ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2588/98

från Jens-Peter Bonde (I-EDN) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Icke offentliggjorda förklaringar som bilagts rådets mötesprotokoll

Finns det förklaringar i anslutning till rådets mötesprotokoll som inte offentliggjorts 1997 och 1998, och om så är fallet hur många och inom vilka områden?

Svar

(9 november 1998)

1. Under 1997 offentliggjordes 361 uttalanden till rådets protokoll i samband med antagande av rättsakter.

Ett uttalande offentliggjordes emellertid inte vid rådets antagande av rådets direktiv 97/3/EG av den 20 januari 1997 om ändring av direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen(1).

2. Under första halvåret 1998 offentliggjordes 170 uttalanden till rådets protokoll i samband med antagande av rättsakter.

Vid rådets antagande av följande rättsakter den 23 mars 1998 offentliggjordes emellertid inte

- ett uttalande i anslutning till rådets beslut om att på gemenskapens vägnar ingå konventionen om gränsöverskridande konsekvenser av industriolyckor,

- två uttalanden i anslutning till Europeiska gemenskapens ingående av protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar ytterligare minskning av svavelutsläppen.

Som den ärade parlamentsledamoten kan konstatera offentliggjordes under 1997 99,72 % av uttalandena, medan under första halvåret 1998 98,24 % av uttalandena offentliggjordes.

(1) EGT L 27, 30.1.1997, s. 30-34.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1912/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till rådet

(17 juni 1998)

Angående: Utvecklingsprogrammet för det europeiska området och strukturfonderna

Europaparlamentet (betänkande A4-0206/98) har framhållit att även om fördraget inte förutser särskilda befogenheter i frågan om fysisk planering innehåller det vissa bestämmelser som kan tolkas så att kommissionen innehar ett mandat för kontroll och samordning av de territoriella följderna av gemenskapspolitiken och den nationella ekonomiska politiken i länderna (artiklarna 129b, 130a, 130b, 130r, 130s) inom ramen för utövandet av sina lagstiftande och verkställande befogenheter. Kommissionen har dessutom, efter rådets informella möte i Noordwijk, genomfört ett antal interna förfrågningar inom sina olika avdelningar. Dessa förfrågningar ledde till att man blev övertygad om att det skulle var möjligt att införa permanenta kontroll-, utvärderings- och samordningsmekanismer för de territoriella följderna inom olika områden av gemenskapens verksamhet.

Skulle rådet kunna informera om hur den värderar det sätt på vilket detta mandat har beaktats i de förslag till reform av strukturfonderna som godkändes av ledamöterna i kommissionen den 18 mars 1998?

Svar

(19 oktober 1998)

Kommissionens förslag till reform av strukturfonderna håller på att granskas och rådet kan således i detta skede inte bedöma innehållet i dessa förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1420/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Angående: Riktlinjer för gemenskapens finansiering - 1997

Kan kommissionen ge en skälig förklaring till varför dessa användbara riktlinjer inte innehåller en enda rad om mänskliga rättigheter och i synnerhet om gemenskapsinitiativet för demokrati och skydd av de mänskliga rättigheterna, trots att det fjärde avsnittet i sin helhet ägnas åt ämnet Europa och världen? Hur kommer det sig att det inte ens hänvisas till en annan publikation?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för hans intresse rörande gemenskapens publikation " Europeiska unionens stöd och lån". I handledningen förklaras hur gemenskapsbidragen fördelas enligt olika politikområden. Liksom många andra politikområden behandlas inte mänskliga rättigheter i ett eget kapitel. De nämns emellertid varje gång de utgör ett villkor för berättigande till bidrag (sid. 148, 149, 153, 168, 169). Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att detta politikområde bör göras mer synligt vid nästa utgåva av handledningen.

Kommissionen upplyser emellertid parlamentsledamoten att den kommenterade samlingen över disponibla gemenskapsmedel för finansiering av icke-statliga organisationers, statliga organs eller decentraliserade civila organs åtgärder på området utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd innehåller ett särskilt avsnitt om möjligheterna att bevilja gemenskapsmedel på området skydd av mänskliga rättigheter och demokratisering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1662/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Talan mot Grekland med anledning av hur direktiven om avfall följs i Hanias län

Europeiska kommissionen har, i enlighet med artikel 171 i fördraget, av EG-domstolen begärt att Grekland skall betala ett vite på 24 600 ecu per dag för att landet skall anpassa sig till de skyldigheter som hänför sig till direktiven 75/442/EEG(1) och 78/319/EEG(2) och gäller hanteringen av giftigt och annat farligt avfall, i ifrågavarande fall i Hania med omgivningar.

Kan kommissionen erinra sig några förslag eller åtgärder från Greklands sida som står i överensstämmelse med ovanstående direktiv, särskilt sådana som avser hanteringen av giftigt och annat farligt avfall i Hania med omgivningar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(23 juli 1998)

I sin dom av den 7 april 1992 fastslog domstolen att Grekland inte hade uppfyllt sina åligganden enligt artiklarna 4 och 6 i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall och artiklarna 6 och 12 i rådets direktiv 78/319/EEG av den 20 mars 1978 om giftigt och annat avfall, i och med att Grekland inte hade vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att avfall, inbegripet giftigt och annat farligt avfall, i Chanias län bortskaffas utan fara för människors hälsa och för miljön och inte heller hade arbetat ut planer eller program för bortskaffandet av avfall, inbegripet giftigt och annat farligt avfall, för samma region.

Eftersom kommissionen konstaterade att Grekland fortfarande inte hade vidtagit nödvändiga åtgärder för att efterfölja domstolens dom, väckte den på nytt talan vid domstolen den 17 november 1997, enligt artikel 171 i EG-fördraget. Frågan behandlas för tillfället av domstolen. Genom brev av den 10 mars 1998 sände de grekiska myndigheterna en studie till kommissionen, som de hade genomfört i syfte att utarbeta avfallshanteringsplaner för länet Chania. Kommissionen undersöker nu den grekiska anmälan.

(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

(2) EGT L 84, 31.3.1978, s. 43.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1370/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(7 maj 1998)

Angående: Omstrukturering av det grekiska postverket

Mot bakgrund av att den grekiska regeringen har meddelat att den har för avsikt att omstrukturera det grekiska postverket (ELTA), kan kommissionen upplysa mig om hur man hittills har utnyttjat de anslag från den andra gemenskapsstödramen som avsatts för ELTA och hur de därtill relaterade utvecklingsprojekten går ihop med den grekiska regeringens planer? Kan kommissionen försäkra att man kommer att ta hänsyn till Europaparlamentets rekommendationer vid omstruktureringen?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

För det grekiska postverket (ELTA) har en arbetsplan utarbetats under 1995, medfinansierad av Europeiska regionala utvecklingsfonden. Detta dokument har varit utgångspunkten för arbetet med det operativa programmet "Post", inom ramen för den andra gemenskapsstödramen för Grekland.

Detta program skall igångsättas inom kort. En internationell konsult har anställts för att bistå ELTA vid projektgenomförandet och omorganiseringen. För genomförandet av programprojekten har det inom ELTA bildats en speciell grupp med konsulten och specialister. Programmet förutses komma igång senast i slutet av maj med att utarbeta en handlingsplan och komplettera den speciella gruppen med personal.

Vad gäller gemenskapslagstiftningen måste de grekiska myndigheterna införa en ny förordning, vilket även är ett av målen i det operativa programmet "Post". Det tekniska stödet planeras finansiera förberedande aktiviteter (studier, analyser, seminarier) så att lämplig lagstiftning kan införas i tid.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2179/98

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Tillträde till stränder för personer med funktionsnedsättning

Stränder är unika och allmänna samlingsplatser för människor i alla åldrar och från olika socialgrupper, nationaliteter och raser, där det inte finns några klyftor mellan människor. De enda personer som för närvarande inte kan ta sig till stränderna är personer med funktionsnedsättning.

Vad kommer kommissionen att göra för att komma till rätta med denna orättvisa?

Borde inte kommissionen utreda möjligheten att införa en europeisk märkning, i syfte att få stränderna att bli mer tillgängliga för personer med funktionsnedsättning, såsom äldre personer och personer som har fysiska handikapp?
SKRIFTLIG FRÅGA P-1824/98

från Gary Titley (PSE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Angående: Artikel 102

Anser kommissionen att de befogenheter som tilldelats den i enlighet med artikel 102 i Fördraget om Europeiska unionen är viktiga, och under vilka omständigheter skulle kommissionen i så fall utöva dem? Håller kommissionen i annat fall med om att artikel 102 har blivit föråldrad och inte är verkningsfull?

Skulle kommissionen, i det fall den anser att artikel 102 fortfarande är verkningsfull, överväga att utöva dessa befogenheter om en Europaparlamentsledamot uppmärksammade exempel på nationella åtgärder som har lett till snedvridning av den gränsöverskridande handeln?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(29 juli 1998)

Kommissionen anser att artikel 102 fortfarande är effektiv och kommer att överväga att använda dess befogenheter när det är lämpligt. Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att lägga fram alla uppgifter om exempel på nationella åtgärder som skulle kunna leda till snedvridning av konkurrensen.

Parlamentsledamoten påminns om att om en medlemsstat inte följer en föreslagen bestämmelse som kommissionen rekommenderat enligt artikel 102 (och om snedvridningen av konkurrensen inte endast drabbar den medlemsstaten) kan kommissionen enligt artikel 101 i EG-fördraget föreslå rådet att utfärda nödvändiga direktiv. Rådet skulle dessutom enligt artikel 101 agera med kvalificerad majoritet (till skillnad från artikel 100).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2136/98

från Mireille Elmalan (GUE/NGL) till kommissionen

(3 juli 1998)

Angående: Införande av en europeisk märkning av stränder anpassade för personer med funktionshinder, "handiplage"

Kommissionen framhöll 1995 värdet av en försöksverksamhet som utförts i Hendaye inom ramen för programmet Helios II, som syftar till att göra stranden mer tillgänglig för personer med funktionshinder.

Andra kommuner och föreningar har gjort stränder anpassade för personer med funktionshinder. Är kommissionen beredd att föreslå att man inför en europeisk märkning av stränder anpassade för personer med funktionshinder som kan användas tillsammans med den blå flagga som anger badvattenkvalitet. På så sätt kan man göra dessa stränder mer tillgängliga genom informationskampanjer och genom att erforderlig infrastruktur upprättas.

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(30 juli 1998)

I sitt arbete för att verka för lika möjligheter för funktionshindrade fäster kommissionen största vikt vid avlägsnandet av alla hinder för tillgänglighet till offentliga platser, bland annat fritidsområden.

Inom ramen för den tävling som anordnas varje år inom Helios II-programmet för integrering av funktionshindrade, gav kommissionen därför år 1995 sitt stöd till en försöksverksamhet som syftade till att underlätta för funktionshindrade tillgänglighet till badstränder. Kommissionen uppmuntrar och glädjer sig åt allt fler liknande initiativ som andra lokala samhällen vidtar i samarbete med organisationer för funktionshindrade.

Inom ramen för sin framtida strategi för främjande av integrering av funktionshindrade har kommissionen för avsikt att aktivt utreda hur man kan undanröja de hinder som funktionshindrade personer stöter på i det dagliga livet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1363/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(7 maj 1998)

Angående: Zero Emission Research Initiative

Stiftelsen Zero Emission Research Initiative (ZERI), ett forskningsinitiativ för nollutsläpp, har som mål att planlägga företagsstategier och en industripolitik som grundas på principen om varaktig social och ekonomisk utveckling.

Vad gör kommissionen för att stödja ZERI:s skolinitiativ, som skapar samarbete mellan skolor, högskolor och industrin?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1879/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Små och medelstora företag

I rapporten från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om samordningen av stödåtgärder för små och medelstora företag och hantverksföretag 1997, KOM(97) 610, s. 26, punkt 4.2 om den sociala dialogen hänvisas det till ramavtalet om föräldraledighet mellan UNICE, CEEP och EFS från den 14 december 1995. Detta avtal inbegriper särskilda bestämmelser för små och medelstora företags arbetssätt och organisation.

Kan kommissionen ange vilka bestämmelser det gäller?

Svar avgivet av Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(17 juli 1998)

I ramavtalet om föräldraledighet, som undertecknades av Unice (Europeiska samorganisationen för nationella arbetsgivarföreningar), CEEP (Europeiskt centrum för offentliga affärsverk och företag) och EFS (Europeiska fackliga samorganisationen) den 14 december 1995 och utgjorde grunden för rådets direktiv 96/34/EG(1), fastställs minimiföreskrifterna för föräldraledighet. Detta anges som ett viktigt medel för att göra det möjligt att förena arbetsliv och familjeliv och främja rätten till lika möjligheter för kvinnor och män samt principen om likabehandling av kvinnor och män. Avtalet innehåller bestämmelser som ger manliga och kvinnliga arbetstagare rätt till föräldraledighet när de får barn eller adopterar barn. På så sätt skall de få möjlighet att ta hand om barnet under minst tre månader.

I avtalet anges också omständigheter under vilka en arbetsgivare, efter samråd i enlighet med lagstiftning, kollektivavtal och nationell praxis, får skjuta upp beviljandet av föräldraledigheten av skäl som kan rättfärdigas och som sammanhänger med företagets drift. Sådana skäl kan till exempel vara att arbetet är säsongsbetonat, att man inte kunnat finna någon vikarie inom anmälningsperioden eller att en särskild funktion är strategiskt viktig.

Utöver de omständigheter som nämns ovan anges uttryckligen i avtalet att "särskilda arrangemang" får godkännas "för att tillgodose de små företagens behov avseende drift och struktur" men "med iakttagande av minimiföreskrifterna i detta avtal".

Uppgifter om tillämpningen av föräldraledighet anges inte närmare i avtalet, eftersom det är en sak för medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter.

(1) EGT L 145, 19.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2196/98

från Dominique Souchet (I-EDN) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Användningen av det franska språket

Det gemensamma seminariet mellan kommissionen (GDXIV), yrkesverksamma inom fisket i unionen och Europaparlamentets fiskeriutskott om den framtida gemensamma fiskeripolitiken efter 2002 har just hållits i Europeiska unionens paviljong vid Världsutställningen i Lissabon från den 25 till den 28 juni.

Deltagarna i detta seminarium chockerades av att det inte fanns någon som helst kommunikation på franska i paviljongen, och inte heller på de flesta andra av Europeiska unionens arbetsspråk.

Kan kommissionen närmare uppge om den anbudsinfordran som den utfärdade för uppförandet av denna paviljong inte inbegrep användning av det franska språket?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(11 september 1998)

Världsutställningen EXPO '98 som pågår i Lissabon styrs av Internationella utställningsbyråns regler. Ledningen för EXPO '98 har beslutat att utställningens officiella språk skall vara portugisiska, spanska och engelska. I egenskap av officiell deltagare följer gemenskapen detta beslut.

Det skall emellertid påpekas att det finns ett antal franska texter i paviljongen.

I anbudsinfordran uteslöts inte att franska skulle kunna komma till användning.

Alla företrädare för kommissionen på platsen talar franska flytande och det gör också flera av de tillfälligt anställda värdarna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0960/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Införlivande av direktivet om återlämnande av kulturföremål i den grekiska lagen

Kommissionen har sänt ett motiverat yttrande till Grekland, eftersom Grekland inte har införlivat direktiv 93/7 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium, senast ändrat genom direktiv 96/100 (1), i den nationella lagen inom utsatt tid.

1. Vilka skäl har Grekland angett för att den inte har införlivat direktivet?

2. Eftersom direktivet inte har införlivats med den nationella lagstiftningen undrar jag om detta kommer att ge upphov till negativa följder och eventuella risker för de grekiska kulturföremålen och om så är fallet, på vilket sätt?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 april 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.

(1) EGT L 60, 1.3.1997, s. 59.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1562/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(20 maj 1998)

Angående: Teknik som en del av den europeiska kulturen

Tidskriften The Economist informerade nyligen om en originell utställning i Japan som arrangerats av London's Science Museum för att visa upp pionjärarbeten inom brittisk teknik, såsom Bessemer konvertern, John Logie Bairds television och ångloket "Rocket".

Andra europeiska museer har säkert gjort eller kommer att göra utställningar som visar att även deras länder anser att teknik är en mycket viktig del av kulturen.

Med tanke på att det finns en europeisk sammanslutning för studiet av vetenskap och teknik och många andra europeiska sammanslutningar som skulle kunna samarbeta, vore det möjligt att tänka sig en liknande utställning på europeisk nivå som skulle cirkulera i Europa och i andra delar av världen? Anser kommissionen att de kommande utställningarna i Lissabon och Hannover skulle kunna utgöra ramen för att planera, diskutera och utveckla detta initiativ?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Tekniken finns hela tiden med i gemenskapens kulturprogram eftersom den spelar en allt viktigare roll i nutida konstnärligt skapande. Ett stort antal projekt har beviljats stöd som ett led i befintliga kulturprogram och insatser.

Utställningarna i Lissabon och Hannover kommer tvivelsutan att ge tillfälle att presentera några av de senaste och mest remarkabla exemplen på europeiska tekniska framsteg. För detta ansvarar de olika arrangörer som initierat dessa utställningar och som utarbetar programmen för dem.

När det slutligen gäller huruvida gemenskapen genom sina kulturinsatser avser att ta på sig ansvaret för en samordning av en eller flera vetenskaps- och teknikprojekt på ovannämnda utställningar är det viktigt att påminna om att innehållet i kulturprojekt som fått gemenskapsbidrag från befintliga kulturprogram hittills i stor utsträckning har berott på initiativ från de projektansvariga själva.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1643/98

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Tyska bestämmelser om uthyrd arbetskraft i byggbranschen

1. Ett österrikiskt företag producerar högspecialiserade formsystem med stålbalkar, som bara monteras på plats. Är det tyska förbudet mot sådan montering med hjälp av uthyrd arbetskraft ett brott mot bestämmelserna om den fria rörligheten för varor i enlighet med artikel 30 i EG-fördraget?

2. Om det handlar om fri rörlighet för tjänster i enlighet med artikel 59 i EG-fördraget, står då inte de tyska bestämmelserna om ett generellt förbud mot uthyrning av arbetskraft i byggbranschen i strid med andan i de framtida gemensamma bestämmelser som finns i direktiv 96/71/EG(1) av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare, och bryter i så fall inte Tyskland mot rätten att tillhandahålla tjänster?

3. Om de tyska bestämmelserna är i överensstämmelse med ovannämnda direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare, är då inte detta direktiv missriktat och i sig ett brott mot artikel 59 i EG-fördraget, med tanke på att uthyrning av arbetskraft på detta sätt i stort sett förbjuds, oavsett om man redan via de rättsliga föreskrifterna i det land varifrån den uthyrda arbetskraften kommer tar tillräcklig hänsyn till de viktiga aspekterna av det allmännas intressen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(13 juli 1998)

1. Förbudet mot att ställa arbetstagare till förfogande mot ersättning är en nationell åtgärd som skulle kunna påverka friheten att tillhandahålla tjänster över gränserna(2) men inte den fria rörligheten för varor. I Tyskland finns ett sådant förbud endast vad gäller byggbranschen, vilken även omfattar den verksamhet som beskrivs i parlamentsledamotens fråga.

2. Frågan om åtgärdens förenlighet måste undersökas mot bakgrund av artikel 59 i EG-fördraget. Parlamentsledamotens fråga innehåller dock inte tillräckliga uppgifter för att kommissionen skall kunna uttala sig om huruvida åtgärden är förenlig med artikel 59 i fördraget, särskilt inte om tillhandahållandet är av gränsöverskridande natur och utgör en tjänst som tillhandahålls lagligen och på motsvarande sätt i Österrike såsom varande tjänsteleverantörens ursprungsland.

3. Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster(3) påverkar inte nationella åtgärder som förbjuder att arbetskraft ställs till förfogande, utan reglerar de arbets- och anställningsvillkor som gäller om arbetstagare utstationeras för att ställas till förfogande. Under alla omständigheter anser kommissionen att det nämnda direktivet är förenligt med artikel 59 i EG-fördraget.

(1) EGT L 18, 21.1.1997, s. 1.

(2) Se EG-domstolens dom av den 17 december 1981 i mål 279/80, "Webb", REG 1981, s. 3305.

(3) EGT L 18, 21.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1138/98

från José Apolinário (PSE) till kommissionen

(24 april 1998)

Angående: Forskningspolitiken och Azorerna

Azorerna (Portugal) hör till gemenskapens yttersta randområden och har därför tilldelats en speciell ställning i EU-fördraget. Kan kommissionen redogöra för det gemenskapsstöd som området erhöll från budgetanslagen för forskning och vetenskap under perioden 1994-1999? Hur stort stöd tror kommissionen att Azorerna kommer att tilldelas under finansieringsperioden 2000-2006?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(28 juli 1998)

En tabell över de ekonomiska bidrag som under 1994-1997, inom ramen för Fjärde ramprogrammet, beviljats till rättssubjekt etablerade på Azorerna skickas direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Enligt kommissionens förslag om regler för företags, forskningscentrers och universitets deltagande samt reglerna för spridning av forskningsresultat vad gäller genomförandet av Femte ramprogrammet (1998-2000)(1), skall alla rättssubjekt som är etablerade på Azorerna även fortsättningsvis kunna delta i indirekta åtgärder för forskning och utveckling och kunna få finansiering från gemenskapen enligt samma villkor som gäller för rättssubjekt etablerade i medlemsstaterna.

(1) KOM(97) 587 slutlig.