindre roll.

4. Utifrån uppgifter och undersökningar som bara omfattar två eller tre månader kan man inte dra några långtgående slutsatser om huruvida målen med införandet av euron har uppfyllts. Såsom vi redan har sagt är kommissionen övertygad om att fördelarna med den gemensamma valutan för EU:s ekonomi och EU-medborgarna undan för undan kommer att bli synliga och definitivt uppväga kostnaderna för övergången.

5. Frågan gäller undersökningar av konsumenternas attityd. Kommissionen kan inte svara eftersom Eurostat inte har några sådana uppgifter, varken för gemenskapen som helhet eller för enskilda medlemsstater.

6. Det bör noteras att nederländska statistiska centralbyrån anser att de inte kan göra någon bedömning av de sannolika övergångseffekterna. Förändringarna i konsumentpriserna varierar som vanligt från medlemsstat till medlemsstat och från utgiftsart till utgiftsart. Förändringen i euroområdets harmoniserade konsumentprisindex mellan fjärde kvartalet 2001 och första kvartalet 2002 var 0,8 procent. Detta var högre än motsvarande förändring för de två föregående kvartalen, men lägre än förändringen under andra kvartalet 2001. De mest detaljerade bedömningarna av olika komponenter i det harmoniserade konsumentprisindexet som Eurostat gjort visar några onormala prisändringar som kan vara kopplade till övergången till euro under januari 2002 och första kvartalet 2002. Det gäller främst tjänster, till exempel på restauranger och barer, vissa hälsorelaterade tjänster och vissa reparationer. Den samlade prisökningen för de flesta varor och tjänster kan, enligt Eurostats analys, förklaras av ett normalt inflationsmönster och vissa särskilda faktorer som inte har med euron att göra, i synnerhet dåligt väder som påverkat priserna på frukt och grönsaker, ökade energipriser och starkt höjd tobaksskatt. Dessa faktorer kan förklara så mycket som 0,64 procent av ökningen. Effekterna av euroövergången hamnar någonstans mellan 0,0 procent och 0,16 procent. En snabb jämförelse av förändringar mellan fjärde kvartalet 2001 och första kvartalet 2002 i de tre medlemsstater som inte ingår i euroområdet förstärker intrycket av att en stor de av de konstaterade prisökningarna i restauranger och barer, handelsträdgårdar och blomsteraffärer, frisörer och skönhetsinstitut och kanske på bröd och spannmål med största sannolikhet har med övergången till euron att göra.

7. Priser bestäms i allmänhet fritt genom tillgång och efterfrågan och inte genom myndighetsbeslut i medlemsstaterna. Om myndigheterna i en medlemsstat emellertid anser att priserna på vissa varor och tjänster (eller samtliga) bör frysas tillfälligt för att motverka inflationen har de rätt att göra det, även om erfarenheter i det förflutna gör att man kan tvivla på den långsiktiga effektiviteten hos en sådan åtgärd. Dessutom bör man hålla i minnet att hushållens disponibla inkomst efter skatt ökade signifikant i Nederländerna under 2001, trots den stora inflationsökningen sedan början av 2001. Ökningen var 10,8 procent nominellt och 5,7 procent reellt enligt beräkningar från Centraal Planbureau, och detta beror på de stora skattesänkningar som genomfördes i början av förra året och även snabba löneökningar. Centraal Planbureau räknar med en lägre men fortfarande väsentlig ökning av hushållens disponibla inkomster (6,0 procent nominellt och 3,3 procent reellt) under 2002.