ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3012/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Överskridna mjölkkvoter

I vissa delar av den italienska pressen behandlades den 30 augusti 1997 några uttalanden som ingår i en rapport om en undersökning utförd av den italienska revisionsrätten i oktober 1995 om den invecklade frågan om mjölkkvoter. Enligt denna undersökning skulle Italien ha betalat högre böter för att ha överskridit mjölkkvoterna än vad som faktiskt hade behövts.

Kan kommissionen uppge

- om den känner till innehållet i detta dokument?

- om den delar denna uppfattning, dvs. att Italien under perioden 1989-1993 skulle ha betalat 2 027 miljarder ITL för mycket i böter?

- om den kan bekräfta att mjölkproduktionen i Italien täcker 60 % av det nationella behovet?

- om den mot bakgrund av dessa uppgifter kan tala om i vilket skede mjölktvisten mellan Italien och unionen befinner sig?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (14 november 1997)

Kommissionen känner inte till den analys av den italienska revisionsrätten som parlamentsledamoten hänvisar till.

Man ska komma ihåg att Italien, före perioden 1993-1994, inte tillämpade mjölkkvoterna på rätt sätt. De individuella referenskvantiteterna delades inte ut och uppgifterna om leveranser till köpare härrörde inte från deklarationer från köparna utan från den nationella statistiken eller producentsammanslutningarna. Denna felaktiga tillämpning av systemet fick vissa konsekvenser i samband med den räkenskapsrevision som gjordes mot bakgrund av rådets och kommissionens allmänna slutsatser från den 21 oktober 1994. Italien skall för räkenskapsåren 1989 till 1993 betala en extra avgift till gemenskapen på 3 461,5 miljarder lire (1 715,2 miljoner ecu). Av denna summa har Italien redan betalat 90,5 %. De rättelser som infördes inom ramen för räkenskapsrevisionen har inte bestridits av medlemsstaten och kommissionen har inga uppgifter som skulle kunna leda till ett ifrågasättande av de finansiella konsekvenser som dragits.

Kommissionen har inte de nödvändiga uppgifterna, till exempel när det gäller konsumtion och handelsutbyte av mjölkprodukter eller tillförlitliga uppgifter när det gäller produktionen, för att det skall vara möjligt att med någon precision fastställa i vilken grad Italien är självförsörjande. Det skall samtidigt understrykas att kvoterna inte har fastställts på grundval av medlemsstaternas självförsörjningsgrad, utan på grundval av produktionen i varje medlemsstat. Alla andra kriterier, och speciellt sådana som rör befolkning och nationell konsumtion, skulle antingen ha omöjliggjort en uppgörelse om systemet eller ha lett till att den sammanlagda kvantiteten för hela gemenskapen skulle ha blivit alldeles för hög.

De uppgifter som lämnas i detta svar har aldrig ifrågasatts och kommissionen och Italien har således aldrig varit oeniga på denna punkt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3075/97 från Amedeo Amadeo (NI) till rådet (2 oktober 1997)

Ämne: Rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter

Angående ¨förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 96/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporter¨ (KOM(97)0025 - 97/0029/SYN) ((EGT C 95, 24.3.1997, s. 66. )). Förslaget i fråga är avsett att föra harmoniseringsprocessen vidare vad gäller de krav som ställs för att yrkesmässigt få bedriva person- och godstransporter på väg och stärka marknaden för vägtransporter.

Utövarna av person- och godstransporter medverkar i allt högre grad i den bilaterala handeln i samband med person- och godstransporter mellan medlemsstaterna och de central- och östeuropeiska länderna. Harmoniseringen är en målsättning som EU fortsätter att verka för, och man bör undvika förfaranden som kan snedvrida konkurrensen, utan istället främja lika villkor för alla. Mot denna bakgrund ombedes rådet att så snart som möjligt undersöka möjligheten att utvidga direktivets giltighetsområde till att även omfatta utövare av person- och godstransporter som är etablerade i de central- och östeuropeiska länderna, och som deltar i den bilaterala handeln med medlemsstaterna.

Svar (15 januari 1998)

Under diskussionerna som har ägt rum med länderna i Central- och Östeuropa inom ramen för den strukturerade dialog som har införts för att förbereda dessa länders anslutning till gemenskapen har rådet betonat nödvändigheten för dessa länder att aktivt förbereda sig för att godta gemenskapens regelverk i alla dess aspekter (teknik, arbetsmarknad, säkerhet och annat).

I synnerhet i fråga om direktiv 96/26/EG, som den ärade parlamentsledamoten åberopar, har åtta associerade länder i Central- och Östeuropa meddelat kommissionen sin avsikt att till den 1 januari 1998 anpassa sin lagstiftning till detta direktiv ((Jfr kommissionens svar av den17 november1997 på skriftlig fråga E-3076/97 från Amedeo AMADEO. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3373/97 från Ole Krarup (I-EDN) till kommissionen (22 oktober 1997)

Ämne: EU:s ekonomiska utveckling och strukturfondsmedlen

Enligt budgetutskottets betänkande om finansieringen av Europeiska unionens utvidgning (A4-0353/96) förväntar sig kommissionen en årlig tillväxt på 2,5 % under perioden 1999-2006. Denna utveckling kommer enligt kommissionen att medföra att EU kommer att kunna fortsätta med sin strukturpolitik, även med de nya medlemsstaterna.

Vad tänker kommissionen göra om tillväxten inom EU inte når upp till de förväntade höjderna, och medlen till strukturfonderna därmed blir mindre än väntat? Jag vill påminna om att den genomsnittliga årliga tillväxten i de femton medlemsstaterna 1989-1994 låg på 1,9 % enligt Eurostat (1996).

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (24 november 1997)

Den finansiella ram som lades fram i Agenda 2000 grundas, helt riktigt, på ett antagande om att gemenskapens bruttonationalprodukt (BNP) i fasta priser genomsnittligt kommer att öka med 2,5 % per år. Den genomsnittliga tillväxten uppgick under åren 1994 - 1996 till 2,4 %, trots att det i allmänhet inte anses att tillväxten under de åren var exceptionellt hög. Förutsägelsen ligger alltså endast marginellt över den nivån och är enligt kommissionens åsikt realistisk.

Enligt kommissionens senaste förutsägelser förväntas tillväxten överstiga denna nivå under både 1997 och 1998 (2,6 % respektive 3,0 %).

Om tillväxten blir lägre än vad som har förutsagts, bör man komma ihåg att ingen full användning av tröskeln på 1,27 % förutsägs i den finansiella ram som har föreslagits. Till exempel skulle det utgiftstak som förutses för år 2006 endast nå en nivå på 1,22 % av BNP. Även om tillväxten blir lägre än förväntat eller om ytterligare behov uppkommer i samband med utvidgningen, skulle alla behov kunna tillfredsställas inom ramen för det föreslagna taket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2658/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Samband mellan BSE och CJD

Den 1 juli 1997 utgav den brittiska rådgivande kommittén om BSE (Spongiform Encephalopathy Advisory Committee (SEAC)) en rapport om forskning om samband mellan BSE och nvCJD.

Rapporten uppgav att det inte fanns något bevis som kan vederlägga det föreslagna sambandet mellan BSE och CJD. Men den betonade också att bevisen som fanns att tillgå var otillräckliga för att vetenskapligt kunna bevisa att det fanns ett orsakssamband mellan de båda sjukdomarna.

Har kommissionen studerat rapporten från SEAC och, om så är fallet, är kommissionen nöjd med den vetenskapliga metod som har använts vid dess sammanställning?

Kan kommissionen ge information om dess egen forskning om samband mellan de båda sjukdomarna och om några framsteg hittills har gjorts?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (24 oktober 1997)

Kommissionen känner till dokumentet ¨Research into the link between bovine spongiform encephalopathy (BSE) and new variant Creutzfeld-Jacob disease (nvCJD)¨, som utgavs av SEAC, den brittiska rådgivande kommittén om BSE (Spongiform Encephalopathy Advisory Committee) den 1 juli 1997. I detta dokument fastställdes att även om det fanns belägg för att det fanns ett samband mellan BSE och nvCJD, så var de inte tillräckliga för att kunna gälla som vetenskapligt bevis för ett orsakssamband. Den vetenskapliga metod som användes var mycket modern och överensstämmer med de resultat som framkommit inom gemenskapens forskningsprojekt på samma område.

Fyra nyligen publicerade artiklar (den 25 september 1997 i The Lancet och den 2 oktober 1997 i Nature) innehåller rön om att det finns ett samband mellan BSE och nvCJD. De första två artiklarna innehåller för första gången en fullständig beskrivning av de kliniska och psykiatriska egenskaperna hos de fjorton första fallen av nvCJD som upptäcktes i Storbritannien. De två andra artiklarna innehåller belägg för att det smittämne som förorsakar BSE ligger bakom utvecklingen av nvCJD.

På gemenskapsnivå kommer forskning om BSE och CJD att även fortsättningsvis genomföras inom ramen för kommissionens åtgärdsplan om spongiform encefalopati som kan överföras till människor och djur som det fattades beslut om den 13 november 1996. Åtgärdsplanen skall samla forskningen på det här området och täcka aspekter från epidemiologi till riskbedömning, framtagandet av diagnostiska verktyg eller terapeutiska metoder samt beskrivning av vilken typ av smittämne det rör sig om.

Det har redan genomförts två ansökningsomgångar. Urval av projekt beror på det formella antagandet av förlikningsförfarandet i fråga om det finansiella tillskottet till Fjärde ramprogrammet.

Forskning med gemenskapsstöd kommer att bidra till fullständig insikt om de mekanismer som ligger bakom att nvCJD utvecklas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2418/97 från Laura De Esteban Martin (PPE) till rådet (18 juli 1997)

Ämne: Expertkommittéer

Skulle rådet kunna ange vilka och hur många arbetsgrupper eller expertgrupper som har genomfört otvivelaktiga studier och arbeten om den tredje pelaren under 1995, 1996 och 1997 samt i detalj ange formerna för de olika medlemsstaternas deltagande?

Skulle rådet även utan dröjsmål kunna tillhandahålla Europaparlamentet den information som härrör från dessa arbetsgrupper, i syfte att underlätta det parlamentariska arbetet på de områden där parlamentet måste höras eller avge ett yttrande?

Svar (15 januari 1998)

Härmed delges den ärade parlamentsledamoten nedanstående tabell över de expertgrupper som samlades inom ramen för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor under åren 1995 och 1996 samt under första halvåret 1997. Samtliga medlemsstater deltar i dessa möten.

>TABLE>

Ordförandeskapet har regelbundet informerat Europaparlamentet om det arbete som har utförts på området för rättsliga och inrikes frågor antingen vid regelbundna möten med Utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och Utskottet för rättsliga frågor eller i samband med den årliga debatt som avses i artikel K 6 tredje stycket i Fördraget om Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3446/97 från Johannes Swoboda (PSE) till kommissionen (27 oktober 1997)

Ämne: Anslutningsförhandlingar med Slovenien

Kommissionens representant Cameron skall under en konferens ha förklarat att Slovenien endast kan bli medlem i EU i samband med eller efter Polens anslutning, vilket kritiserades av ett flertal politiker i slutet av det femte interparlamentariska sammanträdet mellan Europeiska unionen och Slovenien (Artikel ¨Slovenien zwischen Souveränität und dem Wunsch nach rascher EU-integration¨ om Slovenien mellan självständigheten och viljan att snabbt integreras i EU, Frankfurter Allgemeine Zeitung av den 13 oktober 1997, nr 237, s. 9)

Om detta verkligen är kommissionens åsikt, när kommer då Europaparlamentet att informeras om detta uttalande?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (18 november 1997)

Såsom kommissionen klargjorde i sin rapport Agenda 2000 och i yttrandena om var och en av ansökningarna om medlemskap i gemenskapen, tar gemenskapen ställning till varje ansökarland utifrån dess egna meriter. Det sker ingen bedömning ¨i grupp¨.

Såsom tidigare kommer det att bli separata anslutningsförhandlingar med regeringarna i var och en av ansökarländerna. Varje land kommer att gå fram i sin egen takt under förhandlingarna. Hur lång tid det kommer att ta att avsluta anslutningsförhandlingarna med ett visst ansökarland beror på hur komplicerade de frågor är som skall lösas och hur snabbt landet i fråga kommer till rätta med de brister som påpekats i yttrandet om dess ansökan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2722/97 från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Tilldelning av de offentliga arbeten som samfinansieras av Europeiska unionen

I debatterna i det regionala parlamentet i den autonoma regionen Kantabrien (Spanien) har man diskuterat frågan om det utvärderingssystem som tillämpats på de företag som tilldelats arbete i den första fasen av den fullständiga saneringen av Santanderbukten.

Kommer kommissionen att göra någon uppföljning av tilldelningen av de arbeten som EU är med och finansierar? Har det gjorts någon uppföljning av just fallet Santanderbukten?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (23 oktober 1997)

Kommissionen har inte förutsättningar att utöva någon fullständig kontroll över alla upphandlingar i medlemsstaterna som skall ske enligt bestämmelserna i direktiven om förfarandena vid offentlig upphandling. Därför har flera medlemsstater redan infört effektiva prövningsförfaranden i enlighet med vad som föreskrivs i direktiven 89/665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten ((EGT L 395, 30.12.1989. )) och 92/13/EEG om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transportoch telekommunikationssektorerna ((EGT L 76, 23.3.1992. )), så att företag som anser sig ha blivit felaktigt behandlade under ett upphandlingsförfarande snabbare skall kunna handla på nationell nivå för att få sina synpunkter beaktade. Därigenom påverkas inte samma företags rätt att klaga hos kommissionen, som har möjlighet att inleda förfarandet i artikel 169 i EG-fördraget mot den berörda medlemsstaten.

Vad särskilt gäller de offentliga upphandlingar som inleds för utförandet av projekt som samfinansieras av gemenskapen utövar kommissionen en allmän kontrollfunktion tillsammans med medlemsstaterna, bl.a. genom uppföljningskommittéerna. I fråga om arbetena i Santanderbukten har kommissionen konstaterat att myndigheterna verkligen hade öppnat den aktuella upphandlingen för konkurrens genom att offentliggöra ett meddelande om upphandling i EGT ((EGT S 124, 29.6.1996. )). Kommissionen har därefter inte underrättats om några särskilda svårigheter under förfarandets gång. Enligt den information den förfogar över kan kommissionen således konstatera att inget företag har anmält, hos kommissionen eller på nationell nivå, att dess rättigheter i något avseende eventuellt inte skulle ha beaktats under detta förfarande.

I vilket fall som helst har kommissionen inte fått kännedom om någon polemik av något slag beträffande systemet för utvärdering av de företag som deltog i förfarandet för upphandling till saneringsarbetena i Santanderbukten.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3229/97 från Jan Sonneveld (PPE) till kommissionen (9 oktober 1997)

Ämne: Problem i samband med erhållande av restitution på jordbruksprodukter som inte konsumeras till fullo i det land till vilket de först importeras

Till följd av den politiska upplösningen av före detta Jugoslavien och Sovjetunionen - båda traditionella handels- och marknadsföringskanaler för europeiska exportörer av jordbruksprodukter - har det skett en förändring i fråga om tillerkännandet av restitution. Enligt EU:s lagstiftning var produkter som importerades till en delstat, där de förädlades och sedan exporterades till en annan delstat, tidigare berättigade till restitution. Detta är inte längre fallet eftersom dessa produkter inte längre registreras som förbrukade på platsen (i importlandet, oberoende av delstat). Dessa stater, i likhet med i övriga stater i Central- och Östeuropa, använder sig nu nämligen av EU:s tullblanketter, vilka på ett tydligt sätt åskådliggör att den importerade EU-produkten inte till fullo förbrukats i importlandet utan istället vidareexporterats, vanligen sedan den förädlats.

Kommissionen har tidigare i liknande fall tillämpat övergångsregler (till exempel när nya medlemsstater tillkommit) för att möjliggöra för företag att se över sina handelsförbindelser. Detta har skett såväl i EU-företagens, som i de vidareförädlande importföretagens intresse.

1. Instämmer kommissionen i att den ovan beskrivna situationen skapar handelsrelaterade problem för importerande och exporterande företag?

2. Kan kommissionen redogöra för varför man inte infört övergångsregler till följd av upplösningen av före detta Jugoslavien och Sovjetunionen?

3. Är kommissionen nu beredd att införa övergångsregler med retroaktiv verkan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 november 1997)

Kommissionen är medveten om att det politiska sammanbrottet i före detta Jugoslavien och Sovjetunionen har skapat handelsproblem för gemenskapens exportörer.

År 1992 fattade kommissionen beslut innehållande övergångsbestämmelser för att underlätta gemenskapsexportörernas uppgift när det gäller tillhandahållandet av importbevis i de nya länder som uppstått efter dessa båda federationers sammanbrott.

Kommissionen har inte för avsikt att vidta nya övergångsåtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3117/97 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (9 oktober 1997)

Ämne: Kränkning av de demokratiska reglerna genom den nederländske ordföranden

1. Känner rådet till den begäran som det nederländska rättsväsendet utfärdat om internationell efterlysning och utlämning av Surinams exdiktator Desi Bouterse?

2. Kan rådet förklara varför rådets nederländske ordförande sedan mars 1997 konsekvent vägrat besvara skriftliga frågor som rör Bouterses internationella efterlysning och utlämning?

3. Anser rådet inte, mot bakgrund av den tidsfrist på sex veckor som gäller för svar på skriftliga frågor, att det faktum att de frågor som såväl undertecknad som ledamöterna Pasty och Donnay ställt inte besvarats sedan mars 1997 innebär en kränkning av de demokratiska spelreglerna?

4. Inser rådet att frågorna från undertecknad och ledamöterna Pasty och Donnay varit av stor betydelse mot bakgrund av den obstruktion som den nederländske utrikesministern ägnat sig åt vid försöket att anhålla Bouterse i Brasilien den 18 juli 1997 och att debaclet av den 18 juli 1997 varigenom den nederländska regeringen hamnat i stora svårigheter förmodligen kunnat undvikas om frågorna besvarats?

5. Vilka garantier kan rådet ge för att i framtiden en sådan kränkning av Europaparlamentet kan undvikas som den nederländske ordföranden tillåtit sig genom att rätt och slätt inte besvara skriftliga frågor sedan mars 1997 och muntliga frågor sedan januari 1997?

Svar (15 januari 1998)

Rådet fäster den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på att rådet inte kan besvara frågor som faller utanför dess kompetensområde. Frågor som rör en särskild begäran om utlämning, t.ex. en sådan begäran som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till, kan endast avgöras av den berörda medlemsstaten, i detta fall de nederländska myndigheterna.

Vid besvarandet av muntliga eller skriftliga frågor från Europaparlamentets ledamöter är rådet inte bundet av de tidsfrister som den ärade parlamentsledamoten nämner, även om rådet alltid bemödat sig om att besvara sådana frågor snarast möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3233/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Utnyttjandegraden av medel ur Sammanhållningsfonden för Greklands del

Enligt uppgifter i den tillförlitliga grekiska ekonomiska tidskriften FORUM ligger utnyttjandegraden för Greklands del på en mycket låg nivå. Utnyttjandegraden för 1995 överskred inte ens 5 % av de medel som landet beviljats.

Under samma tidsperiod låg utnyttjandegraden för de övriga ¨sammanhållningsländerna¨ - Spanien, Portugal och Irland - på fullkomligt normala nivåer, i motsats till Grekland som de facto, på infrastrukturområdena för miljö och transporter, hade synnerligen skäliga behov av dessa medel.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen vilka exakta summor det är som avdelats för Grekland från och med det år då Sammanhållningsfonden trädde i kraft fram till idag, exakt vilka medel som utnyttjats fram till idag och vad Europeiska kommissionen avser att göra med de medel ur Sammanhållningsfonden som är avsedda för Grekland men inte utnyttjats under alla dessa år?

Svar från Monika Wulf- Mathies på kommissionens vägnar (13 november 1997)

Uppgifterna om de åtaganden och betalningar som kommissionen gjort via Sammanhållningsfonden för Grekland för perioden 1993-97 anges nedan (i ecu per den 10 oktober 1997):

>TABLE>

Det bör dock påpekas att

- det totala beloppet när det gäller åtaganden ligger inom ramen för de vägledande anslag som fastställts i förordningen för var och en av de stödmottagande medlemsstaterna.

- betalningarna görs på grundval av den nationella myndighetens begäran som också anger vilket skede de finansierade projekten befinner sig i.

- anslag för vilka det avsatts medel, men som ännu inte utnyttjats, frisläpps och överförs för finansiering av nya projekt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2996/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Tillämpning av direktiv 91/271/EEG

Direktiv 91/271/EEG ((EGT L 135, 30.5.1991, s. 40. )) har som mål att minska den förorenade effekt som avfallsvattnet från tätbebyggelse har på ytvattnet i syfte att bidra till dricksvattenförsörjningen. För några dagar sedan upptäckte man att dricksvattnet i staden Kastoria var förorenat och detta fick följder för medborgarnas hälsa.

Kan kommissionen uppge: om det existerar bevis på att vattnet hade förorenats av avfallsvatten från tätbebyggelse, vilka medel den ämnar vidta för att nämnda direktiv skall tillämpas, om stadens system för uppsugning av avfallsvatten från tätbebyggelse uppfyller bestämmelserna i direktiv 91/271/EEG?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (12 november 1997)

Efter domstolens dom av den 28 mars 1996 i vilken domstolen konstaterar Greklands försummelse i enlighet med artikel 170.1 i EG-fördraget har de grekiska myndigheterna meddelat kommissionen att ministerbeslut 6573/400 av den 5 mars 1997 är en nationell tillämpningsföreskrift som införlivar direktiv 91/271/EEG om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse i den nationella lagstiftningen.

Grekland har likväl inte bestämt några känsliga områden trots att det skulle göras före den 31 december 1993. Det bör framhållas att i enlighet med artikel 5 i direktivet skall vatten i känsliga områden undergå en mer långtgående rening än den sekundära rening som krävs i artikel 4 i direktivet. Medlemsstaterna bör senast den 31 december 1998 genomföra denna rening för alla utsläpp från tätorter med mer än 10 000 personekvivalenter, vilket är fallet med staden Kastoria.

Dessutom har programmet för genomförandet av direktivet (artikel 17) fortfarandet inte upprättats. Ministerbeslutet var oklart på denna punkt (i beslutet finns ingen hänvisning till något exakt datum, fastän tidsfristen fastställs till den 31 december 1993 i direktivet).

Kommissionen kommer att vända sig till de grekiska myndigheterna för att be om klarlägganden om genomförandet av direktiv 91/271/EEG i Kastoria-området.