ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1888/00

från Jean-Claude Fruteau (PSE) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Jordbruket i regionerna i gemenskapens yttersta randområden

Regionerna i gemenskapens yttersta randområden utsätts i allt större utsträckning för den internationella konkurrensen. Deras jordbruksprodukter, såsom ris, bananer och socker, för att inte tala om de gemensamma marknadsorganisationerna, utsätts för en hård konkurrens från de närliggande AVS-länderna. AVS-länderna har mycket lägre sociala kostnader än regionerna i gemenskapens yttersta randområden och ges prioriterat tillträde till gemenskapsmarknaden.

I rapporten om artikel 299.2 i Amsterdamfördraget påpekar kommissionen att den är medveten om problemet då den bekräftar att situationen kräver en stor vaksamhet och ökad uppföljning och att denna gränssituation kan utgöra en fördel om den bara värderas.

Vad ämnar kommissionen konkret göra för att skydda jordbrukssektorn i regionerna i gemenskapens yttersta randområden från den internationella konkurrensen? På vilket sätter ämnar kommissionen värdesätta dem som unionens aktiva gränser?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 juli 2000)

De yttersta randområdena och deras produktion får inom ramen för de gemensamma marknadsorganisationerna (ris, socker, bananer) särskild uppmärksamhet, vilken kompletteras av de särskilda programmen för avlägsna regioner och regioner med ökaraktär (Poseican, Poseima, Poseidom) som bidrar till att anpassa och komplettera den gemensamma jordbrukspolitiken.

I linje med den rapport som antogs den 14 mars 2000(1) om åtgärder för genomförande av artikel 299.2 (f.d. artikel 227) i EG-fördraget om dessa regioner har kommissionen föreslagit att man noga skall utreda konsekvenserna av den växande internationella konkurrensen och övervaka och följa upp situationen i ökad omfattning. Mot bakgrund av detta kommer jordbruksdelen i de tre Posei-programmen att ses över under hösten 2000.

Innan kommissionen vidtar nya lagstiftningsåtgärder kommer man att undersöka om det finns några aspekter rörande de yttersta randområdena som behöver utredas. Faktum är att man i alla handlingslinjer måste ta hänsyn till eventuella konsekvenser, både direkta och indirekta, positiva och negativa, som dessa kan få för regionerna i fråga. Kommissionen kommer att vara vaksam på detta.

Gemenskapens möjliga åtgärder i framtiden på detta område kommer med andra ord att följa två huvudsakliga inriktningar. När det gäller det regionala samarbetet måste man fortsätta att uppmuntra samarbetet mellan, å ena sidan, de yttersta randområdena och, å andra sidan, länderna i Afrika, Västindien och Stilla havsområdet (AVS-länderna), de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT) samt övriga parter. Kommissionen förbereder för närvarande en utredning om det nya partnerskapsavtalet mellan AVS-länderna och gemenskapen, och vilka konsekvenser detta kommer att få för de yttersta randområdena. Resultaten från denna utredning bör finnas tillgängliga kring mitten av 2001. Kommissionen kommer att undersöka dessa resultat ingående.

(1) KOM(2000) 147 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2498/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Lärobok om Europeiska unionen

Skolungdomar i alla åldrar möter numera dagligen begreppet Europeiska unionen i alla sammanhang i skolundervisningen. De måste fråga efter mer konkreta grundkunskaper för att kunna skapa en bild av den politiska värld i vilken de lever nu och i framtiden.

Därför frågar sig många lärare om det vore lämpligt att skapa en officiell lärobok om EU, i vilken elever i alla åldrar skulle kunna studera allt som rör vår union och hur den kommer att påverka deras livsvillkor när de lämnar skolan.

Anser kommissionen att man borde skapa en enhetlig lärobok för skolan, som skulle ge dem en bild av Europeiska unionen som för alla skolungdomar i EU skulle bli homogen, likartad och rättvisande?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(4 oktober 2000)

Kommissionen vill erinra parlamentsledamoten om att organisationen av utbildningssystemen, inbegripet innehållet i undervisningen, ligger inom medlemsstaternas behörighet. I artikel 149 i EG-fördraget föreskrivs det att gemenskapen skall bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna (mldr) samtidigt som gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation (mldr).

Kommissionen bedriver dock en aktiv informationspolitik gentemot medborgarna och har därför publicerat ett antal verk för allmänheten, och även särskilt för ungdomar. På webbplatsen Europa finns det en förteckning över tillgängliga verk, däribland: Hej Europa information till ungdomar om Europa och Europeiska unionen (cd-rom-skiva), Europas femton medlemsstater, Europa från A till Ö.

All tre finns på de elva EU-språken och bidrar till att ge ungdomar och lärare en enhetlig bild av unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2859/00

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till rådet

(7 september 2000)

Ämne: Val i Förbundsrepubliken Jugoslavien

Den 24 september 2000 hålls president-, parlaments- och lokalval i Jugoslavien. Vilken är Europeiska rådets officiella inställning inför detta faktum och förbinder sig rådet att erkänna resultatet, något man än så länge inte har gjort?

Svar

(30 november 2000)

Rådet följer valet i Förbundsrepubliken Jugoslavien den 24 september mycket noga och med största uppmärksamhet.

Vid rådets möte (allmänna frågor) den 10 juli 2000 uttryckte unionen sin oro för hur den ändring av Jugoslaviens författning som Slobodan Milosevic hade föreslagit och som parlamentet snabbt hade godkänt skulle påverka valen. Stärkt av denna nya konstitutionella ram beslutade Milosevic att hålla president- och parlamentsval i Förbundsrepubliken Jugoslavien och kommunalval i Serbien.

Kort därefter fördömde ordförandeskapet i ett offentligt uttalande på unionens vägnar Milosevics beslut som en manöver han tagit till för att hålla sig kvar vid makten. I samma uttalande upprepade unionen att den hyste förhoppningar om en demokratisk och fredlig förändring i Belgrad. Dessutom bekräftade den åter sitt stöd och förtroende för oppositionen och det civila serbiska samhället och vädjade till oppositionen att enas för att medverka till denna absolut nödvändiga förändring.

Inför de förestående valen antog rådet vid sitt möte den 1819 september texten till ett budskap till det serbiska folket. I detta budskap underströk rådet att ett ställningstagande från väljarna som leder till en nödvändig förändring i demokratisk riktning kommer att innebära en radikal förändring av Europeiska unionens politik gentemot Serbien, bl.a. när det gäller sanktionerna och stödet till landets återuppbyggnad. Den sista meningen i uttalandet påminde de serbiska väljarna om att en röst för demokrati i Serbien är en röst för ett Serbien i Europa.

Vid samma möte uppmanade rådet de nationella parlamenten i EU:s medlemsstater att skicka demokrativittnen till Jugoslavien för att på plats utvärdera valen på grundval av erkända internationella normer. Medlemsstaternas parlament svarade på uppmaningen från rådet genom att utse sammanlagt 25 demokrativittnen. Ingen av dessa personer beviljades visering av de serbiska konsulära myndigheterna så att de skulle kunna utföra sitt uppdrag. Därför kunde deras uppdrag inte genomföras.

Valresultatet visade att förändringens tid har kommit till Belgrad. Vid rådets möte den 910 oktober upphävde Europeiska unionen, med hänvisning till händelseutvecklingen, såsom utlovat de sanktioner som införts mot Republiken Jugoslavien på grund av Milosevics regim.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2645/00

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Expertkommittén för reformen av kommissionen

Kan kommissionen i siffror uppge den totala kostnaden, eventuellt genom att begära en del av uppgifterna från Europaparlamentets administration, för det uppdrag som den oberoende expertkommittén genomfört rörande reformen av kommissionen?

Kan kommissionen, genom att följa den målsättning om öppenhet som experterna förespråkar, uppge de arvoden, resebidrag, traktamenten och andra ersättningar som de fem experterna personligen har erhållit?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

De ekonomiska och praktiska effekterna av den oberoende expertkommitténs arbete har fastställts av Europaparlamentet. Denna kommitté inrättades till följd av Europaparlamentets resolution av den 14 januari 1999,

Som svar på Europaparlamentets önskan har kommissionen i princip gett sitt godkännande till att stå för hälften av kostnaderna för kommitténs verksamhet, medan Europaparlamentet skulle ta hand om den operationella förvaltningen av kontrakten.

På grundval av de kostnadsredovisningar som lagts fram av Europaparlamentet har kommissionen gjort en första betalning på 75 256,62 euro för att finansiera den arbetsetapp som avslutades i mars 1999. Kommissionens kostnader för den andra etappen uppgår till 101 377,43 euro vars finansiering håller på att avslutas.

Eftersom Europaparlamentet direkt tog sig an alla aspekter i samband med kommitténs arbete och dessutom tillhandahöll olika bidrag in natura (kontorslokaler, kontorsmateriel, infrastrukturer för telekommunikation, datautrustning och sekreterartjänster) uppmanar kommissionen parlamentsledamoten att vända sig till denna institution för att få mer uttömmande information om samtliga kostnader till följd av de uppdrag som genomförts av kommitténs oberoende experter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3001/00

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Starkströmsluftledningar

Inom hela unionen förs en livlig diskussion om vilka risker förknippade med elektriska och magnetiska fält som kan drabba människor som bor i orter i vars närhet det finns starkströmsluftledningar. Medvetenheten ökar dessutom om de skador på miljön som starkströmsluftledningar orsakar i särskilt värdefulla områden. Denna hälso- och miljömässiga oro har lett till förslag som avser att öka de avstånd som skall iakttas samt att högspänningsledningar skall grävas ned.

Kan kommissionen meddela vilka beslut som kan fattas på gemenskapsnivå för att ge ett koherent svar på ovannämnda frågeställningar?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(30 oktober 2000)

För att garantera ett enhetligt och högt skydd av EU-medborgarnas hälsa när det gäller effekterna av exponering för elektromagnetiska fält, antog rådet den 12 juli 1999 en rekommendation om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz300 GHz)(1), i vilken fastställs maximala gränsvärden för exponering. När medlemsstaterna har antagit de bestämmelser som är nödvändiga för att följa denna rekommendation, kommer den enhetlighet som parlamentsledamoten efterlyser att uppfyllas inom EU.

(1) EGT L 199, 30.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2429/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: EU:s utvidgning och regioner

I första stycket i svaret på min skriftliga fråga E-1178/00(1) om ovannämnda ämne hänvisar man till kommissionens svar på Evans fråga (H-666/99)(2). Kommissionen minns säkert att varje medlemsstat, enligt artikel 190 i EG-fördraget andra stycket, måste säkerställa en lämplig representation för folken i de stater som slutit sig samman i gemenskapen.

Anser kommissionen att representationen kan vara lämplig när man nu håller på att förhandla om att reducera den spanska representationen från 64 till 46 mandat, med hänsyn till att man i det spanska valet till Europaparlamentet tillämpar ett system med en enda valkrets?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 139.

(2) Skriftligt svar av den 16 november 1999.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(17 oktober 2000)

Kommissionen vill påminna om att frågan om den parlamentariska representationen avgjordes genom Amsterdamfördraget (artikel 189 i EG-fördraget), där antalet parlamentsledamöter fastställdes till högst 700.

Parlamentet lägger fram kriterier för fördelningen av platserna vid en utvidgning av unionen i sin förklaring av den 13 april 2000 till rapporten om parlamentets förslag till regeringskonferensen (Dimitrakopoulos/Leinen-rapporten). I detta sammanhang kan kommissionen inte annat än respektera parlamentets överväganden. Den kan dock naturligtvis inte föregripa de ståndpunkter som medlemsstaterna eventuellt kommer att inta under regeringskonferensen.

Varje lands valsystem styrs för övrigt idag av nationell lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2293/00

från James Nicholson (PPE-DE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Humanitärt bistånd till södra Sudan

Kommer rådet att göra ett uttalande om sitt beslut att upphöra med humanitärt bistånd till södra Sudan och redovisa vilka framställningar det har gjort vad beträffar påstådda brott mot mänskliga rättigheter från den sudanesiska regeringens sida?

Svar

(9 november 2000)

Rådet vill fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att det aldrig har fattat något beslut som går ut på att det humanitära biståndet till södra Sudan skall upphöra. Europeiska unionen gav emellertid i ett uttalande från ordförandeskapet den 8 mars 2000 uttryck för sin djupa oro inför de villkor under vilka SPLM/SRRA tvingar de icke-statliga organisationerna att arbeta i områdena i södra Sudan och som har fått många av dessa organisationer att dra sig tillbaka. Europeiska unionen uppmanade SPLM/SRRA att överväga att snarast möjligt återuppta förhandlingarna med de icke-statliga organisationerna för att på så sätt skapa förutsättningar för dessa att fritt och i enlighet med internationell humanitär rätt kunna fortsätta sitt humanitära arbete.

Beträffande situationen för de mänskliga rättigheterna i Sudan har Europeiska union regelbundet under de senaste åren tagit upp denna fråga i kommissionen för de mänskliga rättigheterna i Genève och i andra behöriga organ inom Förenta nationerna samt sedan november 1999 direkt med de sudanesiska myndigheterna inom ramen för den förnyade dialogen mellan EU och Sudan. De möten som hittills har ägt rum inom denna förnyade dialog mellan EU och Sudan har särskilt gjort det möjligt att uppriktigt och konstruktivt behandla flera frågor som rör de mänskliga rättigheterna i Sudan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3227/00

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(17 oktober 2000)

Ämne: Europeiska kommissionens kontroll av företagskoncentrationer

Kommissionsledamot Monti har ofta uttalat sig positivt om att förordningen om kontroll av företagskoncentrationer ändras i syfte att öka Europeiska kommissionens möjligheter till ingripande. Flera faktorer talar för detta.

Det rör sig exempelvis om den planerade fusionen i Spanien mellan Endesa och Iberdrola, ett projekt som den spanska regeringen tycks samtycka till. Vid analysen av denna sammanslagning måste man beakta att de företag som skulle ingå i den bedriver två tredjedelar av sin verksamhet i Spanien, varför frågan inte har EU-dimensioner. I Spanien är det inte något oberoende organ, som till exempel en konkurrensdomstol, som fattar beslut om företagskoncentrationer, utan själva regeringen.

Anser kommissionen att den skall vara behörig att kontrollera en företagskoncentration i de fall då sammanslagningen endast gäller företag inom strategiska sektorer som bedriver merparten av sin verksamhet i ett enda land?

Har kommissionen intagit någon ståndpunkt i fråga om fusionen mellan Spaniens två största företag inom elsektorn? Anser kommissionen att denna fusion kan inverka på konkurrensen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(9 november 2000)

I kommissionens rapport(1) till rådet om tillämpningen av tröskelvärdena i koncentrationsförordningen(2) (juni 2000), som överlämnats för kännedom till parlamentet, gav kommissionen sin åsikt om fusioner mellan företag som har mer än 2/3 av sin omsättning i en och samma medlemsstat: Vad gäller effekterna av två tredjedelsregeln är kommissionens erfarenhet att vissa transaktioner med tydliga gränsöverskridande effekter utesluts från koncentrationsförordningens tillämpningsområde på grund av denna regel. (mldr) Man måste ändå konstatera att de tillgängliga uppgifterna inte är tillräckliga för att man skall kunna dra några fasta slutsatser. Ytterligare uppgifter och analyser skulle alltså krävas innan man kan dra några konkreta slutsatser eller föreslå några specifika ändringar.

Kommissionen saknar uppgifter för att ens kunna bilda sig en preliminär uppfattning och därför kan kommissionen inte yttra sig om den fusion som parlamentsledamoten nämner.

(1) KOM(2000) 399 slutlig.

(2) http://europa.eu.int/comm/competition/mergers/legislation.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2404/00 från Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) till rådet. Flyktingdöd vid EU:s yttre gränser.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 103 E , 03/04/2001 s. 0146 - 0146



SKRIFTLIG FRÅGA P-2404/00 från Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) till rådet (11 juli 2000) Ämne: Flyktingdöd vid EU:s yttre gränser Hur många flyktingar har under 1999 och det första halvåret av 2000 påträffats döda vid EU:s yttre gränser och hur många har påträffats skadade? (Var god fördela enligt månad, flyktingarnas ursprung, ort där de påträffats (land, region), slag av skada). Svar (7 november 2000) Rådet förfogar inte över de upplysningar som den ärade parlamentsledamoten begär.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3255/00

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Ändring av postdirektivet- inrättande av en kompensationsfond

Mot bakgrund av den betydande minskningen av området för monopoliserade tjänster (kommissionens förslag av den 30 maj 2000 (KOM(2000) 319) tycks EU-kommissionen i stor utsträckning förlita sig till kompensationsfonden för att klara av finansieringen av de samhällsomfattande tjänsterna.

Kommissionen preciserar dock inte formerna för hur denna kompensationsfond skall arbeta, till skillnad från för telekommunikationssektorn till exempel där principerna noga har angivits i förslaget till direktiv.

1. Kan kommissionen ange vilka analysfaktorer som stödjer inrättandet av denna kompensationsfond? Kan kommissionen precisera hur fonden skall fungera och finansieras på lång sikt?

2. Räcker inrättandet av denna kompensationsfond till för att garantera posttjänsternas kvalitet på landsbygden eller i glesbygd?

3. Kommer inrättandet av denna fond att kunna garantera alla kunder en likvärdig tillgång till posttjänster, särskilt vad gäller priset?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

1. I Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna(1) är kompensationsfonden en av flera möjligheter för medlemsstaterna att finansiera de samhällsomfattande tjänsterna. Idén baseras på resonemanget att kostnadsredovisningssystemet, som föreskrivs enligt direktivet, borde ge möjlighet till insyn i kostnaderna.

Fem medlemsstater har inlemmat kompensationsfonden i sin lagstiftning, utan att för den skull omsätta den i verklighet. Eftersom det rör sig om en typ av statsstöd kommer kommissionen att granska genomförandet med hänsyn till konkurrensreglerna. På grundval av denna granskning kan det bli aktuellt för kommissionen att föreslå nya bestämmelser för kompensationsfonden, vilket skedde på teleområdet.

Men, mot bakgrund av att direktiv 97/67/EG redan innehåller bestämmelser om kompensationsfonden (artikel 9), förefaller det idag knappast motiverat med en teoretisk utredning av hur en kompensationsfond skulle kunna fungera.

2. Enligt det nu gällande direktivet är de sammhällsomfattande tjänsterna en lägsta servicenivå som varje medlemsstat måste tillhandahålla. I de flesta fall blir det förmodligen aldrig aktuellt att sätta någon kompensationsfond i verket för att säkerställa de samhällsomfattande tjänsterna, eftersom det i förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 97/67/EG för fortsatt avreglering av posttjänsterna i gemenskapen anges att de som tillhandahåller samhällsomfattande posttjänster även framgent skall kunna fondera 50 % av intäkterna om det är nödvändigt.

3. Ja. Med hjälp av en eller flera av de möjligheter som enligt direktivet medges för att garantera samhällsomfattande tjänster (monopoltjänster, tillståndskrav, kostnadsbaserade priser, kompensationsfonder) är det möjligt att se till att alla konsumenter får jämlik tillgång till posttjänster.

(1) EGT L 15, 21.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2577/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till rådet

(26 juli 2000)

Ämne: Bruket av renad koncentrerad druvmust skadar vinodlingen på Sicilien

Vinodlingen på Sicilien genomgår en viktig fas av utvidgning och kvalitetsförbättring av sina produkter som rönt erkännande över hela världen. Gemenskapens behöriga organ står i begrepp att anta stadganden för att godkänna att det används renad koncentrerad druvmust som kommer från druvor odlade utanför vinodlingsområdena C III A och C III B. Sådana stadganden skulle ha en negativ inverkan på vinodlingen i dess helhet, både på Sicilien och i andra regioner inom Medelhavsområdet.

I anledning av det ovansagda riktas följande frågor till rådet:

1. Kan rådet bekräfta att stadganden av ovannämnda slag snart kommer att antas?

2. Om så är fallet, kan rådet ändra de ifrågavarande stadgandena så att de inte skall bli till stort ekonomiskt förfång för den sicilianska vinodlingen?

Svar

(10 november 2000)

I den gemensamma organisationen av marknaden för vin föreskrivs inga regler som begränsar bruket av renad koncentrerad druvmust till vinmust från druvor som skördats i vissa vinodlingsområden. I rådets förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin(1) föreskrivs dock i artikel 34.1 b i avdelning III kapitel III Stöd för användning av druvmust särskilt stöd, bland annat till rektifierad koncentrerad druvmust. I denna artikel föreskrivs dessutom att Stödet får förbehållas produkter som kommer från vinodlingszonerna C III, om handelsflöden för druvmust och vin till blandning inte kan upprätthållas utan denna åtgärd.

Den nya förordningen är tillämplig från och med den 1 augusti 2000, och kommissionen har inom ramen för sin behörighet att fastställa tillämpningsföreskrifter antagit förordning (EG) nr 1623/2000 av den 25 juli 2000(2).

Med hänsyn till kommissionens behörighet i frågan ankommer det inte på rådet att uttala sig om tillämpningsförordningens räckvidd.

(1) EGT L 179, 14.7.1999, s. 1.

(2) EGT L 194, 31.7.2000, s. 45.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2089/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2000)

Ämne: Europeiska året för språk

Under sammanträdesperioden i april godkändes Graça Mouras betänkande, som ger grönt ljus för kommissionens beslut om att utnämna år 2001 till Europeiska året för språk.

Beslutet behandlar inte uttryckligen de språk som endast är officiella i en del av EU:s territorium. Dessa språkgruppers rätt att delta i den verksamhet beslutet omfattar är alltså avhängig av medlemsstaternas goda vilja.

Eftersom dessa språk utgör en del av EU:s kulturarv skall de skyddas och främjas. Hur tänker kommissionen garantera att språk som är officiella i en del av EU:s territorium kommer att omfattas av Europeiska året för språk?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(27 september 2000)

De målspråk som nämns i artikel 1 i förslaget till beslut om inrättandet av det europeiska året för språk(1) (EYL) är de officiella språk, tillsammans med luxemburgska och iriska och andra språk som medlemsstaterna fastställt för att genomföra beslutet. Kommissionen kommer att respektera medlemsstaternas beslut om de språk som bör omfattas utöver de som uttryckligen nämns.

En stor del av den verksamhet som skall ske inom ramen för Europeiska året för språk bör vara neutral när det gäller målspråk. Den europeiska informationskanpanjen kommer att som främsta tema ha den språkliga mångfalden samt främjande av språkinlärning i allmänhet. Kampanjen kommer att främja inlärning av alla språk.

Kommissionen anser att så många språk som möjligt skall täckas om åtgärden är inriktad på målspråk.

(1) EGT C 56 E, 29.2.2000.