SKRIFTLIG FRÅGA E-1944/02

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till rådet

(3 juli 2002)

Ämne: Ungdomsarbetslöshet och ungdomspolitik. Fallet Grekland

Rådet godkände den 30 maj 2002 en resolution om europeiskt samarbete i ungdomsfrågor, en resolution som helt korrekt konstaterar att man måste beakta de ungas intressen i all politik, bland annat i sysselsättningspolitiken. Fem dagar senare offentliggjorde Eurostat uppgifter som visar att ungdomsarbetslösheten fortfarande befinner sig på samma höga nivåer som tidigare: 15,5 procent i Europeiska unionen i dess helhet och 16,6 procent i euroområdet (april 2002). De högsta procenttalen står Grekland för (med uppgifter tillgängliga endast för 2001).

Vilka åtaganden tänker rådet förbinda sig vid för att tackla detta fenomen? Anser rådet att riktlinjerna för sysselsättningen när det gäller ungdomsarbetslösheten efterlevs på ett effektivt sätt? Hur förklarar rådet de stora skillnaderna i ungdomens situation såväl mellan medlemsstater som mellan länder som befinner sig inom euroområdet och utanför det? Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att åstadkomma en reell sammanhållning?

Svar

(19 december 2002)

Samtidigt som rådet med oro noterar den ihållande höga nivån på ungdomsarbetslösheten i unionen och särskilt i Grekland, vill rådet uppmärksamma den ärade parlamentsledamoten på att de första riktlinjerna för sysselsättningen, alltsedan början av Luxemburg-processen, gripit sig an frågorna om ungdomsarbetslöshet och långtidsarbetslöshet. Dessutom har memorandumet Ungdomarna i Europa vår framtid, vilket godkändes av Europeiska rådet i Köln 1999, bidragit till att den europeiska sysselsättningspakten har prioriterat frågan om ungdomsarbetslösheten och sätter kampen mot detta fenomen på första plats. Genom det integrerade tillvägagångssättet syftar detta memorandum till ett bättre samspel mellan alla aktörer inom de tre politikområdena ungdoms-, utbildnings- och sysselsättningspolitik samt till samordnade insatser på nationell, internationell och europeisk nivå. Därigenom kan man göra det lättare för ungdomarna att aktivt delta i samhället och att på ett framgångsrikt sätt få tillträde till utbildning och vidareutbildning och till arbetslivet.

Genomförandet av riktlinjerna för sysselsättningen är i första hand ett ansvar som åligger medlemsstaterna och det är till dem som riktlinjerna riktar sig. Situationen på detta område övervakas emellertid särskilt av kommissionen och resultatet av denna övervakning avspeglas varje år i den årliga gemensamma sysselsättningsrapporten som är antagen av rådet och kommissionen.

Dessutom har rådet sedan början av år 2000 varje år på grundval av artikel 128.4 i fördraget och efter rekommendation av kommissionen, sänt rekommendationer till medlemsstaterna om genomförandet av deras sysselsättningspolitik.

När det gäller Grekland, lyder den andra rekommendationen för år 2002, antagen av rådet den 18 februari 2002, som följer:

(Grekland bör därför göra följande:) Påskynda omstruktureringen av de offentliga arbetsförmedlingarna och vidta resoluta och enhetliga åtgärder för att hindra att arbetslösa ungdomar och vuxna blir långtidsarbetslösa, bland annat genom att snabbt genomföra den individanpassade strategin. Ytterligare uppgradera statistiksystemet så att indikatorer för förebyggande och aktivering finns tillgängliga i rätt tid och framstegen verkligen kan övervakas.

När det gäller skillnader mellan medlemsstaterna, fastslår kommissionen i sitt nyligen utsända meddelande Bedömning av de framsteg som gjorts under fem år av den europeiska sysselsättningsstrategin(1) på sidan 2 att Betydande förändringar av nationell sysselsättningspolitik har dock ägt rum med ett tydligt närmande till de gemensamma mål på EU-nivå som anges i sysselsättningsstrategin. Rådet överväger för närvarande sitt svar på meddelandet.

(1) KOM(2002) 416 slutlig.