ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2690/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Jordbruksstöd och Polens anslutning till EU

1. Hur mycket tror kommissionen att kostnaderna för stöd skulle öka om EU:s nuvarande jordbrukspolitik även skulle omfatta Polen i samband med landets anslutning till EU, och om man antar

a) att landets jordbruksproduktion inte förändras,

b) att landets jordbruksproduktion ändras genom ändrade prissubventioner i samband med att stöd och strukturstöd EU-anpassas?

2. Hur stor skulle den årliga kostnaden för Garantifonden och för strukturfonderna bli i de två olika fallen ovan?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2690/00, E-2691/00, E-2695/00, E-2699/00, E-2700/00 och E-2701/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(29 september 2000)

För att göra en uppskattning av den extra kostnaden per år för jordbruksstöd som skulle orsakas av Polens, Tjeckiens, Cyperns, Ungerns, Sloveniens och Estlands anslutning till gemenskapen skulle det behövas relativt säker kännedom om tidpunkt, krav och villkor för dessa länders anslutning till gemenskapen. Dessa aspekter måste klarläggas i anslutningsförhandlingar med dessa länder, och i det avsnitt som gäller jordbruket inleddes förhandlingar i juni 2000. Följaktligen skulle alla kostnadsberäkningar baserade på antaganden som parlamentsledamoten anger med nödvändighet vara helt hypotetiska och spekulativa. I det nuvarande stadiet av föranslutningsprocessen är kommissionen därför inte i stånd att besvara parlamentsledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2147/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Talg till tvål

Finns det några begränsningar inom gemenskapen för användning av EU-talg till tvål?

Vilken är den rättsliga situationen för ett bolag som söker specificera, inför producenterna, det eller de länder inom EU från vilka denna talg skall komma för att de skall köpa tvålarna?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Enligt punkt 419 b i bilaga 2 till rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter(1) är det en allmän princip att talgprodukter från såväl EU-länder som länder utanför EU får användas på villkor att de förtecknade metoderna inklusive specifikationerna när det gäller transesterifiering och förtvålning, dvs. tillverkningsprocessen, följs. Tillverkaren måste intyga att dessa metoder används när talgprodukter framställs.

Uppgift om talgets ursprung skall finnas i den produktinformation som tillverkaren är skyldig att sammanställa och spara. Produktinformationen skall omfatta samtliga uppgifter om råvarorna, i detta fall även ursprung för talg som används i tvål. Det åligger alltid tillverkaren (eller tillverkarens återförsäljare eller den för vars räkning en kosmetisk produkt tillverkas eller den som är ansvarig för att en importerad kosmetisk produkt släpps ut på gemenskapsmarknaden) att hålla produktinformationen tillgänglig för medlemsstaterna.

(1) EGT L 262, 27.9.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2363/00 från Jens-Peter Bonde (EDD) till rådet. Det danska EMU-undantaget.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 103 E , 03/04/2001 s. 0134 - 0134



SKRIFTLIG FRÅGA E-2363/00 från Jens-Peter Bonde (EDD) till rådet (24 juli 2000) Ämne: Det danska EMU-undantaget Kan rådet bekräfta att protokollet om vissa bestämmelser angående Danmark skulle utgå ur Maastrichtfördraget om danskarna deltog i EMU:s tredje etapp? Betyder det att Danmark inte längre kan åberopa protokollet om det inte införs på nytt på en ny regeringskonferens och bekräftas genom att alla medlemsstater ratificerade det? Svar (9 november 2000) Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att tolkningen av EG-fördraget och dess protokoll ej faller under rådets behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2273/00

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Reform av den gemensamma organisationen av marknaden för ris

Den planerade reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för ris kommer att medföra betydande, och enligt min mening farliga, nyheter i gemenskapens lagstiftning avseende denna gröda.

Kommissionsledamoten med ansvar för jordbruk och fiske, Franz Fischler, har uppgivit vissa huvudsakliga riktlinjer för reformen, bland annat följande:

- införande av set aside om 10 procent (mark i träda),

- avskaffande av interventionspriset,

- avskaffande av offentlig lagring,

- minskning av de stöd som föreskrivs i den gemensamma jordbrukspolitiken.

Ovanstående ingrepp kommer att leda till en kraftig minskning av de ytor som används till risodling. Det rör sig om en specialiserad odling som svårligen kan anpassas till växelbruk, eftersom särskild utrustning används som inte kan utnyttjas för andra sädesslag och marken har en särskild struktur.

Dessa ingrepp är uppenbarligen till skada för de europeiska risodlarna och gynnar import från tredje länder.

Anser kommissionen inte att sådana odlingar som risodlingen, som har en lång tradition på vår landsbygd, bör skyddas?

Anser kommissionen inte att sådana internationella organisationers ställningstaganden, exempelvis WTO:s, kommer att leda till att viss typisk produktion kommer att minska betydligt om inte rentav försvinna?

Vilka politiska signaler tror sig kommissionen ge genom att försumma gemenskapsproduktion och ge denna dåligt skydd?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

Kraftig obalans råder på gemenskapens rismarknad. Detta framgår av att nära 30 % av den interna produktionen interventionslagras och att marknadspriserna ständigt ligger lägre än interventionspriset.

De finansiella kostnaderna för detta är betydande, eftersom det interventionslagrade riset kan förstöras efter tvåtre års lagring.

Efter noggrann analys av möjliga alternativ har kommissionen kommit till slutsatsen att en balans mellan utbud och efterfrågan skulle kunna uppnås utan att risodlarnas inkomster försämrades om rissektorn integrerades i systemet med jordbruksgrödor och interventionspriset togs bort.

Förslaget innebär inte att stödet sänks. Tvärtom ökar det från nuvarande 52,65 euro per ton till 63 euro per ton, vilket motsvarar det stöd för spannmål som kommer att gälla från och med 2001/2002.

När det gäller importsystemet kommer kommissionen att följa de internationella åtaganden som följer av bestämmelserna i GATT-avtalet.

Kommissionen tror att förslaget kommer att göra det möjligt för risodlarna att dra fördel av marknadsbalansen, samtidigt som åtagandena enligt GATT-avtalet om jordbruk uppfylls.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2926/00

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Bygge av en jättekylanläggning

Gruppen för europeiska exportörer av pelagiska arter The Group, som består av nederländska, franska och tyska redare och har sitt säte i Nederländerna, som sedan en viss tid bedriver verksamhet i vattnen utanför Kanarieöarna och Västra Sahara med supertrålare i kraft av privata avtal med Marocko, avser att bygga vad som kommer att bli en av de största kylanläggningar i Europa med en lagringskapacitet om 60 000 ton i syfte att verka i stor skala med utgångspunkt i hamnen i Las Palmas. Den totala planerade investeringen uppgår till 3 000 miljoner pesetas och för att genomföra projektet räknar The Group med att erhålla medel ur Fonden för fiskets utveckling (FFU).

Ett av de argument som Marocko anförde i samband med förnyelsen av fiskeriavtalet avsåg just behovet av att bevara fiskeresurser. Medan gemenskapsflottan som tidigare fiskade i vattnen utanför Kanarieöarna och Västra Sahara har legat i hamn i tio månader, har emellertid The Groups supertrålare sedan januari lossat mer än 100 000 ton fisk i hamnen i Las Palmas som fiskats i de vattnen, vilket är nästan lika mycket som den kvantitet som gemenskapsflottan årligen fiskar. Om kylanläggningen byggs kommer de att kunna fördubbla sitt fiske, vilken för närvarande uppskattas till 300 000 ton per år.

Är kommissionen medveten om detta projekt? Har den mottagit någon sådan ansökan? Kan en kylanläggning som den som The Group avser att uppföra erhålla stöd från FFU? Står inte dessa omständigheter i uppenbar strid med den gemensamma fiskepolitiken på gemenskapsnivå?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 oktober 2000)

I början av år 1998 fick kommissionen kännedom om ett investeringsprojekt för hamnen i Las Palmas som gällde byggnad och modernisering av kylanläggningar och lager för fiskeprodukter. Projektet svarar mot de uttalade behov som finns för flyttrålarflottan som fiskar utanför Västafrikas kust och vill använda hamnen i Las Palmas som hemmahamn och nyckel marknad för afrikanska pelagiska fiskarter.

Kommissionen har fått veta att investeringarna, som skall göras i två etapper, är av den omfattningen att de skulle ge hamnen i Las Palmas ett nytt ekonomiskt uppsving och åtgärda den oroande ekonomiska situation som förorsakats av de senaste årens minskade fiske.

Kommissionen känner till den oro som uttryckts beträffande investeringarnas möjliga effekter på regionens fiske.

Ett sådant projekt skulle i princip berättiga till gemenskapsstöd genom Fonden för fiskets utveckling (FFU). Kommissionen undersöker de spanska myndigheternas avsikter i denna fråga.

Kommissionen övervakar de nationella strukturstödsprogrammens överensstämmelse med målen för den gemensamma fiskeripolitiken, enligt artiklarna 1 och 3 i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1). Kommissionen kommer att fästa stor vikt vid yttrandena från alla berörda parter.

(1) EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3058/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(28 september 2000)

Ämne: Klassificering av toluen

Toluen är ett lösningsmedel som för närvarande är helt oumbärligt vid tryckning av publikationer. Inom kort kommer det emellertid att omklassificeras enligt EG-lagstiftningen som en riskkategori R61, vilket innebär att toluen kommer att betecknas som gift. Detta skulle göra det omöjligt för företag att trycka med toluen och äventyra ett stort antal arbetstillfällen.

I vetenskapliga studier har man emellertid ifrågasatt om toluen är farligt.

Den tyska MAK-kommittén har genomfört en mycket omfattande undersökning om toluen och till en följd av denna undersökning har man flyttat ner toluen från den farligare B-gruppen till den mindre farliga C-gruppen. I andra studier har man dragit slutsatsen att det för närvarande inte finns tillräcklig information om toluen för att man skall kunna bilda sig en bestämd uppfattning.

Skulle kommissionen kunna ange huruvida den beställt några vetenskapliga studier om toluen och/eller ange på vilka uppgifter kommissionen grundat sitt beslut att beteckna toluen som gift?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 november 2000)

Kommissionen har ännu inte fattat beslut om huruvida toluen bör klassificeras som reproduktionstoxiskt och har heller inte beställt någon vetenskaplig undersökning av detta ämne. Toluen genomgår emellertid för tillfället riskbedömning enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen(1), inbegripet en bedömning av ämnets inneboende risker. Alla relevanta vetenskapliga undersökningar beaktas i faro- och riskbedömningarna. Danmark, som är föredragande för detta ämne, har nyligen lämnat in ett utkast till riskbedömningsrapport. Kommissionens arbetsgrupper, som består av experter från medlemsstaterna, diskuterar för närvarande denna rapport.

(1) EGT L 84, 5.4.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2688/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Förfaranden för uppsägningar

1. Kan kommissionen ge ett nytt svar på min skriftliga fråga E-0557/00(1) om förfaranden för uppsägningar av kommissionens personal mot bakgrund av a) att det är mycket få anställda inom kommissionen som sägs upp, och b) att 0,1 till 0,2 procent av de statsanställda sägs upp eller avsätts varje år enligt det brittiska parlamentets svar till Matthew Taylor MP (113608)?

2. Anser kommissionen att det kan finnas ett omvänt förhållande mellan detta mycket låga antal uppsägningar av anställda och förekomsten av oegentligheter, ineffektivitet och förseningar (exempelvis när det gäller utbetalningar)?

3. Kan kommissionen nämna en enda statsförvaltning inom EU där man proportionellt sett sagt upp färre av de egna anställda under ett bestämt år?

4. Om inte, finns det något som tyder på att kommissionens anställda skulle vara mindre benägna att falla för frestelser eller mindre slöa än de som är anställda inom någon annan organisation eller institution?

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 105.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(4 oktober 2000)

1. Kommissionen ser ingen anledning att på nytt ta upp de frågor som parlamentsledamoten ställer i sin fråga E-557/00 mot bakgrund av de statistiska uppgifter som parlamentsledamoten tagit fram och som även omnämns i det brittiska parlamentets svar till underhuset. Kommissionen instämmer i att disciplinsystemet behöver förbättras och har även vidtagit åtgärder av detta slag inom ramen för reformarbetet, men kommissionen anser fortfarande att frågan om hur effektivt ett disciplinsystem är snarare besvaras på grundval av hur effektivt ett sådant system motverkar tjänstefel än på grundval av hur många anställda som avskedas.

2. I den mån det förekommer oegentligheter, ineffektivitet och förseningar inom kommissionen är detta oftare resultatet av illa fungerande regler och system än av tjänstefel som begås av enskilda anställda. Detta gäller till exempel särskilt de försenade utbetalningar som parlamentsledamoten tar upp. I de fallen är lösningen inte disciplinära åtgärder riktade mot enskilda tjänstemän. Det krävs förändringar av systemet och sådana är på väg.

3. Kommissionen har inga uppgifter på hur många statsanställda som sägs upp i medlemsstaterna per år och kan därför inte besvara parlamentsledamotens fråga.

4. Kommissionen anser inte att tjänstemännen inom gemenskapen är varken mer eller mindre benägna att begå tjänstefel än några andra människor. Kommissionen anser dock att det vore både olämpligt och oklokt att införa ett system för uppsägningar som bygger på det genomsnittliga antalet uppsägningar i en annan organisation eller vid en annan institution.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2708/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Framställning av eurosedlar

1. Kan kommissionen ange hur många tryckerier som engagerats för att framställa eurosedlar?

2. Hur många tryckerier är det som framställer dollarsedlar i USA?

3. Vilka åtgärder har kommissionen antagit för att garantera att kvaliteten på eurosedlarna blir densamma vid de olika tryckerierna i EU?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(4 oktober 2000)

1. Det finns tolv tryckerier som framställer eurosedlar.

2. Amerikanska Federal Reserve (centralbanken) är uppdelad på tolv distrikt. Varje distrikt har rätt att ge ut dollar. Bureau of Engraving and Printing vid finansministeriet är ansvarigt för sedeltillverkningen, som för närvarande är uppdelad på två platser (Washington och Fort Worth).

3. Europeiska centralbanken utövar sträng kontroll över sedelframställningen för att se till att sedlarna är exakt lika.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0060/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(20 januari 2000)

Ämne: Tillägg av vissa bladväxtsorter till den kombinerade nomenklaturförteckningen över godkänd vegetation som kan odlas på områden som får stöd enligt systemet för uttag av areal

Kan kommissionen ange om någon av följande sorter skulle kunna läggas till den kombinerade nomenklaturförteckningen över godkänd vegetation som kan odlas på områden som får stöd enligt systemet för uttag av areal, förutsatt att de inte används som människo- eller djurföda:

- Olika sorter av pittosporum

- Olika sorter av ozothamnus

- Olika ljungsorter, inklusive sorter av erica, erigena, callunas (Irish heathers) och senecio

- Olika sorter av hypericum

- Macrocarpa (gold crest)

- Olika sorter av viburnum?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 mars 2000)

Jordbruksmark som tagits ur bruk enligt rådets förordning (EG) nr 1251/1999 av den 17 maj 1999 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor(1) kan användas till produktion av både råvaror som är upptagna i bilagorna I eller II till kommissionens förordning (EG) nr 2461/1999 av den 19 november 1999 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) 1251/1999 beträffande användningen av jordbruksmark som tagits ur bruk till produktion av råvaror för tillverkning inom gemenskapen av produkter som inte primärt är avsedda till livsmedel eller foder(2) och produkter som förtecknas i bilaga III.

Bilagorna utformades så att nya industriella avsättningsmöjligheter för jordbruksprodukter som inte är avsedda till livsmedel skulle skapas. Särskild vikt lades vid att inte störa befintliga avsättningsmöjligheter.

Samtliga grödor som parlamentsledamoten hänvisar till är prydnadsväxter som omfattas av KN-nummer ex 060290. Eftersom dessa växter inte uppfyller de krav som anges ovan kan de inte läggas till i bilagornas förteckningar.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.

(2) EGT L 299, 20.11.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3195/00

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Forskning om alternativ användning av tobak

Kan kommissionen uppge om Europeiska unionen företar någon forskning om alternativ användning av tobak? Är kommissionen medveten om att forskning i Indien har lett fram till tillverkning av Solanesol, en värdefull alkohol från tobak och även resulterat i produktion av nikotinsulfat vilket kan visa sig vara ett miljövänligt insektsbekämpningmedel?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(8 december 2000)

Gemenskapens fond för forskning och upplysning om tobak kan i enlighet med förordning (EG) nr 1648/2000 av den 25 juli 2000 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2075/92 beträffande gemenskapens fond för forskning och upplysning om tobak och om upphävande av förordning (EEG) nr 2427/93(1) finansiera forskningsprogram, där det även ingår att sprida resultaten till nationella myndigheter och berörda sektorer i fråga om skapandet och utvecklandet av andra användningsområden för råtobak i enlighet med artikel 1.1 b i ovan nämnda förordning (t.ex. odlingsmetoder som är bättre för miljön). Ännu har inget projekt fått stöd för detta område som infördes med den nya förordningen om tillämpning.

När det gäller forskning och teknisk utveckling inom ramen för femte ramprogrammet (1998 till 2002)(2), sker finansiering av forskningsprojekt rörande alternativ användning av industriella grödor, där även tobak ingår, via nyckelåtgärden för forskning Hållbart jordbruk, fiske och skogsbruk inom det särskilda programmet Livskvalitet. Ansökningsomgången för forskningsförslag som kommissionen offentliggjort har hittills inte resulterat i några forskningsprojekt som uppfyller de högt ställda kraven på vetenskaplig kvalitet.

Kommissionen är medveten om utvecklingen av icke-livsmedelsprodukter i Indien.

(1) EGT L 189, 27.7.2000.

(2) EGT L 26, 1.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3011/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Risker för den sicilianska fiskeflottan till följd av höga dieselpriser

På Sicilien utgör fiskesektorn en av de största inkomstkällorna för många familjer, som arbetar bland de största flottorna i Medelhavet.

Dieseln, som blivit orimligt dyr, utgör ett huvudelement inom fiskesektorn.

Det finns en risk för att sådana prishöjningar lamslår den sicilianska fiskeflottan och äventyrar den redan osäkra sysselsättningsgraden inom sektorn.

Avser kommissionen att ingripa med åtgärder för kompensation och integration i syfte att lätta fiskarnas stora ekonomiska bördor, i synnerhet när det gäller de regioner som omfattas av mål 1?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 oktober 2000)

Kommissionen följer uppmärksamt oljeprisutvecklingen och delar parlamentsledamotens oro när det gäller de ekonomiska effekterna av de höjda bränslepriserna, särskilt för fiskesektorn. Kommissionen är väl medveten om att denna sektor berörs särskilt av höjningen, på grund av den i allmänhet omfattande andel av fiskeföretagens driftskostnader som bränslet utgör.

De åtgärder som vidtas för att bemöta denna situation får inte skada konkurrensvillkoren mellan medlemsstaterna. Det är på grund av detta som kommissionen vid sitt möte den 6 september 2000 definierade en allmän riktlinje för alla berörda sektorer, med utgångspunkt i behovet av att utarbeta en långsiktig strategi.

Kommissionen är öppen för att tillsammans med medlemsstaterna och med hänsyn till bestämmelserna i artikel 88 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget studera genomförandet av särskilda åtgärder enligt de kategorier som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1).

(1) EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2340/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Phare-programmet för affärsstöd

I oktober 1999 lade den europeiska läderindustrin, företrädd av Cotance, fram ett förslag till projekt för kommissionen inom ramen för Phare-programmet för affärsstöd. I slutändan valdes inte projektet ut, även om man ansåg att det uppfyllde alla urvalskriterier.

Kan kommissionen ange vilka kriterier man tillämpade då man tilldelade Cotance-projektet dess poäng?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2340/00 och E-2341/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(7 september 2000)

Phare-programmet för företagsstöd är avsett att stärka kapaciteten hos sektorsinriktade organisationer och övergripande organisationer som företräder näringslivet i de tio central- och östeuropeiska kandidatländerna och därigenom hjälpa företag i dessa länder att förbereda sig inför anslutningen, inte minst vad gäller överensstämmelse med regelverket om den inre marknaden.

I juni 1999 offentliggjordes två förslagsinfordringar i enlighet med Phare-programmet för företagsstöd, angående samfinansiering av tvååriga projekt i partnerskap och partnersamverkan mellan gemenskapen och organisationer i de central- och östeuropeiska länderna. Den första förslagsinfordran, Stärkande av företagens stödorganisationer i de central- och östeuropeiska länderna, har en samlad budget på 14 miljoner euro för projekt på mellan 0,5 miljoner euro och 2 miljoner euro. Den andra förslagsinfordran, Stärkande av verksamheten hos företagens stödorganisationer för att hjälpa företag i de central- och östeuropeiska länderna att anpassa sig till gemenskapens regelverk, har en samlad budget på 8 miljoner euro för projekt på mellan 0,5 miljoner euro och 1 miljon euro. Den 15 oktober 1999, när tidsfristen för de båda förslagsinfordringarna gick ut, hade kommissionen fått in 98 förslag, 55 i fråga om den första förslagsinfordran och 43 i fråga om den andra.

Utvärderingen av stödberättigade projekt genomfördes med hjälp av resultaten från ett antal detaljerade kriterier som utarbetats på grundval av de urvalskriterier som offentliggjordes i förslagsinfordran. Det projekt som nämns av parlamentetsledamoten fick 802 poäng av 1 500 möjliga, och projekt som fick mindre 965 poäng var inte stödberättigade. Kommissionen kommer att skicka information om dessa kriterier till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat.

Utvärderingen resulterade i att 17 projekt valdes ut för finansiering (nio projekt inom förslagsinfordran nr 1 och åtta projekt inom förslagsinfordran nr 2) och sju av organisationerna beviljades projektstöd inom båda områdena. Projekten omfattar följande verksamheter eller sektorer: handelskammare; små och medelstora hantverksföretag; möbel- och träindustrin; tillverkarkooperativ, sociala företag och företag som präglas av delaktighet; den kemiska industrin; livsmedels- och dryckesindustrin; stålindustrin; textil- och konfektionsindustrin; kontorsmaskin- och informationsteknikindustrin och animalieproduktion.