ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0894/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Stöd till polisprojektet Sensus

I sitt svar på fråga P-0009/01(1) tillkännagav kommissionsledamoten Erkki Liikanen att kommissionen vet om att Afa (Amt für Auslandsfragen), som genom sitt testcentrum för språkteknik medverkat både i Aventinus och Sensus, är en myndighetsinstans som rapporterar till förbundskanslersämbetet i Tyskland. Med detta svar på delfråga 7 erkände kommissionen indirekt att den kände till att Bundesnachrichtendienst, alltså den tyska statliga säkerhetstjänsten, medverkat.

I och med att polis- och säkerhetstjänster, medräknat Bundesnachrichtendienst, hör hemma inom medlemsstaternas kompetensområde kan de alltid åberopa den nationella suveräniteten för att undandra sig all demokratisk tillsyn på gemenskapsnivå. Detta innebär att kommissionen också i visst avseende har givit Europol, och närmare bestämt den tyska statssäkerhetstjänsten, en oinskränkt fullmakt.

Erkänner kommissionen att Europaparlamentet inte kan utöva någon demokratisk tillsyn över den verksamhet som bedrivs av polis- och säkerhetstjänster, medräknat Bundesnachrichtendienst och Europol, inom ramen för projektet Sensus, eftersom de hör hemma inom medlemsstaternas kompetensområde?

Om inte, på vilket sätt kan Europaparlamentet då helt och fullt utöva sin rätt till demokratisk tillsyn över den verksamhet som bedrivs av polis- och säkerhetstjänster, medräknat Bundesnachrichtendienst och Europol, inom ramen för projektet Sensus utan att därvid hindras av de gränser som uppställs av den nationella suveräniteten?

(1) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 154.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen uppmärksammar parlamentsledamoten på det faktum att den fråga som ställts angår ett institutionellt ärende, eftersom det rör Europaparlamentets demokratiska tillsyn över sådan verksamhet som ingår i medlemsstaternas kompetensområde. Ärendet går utöver Sensus-projektet och ramprogrammen för forskning och teknisk utveckling (FoTU).

Eftersom AfA och Europol har undertecknat ett kontrakt med kommissionen har de samma rättigheter och skyldigheter som andra kontraktsskrivande parter inom Sensus-projektet. Detta gäller särskilt kravet att kostnadsredovisningar, tekniska resultat och rapporter skall lämnas in samt att kommissionen och revisionsrätten skall ha rätt att genomföra revision.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0530/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Äganderätt och utvidgning

Man känner till att de socialistiska regimerna i de central- och östeuropeiska länderna förbjöd privat äganderätt och att privat egendom konfiskerades. I och med den stegvisa återgången till demokrati har regeringarna i vissa av dessa länder beslutat att erkänna de gamla ägarnas eller deras arvingars rätt till de gamla egendomarna, i synnerhet för hus och mindre jordegendomar. Efter invecklade byråkratiska förfaranden kan medborgarna alltså återfå egendom som konfiskerats. I några fall, till exempel i Rumänien, kan de gamla ägarna dock erbjudas annan egendom än den som fråntagits dem. Detta skapar missnöje och spänningar, som snarare har känslomässiga orsaker, eftersom den konfiskerade egendomen förknippas med familjen och dess traditioner, än ekonomiska orsaker där man jämför den förlorade och den nya egendomens värde.

Under förhandlingarna med kandidatländerna:

1. kontrollerar kommissionen att äganderätten återinförts?

2. har kommissionen möjlighet att kontrollera att de konfiskerade egendomarna verkligen återlämnats till de rättmätiga ägarna eller deras arvingar?

3. har kommissionen inrättat en myndighet dit de berörda ländernas medborgare kan vända sig för att överklaga eventuella beslut av offentliga myndigheter om att återlämna annan egendom än den som konfiskerats?

4. är kommissionen beredd att utöva alla de påtryckningar som behövs för att respekten för äganderätten verkligen skall garanteras, även vad avser gammal egendom som konfiskerats från familjer?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(18 april 2001)

De konfiskeringar som frågeställaren avser ägde rum innan Romfördraget trädde i kraft. Vidare föreskrivs det i artikel 295 (f.d. artikel 222) i EG-fördraget att detta fördrag inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Av detta följer att denna fråga faller inom kandidatländernas eget behörighetsområde och inte inom de europeiska institutionernas. Kandidatländernas egendomsordning tas inte alls upp i anslutningsförhandlingarna. Inte heller företar kommissionen några kontroller av hur denna ordning genomförs, och eventuella överklaganden från kandidatländernas medborgare i denna fråga skall riktas till respektive lands myndigheter eller i sista hand till Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen har inte desto mindre påtalat detta problem i sina yttranden från 1997 över de associerade central- och östeuropeiska ländernas ansökningar om medlemskap. Kommissionen har också vid behov tagit upp problemet i de rapporter om kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning som den varje år lägger fram för parlamentet och rådet, i synnerhet i både 1999 och 2000 års rapporter beträffande Rumänien.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0414/01

från Astrid Thors (ELDR), Karin Riis-Jørgensen (ELDR) och Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(15 februari 2001)

Ämne: Pälsdjur i Nederländerna

1. Känner kommissionen till det beslut som nyligen fattades av den nederländska regeringen om att förbjuda uppfödning av pälsdjur i Nederländerna efter en period på tio år utan någon kompensation till pälsproducenterna?

2. Är det riktigt, såsom det nederländska jordbruksministeriet förklarade den 26 januari 2001, att Europeiska kommissionen har meddelat att medlemsstaterna har rätt att införa sådana förbud individuellt och att kommissionen har godkänt ett tidigare fall i Förenade kungariket?

3. Om de två föregående frågorna besvaras jakande, kan kommissionen ange vilka artiklar i fördragen som tillåter medlemsstaterna att vidta sådana åtgärder?

4. Delar kommissionen uppfattningen att medlemsstaterna befrias från kravet att kompensera producenterna när medlemsstaterna självständigt beslutar om sådana åtgärder på grundval av etiska skäl?

5. Skulle kommissionen kunna acceptera att handel i pälsprodukter från EU-länder eller tredje länder förbjuds i Nederländerna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(21 maj 2001)

1. Nederländerna har i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1) anmält ett lagförslag till kommissionen enligt vilket uppfödning av pälsdjur skulle förbjudas efter en övergångsperiod på tio år (anmälan 2001/64/NL). Kommissionen granskar för närvarande lagförslaget i enlighet med det förfarande som fastställs i direktiv 98/34/EG.

2. och3. År 1999 anmälde Storbritannien till kommissionen ett lagförslag som förbjuder uppfödning och hållning av djur enbart eller huvudsakligen för värdet i deras pälsar till kommissionen. När det gäller kommissionens ståndpunkt i denna fråga hänvisas parlamentsledamöterna till kommissionens svar på den skriftliga frågan E-1512/00 från Piia-Noora Kauppi(2).

4. I de fall en nationell åtgärd inte innebär en överträdelse av gemenskapsrätten måste frågan om kompensation för förluster orsakade av åtgärden i fråga bedömas inom ramen för nationell lag och även med beaktande av att gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd måste följas.

5. Ett förbud mot handel med pälsprodukter i en medlemsstat måste givetvis betraktas som ett hinder för handel inom gemenskapen. En sådan åtgärds förenlighet med bestämmelserna i EG-fördraget om fri rörlighet för varor skulle dock bero på flera faktorer, såsom de nationella myndigheternas motivering för åtgärden. Såvitt kommissionen vet är det ingen medlemsstat som planerar en sådan åtgärd. Frågan om kommissionens ståndpunkt i detta sammanhang är därför helt hypotetisk.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.

(2) EGT C 81 E, 13.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1019/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Arbetslöshetsgrad och löneuppgörelser

Har kommissionen kunnat konstatera, eller kan den uppge, om oberoende källor har konstaterat något samband mellan graden av korttidsarbetslöshet (definierad som de som varit arbetssökande mindre än ett år) och ökningen eller minskningen av grundläggande löneuppgörelser i EU:s enskilda medlemsstater?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(13 juni 2001)

Enligt ekonomisk teori finns det ett negativt förhållande mellan efterfrågan på arbetskraft och arbetskostnaden. Löneökningar utöver vad som kan motiveras av produktivitetstillväxt leder, allt annat lika, till en minskning av efterfrågan på arbetskraft och av sysselsättningen och till en ökning av arbetslösheten. Om arbetslösheten ligger över (under) sin jämviktsnivå bör reallönerna minska (öka) för att jämvikten skall återställas. Av det empiriska underlaget att döma kan lönenivåns känslighet för arbetslösheten variera avsevärt från en medlemsstat till en annan. Ett bidrag från kommissionen till den samlade forskningen på detta område är bland annat Mc Morrow (1996)(1) som förklarar den långsammare ökningen av sysselsättningen i Europa jämfört med Förenta staterna och Japan med att reallönerna anpassas långsammare.

Den kortsiktiga Phillipskurvan(2) utgör en ram för hur man kan betrakta samverkan mellan löner, inflation och jämviktsarbetslöshet. Man bör dock vara försiktig när man tolkar uppskattade Phillipskurvor, eftersom skattningarnas konfidensintervall i allmänhet är tämligen stora.

I likhet med de flesta studier på detta område behandlas i dessa studier arbetslöshet i allmänhet, snarare än det smalare begreppet kortfristig arbetslöshet. Det finns dock ingen anledning att tro att resultaten skulle förändras avsevärt om man tillämpade analysen på kortfristig arbetslöshet.

Avslutningsvis kan konstateras att det verkar föreligga ett negativt förhållande mellan (den kortfristiga) arbetslösheten och lönenivån, men att det inte är möjligt att ange detta förhållande i exakta kvantitativa termer.

(1) The Wage Formation Process and Labour Market Flexibility in the Community, the United States and Japan, Economic papers no 118.

(2) För en översikt hänvisas till t. ex. OECD (2000): EMU one year on, Economics surveys, februari.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1252/01

från Carmen Cerdeira Morterero (PSE) till rådet

(27 april 2001)

Ämne: Bistånd till Namibia och grundläggande rättigheter

Namibia är ett land som mottar EU-medel och till vilket det under perioden 19962000 avsattes 52 miljoner euro. Utveckling och befästande av demokratin och av rättsstaten samt iakttagande av grundläggande mänskliga rättigheter och friheter är den andra prioriteringen i avtalet mellan Europeiska unionen och regeringen i ovannämnda land. Vad anser rådet om de uttalanden

som gjorts och de beslut som Namibias president Sam Nujoma under förevändning om att konstitutionen inte tillåter homosexualitet har tagit om att anhålla och förvisa samtliga manliga och kvinnliga homosexuella från landet?

Detta strider mot EU:s grundläggande värderingar och principer, mot artikel 13 i Amsterdamfördraget, mot reglerna om utvecklingssamarbete och mot FN:s universella förklaring om de mänskliga rättigheterna. Planerar rådet att vidta åtgärder för att fördöma denna fullständigt diskriminerande handling?

Ämnar rådet meddela Namibias regering att ovannämnda beslut åsidosätter grundläggande mänskliga rättigheter och strider mot Europeiska unionens grundläggande principer och värderingar?

Svar

(27 september 2001)

Rådet har gjort en de marsch till de namibiska myndigheterna när det gäller situationen för de mänskliga rättigheterna i landet. De marschen följdes av offentliggörandet av ett uttalande från ordförandeskapet på Europeiska unionens vägnar om de mänskliga rättigheterna i Namibia. I detta uttalande redogörs det klart för EU:s ståndpunkt i fråga om hoten och de verbala angreppen mot minoriteter i Namibia, vilka EU finner oacceptabla. EU uppmanar dessutom Namibias regering att upprätthålla respekten för de mänskliga rättigheterna och hävda rättsstatsprincipen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0757/01

från W.G. van Velzen (PPE-DE) till kommissionen

(7 mars 2001)

Ämne: Att den nederländska regeringen upphävt några artiklar i övergångslagstiftningen för elproduktionssektorn

Den nederländska regeringen meddelade den 30 januari 2001, sedan frågor ställts i andra kammaren, att den hade upphävt ett stort antal artiklar i övergångslagstiftningen för elektricitetssektorn.

Vid vilken tidpunkt har den nederländska regeringen haft kontakt med Europeiska kommissionen angående upphävandet av ett stort antal artiklar i övergångslagstiftningen för elproduktionssektorn?

Har Europeiska kommissionen ålagt respektive föreslagit den nederländska regeringen en uppskovsperiod vad gäller genomförandet av avregleringen av elsektorn? Om detta är fallet, hur lång tid skall då detta uppskov gälla? Och förekommer det även beträffande andra medlemsstater att dessa ålagts ett dylikt uppskov, och om detta är fallet vilka konsekvenser medför då detta för avregleringen av elsektorn i dess helhet i Europeiska unionen?

Skulle kommissionen kunna beskriva hur man har agerat med anledning av den fråga som ställdes av ledamoten Van Velzen den 26 september 2000?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 april 2001)

Den nederländska regeringen har inte varit i kontakt med kommissionen angående ett upphävande av vissa artiklar i övergångslagstiftningen för elproduktionssektorn.

Kommissionen har inte bett om en uppskovsperiod i den nederländska liberaliseringsprocessen, och har inte heller föreslagit att en sådan skulle kunna övervägas.

Kommissionen kommer inom kort att be de nederländska myndigheterna att lämna ytterligare uppgifter om reservationen av länkkapacitet, för att kunna avgöra om åtgärderna är rimliga och står i förhållande till sitt syfte - att skydda SEP:s (Samenwerkende Elektriciteits-produktiebedrijven) långtidskontrakt. När kommissionen har fått dessa uppgifter räknar den med att snabbt kunna komma fram till ett avgörande i frågan.

Som sades i svaret på frågeställarens skriftliga fråga P-3106/00(1), fortsätter kommissionen att undersöka hur konkurrensbestämmelserna bör tillämpas, i synnerhet eftersom den faktiska situationen har ändrats nyligen. Beträffande frågan om statligt stöd sände kommissionen den 19 februari 2001 ett brev till den nederländska regeringen i detta ärende.

(1) EGT C 136 E, 8.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1017/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Offentliggörande av ekonomisk statistik

1. Håller kommissionen med om att USA:s praxis att offentliggöra marknadskänslig ekonomisk statistik är en lämplig referens för euroområdets praxis?

2. Kommer den då att ange om dess mål är att svara mot USA:s praxis, och om så är fallet, med vilken tidsfrist och vilka medel?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(19 juni 2001)

Kommissionen (Eurostat) är i färd med att undersöka praxis i USA när det gäller ekonomisk marknadsstatistik. En rapport med en jämförelse mellan rutinerna i EU och USA kommer att lämnas till Kommittén för det statistiska programmet (KSP) hösten 2001. Rapporten väntas ge förklaringar till skillnaderna mellan systemen och förslag till hur EU:s system skall bli bättre, särskilt när det gäller punktlighet. KSP kommer att diskutera rapporten och rekommendationerna samt vidta de åtgärder som krävs för att EU:s statistik skall bli mer punktlig.

Det bör noteras att viktiga insatser redan är på gång i kraft av Handlingsplanen för statistikkrav avseende Europeiska monetära unionen som kommissionen tagit fram i nära samarbete med Europeiska centralbanken (ECB) och på begäran av Ekofin-rådet. Om EU kommer att lyckas leva upp till amerikansk standard vad gäller punktlighet återstår dock att se, eftersom EU:s och USA:s statistiksystem är så olika. För övrigt betraktas amerikansk praxis inte alltid som överlägsen den i EU.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0796/01

från Geoffrey Van Orden (PPE-DE) till rådet

(14 mars 2001)

Ämne: Snabbinsatsstyrkans funktion

Tony Blair och president Bush gav förra helgen en gemensam presskonferens i Camp David efter att bland annat ha diskuterat vilka följder inrättandet av den så kallade europeiska snabbinsatsstyrkan skulle få. I premiärministerns närvaro sa president Bush att den förstnämnde försäkrat honom om att befälet över styrkan skulle vara gemensamt, att dess planering skulle ske inom Nato och att om hela Nato inte ville ta del i ett uppdrag skulle detta sedan (min kursivering) tjäna som en katalysator för försvarsstyrkorna att agera på egen hand.

Föregående torsdag konstaterade Tony Blair inför det kanadensiska parlamentet att initiativet i fråga om ett europeiskt försvar inte innebär en stående armé och att EU inte kommer att ha några separata planeringsstrukturer.

Anser rådet att dessa tolkningar av vilken funktion snabbinsatsstyrkan skall ha stämmer överens med ordförandelandets rapport om den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken som medlemsstaterna enades om i Nice?

President Bush framhöll även att han var mycket hoppfull när de diskuterade premiärministerns vision om att detta förhållningssätt kanske skulle uppmuntra deras allierade och vänner inom Nato att stärka sin försvarsbudget.

Anser rådet att det finns något bevis för detta?

Svar

(13 juli 2001)

Frågan om planering vilket är det som den ärande ledamoten tycks vara särskilt intresserad av behandlas i enlighet med Europeiska rådets beslut i Nice. Strategisk planering (dvs. den planeringsverksamhet som inleds så snart som en kris uppstår och avslutas med att Europeiska unionen fattar beslut om ett militärt strategiskt alternativ) utförs av Europeiska unionens militära stab.

När den militära staben utvecklar och gör prioriteringar i fråga om militära strategiska alternativ kan den vid behov utnyttja planeringsstöd från externa källor, i synnerhet Nato. När det gäller operationer som kräver utnyttjande av Natos tillgångar och kompetens kommer den operativa planeringen att utföras vid Nato. När det gäller EU-operationer vid vilka Natos tillgångar och kompetens inte utnyttjas kommer den operativa planeringen att utföras av ett europeiskt eller multinationellt högkvarter.

Medlemsstaterna har också åtagit sig att ytterligare förbättra sin kompetens. Det är ännu för tidigt att uttala sig men kompetensen på nationell och multinationell nivå håller på att förbättras på ett sätt som inte skulle ske utan ESFP. Den katalog över framsteg vars första version bör vara färdig i slutet av det svenska ordförandeskapet kommer att innehålla uppföljningsinitiativ som behöver utvecklas vidare. Ett huvudinslag kommer att bli att fastställa den översynsmekanism som utformades i Nice och som kommer att göra det möjligt att övervaka de kvantitativa och kvalitativa framstegen för att uppnå det övergripande målet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1594/01

från Luckas Vander Taelen (Verts/ALE) till kommissionen

(21 maj 2001)

Ämne: Gare de Luxembourg (Luxemburgstationen) i Bryssel och fri rörlighet för tjänster

Utredningen gällande Gare de Luxemburg (Luxemburgstationen) i Bryssel, som ingår i projektet för byggnaderna D4 och D5 vid Place de Luxembourg, har av SNCB, Société Nationale des Chemins de Fer Belge (det statliga belgiska järnvägsbolaget), anförtrotts den för projektet inrättade företagsgruppen AEL-GROUP T-Tractabel. SNCB är som ägare huvudansvarig för renoveringen av järnvägsstationen och det är SNCB som begärt byggnadstillstånd av regionen Bryssel Ixelles-kommunen för renovering av stationen (begäran inlämnad den 28 april 1998).

Rådets direktiv 92/50/EEG(1) av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster skall tillämpas av alla upphandlande enheter som avses i direktiv 71/305/EEG(2) och alla hinder för den fria rörligheten för tjänster bör undanröjas.

Kan kommissionen kontrollera om SNCB har genomfört sin anbudsinfordran för tjänster vad beträffar utredningen av Gare de Luxembourg och dess renovering i enlighet med bestämmelserna i direktiv 92/50/EEG?

(1) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.

(2) EGT L 185, 16.8.1971, s. 5.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Frederik Bolkestein

(11 juni 2001)

Kommissionen har uppmanat den berörda medlemsstaten att inkomma med uppgifter om de förhållanden som påtalas av ledamoten. Den avser att meddela honom resultatet av efterfrågningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0760/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(7 mars 2001)

Ämne: Undersökning om bovin spongiform encefalopati i Grekland utförd av Europeiska kommissionens granskarteam

Mellan den 12 och den 16 februari granskade veterinärer-kontrollanter från Europeiska kommissionen hur åtgärderna mot bovin spongiform encefalopati genomförs i Grekland.

Jag vill, med hänvisning till den rapport som kontrollanterna sammanställt, fråga kommissionen om följande:

1. Är kontrollerna för att uppdaga sjukdomen hos nötkreatur tillräckliga?

2. Efterlevs skyddsåtgärderna för att skydda nötkreatur mot bovin spongifrom encefalopati?

3. Vilka förhållanden råder vid uppfödning och slakt av nötkreatur, och hur ser situationen ut vid de grekiska slakterierna? I vilken mån iakttas de villkor som gemenskapens lagstiftning fastställt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 april 2001)

Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor (FVO) gjorde den 1216 februari 2001 ett inspektionsbesök i Grekland, för att granska hur kontrollåtgärderna mot bovin spongiform encefalopati genomförs.

Enligt FVO:s interna rutiner och kommissionens beslut 98/139/EG av den 4 februari 1998 om fastställande av vissa regler angående kontroller på plats inom veterinärområdet som utförs av kommissionens experter i medlemsstaterna(1), skall ett utkast till rapport från FVO:s inspektionsbesök vara den berörda medlemsstatens myndigheter tillhanda inom 20 arbetsdagar. Då dessa mottagit dokumentet översatt till grekiska, har de i sin tur 25 arbetsdagar på sig att svara. FVO kan inte offentliggöra den slutliga rapporten förrän detta förfarande avslutats.

Den slutliga rapporten från inspektionen skall vara sammanställd senast i mitten av maj 2001. Enligt det vanliga förfarandet kommer kommissionen att skicka rapporten till Europaparlamentet och den kommer sedan att läggas ut på Internet. Oberoende av denna rapport har kommissionen upprepade gånger uppmanat medlemsstaterna att säkerställa att gemenskapslagstiftningen gällande BSE genomförs och följs.

(1) EGT L 38, 12.2.1998.