ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0779/02

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till rådet

(19 mars 2002)

Ämne: Den italienska regeringens uttalanden mot den demokratiska ramen för stadgan om de grundläggande rättigheterna

Partiet Lega Nord, som ingår i den italienska regeringen med tre betydelsefulla ministrar, organiserade nyligen en kongress där partisekreteraren Umberto Bossi, Berlusconi-regeringens minister för institutionella reformer, lade fram synpunkter med ytterst graverande politiskt innehåll som går stick i stäv med de demokratiska principerna i fördragen och stadgan om de grundläggande rättigheterna.

Det är alltså inte fråga om legitima, om än oacceptabla, antieuropeiska synpunkter. Det som Berlusconi-regeringens ministrar förklarade vid Lega Nords kongress och samtidigt bekräftades av premiärminister Silvio Berlusconi, som lät bli att bestrida inläggen, är en flagrant kränkning av de principer som ligger till grund för Europeiska unionen enligt artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen.

Bossi konstaterade t.ex. att den europeiska stadgan om de grundläggande rättigheterna har uppkommit på begäran av en skara frimurare, fascister, nazister och kommunister. Anser rådet inte att enbart denna fras bestrider stadgans principer och inte bara kritiserar den på ett enkelt, om än plumpt och bryskt sätt?

Anser rådet inte att premiärminister Silvio Berlusconi, som var närvarande vid Lega Nords kongress, får det att se ut som om hela den italienska regeringen tillstyrker dessa antidemokratiska, brutala och tarvliga påståenden, eftersom han avstår från att kritisera dem?

Anser rådet således inte att förfarandet enligt artikel 7 i EU-fördraget utan dröjsmål skall inledas mot Italien?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-0748/02, P-0756/02, P-0757/02 och P-0779/02

(26 juni 2002)

Rådet informerar parlamentsledamöterna om att det inte har för vana att kommentera politikers uttalanden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0771/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(19 mars 2002)

Ämne: Medlemsstaternas utnyttjande av möjligheterna i förordningen om jordbruk och miljö (EEG) nr 2078/92

Kan kommissionen på grundval av sina relevanta jämförbara uppgifter och uppdelat på medlemsstat redogöra för utnyttjandet av de möjligheter som erbjuds genom förordning (EEG) nr 2078/92(1) (hur många har dragit nytta av den och för hur stora arealer, uttryckt både i exakta siffror och procent, och hur stora belopp har utbetalats)?

(1) EGT L 215, 30.7.1992, s. 85.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 april 2002)

1998 utarbetade kommissionen ett arbetsdokument om genomförandet i gemenskapen av rådets förordning (EEG) nr 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven med titeln Resultat av tillämpningen av förordning (EEG) nr 2078/92: Utvärdering av programmen för miljöåtgärder inom jordbruket. Dokumentet återfinns på generaldirektoratet för jordbruks hemsida på följande webbadress: http://europa.eu.int/comm/agriculture/envir/programs/index_en.htm. Det innehåller en detaljerad beskrivning och analys av användningen av miljöåtgärder inom jordbruket från 1993 och framåt.

För innevarande programperiod 20002006 (rådets förordning (EEG) nr 2078/92 har upphävts och ingår nu i förordningen om landsbygdens utveckling i allmänhet, nämligen rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1)) har det nåtts en överenskommelse med medlemsstaterna om en mer ingående övervakning. Kommissionen kommer att lägga fram en första sammanfattande rapport om genomförandet av programmen för landsbygdens utveckling (inkl. miljöåtgärder inom jordbruket) under den andra hälften av 2002.

En tabell i vilken de årliga utgifterna för garantisektionen vid EUFGJ och medlemsstaterna under perioden 19941999 (verkställda utgifter) jämförs med planerade utgifter för perioden 20002006, uppdelade på enskilda medlemsstater, kommer att sändas direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat som ett första steg i informationen om den senaste utvecklingen av utgifterna för miljövänligt jordbruk.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0617/02

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Regionala program för innovativa åtgärder

Enligt bulletinen Inforegio/news från januari 2002 har kommissionen avslutat förhandlingar om 58 regionala program för innovativa åtgärder.

Kan kommissionen ange hur många program för innovativa program som avslagits i Spanien, och varför?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(5 april 2002)

Av de 18 spanska förslagen till regionala program för innovativa åtgärder som lämnades in till kommissionen före den 31 maj 2001 har 17 godkänts eller håller på att godkännas. Den totala finansieringen uppgår till mer än 80 miljoner euro, varav gemenskapen delfinansierar mer än 45 miljoner euro.

Det förslag som inte godkändes ansågs vara av otillräcklig kvalitet i förhållande till de kriterier som offentliggjorts i kommissionens meddelande(1) eftersom prioriteringen av åtgärder för kommunikationsinfrastrukturer ligger mer i linje med ett traditionellt operativt program än ett program för innovativa åtgärder.

(1) Regionerna i den nya ekonomin Riktlinjer för de innovativa åtgärderna inom ERUF för perioden 20002006 KOM(2001) 60 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0021/02

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(21 januari 2002)

Ämne: Veterinärmedicinska läkemedel

Den föreslagna ändringen av artikel 67 i EU-direktiv 2001/82/EG(1) om veterinärmedicinska läkemedel skulle innebära att samtliga djurläkemedel till boskap och hästar skulle bli receptbelagda.

Har kommissionen lagt fram några bevis som visar att de nuvarande brittiska bestämmelserna om distribution av läkemedel skulle vara ineffektiva?

Kan kommissionen också lägga fram några bevis om nyttan av att ändra gällande lagstiftning?

(1) EGT L 311, 28.11.2001, s. 1.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(21 februari 2002)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaren på de skriftliga frågorna E-2913/01 av David Bowe(1) och E-3323/01 av Eurig Wyn(2).

Kommissionen vill åter påpeka, att dess förslag till ändring av läkemedelslagstiftningen på det veterinärmedicinska området bl.a. rör bestämmelserna om receptutskrivning, men inte distribution. Huruvida ett visst nationellt distributionssystem är effektivt eller ej har man inte tagit ställning till i detta sammanhang. Kommissionen är dock i färd med att utvärdera om de nu gällande brittiska reglerna, enligt vilka det är möjligt att få tag på ett stort antal veterinärmedicinska läkemedel utan recept, överensstämmer med gällande gemenskapsregler, särskilt artikel 67 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för veterinärmedicinska läkemedel.

Syftet med att i ovannämnda artikel ersätta det nuvarande kravet på recept för läkemedel som kräver särskild försiktighet från veterinärens sida för att undvika all onödig risk för [] konsumenten av livsmedel som härrör från det behandlade djuret med ett krav på recept för veterinärläkemedel till livsmedelsproducerande djur är att uppnå en full harmonisering av de gällande veterinärmedicinska läkemedlens rättsstatus i medlemsstaterna. Detta skulle dessutom fullborda gemenskapslagstiftningen på området och skapa en övergripande ram för spårbarhet och registrering av receptutfärdande, distribution och slutkonsumtion av veterinärmedicinska läkemedel till livsmedelsproducerande djur. Det överensstämmer med rådets direktiv 96/23/EG av den 29 april 1996 om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav och om upphävande av direktiv 85/358/EEG och 86/469/EEG samt beslut 89/187/EEG och 91/664/EEG(3), särskilt artikel 10 i det, och ligger också i linje med hur ansvaret fördelas vid otillbörligt bruk av läkemedel. Det huvudsakliga syftet med denna ändring är att säkerställa konsumentskyddet och samtidigt gagna djurs hälsa och välfärd så mycket som möjligt.

(1) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 209.

(2) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 253.

(3) EGT L 125, 23.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0027/02

från Francesco Speroni (NI) till kommissionen

(15 januari 2002)

Ämne: Oklara uttalanden om euron

Enligt olika informationsorgan, exempelvis RAI:s text-tv, skall kommissionens ordföranden i samband med att euron började komma i omlopp som reell valuta ha prisat dess stabilitet, och hävdat att den inte har rört sig trots de olika ekonomiska och finansiella kriserna i olika världsdelar.

Om man jämför eurons nuvarande kurs med den kurs den hade då den började noteras på finansmarknaderna, är det emellertid uppenbart att euron har försvagats betydligt i förhållande till många valutor, exempelvis Förenta staternas dollar, det brittiska pundet och schweizerfrancen.

Jag skulle vilja veta om det är riktigt att uttalandena har gjorts i den form de har återgivits och, om så är fallet, varför ordföranden har hävdat en omständighet som inte överensstämmer med verkligheten?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(4 april 2002)

Kommissionens ordförande har vid flera tillfällen framhållit att euron sedan den infördes 1 januari 2002 har visat sin betydelse som stabilitetsskapande faktor i oroliga tider. I sitt tal om tillståndet i unionen inför Europaparlamentet i Strasbourg den 11 december 2001 sade han bland annat: Föreställ er konsekvenserna av den 11 september om vi inte hade haft euron. Vi hade helt klart fått uppleva mycket instabila växelkurser i Europa. Följderna hade blivit dramatiska för den inre marknaden och för tillväxten och sysselsättningen i hela unionen. Vi hade hamnat i precis den situation som rådde i början av 90-talet, när valutorna i Europa var mycket instabila. [Inofficiell översättning.]

Euron har också lett till prisstabilitet för EU-medborgarna. I genomsnitt har konsumentpriserna i euroområdet under perioden 19992001 stigit med mindre än 2 procent per år. Det är mycket lägre än situationen under perioden 19901998, när konsumentpriserna i samma område steg med 3,5 procent per år. I synnerhet har euron stabiliserat priserna i medlemsstater som Italien, som fram till 1995 hade en inflationstakt på långt över 5 procent. Tack vare den konsolidering av de offentliga finanserna som har gjorts under förberedelserna för euron har Italien nu en mycket lägre inflationstakt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0383/02

från Bernard Poignant (PSE) till kommissionen

(21 februari 2002)

Ämne: Drivgarn

Sedan den 1 januari 2002 är det förbjudet att fiska med drivgarn. Detta förbud är resultatet av en hård kraftmätning mellan fiskarna och miljövårdarna, som anser att fiske med sådana redskap är ett fördärv för delfinerna. I dagens läge riktas uppmärksamheten på fiske med flyttrål.

Yrkesfiskarna anser att det inte finns någon grund för förbudet. Likafullt förblir beslutet i kraft.

Frågeställaren har likaså noterat att medelhavsfiskarna, som står inför samma problem, kan fortsätta fiska med drivgarn om de utrustar dem med ljudsignalssystem för att avskräcka havsdäggdjur.

Nu inställer sig ett flertal frågor. Är denna metod erkänd? Kan fiskarna i Atlanten också använda den och på det sättet fortsätta med sin verksamhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 mars 2002)

Rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1) trädde i kraft den 1 januari 2002. Detta innebär att förbudet mot fiske efter ständigt vandrande pelagiska arter med drivgarn nu gäller i alla gemenskapens vatten och för alla gemenskapsfartyg, utom vatten som omfattas av rådets förordning (EG) nr 88/98 av den 18 december 1997 om fastställande av vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Östersjön, Bälten och Öresund(2).

I fråga om akustiska alarm finns det inga bestämmelser i gemenskapslagstiftningen, som dock tillåter användningen av stora pelagiska drivgarn med akustiska alarm. Det akustiska alarmet är en lovande teknisk uppfinning som kan komma att användas för att minska bifångsterna av småvalar, åtminstone inom vissa fisken. Detta har kunnat bekräftas genom den positiva effekt som har setts i och med de minskade bifångsterna av tumlare i de fisken i Danmark som bedrivs med garn. Det är emellertid inte självklart att utrustningen skulle vara lika effektiv i andra fisken, eftersom både arter och de förhållanden under vilka bifångsterna sker är olika.

Det pågår vetenskapliga undersökningar om akustiska alarm med stöd från gemenskapen för att åtgärda problemet med oavsiktliga bifångster av småvalar.

Preliminära uppgifter från försök till havs med akustiska alarm på pelagiska trålar har dock inte varit positiva och en lösning vore antagligen att använda olika utrustning för urval och sortering. Försök med båda lösningarna görs för närvarande i Förenade kungariket.

(1) EGT L 171, 17.6.1998.

(2) EGT L 9, 15.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1211/02 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen. Mirko Tremaglia.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 205 E , 29/08/2002 s. 0257 - 0257



SKRIFTLIG FRÅGA E-1211/02 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (30 april 2002) Ämne: Mirko Tremaglia Den italienska dasgtidningen Corriere della Sera publicerade den 4 februari en artikel där Mirko Tremaglia, Italiens minister för italienare utomlands, beklagade att Mussolinis Italien inte vann andra världskriget. Han sade härvidlag att om man deltar i ett krig vill man naturligtvis vinna det. Tänker kommissionen ta avstånd från dessa kommentarer? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi (15 maj 2002) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-0813/02(1). (1) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 225.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0626/02

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Elmarknaden

Enligt en rapport som kommissionen nyligen lade fram om öppnandet av elmarknaderna råder en omfattande obalans på den inre marknaden, i synnerhet i fråga om alltför höga avgifter för uppkoppling till elnätet.

Tänker kommissionen göra något för att tvinga medlemsstaterna att åtgärda denna situation som innebär ett mycket allvarligt hinder för företagens konkurrenskraft?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(17 april 2002)

Så som fastställdes i slutsatserna till rapporten(1) anser kommissionen att lösningen på detta problem ligger i ett snabbt genomförande av kommissionens förslag för att öppna upp marknaderna, stärka graden av uppdelning av verksamhetsslagen och noggrann tillsyn av nättillträdet.

Andra specifika åtgärder kan naturligtvis inte uteslutas för de fall där man bryter mot de nuvarande direktiven eller där gemenskapens konkurrensrätt överträds. Överträdelseförfaranden har redan inletts mot Belgien för eldirektivet(2), och mot Tyskland och Frankrike för gasdirektivet(3) som en följd av förseningar och av att delar av eller alla bestämmelser i dessa direktiv inte har genomförts.

Kommissionen avser att årligen uppdatera benchmarkingen för att undersöka hur den utvecklas. Följden av en sådan granskning kan bli ytterligare överträdelseförfaranden, rekommendationer från kommissionen eller fler lagstiftningsförslag.

(1) Första (benchmarking) rapporten om genomförandet av bestämmelserna om den inre marknaden för gas och el SEK(2001) 1957.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el, EGT L 27, 30.1.1997.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG av den 22 juni 1998 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas, EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0401/02

från Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) till kommissionen

(21 februari 2002)

Ämne: Problem med clementiner

Citrusfrukterna spelar en viktig roll för ekonomin i regionen Valencia. Sedan december i fjol har sektorn befunnit sig i en svår situation på grund av Ceratitis Wied (medelhavsfruktflugan), vilket lett till att statsmakterna i Förenta staterna inte tillåter import av clementiner från Valencia. I anledning av denna situation har regionen Valencia besökts av amerikanska inspektörer som emellertid inte kunnat finna något enda problem eller symtom som skulle kunna äventyra säkerheten för växter eller livsmedel i Förenta staterna.

Det är uppenbart att något gått snett inom sektorn för citrusfrukter, i och med att de bilaterala avtalen mellan Spanien och Förenta staterna inte fullföljts och inte heller det frihandelsavtal som ställdes i utsikt inom ramen för GATT och fick stöd från WTO.

Har kommissionen kännedom om detta problem?

Kan kommissionen uttala sig om huruvida Förenta staterna brutit mot artiklarna 2, 5 och 6 i WTO-avtalet och mot artiklarna XXII och XIII i GATT-avtalen?

Om så är fallet: vilka åtgärder ämnar kommissionen då vidta?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(18 mars 2002)

De spanska myndigheterna har informerat kommissionen om problemen med de spanska clementinerna, och särskilt regionen Valencias problem i Förenta staterna. Myndigheterna har även hållit kommissionen informerad om de kontakter, både på politisk och teknisk nivå, som de har haft med de amerikanska myndigheterna för att försöka lösa problemet så snabbt som möjligt så att nästa skördeår inte påverkas.

Denna fråga togs även upp av den kommissionsledamot som ansvarar för handeln under dennes senaste besök i Washington den 24-25 januari 2002.

När det gäller de amerikanska åtgärdernas förenlighet med Världshandelsorganisationens avtal håller kommissionen på att analysera den tillgängliga dokumentationen för att fastställa om Förenta staterna har brutit mot sina internationella förpliktelser och för att avgöra hur detta viktiga fall bör följas upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0509/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Hanteringen av avfall från elektrisk och elektronisk utrustning

Eftersom mängden avfall från elektrisk och elektronisk utrustning hela tiden ökar, blir problemet hur man skall hantera denna typ av avfall (datorer, skrivare, faxapparater etc.) allt större. Bara under 1998 utgjorde denna typ av avfall inom Europeiska unionen 8 miljoner ton.

1. Vilka risker finns det för människors hälsa om man på ett okontrollerat sätt lagrar avfall från elektrisk och elektronisk utrustning?

2. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att få till stånd en hantering av avfall från elektrisk och elektronisk utrustning där samtliga aspekter beaktas?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(2 april 2002)

Det största problemet i det här sammanhanget är utlakning och avdunstning av farliga ämnen. Kvicksilver läcker t.ex. ut när vissa elektroniska apparater, som kretsbrytare, förstörs. Samma sak gäller för PCB (polyklorerade bifenyler) från kondensatorer. Om plast som innehåller bromerade flamskyddsmedel eller kadmium deponeras kan polybromerade difenyletrar (PBDE) och kadmium läcka ut i marken och grundvattnet. Det har visat sig att det sura grundvatten som ofta förekommer i deponier kan lösa ut stora mängder blyjoner från krossat, blyhaltigt glas, t.ex. i katodstrålerör. Därför kan man räkna med att deponering av sådana katodstrålerör leder till föroreningar. Kvicksilver ställer inte bara till problem när det läcker ut. Avdunstning av metalliskt kvicksilver och dimetylkvicksilver, som båda ingår i avfall, är också ett stort problem. Dessutom kan okontrollerade bränder uppstå på deponierna. Därigenom kan både metaller och andra kemiska ämnen släppas ut, t.ex. de mycket giftiga dioxinerna och furanerna, bl.a. tetraklordibenzodioxin (TCDD) och polyklorinerade och polybromerade dioxiner och furaner (PCDD, PBDD och PCDF) från halogenerade flamskyddsmedel och PCB-haltiga kondensatorer.

För att lösa det här problemet antog kommissionen den 13 juni 2000 förslag(1) till ett direktiv om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter och ett direktiv om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter. Rådet antog två gemensamma ståndpunkter om dessa förslag den 4 december 2001(2). De gemensamma ståndpunkterna övervägs för närvarande av Europaparlamentet i andra behandlingen.

(1) EGT C 365 E, 19.12.2000.

(2) SEK(2001) 2021 slutlig och SEK(2001) 2023 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0343/02

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till rådet

(12 februari 2002)

Ämne: Transporter av avlidna inom EU

Alltfler EU-medborgare bor i något annat EU-land än sitt hemland. Många EU-medborgare arbetar i ett annat EU-land, turismen ökar hela tiden och alltfler pensionärer från norra Europa bosätter sig varaktigt i södra Europa. När migrationen och resandet ökar blir följden ofrånkomligen att EU-medborgare allt oftare avlider i något annat EU-land än sitt hemland.

Samtidigt som EU:s inre marknad fungerar alltmer perfekt förekommer det absurda svårigheter då en avliden skall transporteras hem från en medlemsstat av EU till en annan. Detta medför onödiga kostnader och plågsamma dröjsmål för de anhöriga.

Hemtransporter av avlidna från en stat till en annan regleras av Berlinkonventionen (1937) och Europarådets konvention om transporter av lik (Strasbourg 1973). Dessa konventioner motsvarar inte längre tidens krav, eftersom de baserar sig på en gränskontroll som inte mera finns. Någon zinkkista behövs till exempel inte om en avlidnes stoft skall transporteras (landvägen) från Strasbourg till Lyon (460 km), men är däremot obligatorisk om en avliden skall transporteras från Strasbourg till Baden Baden (50 km). Det finns inte några rationella hygieniska skäl eller säkerhetsskäl som talar för detta.

Innebär EU-fördraget en skyldighet för Europeiska unionen att garantera fri hemtransport av avlidna inom EU i de fall att de avlidna är EU-medborgare?

Är det aktuellt med en uppdatering av föreskrifterna på detta område inom EU eller internationellt?

Skulle det gå att få till stånd ett regelverk om hemtransporter av avlidna inom EU, så att det blev lika enkelt att transportera hem en avliden från ett EU-land till ett annat som det är att transportera hem en avliden inom dennes eget medlemsland?

Utgående från vilken tidsplan kunde man komma framåt i frågan?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0209/02 och E-0343/02

(21 maj 2002)

Varken Fördraget om Europeiska unionen eller gemenskapens sekundärrätt innehåller några bestämmelser om det ämne som tagits upp i den ärade parlamentsledamotens fråga.

Rådet kan alltså inte besvara frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0618/02

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Våtmarksområdet Complejo Húmedo de Corrubedo i Couso (La Coruña, Spanien)

Trots att Galiciens regionala regering fört upp våtmarksområdet Complejo Húmedo de Corrubedo på förteckningen över områden som skall ingå i nätet Natura 2000, fortsätter man att ge licenser och tillstånd för att bygga fartyg och industrier i detta skyddade område.

Kan kommissionen informera om hur långt man kommit i behandlingen av klagomål nr 2001/4904, SG (2001) A/8849/2 som lagts fram för kommissionen i denna fråga?

Kan kommissionen redogöra för det svar den hittills erhållit från de spanska myndigheterna?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 april 2002)

Kommissionen kan bekräfta att det klagomål som registrerats under referensnummer 2001/4904 för tillfället undersöks tillsammans med andra frågeställningar i samma ärende.

Eftersom denna undersökning fortfarande pågår har det ännu inte förekommit någon brevväxling med myndigheterna i den berörda medlemsstaten.