ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0881/01

från Elizabeth Lynne (ELDR) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Laserpekpennor

Det tycks mig som om man i Förenta staterna klassificerar lasrar på ett något annorlunda sätt än i EU. Den amerikanska nationella standarden för lasrar är indelad i sex klasser, och klassificeringssystemet skiljer sig från det som används för EU-standarden. Detta har orsakat vissa märkningsproblem. Amerikanska klass 2-lasrar skulle till exempel i vissa fall placeras i klass IIIA enligt EU-standarden. Laserpekpinnar innehåller vanligen klass II-lasrar som ger avsedd räckvidd och ljusstyrka. Om man till EU importerar laserpekpinnar som klassificerats och märkts i enlighet med amerikansk standard är det möjligt att dessa produkter kommer att felklassificeras och följaktligen felmärkas. Vilka åtgärder har vidtagits, eller kommer att vidtas, för att se till att laserpekpinnar som importeras till EU märks i enlighet med EU-standarden?

Kompletterande svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Med hjälp av kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor enligt direktiv 92/59/EEG om allmän produktsäkerhet(1) har kommissionen ingående undersökt frågan om säkerheten hos laserpekpinnar. Man enades tillsammans med medlemsstaternas behöriga myndigheter med ansvar för övervakning av marknaden om att uppsläppande på marknaden av laserpennor, som är avsedda att användas av eller sannolikt kommer att användas av icke fackmän och som tillhör klass 3 eller högre i enlighet med europastandard EN 60825, inte kommer att tillåtas.

En jämförande undersökning av den amerikanska standarden visar att de europeiska och amerikanska klassificeringsstrukturerna inte uppvisar några grundläggande skillnader för laserpekpinnar i klasserna 1 och 2. Dessa kategorier är säkra under rimligen förutsägbara förhållanden, särskilt när det gäller blinkreflex-funktionen. Medlemsstaterna har inte rapporterat några särskilda problem i denna fråga.

Problem med märkning kan uppkomma om laserpekpinnarna felklassas på grund av felaktig tillämpning av standarden. Medlemsstaterna är emellertid medvetna om dessa problem och enligt rapporter från medlemsstaterna vidtar de lämpliga åtgärder vid behov.

Internationella elektrotekniska kommissionen (IEC) har nyligen godkänt en ändring av standard IEC 60825, där det införs en ny klassificeringsstruktur. Cenelec, det västeuropeiska organet för standardisering inom elområdet, har beslutat att införa denna ändring i den berörda europastandarden. De amerikanska myndigheterna har uppgivit att det är deras avsikt att i görligaste mån harmonisera de amerikanska kraven för laserpennor med kraven i den nya internationella standarden. Kommissionen förväntar sig därför inom en nära framtid ytterligare framsteg mot en närmare internationell harmonisering på detta område.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2506/01

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(7 september 2001)

Ämne: Identitetshandlingar

Enligt Schengenöverenskommelsen behövs inget pass eller annan resehandling vid gränspassage mellan de deltagande länderna. Däremot kan det ske att en medborgare som vistas i ett Schengenland ombeds visa en identitetshandling. Problemet är att det inte finns några gemensamma regler för vad som utgör en identitetshandling. Vad som duger i ett land (ett körkort, ett vapenlicens eller en professionell ID-handling) accepteras inte nödvändigtvis som en giltig identitetshandling i ett annat land. Detta ger ibland upphov till missförstånd, byråkratiskt krångel eller till och med straffåtgärder.

I vissa fall är det svårt om inte omöjligt för medborgare att få tag på en allmänt giltig identitetshandling. Exempelvis vägrar de belgiska myndigheterna att utfärda identitetskort till utlänningar bosatta i landet, även om de är EU-medborgare.

Kan kommissionen presentera en förteckning över de handlingar som accepteras som giltiga identitetshandlingar i de olika medlemsstaterna samt eventuellt agera för att man enas om en gemensam norm för sådana handlingar?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(26 september 2001)

Det faktum att personkontrollerna vid de inre gränserna har avskaffats innebär inte att skyldigheten att inneha, bära med sig och visa ID-handlingar i enlighet med gällande bestämmelser i var och en av medlemsstaterna avskaffats.

Enligt gemenskapsrätten skall unionsmedborgare inneha ett giltigt ID-kort eller pass(1).

(1) Rådets direktiv 68/360/EEG av den 15 oktober 1968 om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medlemsstaternas arbetstagare och deras familjer, EGT L 257, 19.10.1968; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 44.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1614/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till rådet

(1 juni 2001)

Ämne: Personkontroll av tjänstemän som hanterar hemliga handlingar

De tjänstemän inom unionen och medlemsstaterna som hanterar hemliga handlingar inom EU-samarbetet skall nu lyda under vissa kontrollregler. Endast personer som gått igenom en särskild personkontroll som visar att de är obrottsligt lojala får hantera hemliga handlingar. Det gäller även tjänstemän i medlemsstaterna. Alla sekretessbrott ska rapporteras till den säkerhetsmyndighet som ska finnas i varje medlemsstat och rapporteras till Bryssel. Eventuella läckor av sekretessbelagda uppgifter ska utredas och efterforskas på uppdrag av rådets generalsekreterare, den f.d. Natochefen Javier Solana.

Men hur skall dessa regler tillämpas i Sverige där det finns en grundlagsskyddad offentlighetsprincip och meddelarfrihet? Är Sverige undantaget från ovannämnda regler inom den Europeiska unionen?

Svar

(8 oktober 2001)

Den ärade parlamentsledamoten hänvisar antagligen till rådets beslut 2001/264 om antagande av rådets säkerhetsbestämmelser. Medlemsstaternas roll vid genomförandet anges i artikel 2.2 i detta beslut:

Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder så att det, i enlighet med nationella ordningar, vid hanterandet av sekretessbelagda EU-uppgifter säkerställs att bestämmelserna i artikel 1 respekteras av medlemsstaternas myndigheter och i deras lokaler av:

a) anställda vid medlemsstaternas ständiga representationer vid Europeiska unionen och av de nationella delegationer som deltar i rådsmöten eller i möten i rådsorgan, eller som deltar i annan rådsverksamhet,

b) andra anställda vid medlemsstaternas nationella förvaltningar som hanterar sekretessbelagda EU-uppgifter, oavsett om de tjänstgör på medlemsstaternas territorium eller utomlands,

c) utomstående uppdragstagare som anlitas av medlemsstaterna och avdelad personal från medlemsstaterna som hanterar sekretessbelagda EU-uppgifter

Det finns inget undantag för någon medlemsstat från rådets beslut enligt ovan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1622/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till rådet

(12 juni 2001)

Ämne: Bestraffning av de som begick folkmordet i Rwanda

De ansvariga för utplåningen av 800 000 tutsier i Rwanda 1994 är fortfarande på fri fot. Det internationella samfundet förefaller ogiltigt inför det blodbad som under hundra dagar ödelade detta afrikanska land.

Rwandas regering utövar kontinuerligt påtryckningar för att inte enbart ledarna för blodbadet skall arresteras utan även de hundratals kriminella som utformade och genomförde planen att utrota hela tutsibefolkningen från jordens yta.

Kan rådet ange vilka åtgärder EU för närvarande vidtagit för att bidra till att de som utförde dessa brutala brott arresteras och förs inför rätta för att dömas för det största folkmord som begåtts av mänskligheten sedan nazitiden?

Svar

(8 oktober 2001)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens synpunkt att de ansvariga för folkmordet i Rwanda 1994 bör ställas inför rätta. Redan 1994 antog rådet en gemensam ståndpunkt om EU:s mål och prioriteringar i fråga om Rwanda(1), i vilken EU betonar betydelsen av att de ansvariga för de allvarliga övergreppen mot mänskliga rättigheter, däribland folkmord, ställs inför rätta. EU anser att inrättandet av en internationell domstol i detta sammanhang är ett viktigt inslag för att hejda en tradition av straffrihet och förhindra framtida kränkningar av mänskliga rättigheter. EU har inte frångått denna ståndpunkt, och även om arrestering, rättegång och utdömande av straff inte faller inom rådets behörighetsområde, har EU:s medlemsstater och gemenskapen stött Internationella tribunalen för Rwanda som FN inrättade i november 1994.

(1) EGT L 283, 29.10.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2061/01

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Avsaknad av konkurrens i Portugal

I Portugal tas det ut en extraavgift på 1,7 procent på betalningar som görs med kreditkort i utlandet.

Hur avser kommissionen att komma tillrätta med detta problem med bristande konkurrens i banksystemet och bristande insyn i informationen?

Hur är det möjligt att det tas ut en avgift på betalningar i euroområdet nu när det finns en gemensam valuta?

Situationen uppstod 1999. Hur avser kommissionen att gå tillväga för att lösa problemet före den 1 januari 2002?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 september 2001)

Denna fråga kan lösas när förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning av den 25 juli 2001 om gränsöverskridande betalningar i euro börjar gälla.

Enligt denna förordning skall avgifterna vara lika höga för inrikes betalningar som för gränsöverskridande betalningar i euro. Varje bank skall fastställa ett enhetligt pris för eurobetalningsområdet. Principen skall enligt planerna börja gälla den 1 januari 2002 för kortbetalningar och uttag från bankomater. För att uppnå detta är det viktigt att parlamentet och rådet snabbt enas om texten, så att den kan offentliggöras före årets slut.

När det gäller den påstådda bristen på konkurrens bör det påpekas att transaktionsavgifter i sig själva inte utgör någon begränsning av konkurrensen. Kommissionen känner inte till några konkurrensbegränsande avtal mellan portugisiska banker om konsumentavgifter för gränsöverskridande kortbetalningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2311/01

från Michael Cashman (PSE) och Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Lagfäst diskriminering mot utlänningar

Två brittiska turister på den portugisiska ön Madeira fick härförleden beskedet att de inte hade rätt att köpa rabatterade teaterbiljetter för äldre personer. Turisterna var visserligen tillräckligt gamla för att ha rätt till sådana biljetter, men de nekades denna möjlighet eftersom de inte var portugiser. Kan kommissionen mot denna bakgrund undersöka och redogöra för den lagfästa diskriminering som utlänningar drabbas av i medlemsstaterna?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

Parlamentsledamöternas fråga gäller de olika priser på teaterbiljetter för pensionärer som tillämpas beroende på nationalitet på Madeira, Portugal.

För att kunna sätta sig in i frågan helt och dra slutsatser skulle kommissionen behöva ytterligare upplysningar antingen direkt från de berörda personerna eller från parlamentsledamöterna. Framför allt skulle kommissionen vilja veta mer om den aktuella teatern: bygger prisskillnaderna på ett beslut av medlemsstaten i fråga eller är de på något annat sätt resultatet av ett myndighetsbeslut eller är de endast resultatet av ett privat företags agerande?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2124/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Införlivande av transportlagstiftning

Enligt uppgifter som kommissionen offentliggjorde i maj 2001 har 30 procent av gemenskapslagstiftningen om transporter inte införlivats i alla medlemsstater. Kan kommissionen säga mig vilka konkreta transportdirektiv det är som Grekland bryter mot och vilka åtgärder den tänker vidta för att se till att man tillämpar gemenskapslagstiftningen på detta dynamiska men också känsliga område?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Andelen av (splittringsfaktorn för) de direktiv som avser transportsektorn och för vilka alla medlemsstater ännu inte till kommissionen anmält nationella genomförandebestämmelser är fortfarande mycket stor (30 procent i maj 2001). Genomförandegraden för direktiv (d.v.s. andelen av de anmälda nationella åtgärderna jämfört med antalet av de tillämpliga direktiven i medlemsstaterna) har förbättrats något från 88,5 procent den 31 december 2000 till 94 procent den 1 juli 2001 när det gäller transportsektorn.

Genomförandet av direktiven utgör ofta ett problem i vissa medlemsstater, exempelvis när det gäller sjötransporter i Nederländerna (81 procent) och marktransporter i Grekland (80 procent).

Det försenade genomförandet i Grekland hör till de allvarligaste överträdelserna, eftersom genomförandegraden för alla de direktiv som avser transportområdet endast uppgick till 86 procent den 1 juli 2001. Kommissionen har därför varit tvungen att inleda många (21) överträdelseförfaranden mot Grekland som avser det faktum att inga nationella genomförandebestämmelser har anmälts. Tio av dessa förfaranden pågår fortfarande, varav talan väckts för sju vid domstolen och ett beslut har fattats för de tre övriga om att ett motiverat yttrande skall överlämnas. Svårigheterna rör huvudsakligen marktransportsektorn och framförallt direktiven om transporter av farligt gods.

För övrigt kontrollerar kommissionen fortlöpande i vilken mån direktiven genomförs av medlemsstaterna. Dessutom avser kommissionen att hålla ett särskilt möte med de grekiska myndigheterna med avseende på genomförandet av direktiven före utgången av år 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1837/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Associationsavtal mellan EU och Albanien

Kommissionen har antagit en rapport om ett stabiliserings- och associationsavtal mellan EU och Albanien, som kommer att föreläggas rådet för godkännande.

För att ett associationsavtal med Albanien skall kunna inverka positivt på stabiliteten och freden i landet och området måste man lägga tonvikten vid demokratiseringen och säkerheten i Albanien och säkerställer att rättigheterna för minoriteterna i landet skyddas. Kan kommissionen således besvara följande frågor:

1. Vilka garantier har den albanska regeringen gett för att säkerställa att övergreppen mot den grekiska minoriteten inte upprepas liksom under kommunvalet förra året (vilket även har betonats av internationella organisationer och oberoende observatörer)?

2. Vilka åtgärder har Albanien åtagit sig att vidta för att garantera att man obehindrat kan göra framsteg på utbildningsområdet till förmån för denna minoritet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 augusti 2001)

I det kommande stabiliserings- och associeringsavtalet mellan EU och Albanien kommer tonvikten att läggas på väsentliga politiska kriterier såsom de demokratiska principerna, rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheterna och skyddet av minoriteters rättigheter.

Albaniens regering har åtagit sig att på alla sätt försöka förhindra en upprepning av den typ av händelser som under lokalvalet i oktober 2000 utspelade sig i vissa områden med ett kraftigt inslag av grekiska minoritetsgrupper. Den omständigheten att den första omgången av det albanska parlamentsvalet den 24 juni 2001 ägde rum utan särskilda incidenter i dessa områden är ett gott tecken.

Såvitt kommissionen förstår har Albanien redan vidtagit åtgärder som gör att personer som tillhör de nationella minoriteterna kan få utbildning på sitt modersmål inom de så kallade minoritetsområdena. Under de samtal inom ramen för styrgruppen på hög nivå för EU/Albanien som ägde rum i maj 2001 underströk den albanska regeringen att den har för avsikt att gradvis färdigställa den rättsliga ramen beträffande skyddet av minoriteter och att avskaffa begreppet minoritetsområden. Dessa åtgärder kommer säkerligen att förbättra utsikterna till utbildning för de nationella minoriteterna i Albanien. Kommissionen kommer att noggrant följa utvecklingen på detta känsliga område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2170/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(19 juli 2001)

Ämne: Förbud mot Kinder-ägg

Kinder-ägg har varit en omdebatterad produkt som orsakat flera allvarliga olyckor där barn svalt plastleksakerna som finns inuti Kinder-äggen.

Portugal förbjöd förra året Kinder-ägg i lag sedan flera barn skadats. I Sverige har Konsumentverket också drivit ett förslag om förbud.

Kan ett medlemsland förbjuda Kinder-ägg då de samtidigt är tillåtna i andra medlemsländer?

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(3 oktober 2001)

När det gäller möjliga risker med produkterna i fråga vill kommissionen hänvisa parlamentsledamoten till sina svar på de skriftliga frågorna E-2479/97 från Whitehead(1), E-3085/97 från Apolinário(2), E-3813-97 från Graenitz(3), E-2630/00 från Moreira da Silva(4), E-2631/00 från Damião(7) och E-2632/00 från Lage(8) samt till framställning nr 280/99 om leksaker i livsmedel.

Produkterna i fråga omnämns ej särskilt i rådets direktiv 88/378/EEG av den 3 maj 1988 om leksakssäkerhet(5), även om rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(6) är tillämpbart när det gäller möjliga risker.

I avsaknad av harmonisering av lagstiftningen är enligt EG-domstolens rättspraxis nationella åtgärder, som begränsar införseln av vissa produkter, även sådana åtgärder som utan åtskillnad tillämpas på alla produkter, förbjudna enligt artikel 28 (f. d. artikel 30) i EG-fördraget om de ej kan motiveras av ett allmänintresse, som överväger över den fria rörligheten för varor och åtgärderna står i rimlig proportion till detta allmänintresse. Detta innebär att principen om ömsesidigt erkännande måste iakttas.

Alla åtgärder som rör produkterna i fråga skall följaktligen undersökas utgående från en bedömning av de risker de förorsakar och från ovannämnda principer.

Då den lagstiftning, som förra året antogs i Portugal, ej iakttog principen om ömsesidigt erkännande inledde kommissionen överträdelseförfaranden gentemot denna medlemsstat. Som följd härav genomförde Portugal ej denna lagstiftning utan anmälde ett förslag till lagstiftning som avses skola ligga i linje med gemenskapslagstiftningen. Kommissionen, som även fick tillfälle att undersöka liknande av Grekland föreslagna åtgärder, har på grundval av de motiveringar, som den erhöll, bedömt att dessa åtgärder ej stod i proportion till de angivna syftena.

(1) EGT C 82, 17.3.1998.

(2) EGT C 102, 3.4.1998.

(3) EGT C 196, 22.6.1998.

(4) EGT C 136 E, 8.5.2001.

(5) EGT L 187, 16.7.1988.

(6) EGT L 228, 11.8.1992.

(7) EGT C 136 E, 8.5.2001.

(8) EGT C 136 E, 8.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2087/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(5 juli 2001)

Ämne: Europeiska kommissionens kontor i det ockuperade Cypern

Tänker kommissionen öppna ett kontor i den ockuperade delen av Cypern? Om så är fallet, vad är målet för detta kontor, var skall det placeras, hur stor budget kommer att anslås till driften av det, hur stor personalstyrka kommer det att omfatta, vem skall leda det och vem skall vara den berörda personens överordnade?

Om kommissionen tänker öppna ett sådant kontor, hur har Cyperns regering och myndigheterna i den ockuperade delen av Cypern reagerat på förslaget?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen har en delegation i Nicosia och har inte för avsikt att öppna ytterligare ett representationskontor på Cypern.

Som ett led i sina insatser i syfte att informera det turkcypriotiska samfundet om EU, gemenskapens regelverk och medlemskapets fördelar planerar kommissionen att anställa en turkcypriotisk lokalanställd tjänsteman som kommer att tjänstgöra vid delegationen i Nicosia under ledning av delegationschefen.

Tillsammans med företrädare för näringslivet håller kommissionen även på att undersöka på vilket sätt man skulle kunna förbättra flödet av information om EU till öns norra delar.

Cyperns regering stöder dessa initiativ.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1149/01 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen. Finansieringskostnader för tyska banker.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 318 E , 13/11/2001 s. 0214 - 0214



SKRIFTLIG FRÅGA E-1149/01 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (10 april 2001) Ämne: Finansieringskostnader för tyska banker Kan kommissionen för en rimlig tidsperiod ge en uppskattning av finansieringskostnaderna både på penningmarknaden och på kapitalmarknaderna för de tyska Landesbank jämfört med finansieringskostnaderna för de tre största privatägda bankerna i Tyskland? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (7 juni 2001) Kommissionen undersöker för närvarande systemet med statliga garantier för tyska offentligrättsliga kreditinstitut (Anstaltslast och Gewährträgerhaftung) mot bakgrund av EG-fördragets bestämmelser om statligt stöd. Kommissionen kommer i nödvändig utsträckning att bedöma vilka fördelar dessa garantier innebär för kreditinstituten i fråga. Det går emellertid inte att i nuläget säga huruvida denna undersökning kommer att kräva att kommissionen beräknar de faktiska finansieringskostnaderna för de aktuella kreditinstituten jämfört med finansieringskostnaderna för de tre största privatägda bankerna i Tyskland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0194/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE), Armin Laschet (PPE-DE), Mathieu Grosch (PPE-DE), Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) och Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) till kommissionen

(1 februari 2001)

Ämne: Återupptagande av internationell godstrafik på den historiska järnvägslinjen de IJzeren Rijn

1. I diskussionerna om möjligheterna att åter ta IJzeren-Rijnlinjen i bruk citeras ofta den traktat som slöts 1839 mellan Nederländerna och Belgien och i vilken rätten till fri passage finns med. Hur förhåller sig enligt kommissionen bestämmelserna i denna traktat till den relevanta gemenskapslagstiftningen?

2. Krävs det en miljökonsekvensutredning för att åter ta IJzeren-Rijnlinjen i bruk, trots att linjen går på existerande spår?

3. Järnvägsförbindelsen kommer att gå genom områden som åtnjuter skydd enligt fågel- och habitatdirektiven. Vilka blir konsekvenserna av detta?

4. Hur bedömer kommissionen de nuvarande förbindelserna mellan Antwerpen och Ruhrområdet (stationerna Aachen, West-Montzen och en ny förbindelse via Venlo) som alternativ till att åter börja använda IJzeren-Rijnlinjen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 april 2001)

I sina svar på de skriftliga frågorna nr E-2381/99(1) och E-0525/00 från Bart Staes(2) angav kommissionen att avtalet mellan Belgien och Nederländerna av den 19 april 1839 och avtal med grund i detta avtal är bilaterala avtal, ingångna mellan två medlemsstater. De berör alltså inte gemenskapsrätten (utom om de skulle strida mot unionens fördrag).

Kommissionen anser att en miljökonsekvensbeskrivning måste göras om Rhenlinjen skall tas i bruk. Detta meddelade kommissionen i tredje stycket i sitt svar på fråga nr E-2381/99: Det är inte kommissionens uppgift att uppmana den nederländska regeringen att efterleva åtaganden som gjorts inom ramen för avtal som inte omfattas av gemenskapslagstiftningen. Den nederländska regeringen har dock fastställt att eftersom den gamla sträckningen går genom ett särskilt bevarandeområde i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(3), måste artiklarna 6.3 och 6.4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(4) tillämpas. Detta innebär att alla särskilda villkor som fastställs i dessa artiklar måste uppfyllas. Ett av kraven i artikel 6.4 är att planer och projekt först kan genomföras om alternativa lösningar saknas. Detta krav kan innebära att en alternativ sträckning väljs, i stället för att den gamla järnvägslinjen öppnas på nytt..

En alternativ förbindelse mellan Antwerpen och Ruhrområdet kan övervägas först sedan parterna utrett kostnadseffektiviteten med beaktande av miljökonsekvensbeskrivningen och gemenskapsrätten.

(1) EGT C 280 E, 3.10.2000.

(2) EGT C 26 E, 26.1.2001.

(3) EGT L 103, 25.4.1979.

(4) EGT L 206, 22.7.1992.