SKRIFTLIG FRÅGA E-0123/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Kommissionen och de internationella fiskeavtalen

Gemenskapens fiskerisektor lider av de successiva förlusterna av fiskemöjligheter i fiskevatten som tillhör tredje land. Redare och fiskare skyller detta samt några av misslyckandena i vissa förhandlingar i regionala fiskeorganisationer på kommissionens svaghet och den bristande uppmärksamhet den ägnar denna verksamhet.

Vid fiskeforumet Valentín Paz-Andrade den 5 december förra året bekräftade en företrädare för generaldirektoratet för fiske att idén som vissa redare har om ett handelsmässigt fiskeavtal har överlevt sig själv.

Vad anser kommissionen om de internationella fiskeavtalen? Anser den inte att det ligger något värde i slutsatserna från rådets (fiske) möte den 30 oktober 1997 i Luxemburg om politiken för fiskeavtal med tredje land, vilka betonade principen om att dessa avtal är att likställa med handelsavtal? Skulle kommissionen kunna lugna sektorn genom att åta sig att verka för ett förnyande av gällande avtal och att sträva efter att finna nya fiskemöjligheter för gemenskapsflottan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 februari 2002)

Kommissionen har fastställt en strategi för gemenskapens yttre förbindelser när det gäller fiske. Denna återfinns i kommissionens Grönbok om den framtida gemensamma fiskeripolitiken(1). Den innebär i stora drag, vilket de senaste förhandlingarna verkar bekräfta, att kommissionen efter 25 år nu konstaterar att tillvägagångssättet att köpa fiskerättigheter för att gemenskapsfartygen skall kunna fortsätta att fiska i tredjeländernas vatten inte längre är hållbart.

I syfte att försvara gemenskapens intressen föreslår kommissionen att gemenskapen i stället tar aktiv del i en politisk, institutionell, juridisk, ekonomisk och social process som, samtidigt med att gemenskapen verkligen bidrar till ett hållbart fiske i vissa kustländers vatten, gör det möjligt att i partnerskap med myndigheterna i dessa länder utveckla en strategi på medellång eller lång sikt, grundad på gemensamma och för båda parter givande intressen. Utan att åsidosätta den ekonomiska aspekten av dessa framtida förbindelser borde den funktion och de uppgifter som tilldelas varje berörd part inriktas på att etablera partnerskap på lämplig nivå (nationell och/eller regional) och att fastställa de instrument och villkor inom ramen för vilka gemenskapen och dess partner avser att på medellång eller lång sikt fortsätta sina förbindelser inom fiskesektorn i ett hållbart perspektiv.

Slutsatserna från rådets möte i oktober 1997 utgör fortfarande referensramen för kommissionens agerande utåt inom fiskesektorn men om en kursändring av fiskeripolitiken godkänns anser kommissionen att dessa slutsatser måste ses över. Detta är särskilt viktigt eftersom samtliga berörda, såväl inom gemenskapen som hos medaktörerna, måste vara väl underrättade om gemenskapens politiska intentioner på området.

Den pågående diskussionen ifrågasätter inte att kommissionen lägger ner kraft på att se över befintliga avtal som löper ut och inte heller sökandet efter nya fiskemöjligheter. Men mot bakgrund av de allt större svårigheter som förhandlarna stått inför på senare tid verkar det allt mer som om gemenskapens ambitioner, politik och verksamhet bör ses över. Kommissionen kommer inom kort att presentera en rad initiativ som svar på de nya utmaningarna inom fjärrfisket.

(1) KOM(2001) 135 slutlig.