ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2269/98

från Karl von Wogau (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Skattebefrielse för produkter som producerats på Malta för att sedan exporteras till Europeiska unionen

Känner kommissionen till att bland annat brittiska företag har produktion på Malta så att de varor som där produceras sedan exporteras till Europeiska unionen på grundval av ett associeringsavtal mellan Malta och Europeiska unionen?

Därvid beviljar Malta dessa företag en hundraprocentig skattebefrielse. Denna befrielse är begränsad till produkter som exporteras från Malta till Europeiska unionen.

I och med denna skattebefrielse som uppgår till hundra procent uppkommer det snedvridningar inom konkurrensen i jämförelse med producenter som har sin produktion inom Europeiska unionen. Dessutom har kommissionen fastställt att också skattelättnader faller under förbudet mot statligt stöd.

Var från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

Genom den industriutvecklingslag som antogs 1988 och ändrades 1993 för att stödja investeringsfrämjande insatser av Malta Development Corporation (MDC) erbjuds exportorienterade företag ett antal stimulansåtgärder, bland annat inledningsvis 10 års skattefrihet till företag som exporterar minst 95 % av sin försäljning.

Denna skattefrihet gäller inte bara företag från gemenskapen med verksamhet på Malta utan även företag från andra länder, även Malta, under förutsättning att MDC ger sitt godkännande. Skattefriheten gäller inte heller endast produkter som exporteras till gemenskapen, utan all export. Maltas ursprungsregler måste dock tillämpas. Associeringsavtalet mellan gemenskapen och Malta ger förvisso industriprodukter med maltesiskt ursprung fritt tillträde till gemenskapsmarknaden.

Det bör emellertid tilläggas att Malta såsom medlem av Världshandelsorganisationen (WTO) måste följa bestämmelserna i WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder. Om Malta beviljar subventioner som är utjämningsbara enligt bestämmelserna i avtalet, och om produkter som exporteras till gemenskapen beviljas sådana subventioner och därmed vållar gemenskapsindustrin skada, kan gemenskapsindustrin begära att kommissionen undersöker situationen. I sådana fall kommer bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen på detta område att tillämpas (rådets förordning (EG) 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1)). Associeringsavtalet mellan gemenskapen och Malta hindrar inte att gemenskapen vidtar utjämningsåtgärder mot import från Malta om kraven i denna förordning är uppfyllda.

(1) EGT L 288, 21.10.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2119/98

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Unilaterala sanktioner mot investeringar mot Burma

Skulle kommissionen ifrågasätta en medlemsstats agerande om den skulle införa unilaterala sanktioner mot investeringar mot Burma?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 oktober 1998)

Kommissionen delar Europaparlamentets oro över situationen i Burma. Gemenskapen har vidtagit en rad åtgärder i detta hänseende. Den gemensamma ståndpunkten om Burma, som skall omprövas före den 28 oktober 1998, har hittills inte omfattat så långtgående åtgärder som ett förbud mot investeringar.

I fråga om investeringsförbud som införs av medlemsstaterna bör det påpekas att investeringar som gemenskapsmedborgare gör i andra medlemsstater eller tredje land utgör en kapitalrörelse enligt artikel 73b ff. i EG-fördraget. Därmed omfattas investeringar och investeringsförbud av gemenskapsreglerna om kapitalrörelser. Som en allmän princip förbjuds i artikel 73b alla restriktioner för kapitalrörelser och betalningar mellan medlemsstater och mellan medlemsstater och tredje land. Principen är alltså att medlemsstaterna skall garantera fri rörlighet för kapital, även för utländska direktinvesteringar i tredje land, inbegripet Burma.

Enligt fördraget har medlemsstaterna möjlighet att göra vissa undantag från denna allmänna princip. I artikel 73c.1 i EG-fördraget fastställs följande: "Bestämmelserna i artikel 73b skall inte påverka tillämpningen gentemot tredje land av restriktioner som är i kraft den 31 december 1993 enligt nationell lagstiftning eller gemenskapsrätt för sådana kapitalrörelser till eller från tredje land som gäller direktinvesteringar, inbegripet investeringar i fast egendom, etablering, tillhandahållande av finansiella tjänster eller emission och introduktion av värdepapper på kapitalmarknader". Ingen medlemsstat hade den 31 december 1993 infört allmänna restriktioner för kapitalrörelser till eller från Burma. Sådana restriktioner skulle ha omfattats av denna bestämmelse i fördraget, bortsett från ett fåtal branschspecifika restriktioner (t.ex. inom transport- eller fiskesektorn), som gäller alla tredje länder. Enligt artikel 73g.2 får medlemsstaterna vidta ensidiga åtgärder mot ett tredje land på allvarliga politiska grunder av brådskande karaktär, så länge rådet inte har vidtagit gemenskapsåtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2169/98

från Stéphane Buffetaut (I-EDN) till kommissionen

(3 juli 1998)

Angående: Obligatorisk tappning inom framställningsområdet

I min skriftliga fråga P-1657/98(1), där jag uppmärksammar den risk som kommissionen tagit genom att uppmuntra till växande splittring mellan nord och syd i och med initiativ såsom förslaget till ändring av förordning 823/87(2), frågade jag kommissionen om det LAGLIGA i nationella bestämmelser som gör det obligatoriskt att tappa kvalitetsvin f.s.o. (framställt inom specificerade områden) inom framställningsområdet.

I sitt svar av den 11 juni försvarar kommissionen den ståndpunkt som den intagit i mål C388/95, för närvarande under behandling i EG-domstolen, samt i förslaget till ändring av förordning 823/97(3) vilket på ett oroväckande sätt föregriper domstolens utslag i målet, utan att egentligen besvara de frågor som jag skulle vilja omformulera på följande sätt:

1. Tillåter rådande gemenskapslagstiftning, i detta fall artiklarna 34, 85 och 86 i EU-fördraget och domstolens rättspraxis i mål 647/90 Delhaize Le Lion mot Promalvin, att en medlemsstat antar nationella bestämmelser som gör det obligatoriskt att tappa kvalitetsvin f.s.o. inom framställningsområdet?

2. Kan kommissionens ståndpunkter i pågående rättssak (mål C388/95) beträffande samma fråga betraktas som ett slags lag så länge domstolen inte uttalat sig om dessa ståndpunkter?

3. Är kommissionen medveten om att dess nuvarande ståndpunkter kraftigt bidrar till en växande splittring mellan nord och syd inom unionen, särskilt i fråga om jordbrukspolitikens budgetproblem, och att detta sker just före bland annat reformeringen av den gemensamma ordningen av vinmarknaden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 1998)

1. I vissa fall föreskriver nationella bestämmelser att kvalitetsviner fso tappas i produktionsregionen. Kommissionen anser att detta i vissa fall är förenligt med EG-fördraget, en inställning som den också hävdar inför EG-domstolen.

2. Kommissionens inställning i ett pågående mål i domstolen tillhör naturligtvis inte gällande lagstiftning. Det handlar här enbart om kommissionens tolkning av gällande lagstiftning.

3. Enligt kommissionens bedömning finns det i detta fall ingen motsättning mellan nord och syd.

(1) EGT C 31, 5.2.1999, s. 65.

(2) EGT L 84, 27.3.1987, s. 59.

(3) EGT C 108, 7.4.1998, s. 138.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2193/98

från Fernand Herman (PPE) till kommissionen

(14 juli 1998)

Angående: Import av olivolja till unionen från Tunisien

Är gemenskapens importkvot på 46 000 ton olivolja från Tunisien i sin helhet avsedd för den tunisiska statens organ för olivolja, Tunisian National Olive Oil Office?

Genom vilket avtal eller vilka principer är det i så fall som de tunisiska olivoljeproducenterna har uteslutits?

Det är värt att notera att den gemensamma marknaden omgärdas av skyddstullar för försäljning av olivolja som härrör från länder utanför gemenskapen om den inte ingår i importkvoten. Kvoten borde inte bara vara tillgänglig för det statliga organet, utan för samtliga producenter i Tunisien och /eller europeiska köpare.

Har gemenskapen för avsikt att avskaffa systemet med importkvoter, och i så fall när?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

I Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Tunisien, å andra sidan(1), fastställs en importkvot på 46 000 ton olivolja till nedsatt tullsats. Avtalet innehåller också konkurrensbestämmelser och andra ekonomiska bestämmelser.

I artikel 37 föreskrivs att medlemsstaterna och Tunisien gradvis skall anpassa alla statliga handelsmonopol så att det vid utgången av det femte året efter avtalets ikraftträdande inte sker någon diskriminering mellan medborgarna i medlemsstaterna och i Tunisien såvitt avser villkoren för produktion och saluförande av varor. Avtalet trädde i kraft den 1 maj 1998. Office national de l'huile är ett av de organ som omfattas av denna artikel.

Gemenskapen planerar för närvarande inte att avskaffa systemet med importkvoter, som i fråga om olivolja återspeglar traditionella handelsflöden mellan gemenskapen och Tunisien.

(1) EGT L 97, 30.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2642/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Samordnade insatser i Sudan

Anser kommissionen att det finns någon samordning av de satsningar medlemsstaternas regeringar gör i Sudan för att lindra svälten? Anser kommissionen att en sådan samordning skulle göra deras insatser mer effektiva?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Merparten av det humanitära biståndet till dem som är drabbade av kriget och torkan i Sudan går via organisationer (Förenta nationerna och icke-statliga organisationer) som arbetar under paraplyorganisationen Operation Lifeline Sudan (OLS). OLS är både en samordningsmekanism och en rättslig ram.

Under OLS ledning hålls regelbundet samordningsmöten, både i Khartum och i Nairobi. En del av dessa möten är uteslutande för givare, inbegripet medlemsstaterna. Enligt kommissionens åsikt tjänar sådana möten till att säkerställa en rimlig samordningsnivå mellan givarna.

På en mer allmän nivå infördes 1997 ett reviderat system för informationsutbyte mellan kommissionen och dess medlemsstater om finansieringsbeslut avseende humanitärt bistånd. Detta system syftar till att öka samordningen genom att informera om finansieringsbeslut och statistik via Internet inom 48 timmar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1786/98

från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen

(11 juni 1998)

Angående: Världsmarsch mot barnarbete

Världsmarschen mot utnyttjande av barn som arbetskraft inleddes i Manila (Filippinerna) den 17 januari 1998 och har sedan dess gått genom flera städer i Asien, Afrika och Latinamerika. Marschen löpte nyligen genom Europa, med tre samtida rutter i Förenade kungariket, Sverige och Spanien. Det främsta målet med marschen är att göra samhället medvetet om utnyttjande av barn som arbetskraft, något som enligt ILO:s siffror drabbar ungefär 250 miljoner barn i världen, samt mobilisera ansträngningarna för att skydda barnens grundläggande rättigheter. Vidare arbetar man för att staterna skall ratificera och uppfylla gällande lagar om utbildning och barnarbete.

Med beaktande av att målen för världsmarschen bör uppnås och att hela det europeiska samhället bör göras medvetet om den grymma situation som miljontals barn i världen utsätts för och som är en av de situationer som minst av alla kan accepteras och tolereras, önskar jag få svar på följande fråga: Vilka har varit Europeiska unionens bidrag till marschen och vilka projekt och program har gemenskapen för avsikt att genomföra i syfte att lindra denna situation av slaveri som miljontals barn i världen befinner sig i?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(16 juli 1998)

Kommissionen har inte bidragit till stödet för världsmarschen mot barnarbete eftersom kommissionen inte tillfrågats om sådant stöd. Kommissionen välkomnar dock denna demonstration som gjort världsopinionen uppmärksam på ett av vår tids allvarligaste företeelser.

Kommissionen konstaterar med tillfredsställelse att de första överläggningarna vid internationella arbetskonferensens 86:e möte som hölls i Genève mellan den 2 och 18 juni lett till antagandet av slutsatser som syftar till att en konvention och en rekommendation rörande de värsta formerna av barnarbete skall antas under 1999.

Under det första halvåret har Internationella arbetsbyrån utarbetat ett frågeformulär som skickats till regeringarna i de stater som är medlemmar i Internationella arbetsorganisationen (ILO). I samband med detta har kommissionen till rådet och Europaparlamentet överlämnat ett arbetsdokument(1) som innehåller en redogörelse för alla åtgärder som gemenskapen vidtagit för att bekämpa ytterlighetsformer av barnarbete.

Det kan erinras om gemenskapen sedan 1995 har möjligheten att återkalla den allmänna preferensordningens förmånliga tullar för produkter från utvecklingsländer om det är styrkt att tvångsarbete för barn eller vuxna förekommer. Inom samma ram har gemenskapen börjat tillämpa uppmuntrande åtgärder som bland annat syftar till att stödja den sociala politiken i länder som på verksamt sätt tillämpar ILO:s konvention nr. 138 om en lägsta ålder för arbete.

(1) SEK(97) 1265 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3149/98

från Rainer Wieland (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Förslag till direktiv om reklamförbud för bilar eller andra varor

Stämmer det att kommissionen överväger ett reklamförbud eller inskränkningar i reklamen för motorfordon, vilket hävdats i ett flertal rapporter i pressen (exempelvis "Bild am Sonntag" av den 19 juli 1998)?

Om så är fallet, vilket slags överväganden görs och vilka åtgärder planerar kommissionen?

Överväger kommissionen även reklamförbud för några andra varor eller tjänster?

Om så är fallet, vilket slags överväganden görs och vilka åtgärder planerar kommissionen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock

(06 november 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-2587/98 från Otto von Habsburg(1).

(1) Se s. 118.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1701/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Attentatsförsök i Ankara mot ordföranden i den turkiska människorättsorganisationen

Den 12 maj 1998 blev A. Birdal, ordförande i Insan Haklari Dernegi, den turkiska människorättsorganisationen, skjuten på sitt kontor i Ankara och fördes i kritiskt tillstånd till ett sjukhus i den turkiska huvudstaden. Birdal är en av sitt lands ihärdigaste förkämpar för demokratiska friheter och har med sina uttalanden om människorättssituationen i Turkiet varit en källa till ständig irritation för landets myndigheter.

Vilken är kommissionens officiella inställning till denna händelse som med största tydlighet visar att rädslan och terrorn fortfarande är förhärskande i Turkiet, ett land som önskar inträda i EU samtidigt som dess förkämpar för demokratiska friheter utsätts för brutala övergrepp och till och med riskerar att mista livet?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(19 juni 1998)

Kommissionen har reagerat med förvåning och bestörtning på nyheten om attentatet mot Akin Birdal den 12 maj 1998 och fördömt denna fega handling. Kommissionen instämmer till fullo i uttalandet som ordförandeskapet avgav den 13 maj 1998 på Europeiska unionens vägnar.

Vad gäller relationerna mellan gemenskapen och Turkiet mer allmänt har Europeiska rådet som sammanträdde i december 1997 i Luxemburg upprepat att närmare förbindelser mellan Turkiet och gemenskapen även är beroende av att de politiska reformer som Turkiet inlett fullföljs, bland annat vad gäller anpassningen av normer och praxis beträffande mänskliga rättigheter till det som gäller i gemenskapen, samt respekt och skydd för minoriteter.

Kommissionen avser att även i fortsättningen meddela sina turkiska samtalspartner sin oro kring dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1679/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Användningen av Phare-medel i Litauen

Samarbete inom utbildningen är ett av de viktigaste samarbetsformerna på gräsrotsnivå mellan unionen och de länder som ansöker om medlemsskap i unionen.

Jag frågar därför kommissionen: Hur mycket och en hur stor andel av de för Litauen avsedda Phare-medlen användes för detta ändamål 1997?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1366/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(7 maj 1998)

Angående: Zero Emission Research Initiative

Stiftelsen Zero Emission Research Initiative (ZERI), ett forskningsinitiativ för nollutsläpp, har som mål att planlägga företagsstrategier och en industripolitik som grundas på principen om varaktig social och ekonomisk utveckling.

Vilka program har kommissionen redan igång inom detta område och var överlappar de ZERI-stiftelsens arbete?
SKRIFTLIG FRÅGA P-1361/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(27 april 1998)

Angående: Skatt på försäkringspremier i Förenade kungariket

Skattehöjningen på försäkringspremier i Förenade kungariket, införd i lagen om skattefinansiering 1997, medför en allvarlig snedvridning av konkurrensen och verkar stå i strid med gemenskapens lagstiftning eftersom fordonsförsäkringar och industrin för elektriska konsumtionsvaror diskrimineras i skattehänseende.

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller kommer den att vidta för att garantera att förbudet mot selektiva högre skattesatser på försäkringspremier i artikel 33 i EG:s sjätte direktiv kommer att respekteras av den brittiska regeringen? Inom ramen för dessa åtgärder, kommer dessutom kommissionen att bemöda sig om att besvara de klagomål som framförts från olika kretsar inom den brittiska industrin under perioden juni-december 1996?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 juni 1998)

Kommissionen har tagit emot klagomål om den nivå på den höjda skatten på försäkringspremier (IPT) som tillämpas för resebyråer och för återförsäljare av elektriska konsumtionsvaror. Kommissionen har varit i kontakt med de brittiska myndigheterna och håller fortfarande på att undersöka om en selektiv IPT-nivå är förenlig med artikel 92 i EG-fördraget.

Vad gäller IPT-nivåernas förenlighet med rådets sjätte mervärdesskattedirektiv (77/388/EEG) av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1) så bör det noteras att denna skatt inte utgör en sådan skatt som förbjuds i artikel 33. Faktum är att denna bestämmelse uttryckligen tillåter medlemsstater att införa eller upprätthålla skatter på försäkringar.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2380/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Allvarliga kränkningar till följd av en godtycklig förlängning av en förundersökning

Under den rättsliga förundersökning som utfördes av åklagarmyndigheten i Avellino (Italien) beträffande fastställande av dödsorsaken för en viss Enrica Romano förekom allvarliga oegentligheter. Allmänne åklagaren fastställde mycket godtyckligt tidsfristerna för förundersökningen, och kränkningarna tog formen av upprepade begäranden om avskrivning av ärendet (71 stycken i bilaga). Detta innebar en förkortning av den tidsperiod som istället hade kunnat utnyttjas till ytterligare undersökningar.

Utövandet av denna diskretionära rätt har alltså orsakat orättvisa och oacceptabla skador för de drabbade personerna. Den onödigt långa undersökningen har kränkt deras grundläggande rätt till försvar, en rätt som erkänns i internationella traktat och i samtliga medlemsstaters författningar och författningspraxis.

Dessutom är det att betrakta som ett direkt brott mot artikel 6 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna, där det sägs att varje rättsprocess skall genomföras "inom skälig tid". Den tid som försvaret ges för att vidta åtgärder får aldrig leda till preklusion eller hinder för ett faktiskt skydd för de berörda parterna.

1. Hur avser kommissionen att kontrollera de här kränkningarna av rätten till rättslig prövning "inom skälig tid"?

2. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att förhindra att åklagare utnyttjar sina diskretionära befogenheter godtyckligt vid brottmålsutredningar och orsakar oacceptabla kränkningar av de grundläggande mänskliga rättigheterna?

Svar från Hans van den Broek På kommissionens vägnar

(14 september 1998)

Kommissionen fäster stor vikt vid respekten för de mänskliga rättigheterna överallt i världen. I fördragen ges dock unionen ingen allmän behörighet till att säkerställa respekten för de grundläggande rättigheterna. Unionens behörighet på området gäller endast tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, vilken bygger på de grundläggande rättigheterna.

Beträffande de frågor som tas upp av parlamentsledamoten vill kommissionen erinra om att respekten för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna i stor utsträckning är säkrad i medlemsstaterna, både inom de enskilda medlemsstaterna genom befintliga förfaranden för överklagande, och externt genom Europarådskonventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1087/98

från Klaus Lukas (NI) till kommissionen

(7 april 1998)

Angående: Obetalt arbete som utförs av hemmafruar

Europeiska unionens medlemsstater utarbetar för närvarande förslag om statistisk behandling av svartarbete. Det förs även en diskussion om till exempel huruvida det obetalda arbete som utförs av hemmafruar skall inräknas i BNI.

Kommissionen ombeds med anledning härav att besvara följande frågor:

1. Skulle medlemsstaternas BNI öka om det obetalda arbete som utförs av hemmafruar räknades i BNI?

2. Om så är fallet, i vilken omfattning skulle BNI öka? Om så inte är fallet, varför inte?

3. I och med att inkomsterna från mervärdesskatt, tullar och jordbruksavgifter inte längre räcker till för att finansiera Europeiska unionens utgifter, finansieras en allt större del av medlemsstaternas bidrag genom BNI-andelen. Är det riktigt att utgå från att medlemsstaternas bidrag till finansieringen av Europeiska unionens utgifter skulle öka om även det obetalda arbete som utförs av hemmafruar räknades i BNI?

4. Om så är fallet, i vilken omfattning skulle medlemsstaternas bidrag öka? Om så inte är fallet, varför inte?

5. Vilka konsekvenser skulle detta medföra för Europeiska unionens budget?

Svar avgivet av Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Om obetalda hushållstjänster skulle inkluderas i det centrala nationalräkenskapssystemet skulle bruttonationalinkomsten (BNI) öka. Både i ENS 79(1) (andra upplagan) och i ENS 95 (rådets förordning (EG) 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen(2)) som är de två system som används för sammanställningen av nationalräkenskaper inom gemenskapen, exkluderas hushållstjänster och personliga tjänster som produceras och konsumeras inom samma hushåll (med undantag av anställning av betald arbetskraft i hushållen och bostadstjänster i ägarbebodda bostäder) från produktionen och därmed också från BNI (ENS 79 272, 312, 318 och ENS 95 3.09). Även i det reviderade systemet för nationalräkenskaper 1993 (SNA 1993)(3), där globala riktlinjer ges för sammanställning av nationalräkenskaper, exkluderas obetalda hushållstjänster och personliga tjänster som produceras för egen konsumtion inom hushållen från produktionen (SNA 93 6.19, 6.23).

I och med detta finns det inte - vare sig inom gemenskapen eller på global nivå - någon officiell information tillgänglig som skulle göra det möjligt att svara på punkterna 2, 3, 4 och 5 i parlamentsledamotens skriftliga fråga.

(1) Europasystemet för integrerad ekonomisk redovisning.

(2) EGT L 310, 30.11.1996.

(3) Nationalräkenskapssystemet 1993. Europeiska gemenskapernas kommission, Internationella valutafonden, OECD, FN, Världsbanken. 1993.