ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1799/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (28 maj 1997)

Ämne: Skattemässiga skillnader mellan den grekiska marknaden för privatbilar och motsvarande marknad i andra EU-länder

Genom lag 2459/97 har Republiken Grekland avskaffat undantaget från skatt vid import av privatbilar, men bara för en kategori av greker som flyttar tillbaka till Grekland, nämligen de som återvänder för att bosätta sig permanent i Grekland efter att ha arbetat som anställda eller egna företagare i utlandet i mer än två år i följd.

Dessutom införs en särskild konsumtionsskatt och moms på en nivå som relateras till datumet för ägarens definitiva bosättning. Detta innebär att datumet för utfärdandet/förvärvandet av det emigrationsintyg som tullmyndigheterna kräver, görs till kriterium för att räkna ut hur mycket skatt som skall betalas. Man förbiser totalt det faktum att detta inte är ett förvärv inom gemenskapen av en begagnad personbil i Grekland, eftersom fordonet i fråga redan har varit registrerat i andra medlemsstater. Dessutom tas det ingen hänsyn till fordonets värdeminskning när man fastställer dess skattemässiga värde.

Vilket utrymme finns det för att kommissionen skall kunna vidta åtgärder så att dessa skatter avskaffas, eftersom ägarna till bilarna aldrig skulle ha köpt dem om de skulle ha vetat att de skulle vara tvungna att betala skatt för dem?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (10 juli 1997)

Parlamentsledamoten hänvisar till en situation där fysiska personer, som har förvärvat en bil och betalat mervärdesskatt i den medlemsstat där de hade sin ¨normala hemvist¨, har överfört denna bil till en annan medlemsstat där de planerar att upprätta platsen för sin nya ¨normala hemvist¨.

I ett sådant fall kräver gemenskapsrätten i enlighet med det sjätte momsdirektivet (77/388/EEG) ((EGT L 145, 13.6.1977. )) inte att mervärdesskatt skall uppbäras på nytt.

Om parlamentsledamoten känner till specifika ärenden skulle kommissionen vara intresserad av att låta granska dessa. Den kommer inte att underlåta att vidta nödvändiga åtgärder om det skulle visa sig att gemenskapsrättens principer inte har respekterats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2508/97 från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen (22 juli 1997)

Ämne: De byråkratiska och ekonomiska hinder som den italienska regeringen har satt upp gentemot de enheter som erhåller stöd från Europeiska socialfonden och gemenskapsinitiativen Adapt och Sysselsättning (NOW, Horizon och YouthStart)

Av en jämförande undersökning framgår att Italien verkar vara den enda av unionens medlemsstater som genom att kräva borgensförbindelser sätter upp ekonomiska hinder för de enheter (oftast utan vinstsyfte) som erhåller stöd från Europeiska socialfonden och gemenskapsinitiativen Adapt och Sysselsättning (NOW, Horizon och YouthStart).

Det italienska arbetsministeriet angav i ett meddelande av den 9 maj 1997 att garantin för borgensförbindelser till och med måste visas upp för utbetalning av gemenskapsmedlen.

Har kommissionen för avsikt att, utan ytterligare förseningar och uppskov, fastställa om den italienska statens krav på borgensförbindelser i samband med stöd från EU-fonderna är lagligt och förenligt med de gällande direktiven?

Har kommissionen vidare för avsikt att på ett definitivt sätt undersöka och klargöra om andra länder i unionen har liknande krav?

Har kommissionen slutligen för avsikt att be den italienska staten att avskaffa detta krav som starkt hindrar målsättningen med de utgifter som kommissionen själv har fastställt för Europeiska socialfonden och gemenskapsinitiativen för sysselsättning?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (9 september 1997)

Det är ett nationellt beslut att begära att bankgaranti lämnas innan ett stöd som finansieras nationellt och genom gemenskapen kan beviljas.

I princip innebär ett sådant förfarande inte någon överträdelse av gemenskapsrätten.

Bankgaranti i större skala används bara i Italien. Andra medlemsstater har dock vidtagit andra åtgärder för att säkra beviljade medel.

Beslutet att införa ett system med bankgaranti faller under den nationella juridiska behörigheten.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 060 , 25/02/1998 s. 0091



SKRIFTLIG FRÅGA E-2079/97 från Mair Morgan (PSE) till kommissionen (19 juni 1997) Ämne: Expertgrupper Hur många expertgrupper och rådgivande grupper använder kommissionen, totalt och i varje GD? Hur många av dessa grupper används för att välja ut projekt? Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (31 juli 1997) Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till den förteckning över kommittéer som är publicerad i bilaga I till Europeiska unionens allmänna budget för 1997 samt den skrivelse om kommittéernas verksamhet år 1995 som överlämnades till parlamentet den 28 juni 1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2062/97 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (16 juni 1997)

Ämne: Tjugofyra timmars resetillstånd för endagsresor till Frankrike och/eller Belgien

Tills relativt nyligen var det möjligt att i Förenade kungariket få ett tjugofyra timmars resetillstånd som gav resenären möjlighet att resa till Frankrike och/eller Belgien för en dag, utan att personen i fråga behövde skaffa ett brittiskt pass. Detta tillstånd har nu dragits in, vilket har haft betydande återverkningar för arrangörerna av dagsresor i London och sydöstra England.

Kan kommissionen meddela mig om det är möjligt att denna koncession återinförs och om det är det, vilket är den sannolika tidtabellen för detta?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (24 juli 1997)

Enligt gemenskapslagstiftningen ((Artiklarna 2 och 3 i direktiv 68/360/EEG om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medlemsstaternas arbetstagare och deras familjer * EGT L 257, 19.10.1968. )) har varje unionsmedborgare rätt att resa in i och uppehålla sig i en annan medlemsstat på grundval av en giltig identitetshandling (ett identitetskort eller ett giltigt pass). Medlemsstaterna skall, i enlighet med sin lagstiftning, utfärda ett identitetskort eller ett pass till sådana medborgare (eller förnya ett tidigare utfärdat sådant). Passet måste vara giltigt åtminstone i alla medlemsstater och i de länder som innehavaren reser igenom när han/hon färdas mellan medlemsstaterna. När passet är den enda handling med vars hjälp innehavaren lagligen kan lämna landet, måste giltighetstiden vara minst fem år.

Vissa medlemsstater har tidigare ingått bilaterala avtal där man godkänt det brittiska besökspasset som en giltig resehandling för en kort tid. De berörda medlemsstaterna förhandlade om och ingick dessa avtal på egen hand och de har därmed också rätt att självständigt säga upp dem.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 060 , 25/02/1998 s. 0109



SKRIFTLIG FRÅGA E-2151/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (23 juni 1997) Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - märkningens innehåll Vilket slags information skall märkningen tillhandahålla och i vilken form? Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2113/97, E-2115/97, E-2117/97, E-2119/97, E-2121/97, E-2123/97, E-2127/97, E-2129/97, E-2131/97, E-2133/97, E-2135/97, E-2137/97, E-2139/97, E-2141/97, E-2143/97, E-2145/97, E-2147/97, E-2149/97, E-2151/97, E-2153/97, E-2155/97, E-2157/97, E-2159/97, E-2161/97, E-2163/97, E-2165/97, E-2167/97, E-2169/97, E-2171/97, E-2173/97, E-2175/97, E-2177/97, E-2179/97, E-2181/97, E-2183/97, E-2185/97, E-2187/97, E-2189/97, E-2191/97, E-2193/97, E-2195/97, E-2197/97, E-2199/97, E-2201/97, E-2203/97 och E-2205/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (17 september 1997) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2033/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (13 juni 1997)

Ämne: Omstruktureringsplan för Alitalia

I ungefär ett år har Europeiska kommissionen, i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 92-93 i Romfördraget, behandlat omstruktureringsplanen för det italienska flygbolaget Alitalia. Denna plan går i huvudsak ut på en kapitalöverföring som beräknas omfatta över 3 100 miljarder, varav 1 500 miljarder skall erhållas från IRI, ett statligt förvaltningsbolag som har mer än 90 % av andelarna av Alitalias sociala kapital.

Den åsikt som kommissionen hittills har givit uttryck åt är inte positiv, utan innebär skepsis i förhållande till de italienska myndigheternas förutsägelser om Alitalias ekonomiska framtid och till den kapacitet det nya bolaget Alitalia Team AB har vad gäller en verklig och hållbar minskning av driftskostnaderna. I två tidigare frågor i detta ämne har jag tagit upp Alitalias och Alitalia Teams tilldelning av vissa transporttjänster som är knutna till ledningen av Leonardo da Vinci-flygplatsen i Fiumicino (Rom). Dessa tjänster tilldelades nyligen vissa bolag, som specificeras närmare i de ovannämnda frågorna, utan att något anbudsförfarande genomfördes och följaktligen utan att Alitalia och Alitalia Team säkerställde att kontrakten uppfyllde kraven på sparsamhet och kvalitet.

Genom en enkel utvärdering kan man se att ordentliga besparingar skulle kunna ha gjorts om kontrakten hade upprättats på ett annat sätt.

Med utgångspunkt i dessa iakttagelser, frågar jag följande:

1. Kan kommissionen yttra sig om hela detta händelseförlopp?

2. Skulle ett annorlunda tillvägagångssätt, som även i de påtalade situationerna vore mer övertygande för att uppnå en verklig ekonomisk sanering av Alitalia och Alitalia Team, göra kommissionen mer positivt ställd till omstruktureringsplanen för Alitalia?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (31 juli 1997)

Kommissionen undersökte Alitalias omstruktureringsplan noggrant innan den fattade sitt beslut den 15 juli 1997. Särskilt viktigt var det att försäkra sig om att flygbolaget kommer att bli livskraftigt på lång sikt och att verksamheten inte kommer att påverka handelsvillkoren och konkurrensen på flygmarknaden på ett sätt som strider mot det gemensamma intresset. Planen förbättrades väsentligt på ett flertal punkter under diskussionerna med kommissionen.

Kommissionen har inte för avsikt att gå in i stället för Alitalias styrelse vad gäller verksamhetens drift. Kontrakten för olika transporttjänster knutna till ledningen av Fiumicino-flygplatsen, som parlamentsledamoten hänvisar till i de skriftliga frågorna 1858/97 och 1859/97, har ingen väsentlig betydelse för Alitalias livskraft på lång sikt och ansågs därför inte relevanta i samband med statsstödsfallet.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 060 , 25/02/1998 s. 0109



SKRIFTLIG FRÅGA E-2145/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (23 juni 1997) Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - föreskrifter för märkning På vilket sätt skall övervakningsmyndigheterna pröva om föreskrifterna för märkning följs? Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2113/97, E-2115/97, E-2117/97, E-2119/97, E-2121/97, E-2123/97, E-2127/97, E-2129/97, E-2131/97, E-2133/97, E-2135/97, E-2137/97, E-2139/97, E-2141/97, E-2143/97, E-2145/97, E-2147/97, E-2149/97, E-2151/97, E-2153/97, E-2155/97, E-2157/97, E-2159/97, E-2161/97, E-2163/97, E-2165/97, E-2167/97, E-2169/97, E-2171/97, E-2173/97, E-2175/97, E-2177/97, E-2179/97, E-2181/97, E-2183/97, E-2185/97, E-2187/97, E-2189/97, E-2191/97, E-2193/97, E-2195/97, E-2197/97, E-2199/97, E-2201/97, E-2203/97 och E-2205/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (17 september 1997) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1572/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (6 maj 1997)

Ämne: Åldersdiskriminering

Europeiska unionen kan komma att vidta åtgärder mot åldersdiskriminering om de reformförslag som diskuterats vid regeringskonferensen tas emot positivt av alla medlemsstater i juni. För att säkerställa den nya rättigheten kan en ny artikel om diskriminering (6a) komma att föras in i fördraget och också gälla diskriminering på grund av kön, ras, etniskt och socialt ursprung, religion, handikapp och sexuell läggning.

Frågan är mycket aktuell nu då sysselsättningsläget är särskilt svårt och de europeiska medborgarnas medelålder stiger enligt en i det närmaste exponentiell kurva.

Kan kommissionen svara på om dessa uppgifter, som framförts i olika massmedia, är riktiga?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (23 juni 1997)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1560/97 från Raimo Ilaskivi ((EGT C 373, 9.12.1997, s. 143. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0859/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (12 mars 1997)

Ämne: Säkerhet på arbetsplatsen

Kan kommissionen med avseende på budgetpost B3-4310 - hälsoskydd, hygien och säkerhet på arbetsplatsen, inklusive bidrag till Europeiska tekniska fackföreningsbyrån - ange om Italien har tilldelats några anslag? Om så är fallet, kan kommissionen ange hur de fördelas per organisation och verksamhet?

Gemensamt kompletterande svar på de skriftliga frågorna E-0858/97, E-0859/97, E-0860/97, E-0861/97, E-0862/97, E-0863/97, E-0864/97, E-0865/97, E-0866/97, E-0867/97, E-0868/97, E-0869/97, E-0870/97 och E-0871/97 ingivna av Erkki Liikanen för kommissionen (22 september 1997)

Som komplement till sitt svar av den 25 april 1997 ((EGT C 319, 18.10.1997, s. 81. )) kan kommissionen nu ge följande information.

Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1228/97 från Evelyne Gebhardt (PSE) till kommissionen (7 april 1997)

Ämne: Diskriminering av unionsmedborgare i Förbundsrepubliken Tyskland

Unionsmedborgare som ansöker om permanent uppehållstillstånd i Förbundsrepubliken Tyskland i enlighet med den tyska lagen om uppehållsrätt (Aufenthaltsgesetz/EWG) måste i enlighet med artikel 7a första stycket punkt tre i denna lag styrka att de förfogar över en bostad som är tillräckligt stor enligt artikel 17 fjärde stycket i utlänningslagen. Detta bevis måste läggas fram även om de sedan flera år är bosatta i Tyskland och även om de är gifta med tyska medborgare.

1. Anser kommissionen att denna bestämmelse är förenlig med kravet på icke-diskriminering av unionsmedborgare inom Europeiska unionen i enlighet med artikel 6 i EG-fördraget?

2. Hur bedömer kommissionen denna bestämmelse mot bakgrund av unionsmedborgarskapet och principen om likabehandling av unionsmedborgare?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (11 juli 1997)

Den tyska lagen om uppehållsrätt för unionsmedborgare (Aufenthaltsgesetz/EWG) erbjuder två typer av bevis om uppehållstillstånd. Dessa är dels ett bevis om uppehållstillstånd enligt artiklarna 1 och 3 i lagen med en giltighetstid på fem år från dagen för utfärdandet, vilket överensstämmer med gällande gemenskapsrätt, dels ett bevis om uppehållstillstånd enligt artikel 7a i lagen med obegränsad giltighet som kan utfärdas om villkor som inte anges i gemenskapsrätten är uppfyllda, såsom t.ex. lämplig bostad ((I gemenskapsrätten finns detta villkor endast vad gäller familjer, se artikel 10.3 i förordning (EEG) nr 1612/68 - EGT L 257, 19.10.1968. )).

De två alternativen erbjuds unionsmedborgarna parallellt. Enligt gällande gemenskapsrätt om uppehållstillstånd är medlemsstaterna skyldiga att införa bevis om uppehållstillstånd med en giltighetstid på minst fem år. Denna skyldighet har uppfyllts genom införandet av artiklarna 1 och 3 i lagen. Det andra alternativet, dvs. beviljandet av bevis om uppehållstillstånd med obegränsad giltighetstid enligt artikel 7a i lagen, kan endast åberopas av unionsmedborgare. Detta bevis om uppehållstillstånd med obegränsad giltighetstid, vilket innebär flera ytterliga fördelar, utfärdas emellertid enligt nationell rätt som kan uppställa andra villkor än dem som föreskrivs i gemenskapsrätten.

Förutsatt att unionsmedborgare alltid kan kräva ett bevis om uppehållstillstånd som uppfyller villkoren i gemenskapsrätten är det tillåtet att nationell rätt föreskriver att andra typer av uppehållstillstånd kan förekomma, vilka utfärdas enligt nationell rätt och innebär ytterligare fördelar men även ytterligare villkor.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 060 , 25/02/1998 s. 0109



SKRIFTLIG FRÅGA E-2165/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (25 juni 1997) Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - att genomföra påvisandet 1. Vem ges i uppdrag att etablera metoder för påvisandet? 2. Vilka myndigheter och/eller privata inrättningar skall genomföra kontrollerna? 3. När senast skall detta ske? Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2113/97, E-2115/97, E-2117/97, E-2119/97, E-2121/97, E-2123/97, E-2127/97, E-2129/97, E-2131/97, E-2133/97, E-2135/97, E-2137/97, E-2139/97, E-2141/97, E-2143/97, E-2145/97, E-2147/97, E-2149/97, E-2151/97, E-2153/97, E-2155/97, E-2157/97, E-2159/97, E-2161/97, E-2163/97, E-2165/97, E-2167/97, E-2169/97, E-2171/97, E-2173/97, E-2175/97, E-2177/97, E-2179/97, E-2181/97, E-2183/97, E-2185/97, E-2187/97, E-2189/97, E-2191/97, E-2193/97, E-2195/97, E-2197/97, E-2199/97, E-2201/97, E-2203/97 och E-2205/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (17 september 1997) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2181/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (25 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - påvisbarhet

1. På vilket sätt tillämpas kriteriet om ¨påvisbarhet¨ av en förändring genom genetisk modifiering med avseende på fröer när det nya proteinet eller de nya proteinerna inte bildas förrän i växterna och kan påvisas där?

2. Vilka förfaranden för påvisande skall i framtiden komma till användning på denna nivå för att skilja mellan olika sorters fröer?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2113/97, E-2115/97, E-2117/97, E-2119/97, E-2121/97, E-2123/97, E-2127/97, E-2129/97, E-2131/97, E-2133/97, E-2135/97, E-2137/97, E-2139/97, E-2141/97, E-2143/97, E-2145/97, E-2147/97, E-2149/97, E-2151/97, E-2153/97, E-2155/97, E-2157/97, E-2159/97, E-2161/97, E-2163/97, E-2165/97, E-2167/97, E-2169/97, E-2171/97, E-2173/97, E-2175/97, E-2177/97, E-2179/97, E-2181/97, E-2183/97, E-2185/97, E-2187/97, E-2189/97, E-2191/97, E-2193/97, E-2195/97, E-2197/97, E-2199/97, E-2201/97, E-2203/97 och E-2205/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (17 september 1997)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2103/97 från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen (19 juni 1997)

Ämne: Projekt gällande kulturarvet inom ramen för partnerskapet mellan Europa och Medelhavsländerna

I sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europa - Medelhavspartnerskapet och förberedelserna för den andra utrikesministerkonferensen (KOM(97)0068 slutlig) på Malta den 15 - 16 april 1997, talar kommissionen i sin sammanfattning av de åtgärder som genomförts inom ramen för Barcelonaförklaringens tredje del (socialt, kulturellt och mänskligt partnerskap) om en överenskommelse i fråga om en första grupp på 17 kulturarvsprojekt, på grundval av de principer som avtalats vid ministermötet om kulturarvet i Bologna i april 1996.

Kan kommissionen informera om vilka projekten är, vilka mål vart och ett av dem har, vilka institutioner eller organ som genomför projekten samt hur mycket pengar som avsatts för varje projekt?

Kan kommissionen dessutom klargöra vilka principer som fastställdes vid ministerkonferensen i Bologna, principer som tjänat som grund för godkännandet av denna första grupp projekt?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (29 juli 1997)

Kulturarvet behandlades vid det första ministermötet efter Barcelonamötet inom ramen för Europa - Medelhavspartnerskapet. Gemenskapens och dess medelhavspartners 27 kulturministrar träffades i Bologna den 21 och 22 april och diskuterade hur kulturarvet från Europa och medelhavsländerna skall stärkas.

Ministrarna enades om en förklaring som innehöll flera prioriterade samarbetsområden, bland annat följande: att öka kunskapen om kulturarvet genom informationsspridning och insatser för att öka intresset hos allmänheten och beslutsfattarna; en inventering av kulturarvet, kunskaperna och teknikerna; att skapa en kulturarvspolitik som bygger på erfarenhetsutbyte, stöd och institutionell förstärkning; utbildning inom traditionella yrken med kopplingar till kulturarvet; att stärka kulturarvet genom att inventera och bygga nätverk mellan historiska platser som används vid sceniska framställningar samt turistkampanjer.

I Bolognaförklaringen fick kommissionen uppdraget att utarbeta en uppföljningsmetod för mötet och att starta projekt för att stärka kulturarvet. Ett första möte mellan representanter från de 27 kulturministerierna samt representanter från berörda internationella organisationer ägde rum den 9 och 10 september med målsättningen att föreslå och identifiera projekt av regional karaktär och som samlade så många partners från Europa och Medelhavsområdet som möjligt. Ca hundra förslag lades fram och diskuterades utefter metod och målsättning.

Vid ett andra expertmöte (den 20 och 21 december 1996) gavs tillfälle till djupare diskussioner. För närvarande arbetar man med utvärdering och färdigställande av ansökningar om finansiering genom Meda-programmet för en rad projekt varav vissa sträcker sig över tre år. Projekten kommer att sändas över till Med-kommittén, som förvaltar Meda-programmet. Kommissionen kommer att bistå med detaljer om projekten så snart finansieringsbesluten fattats. Målsättningen är att ett konkret samarbete skall kunna inledas under innevarande år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2416/97 från Laura De Esteban Martin (PPE) till kommissionen (11 juli 1997)

Ämne: Barnens säkerhet

Barnens säkerhet har varit föremål för de europeiska institutionernas oro tack vare meddelandet om familjepolitiken (KOM(89)0363) och senare meddelanden såsom ¨Grönbok om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna¨ (KOM(96)0483) och meddelandet om kampen mot turism där barn utnyttjas sexuellt (KOM(96)0547).

I unionen finns dock ingen lämplig lagstiftning om säkerhetsbestämmelser vid lokaliseringen av skolor och förskolor eller vid inredningen av dessa.

Kan kommissionen ange om den har någon avsikt att behandla denna fråga på ett sätt som liknar gemenskapslagstiftningen om exempelvis leksakers säkerhet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (4 september 1997)

Frågan ingår inte i gemenskapens befogenheter.