SKRIFTLIG FRÅGA P-3559/00

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(9 november 2000)

Ämne: Harmonisering av de nationella lagarna om erkännande av examensbevis

Utskottet för framställningar, där jag är vice ordförande, kontaktas dagligen av medborgare som känner sig diskriminerade eller som anser sig ha blivit orättvist behandlade. Sedan början av denna valperiod har utskottet mottagit ett stort antal klagomål från personer som inte har fått sina examensbevis erkända. Unionsmedborgare som har utbildat sig i tredje land och medborgare från tredje land som bosatt sig i ett EU-land påpekar att de, trots att de har erforderliga examensbevis, inte får utöva sina yrken på grund av de olika nationella lagar som reglerar erkännandet av examensbevis.

Den fria rörligheten för personer är en av de förbättringar som har åstadkommits genom den europeiska integrationen. Men i takt med att studenters och arbetares rörlighet ökar kommer ovannämnda problem att bli ännu större.

Det är medlemsstaterna som beslutar om skolsystem och kursplaner.

På grund av domstolens höga kostnader och omständliga prövningsförfaranden kan det vara svårt att vidta rättsliga åtgärder.

Eftersom EU-staterna tillämpar olika regler inom detta område finns det risk för att många personer flyttar till de länder där de har rätt att utöva sina yrken, vilket kan leda till konkurrensproblem.

Mot denna bakgrund och utan att vilja inkräkta på varje lands självständighet i fråga om erkännande av examensbevis undrar jag: Kan kommissionen, med hänsyn till dess engagemang för kultur- och utbildningsfrågor, utarbeta ett direktiv som reglerar och harmoniserar denna sektor genom att fastställa en kvalitetsmässig miniminivå för skolundervisning, samordnade utbildningsprogram, teknologiskt avancerade utbildningsvägar, kunskaper i språk på olika utbildningsnivåer, planer för lärarmobilitet, osv.?

Kan kommissionen annars svara på om och när den avser att ta andra initiativ, inte minst inför utvidgningsprocessen?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 december 2000)

Den situation som parlamentsledamoten beskriver är välkänd för kommissionen som redan har utarbetat två rapporter som sänts till parlamentet och som behandlar den praktiska tillämpningen av direktiven om den generella ordningen, dvs. rådets direktiv 89/48/EEG och rådets direktiv 92/51/EEG(1).

Parlamentsledamoten nämner harmoniseringen av olika former av utbildning, integrering av program och andra åtgärder på samma område. Kommissionen vill understryka att gemenskapen enligt artikel 149-150 (f.d. artikel 126-127) i EG-fördraget bidrar till utbildningens kvalitet genom att uppmuntra samarbete med medlemsstaterna och genom att stödja och komplettera deras arbete. Det skall dock framhållas att det är medlemsstaterna som ansvarar för utbildningens innehåll, utbildningssystemens organisation samt deras språkliga och kulturella mångfald. Harmonisering av medlemsstaternas lagar och förordningar på detta område är uttryckligen undantagen.

Ett krav på ett särdirektiv för erkännande av ett yrke skulle förutsätta att den berörda yrkesgruppen i Europa är överens, att kravet får stöd av flertalet medlemsstater och att den fria rörligheten garanteras.

Om en medlemsstat erkänner yrkeskvalifikationer som en unionsmedborgare har förvärvat i tredje land blir de enligt den generella ordningen bindande för de andra staterna, dock bara i den utsträckning som stadgas i den generella ordningen, när den berörde har tre års yrkeserfarenhet i kombination med ett examensbevis och två års yrkeserfarenhet i kombination med ett intyg i den medlemsstat som först erkände yrkeskvalifikationen från tredje land(2).

Då det gäller medborgare från tredje land, vilka har yrkeskvalifikationer som förvärvats i någon av medlemsstaterna, gäller ovanstående gemenskapsregler även familjemedlemmarna till en medborgare i en medlemsstat, då denne har utövat sin rätt till fri rörlighet enligt gemenskapsrätten.

(1) Lägesrapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av den generella ordningen för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning avfattad i enlighet med artikel 13 i direktiv 89/48/EEG KOM(96) 46 slutlig; Rapport från kommissionen till Rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av direktiv 92/51/EEG enligt artikel 18 I direktiv 92/51/EEG KOM(2000) 17 slutlig.

(2) Se även REG Mål C-319/92 (HAIM I) och REG Mål C-238/98 (Hocsman).