ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1063/99

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(12 april 1999)

Angående: Förlängning av den övergångsperiod för märkning med olika måttenheter som avses i direktiv 80/181/EEG

Enligt direktiv 80/181/EEG(1) måste måttenheter från och med slutet av 1999 enkelt uttryckt anges enligt metersystemet i EU. I februari 1999 godkände Europeiska kommissionen ett förslag som innebär att övergångsperioden i direktiv 80/181/EEG förlängs till slutet av 2009.

Kommissionen beslut är bra, men det kommer något sent och väcker en hel del frågor i de berörda branscherna. Man fruktar att det slutliga godkännandet av förslaget inte kommer att vara klart före 1999 års utgång. Bara några månader innan bestämmelserna i direktiv 80/181/EEG skall träda i kraft vet man alltså fortfarande inte om de kommer att senareläggas eller ej.

Kan kommissionen säga vad som händer om förslaget om ändring av direktivet inte hinner bli slutligt godkänt före 1999 års utgång? Träder det nuvarande direktivet då i kraft eller kan kommissionen vidta åtgärder för att skjuta upp ikraftträdandet?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(3 maj 1999)

Kommissionen antog den 4 februari 1999 sitt förslag(2) till ändring av rådets direktiv 80/181/EEG av den 20 december 1979 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter och till upphävande av direktiv 71/354/EEG som genast överlämnades till Europaparlamentet och rådet. I enlighet med artikel 100a i EG-fördraget finns ingen annan metod för att ändra bestämmelserna i ett befintligt rådsdirektiv än genom det tillämpliga förfarandet, i detta fall medbeslutandeförfarandet.

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro och är fullt medveten om hur viktigt det är att denna ändring antas i rätt tid med hänsyn till marknaden. Kommissionen avser därför att utöva påtryckningar på Europaparlamentet och rådet, så att de snabbt kommer att vidta åtgärder för att ändringsförslaget kan antas före utgången av 1999.

Om det emellertid skulle se ut som om ändringen inte kommer att hinna antas i rätt tid kommer kommissionen i samarbete med medlemsstaterna att, beroende på hur långt förslaget framskridit, överväga vilka åtgärder som är lämpliga för att komma tillrätta med eventuella problem med bristande enhetlighet fram till det slutliga antagandet.

(1) EGT L 39, 15.2.1980, s. 40.

(2) KOM(99) 40 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0671/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Strukturfonder

De regioner vars inkomst per capita understiger 75 procent av den genomsnittliga inkomsten per capita i gemenskapen benämns "mål 1-områden" och åtnjuter betydande gemenskapsstöd.

I förslaget till rådets förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna KOM(98) 131(1) fastställs att man för att få reda på om denna tröskel överskridits eller inte skall beakta siffrorna från de senaste tre åren för vilka Eurostat förfogar över uppgifter.

För närvarande har man endast tillgång till uppgifter för åren 1994, 1995 och 1996.

Vilka siffror uppvisade regionen Murcia för ovannämnda år?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0540/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet förklarade Europaparlamentet att EU:s tonfiskkonservindustri är den viktigaste sektorn inom gemenskapens konservindustri med hänsyn till sysselsättning och omsättning, och för att främja de enorma tillväxtmöjligheterna inom denna sektor är det viktigt att vidta följande åtgärder:

"Säkerställa en stabil försörjning av nödvändiga råvaror (färsk och djupfryst tonfisk och tonfiskfiléer) främst från gemenskapsflottan, och att nya importkvoter endast öppnas när detta är helt nödvändigt för gemenskapsindustrin."

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning och främja tillväxtmöjligheterna för gemenskapens tonfiskkonservindustri?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0768/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Arkeologiska utgrävningar i det antika Nikopolis i Epirus

På ett område som omfattar 900 hektar i sydvästra Epirus ligger det antika Nikopolis med byggnader från romersk tid, fästningsmurar, en folkförsamlingsplats och konsertlokal (Odeion), badhus och termer, stadion och villor. Många av de här antika minnesmärkena är okända för den breda allmänheten och står i behov av översyn, renovering och beskydd. I den andra gemenskapsstödramen har skapandet av ett museum fått godkännande och den centrala arkeologiska nämnden har gett sitt godkännande till den studie som gjorts samt till planerna på att placera det här muséet någonstans i närheten av staden Preveza.

Jag vill fråga kommissionen om den anser att ett projekt för att tillmäta det antika Nikopolis dess rättmätiga värde, utföra restaureringsarbeten och göra området känt för allmänheten, vid sidan av projektet för att skapa ett museum, skulle kunna beaktas som ett kvalificerat stödmål?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(5 maj 1999)

Till dags dato har kommissionen inte mottagit någon begäran om finansiering av utgrävningarna i Nikopolis.

Kommissionen påminner dock om att de grekiska myndigheterna kan lämna in en sådan begäran i enlighet med vad som anges i gemenskapsstödramen (GSR). Kommissionen är beredd att tillsammans med de grekiska myndigheterna undersöka alla möjligheter att ombesörja detta inom ramen för tillgängliga medel i GSR-budgeten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0294/99

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Energisparpotential i sjukhus

1. Hur stor energisparpotential anser kommissionen att de europeiska sjukhusens har?

2. Kan kommissionen ange hur många sjukhus det finns i de olika medlemsstaterna?

3. Har kommissionen information om hur uppgifter om sjukhusens energiförbrukning samlas in och bedöms?

4. Kan kommissionen kvantifiera den förväntade minskade miljöbelastningen som blir en följd av energisparande i enskilda byggnader respektive medlemsländer (koldioxid, kväveoxider, svaveldioxid)?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(14 april 1999)

Energisparpotentialen inom sjukvården är mycket stor p.g.a. de berörda byggnadernas antal och storlek. Det är dock mycket farligt att försöka beräkna de möjliga besparingarna. Sjukhusens främsta uppgift är att tillhandahålla vård och komfort av hög kvalitet. Energi är en av de faktorer som är nödvändiga för att uppnå detta. Det kan inte bli aktuellt att ta någon som helst risk vad gäller elförsörjningen eftersom ett strömavbrott kan ha allvarliga konsekvenser.

Vad gäller den ekonomiska aspekten bör det betonas att energin i genomsnitt utgör endast 2,5 % av sjukhusens driftsbudget (varierar mellan 1,5 % och 5 %). Elförbrukningen i sjukhusen ligger inom flera olika områden: uppvärmning och luftkonditionering (50-65 %), varmvatten (15-28 %), kök (5-8 %), tvätteri (4-8 %), belysning och särskild elanvändning (6-12 %).

På grund av olikheterna hos de olika tillsynsmyndigheterna är det svårt att genomföra särskilda åtgärder som riktar sig till sjukhusen.

Kommissionen har ingen information om antalet sjukhus, men kommer att skicka en förteckning över antalet sjukhussängar i medlemsstaterna direkt till frågeställaren och parlamentets generalsekreterare.

Kommissionen har inte heller någon information om hur uppgifter om sjukhusens energiförbrukning samlas in och bedöms. Uppgifter om förbrukningen av el och naturgas är lätta att erhålla, men förbrukningen av flytande och fasta bränslen är betydligt svårare att samla in, och de flesta institutionerna nöjer sig med att använda leveransfakturorna. Förbrukningens storlek under 1993 kan uppskattas till 6 475 000 ton oljeekvivalenter per år (tep/år) (EUR 12).

Det är inte möjligt att ta fram några siffror över de minskade miljöföroreningar som skulle kunna uppnås genom energisparåtgärder i varje byggnad. Som helhet kan man hoppas på ekonomibesparingar på 1 till 1,5 miljoner tep och en minskning av koldioxidustläppen på 4 miljoner ton.

Minskningen av svaveldioxidutläpp beror på kvaliteten hos de fasta och flytande bränslena. Vad gäller minskning av kväveoxidustläpp kan en bedömning på makroekonomisk nivå inte göras eftersom de särskilda bränsleförhållandena har en mycket stor betydelse för mängden kväveoxid.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0036/99

från Gianfranco Dell'Alba (ARE) till kommissionen

(20 januari 1999)

Angående: Avtal om telefontaxor mellan Tim och Omnitel

De italienska mobiltelefoniföretagen Tim och Omnitel har enligt uppgift ingått en prisöverenskommelse som för vissa samtalskategorier och abonnemangsformer innebär att priserna höjs med upp till 150 procent. Prishöjningarna gäller framför allt så kallade "family"-abonnemang, som omfattades av kraftiga extrapriskampanjer före jul, och urholkar de rabatter som utlovades till konsumenterna. Prishöjningarna påverkar framför allt samtal mellan vanliga telefoner och mobiltelefoner och innebär att priserna framför allt avgörs av mobiltelefonioperatörernas beslut.

Anser inte kommissionen att överenskommelsen mellan Tim och Omnitel klart och tydligt strider mot de konkurrensregler som slås fast i EEG-fördraget, där det i artikel 85 sägs att följande är oförenligt med den gemensamma marknaden och därmed förbjudet: "alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden [...] som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden, särskilt sådana som innebär att a) inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs".

Bör inte kommissionen omedelbart se till att prishöjningarna skjuts upp och väcka talan i domstolen för överträdelse av artikel 85 i Romfördraget?
SKRIFTLIG FRÅGA P-0047/99

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(15 januari 1999)

Angående: Olaglig avgiftshöjning för samtal från telefonnätet till mobiltelefoner i Italien

Genom en åtgärd som betecknas som "förenklade tariffer" har de två operatörerna inom italiensk mobiltelefoni, Tim-Telecom och Omnitel, gemensamt beslutat att höja avgifterna betydligt för samtal från telefonnätet till mobiltelefoner. I vissa fall kan höjningen bli närmare 200 %, och detta rör främst samtal under de tidsintervall då samtalsavgifterna hittills har varit förmånligare, dvs. under natten samt före och under helger. Därigenom införs en enhetlig tariff för samtliga veckodagar och alla tidpunkter, med en mervärdesskatt på 20 % och en debitering av två samtalsmarkeringar per mottaget samtal.

Kommissionen uppmanas att besvara följande frågor:

1. Innebär denna avgiftshöjning inte en flagrant överträdelse av gemenskapens konkurrenslagstiftning och i synnerhet artikel 85 i Romfördraget?

2. Kan denna allmänna avgiftshöjning för samtal från telefonnätet till mobiltelefoner - i en situation där telekommunikationstjänsterna håller på att liberaliseras - vara resultatet av ett klassiskt kartellavtal mellan de två ledande företagen inom denna sektor, vilket går stick i stäv mot de grundläggande principerna om fri konkurrens?

3. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att skydda den fria marknaden och i synnerhet konsumenterna, eftersom man i så hög grad kränker deras rätt att välja mellan alternativa erbjudanden? Kan kommissionen uppge om den inte i synnerhet anser att det är fullt motiverat att inleda ett överträdelseförfarande?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0286/99

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Tillträde till tjänster inom EU-förvaltningen

Kommissionsledamoten Erkki Liikanen har i sitt svar av den 10 februari 1998 på den skriftliga frågan E-4186/97(1) uppgett att fullständiga högskoleexamina från Spanien som ger tillträde till doktorandstudier accepteras för tillträde till tjänster i kategori A/LA inom EU-förvaltningen.

Varför har kommissionen inte skrivit in detta krav i något av meddelandena om allmänna uttagningsprov för besättande av tjänster i kategori A/LA inom EU-förvaltningen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Erkki Liikanen

(3 mars 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-3027/98 från Arias Cañete(2).

(1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 15.

(2) EGT C 142, 21.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3012/98

från Doeke Eisma (ELDR) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Diskriminering av blinda

Det är inte tillåtet att transportera ledarhundar för blinda ombord på tåget Eurostar, vilket försvårar för blinda att resa med detta tåg.

Instämmer kommissionen i min bedömning att denna åtgärd diskriminerar blinda?

Står denna åtgärd i strid med gemenskapslagstiftningen och/eller med gemenskapens grundläggande principer, och om så är fallet, vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 november 1998)

Enligt Förenade kungarikets rabieslagstiftning är hundar förbjudna på Eurostar-tågen, och detta förbud gäller också ledarhundar.

Även om harmoniserade transportbestämmelser för handel med hundar och katter håller på att utarbetas, omfattar denna harmonisering för närvarande inte husdjur som reser tillsammans med sina ägare. Kommissionen har ännu inte lagt fram några förslag på detta område.

Mot bakgrund av nu gällande gemenskapslagstiftning utgör därför det anförda fallet ett typiskt exempel på en intressekonflikt mellan å ena sidan den grundläggande rätten att röra sig fritt, vilken fastställs i artikel 8a i EG-fördraget, och å andra sidan olika berättigade undantag från denna princip med hänsyn till folkhälsan. Man måste i detta sammanhang bedöma från fall till fall om sådana undantag verkligen är berättigade och om de i så fall står i proportion till de mål de är tänkta att uppfylla.

Kommissionen känner till att Förenade kungarikets regering har lovat att se över de nuvarande karantänsbestämmelserna, och man har fått ta del av slutsatserna från en rådfrågning av olika vetenskapliga experter som gjorts i samband med denna översyn. Myndigheterna i Förenade kungariket har också nyligen fått en uppmaning från kommissionen att lämna mer detaljerad information om de förslag som översynen utmynnar i, liksom att presentera en tidtabell för det lagstiftningsarbete som krävs för att förslagen skall kunna genomföras.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3016/98

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Bristfälliga vägar i Grekland

Grekland har EU:s högsta siffra för dödsolyckor i trafiken och den tenderar att ständigt öka. En av huvudorsakerna är vägarnas dåliga skick och dessa vägar byggs till största delen med medfinansering från gemenskapen.

Det ansvariga ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten vägrar att dra in entreprenaderna för stora delar av vägen med sträckning Patras-Aten-Thessaloniki-Evzoni på grund av att de arbeten som utförs efter offentliga anbudsförfaranden är undermåliga. Enligt uppgifter som publicerats i pressen har till exempel 30 km av riksvägen mellan Aten och Lamia och 40 km av riksvägen mellan Aten och Korint tydliga riskfyllda brister.

I hur hög grad övervakar kommissionen att de vägbyggen som EU finansierar i Grekland utförs på ett tillfredsställande sätt och vilka åtgärder avser den att vidta om man kan konstatera bristfälligt utförda arbeten?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(6 november 1998)

Kommissionen bekräftar att den känner till problemen med den dåliga kvaliteten på vissa sträckor av motorvägen Aten-Iliki respektive Aten-Korint. På officiell väg har kommissionen vid ett flertal tillfällen riktat frågor till de grekiska myndigheterna om detta, första gången redan när övervakningskommittén för det operativa programmet "huvudvägar och tillfartsvägar" hade sitt första möte den 13 juli 1995.

Därefter har de grekiska myndigheterna gång på gång underrättat kommissionen om att en expertgrupp har tillsatts och att denna en gång för alla skall slå fast orsakerna till denna situation och ge anvisningar om hur man skall komma till rätta med problemen. Det har också uppgivits att de ansvariga företagen har försökt reparera vägarna, men att resultaten inte är tillfredsställande.

Kommissionen ser med oro på att det har dragit ut på tiden med att avgöra den här frågan. Den tänker göra klart för de grekiska myndigheterna att det nu krävs en snabb lösning, att klara ansvarsförhållanden måste fastställas, och att de ansvariga skall stå till svars. Detta kommer dessutom att bli en mycket tydlig signal till alla andra som för närvarande är involverade i övriga projekt inom stödramen. I denna fråga vill kommissionen också hänvisa parlamentsledamoten till det svar som gavs på den skriftliga frågan P-2120/98 från Antonios Trakatellis(1) om kvalitetskontroll när det gäller offentliga arbeten.

Kommissionen kommer noga att bevaka denna fråga. Om det skulle visa sig att den nuvarande situationen förblir oförändrad kommer den utan minsta tvekan att tillämpa gällande bestämmelser om krav på återbetalning av gemenskapsmedel.

(1) EGT C 354, 24.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3785/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Tillstånd att sälja ört- och mineralprodukter avsedda för mänsklig konsumtion

Känner kommissionen till att vissa ört- och mineralprodukter som är godkända för försäljning som livsmedel i sex EU-länder har stora problem att få Europeiska läkemedelsmyndighetens godkännande för att få släppas ut på marknaden i Förenade kungariket?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

I rådets förordning (EEG) 2309/93 av den 22 juli 1993 om gemenskapsförfaranden för godkännande för försäljning av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet(1) fastställs ett nytt system för godkännande för försäljning av läkemedel i gemenskapen. Sådana godkännanden beviljas av kommissionen efter ett yttrande från den europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA). I artikel 3 i förordning (EEG) 2309/93 fastställs tillämpningsområdet för detta centraliserade godkännandeförfarande. För läkemedel i del A i bilagan (vissa bioteknologiska produkter) är det centraliserade förfarandet obligatoriskt. För läkemedel i del B i bilagan (övriga bioteknologiska och innovativa produkter) kan den sökande välja mellan det centraliserade och det nationella ansökningsförfarandet.

Kommissionen är inte medveten om de specifika problem som frågeställaren tar upp och känner inte till att någon ansökan för centralt godkännande för försäljning av ört- och mineralprodukter har lämnats till EMEA.

(1) EGT L 214, 24.8.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2241/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Mänskliga rättigheter i Kina

Anser kommissionen med hänsyn till den hållning Europeiska unionen intog vid FN:s kommissions för mänskliga rättigheter årsmöte i Genève i samband med femtioårs jubileet för deklarationen om mänskliga rättigheter, att Europeiska unionen utövar största möjliga påtryckningar för att få Kina att förbättra tillståndet när det gäller mänskliga rättigheter?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att övervaka kränkningar av mänskliga rättigheter i Kina, och har kommissionen vidtagit någon åtgärd när det gäller förbindelserna med de Kinesiska myndigheterna för att främja de mänskliga rättigheternas universella tillämpning?

Svar från sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(8 september 1998)

Sedan oktober 1997 har Europeiska unionen och Kina deltagit i ett antal regelbundna och utförliga möten omfattande alla aspekter avseende de mänskliga rättigheterna i Kina. Dialogen har omfattat även de mest känsliga frågorna och den stöds genom en rad gemenskapsfinansierade projekt i syfte att bidra till ökad respekt för de mänskliga rättigheterna i Kina. Dessutom tas alla tillfällen i akt för att ta upp den svåra situationen för enskilda dissidenter som sitter fängslade i Kina.

Kommissionen har alltid lagt stor vikt vid de mänskliga rättigheternas allmängiltighet i alla diskussioner med Kina. Den ser positivt på Kinas undertecknande av FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och fortsätter att utöva påtryckningar för att Kina snart skall ratificera denna konvention och underteckna FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter. Dessutom håller man på att utveckla åtgärder för att kinesiska myndigheter ska kunna få tillgång till europeisk sakkunskap i syfte att ge stöd som gör att Kina helt och fullt ansluter sig till internationella normer och standarder för mänskliga rättigheter.

Situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i Kina bevakas ständigt av både kommissionen och medlemsstaterna.

Det är kommissionens fasta övertygelse att en handlingslinje som bygger på sådana konkreta åtgärder är det effektivaste sättet att sporra de kinesiska myndigheterna att gå vidare i rätt riktning mot att fullt ut respektera de mänskliga rättigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3557/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Möjligheter och medel för att stärka nätverken för information om och utnyttjande av resultaten från FoTU-programmen i Europa

Kan kommissionen, när det gäller "Möjligheter och medel för att stärka nätverken för information om och utnyttjande av resultaten från FoTU-programmen i Europa" (SEK(98) 0965) och med hänvisning till gemenskapens nätverk för information och vägledning å ena sidan och nätverk för utnyttjande å andra sidan, vidta åtgärder för att förbättra samordningen och säkerställa att de två olika näten fortsätter att komplettera varandra?

Kommissionen bör integrera dessa nät i ett mer omfattande system för förmedlingsstöd och uteslutande anpassa dem till användarnas behov i stället för att utnyttja dem för att främja sina egna politiska mål.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3524/98 och E-3557/98 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen

(18 januari 1999)

Kommissionen fäster stor vikt vid samordning och rationalisering av de nät för information, stöd och utnyttjande av resultat som inrättats i samband med gemenskapens program för forskning och teknisk utveckling (FoTU).

I Femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling planeras en rad åtgärder för att samordna och rationalisera informationsnäten och näten för resultatutnyttjande. Därvid skall i synnerhet användarnas krav och nätoperatörernas roll beaktas. För att uppnå bästa möjliga samverkan i gemenskapen kommer dessa initiativ att genomföras tillsammans med medlemsstaterna, i enlighet med subsidiaritetsprincipen.

Ett intensivt samarbete kommer att inledas med andra gemenskapsnät som kan bidra med synergieffekter inom ramen för gemenskapens politik för att stödja små och medelstora företag samt för regional utveckling.

Genom dessa olika samordningsinsatser garanteras en omfattande gemenskapsstrategi inom områdena information, samt stöd till och utnyttjande av forskningsprogrammen. Dessutom skapas effektiva kontakter till olika instrument inom gemenskapens övriga politik, t.ex. strukturfonderna och åtgärdsprogrammet för de små och medelstora företagen.