ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0622/01

från Nelly Maes (Verts/ALE) till rådet

(2 mars 2001)

Ämne: Belgiska visum

Inom ramen för Europeiska Unionens tredje pelare (rättsliga och inrikes frågor) är det nödvändigt att rikta uppmärksamhet mot det omdömeslösa utfärdandet av belgiska visum. Särskilt som ett tillfälligt uppehållstillstånd i Belgiska federationen ger direkt tillträde till alla Schengenländer. Sådana uppehållstillstånd är guld värda för brottslingar, och gör migrationssektorn oerhört känslig för korruption.

Förra året utfärdade Belgien ungefär 9 500 visum till marockanska sökande; ungefär 88 procent av dessa visum (såväl lång- som kortvariga uppehållstillstånd) utfärdades av den belgiska tjänsten för utlänningsärenden (Dienst Vremdelingssaken) trots att de konsulära avdelningarna i Marocko förordat avslag. Dessa utlåtanden om att avslå ansökan, som gavs på grund av att kriterierna inte uppfylldes, negligerades sålunda systematiskt.

Vissa sökande tillstår öppet att det inte är deras avsikt att resa till Belgien, utan till ett annat Schengenland, där utfärdandet av visum är underkastat striktare regler.

Detta resulterar i ett utlåtande om att avslå ansökan som sänds till tjänsten för utlänningsärenden, varpå denna konstant sänder ett meddelande tillbaka om att sökanden i alla fall bör få ett visum. Man kan frukta att alltfler människosmugglare kommer att försöka ta sig in i EU via Marocko.

Detta kommer att tillintetgöra effekterna av de åtgärder som EU vidtar för att stänga kanalerna för människosmuggling.

Har rådet, med hänsyn till ovan nämnda uppgifter, hos Belgiska federationen påtalat nödvändigheten av att vidta grundläggande förebyggande åtgärder när det gäller dess visumpolitik, såsom rotationssystem för känsliga poster, dubbelkontroll och lämplighetsbedömning för tjänstemän?

- Om så är fallet, när har rådet påtalat detta hos Belgiska federationen?

- Om så inte är fallet, varför har rådet ännu inte hos Belgiska federationen påtalat nödvändigheten av att vidta grundläggande förebyggande åtgärder när det gäller dess visumpolitik, med tanke på hur viktigt det är för Europeiska unionens tredje pelare (rättsliga och inrikes frågor) och Schengenländernas politik? Kommer rådet ändå att påkalla dylika åtgärder?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0621/01 och E-0622/01

(30 maj 2001)

Rådet informerar den ärade parlamentsledamoten om att sedan Amsterdamfördragets ikraftträdande omfattas invandrings-, viserings- och asylfrågor av gemenskapens behörighet enligt avdelning IV i EG-fördraget. Det åligger alltså kommissionen i dess egenskap av övervakare av fördragen att kontrollera att medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter beträffande dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0399/01

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(15 februari 2001)

Ämne: Statligt stöt till spanska elföretag och ett rättsligt ärende mot den spanska regeringen

Enligt pressen skulle ett rättsligt ärende ha inletts i december förra året angående det statliga stöd som beviljats i form att ersättning för de spanska företagens kostnader för övergång till fri konkurrens (CTC). Kommissionens vice ordförande de Palacios ansträngningar lyckades emellertid försena förfarandet. Nu har vi passerat januari månad utan att ärendet inletts, antingen på grund av nya ansträngningar från Loyola de Palacios sida eller av någon annan orsak.

Kommissionsledamot Monti har under tiden, vid toppmötet i Davos, förklarat att man gör framsteg i förhandlingarna med Spanien i denna fråga. Samtidigt har det meddelats att sammanslagningen av Endesa och Iberola kan komma att innebära att någon ersättning för CTC inte blir nödvändig.

Finns det någon anledning till att ärendet inte inletts, förutom påtryckningarna från Loyola de Palacio?

Vilka framsteg har uppnåtts i förhandlingarna med den spanska regeringen?

Har den spanska regeringen visat sig villig att ändra sin lagstiftning angående ersättning för CTC?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 april 2001)

1. När det gäller kostnaderna för övergång till fri konkurrens inom den spanska elsektorn, liksom de icke-återvinningsbara kostnaderna inom elsektorn i övriga medlemsstater, ansåg kommissionen det lämpligt att avvakta EG-domstolens dom i mål C-379/98(1) innan något beslut fattas. Domen föll den 13 mars 2001. Den måste nu studeras i detalj i samband med granskningen av icke-återvinningsbara kostnader.

2. Framstegen består i det faktum att de spanska myndigheterna under ärendets handläggning fått kännedom om vissa uppgifter från kommissionen.

3. Den 2 februari 2001 antog Spanien en dekretlag som ändrar bland annat sjätte övergångsbestämmelsen till lag 54/1997 av den 27 november 1997 om elsektorn. Kommissionen ser två viktiga nyheter i denna lag: värdepapperiseringen avskaffas och de icke-återvinningsbara kostnaderna kommer inte längre att täckas genom en avgift på importerad el.

(1) PreussenElectra AG mot Schleswag AG.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0937/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Offentliggörande av Lowe-rapporten om ECHO-bedrägerierna

Det är av allmänt intresse att ett offentliggörande sker av den rapport Philip Lowe, generalsekreterare på kommissionen, skrev angående oegentligheterna på ECHO i samband med de tre projekten där Perry Lux kontrakterades och en stor summa pengar försvann.

När kommer kommissionen att offentliggöra denna rapport och varför har den hittills inte offentliggjorts?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(11 juni 2001)

Philip Lowes rapport gjordes i samband med en administrativ undersökning för att klargöra hela ansvaret beträffande vissa påstådda handlingar, särskilt lagenligheten av vissa avtal som kommissionen slutit för finansiering av humanitära insatser.

För att bereda öppenhet och insyn ger kommissionen parlamentet mycket stor tillgång till information. Som redan påpekades i samband med beviljandet av ansvarsfrihet för 1998(1) finns det dock två undantag, där sekretess både krävs och är befogad. I det ena fallet handlar det om känsliga rapporter om administrativa undersökningar, som kan föranleda andra förfaranden. Det andra fallet avser disciplinnnämndens protokoll.

Lowe-rapporten innehåller av naturliga skäl uppgifter av direkt betydelse för enskildas rättigheter. Den måste därför förbli konfidentiell och kan inte offentliggöras.

(1) Inlägg av ledamoten av kommissionen med ansvar för budgetfrågor, under plenardebatten den 11 april 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1167/01

från Geoffrey Van Orden (PPE-DE) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Zimbabwe-resolutionen

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit mot Zimbabwes regering till följd av Europaparlamentets resolution (R5-0156/2001)? Vilka åtgärder har vidtagits för att kartlägga vilka tillgångar president Mugabe och hans anhängare har i andra länder? Har det bistånd för utvecklingssamarbete (för vilket kommissionen ansvarar) som Zimbabwes regering och dess olika organ förvaltar dragits in?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(5 juni 2001)

Kartläggningen av president Robert Mugabes och hans anhängares tillgångar i andra länder kan ses som ett första steg i riktning mot förebyggande sanktioner. Detta steg kräver emellertid att unionen har en gemensam ståndpunkt inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP).

Diskussionerna inom GUSP tyder på en konsensus till förmån för en politisk dialog i enlighet med artikel 8 i Cotonouavtalet, och mot varje form av sanktioner i detta skede. President Mugabe välkomnade detta initiativ, och beskickningscheferna för Hararetrojkan har fått instruktioner om att fortsätta dialogen. Unionens dialogpolitik kommer att utvärderas vid rådet (allmänna frågor) i juni 2001.

För närvarande delar kommissionen de åsikter som ledaren för oppositionspartiet rörelsen för demokratisk förändring (Movement of Democratic Change, MDC), Morgan Tsvangirai, offentligt gett uttryck för, nämligen att sanktionerna bör tillämpas vid allvarliga fall av försämringar, som t.ex. upphävande av konstitutionen eller inställda presidentval.

Det bistånd för utvecklingssamarbete som kommissionen förvaltar riktar sig numera till den sociala sektorn. Kommissionen anser att om den grundläggande sociala servicen kollapsar, kommer detta att medföra utomordentligt stora kostnader i form av mänskligt lidande och framtida rehabilitering.

Kommissionen fullföljer därför sina program inom områdena för grundläggande hälsovård och utbildning. Detta bistånd, som är fastställt i samråd med regeringen i Zimbabwe, vänder sig till de mest sårbara befolkningsgrupperna. Projekten är utformade på ett sådant sätt att biståndet når fram till de fattigaste, eftersom man vet att utan stödet från gemenskapen skulle barnen inte kunna gå i skolan och de sjuka skulle inte få någon behandling.

På grund av biståndets beskaffenhet är det troligt att dessa humanitära och sociala biståndsprogram i syfte att lindra fattigdomen fortfarande kommer att upprätthållas även om unionen beslutar sig för att tillgripa sanktioner gentemot Zimbabwe.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1104/01

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Mul- och klövsjuka

När informerade den brittiska regeringen för första gången Europeiska kommissionen, antingen formellt eller informellt, om att mul- och klövsjuka hade brutit ut i Förenade kungariket?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(2 maj 2001)

Informationen om de två första utbrotten av mul- och klövsjuka i Förenade kungariket kom via ett telefonsamtal mellan Förenade kungarikets CVO och chefen för ansvarig enhet vid kommissionens generaldirektorat för hälsa och konsumentskydd, ett samtal som ägde rum ca kl. 21.15 (Brysseltid) den 20 februari 2001, alltså bara några timmar efter laboratoriets positiva provsvar.

Omkring en timme senare, efter det att kommissionens ansvariga tjänstemän diskuterat vilka akuta åtgärder som skulle vidtas, informerade kommissionen samtliga CVO i medlemsstaterna via fax.

Den 21 februari 2001 antog kommissionen formellt beslut 2001/145/EG om vissa skyddsåtgärder beträffande mul- och klövsjuka i Förenade kungariket(1); detta beslut fattades i samarbete med Förenade kungariket och syftade till att förhindra utförsel från detta land av djur och animalieprodukter som kunde sprida mul- och klövsjukevirus.

(1) EGT L 53, 23.2.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0917/01

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Amalgam och hälsoaspekter

Uppfattar kommissionen att användningen av amalgam är ett folkhälsoproblem inom Unionen? Har kommissionen i så fall några planer på hur man bör gå vidare?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

Tandamalgam är en medicinteknisk produkt som faller under rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993(1) om medicintekniska produkter. Under the Medical Devices Experts Group inrättades 1997 en arbetsgrupp bestående av företrädare för nationella myndigheter, patientgrupper, tandläkaryrket och näringsliv. Arbetsgruppen sammanställde en rapport om användningen av tandamalgam och dess hälsorisker. I rapporten dras bland annat slutsatsen att alla tandfyllningsmaterial kan ha vissa biverkningar och att de flesta innehåller giftiga ingredienser. Det fastställdes även att enligt nu tillgängliga uppgifter innebär kvicksilver från tandamalgam dock inte någon oacceptabel risk för befolkningen i allmänhet. Lokala biverkningar mot amalgamfyllningar och andra tandfyllningsmaterial har rapporterats men de är relativt sällsynta. Det finns även fall där sådana biverkningar inrapporterats mot material som används som alternativ till tandamalgam. Enligt rapporten uppvägs de dokumenterade riskerna i stor utsträckning av fördelarna med att laga tänder med tandamalgam och förhållandet risk/effekt motsvarar de förhållanden som råder och accepteras för närvarande.

Kommissionen och nationella myndigheter granskar ständigt och i nära samarbete med andra intresserade parter användningen av tandamalgam och följer uppmärksamt arbetet med att ta fram ersättningsmaterial och dessa materials hälsoeffekter.

(1) EGT L 169, 12.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1872/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Tyskland)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Tyskland som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Tyskland som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(24 juli 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0232/01

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(7 februari 2001)

Ämne: Moms på garageuthyrning

Om en hyresgäst i Förenade kungariket hyr såväl ett hus eller en lägenhet som ett garage och betalar hyra för båda till kommunfullmäktige eller till en bostadsförening, betraktar finansdepartementet garaget som en väsentlig del av uthyrningen av privatbostaden och undantar därför garagehyran från moms.

Om en person som inte hyr en kommunal bostad bara hyr ett garage utan anslutning till bostaden av kommunen tas däremot moms ut på garagehyran eftersom det inte anses finnas någon bostadsuthyrning som denna hyra kan kopplas till.

Denna situation medför en orättvis behandling av personer som hyr garage, eftersom en person kan tänkas betala moms samtidigt som den andre inte gör det, även om garagen är identiska.

Har kommissionen, för rättvisans och jämlikhetens skull, någon befogenhet att ändra denna situation, antingen direkt eller genom ett nytt förslag som innebär antingen att alla hyresgäster betalar moms på hyra av garage som ägs av ett offentligt organ eller att alla undantas från moms?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(22 mars 2001)

Enligt artikel 13B.b i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund(1), är utarrendering och uthyrning av fast egendom vanligen undantagen från moms, utan hänsyn till vem som tillhandahåller tjänsten. Det finns emellertid särskilda undantag från denna skattebefrielse, av vilka ett är uthyrning av lokaler och platser för parkering av fordon.

Frågan om olika varor och tjänster som tillhandahålls samtidigt är att betrakta som ett eller flera objekt har behandlats av domstolen vid flera tillfällen. När det gäller uthyrning av garage tillsammans med uthyrning av bostad betraktas garaget som ett smärre delelement som är underordnat själva huvudobjektet, och därför behandlas det skattemässigt likadant(2). Samma princip gäller för uthus, trädgårdsskjul och växthus.

Ur momssynpunkt föreligger ingen orättvisa, eftersom jämförelsen inte görs mellan uthyrningen av två garage, utan mellan uthyrning av ett garage och uthyrning av en bostad. Det är bara denna senares särskilda karaktär som motiverar momsbefrielse. När det gäller uthyrning av ett garage uppstår inte den svåra frågan om taxeringen av en persons permanenta bostad, och därför kan det inte bli fråga om någon befrielse.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.

(2) Skatteministeriet v Henriksen CJEC C-173/88.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1425/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(17 maj 2001)

Ämne: Bröd och livsmedelssäkerhet

Den oro som nyligen har uppstått i fråga om livsmedelssäkerheten hos vissa produkter har medfört drastiska beslut i fråga om vissa djur. Detta får inte leda till att man glömmer att frågan om säkerhet och i synnerhet om konsumentskydd även omfattar den produkt som vanligen säljs som bröd, men som ibland inte är det, åtminstone inte så länge det inte klart fastställs vilka produkter som skall ingå i bröd. Så kallat industritillverkat bröd som inte längre enbart består av vetemjöl vinner allt mer terräng, vilket leder till att det uppstår nya försäljningsställen till nackdel för småskaliga bagerier. Eftersom det är nödvändigt att säkerställa livsmedelssäkerhet, produktkvalitet, korrekt information till konsumenterna och korrekt konkurrens bör den lagstiftande myndigheten bättre definiera vad som avses med bröd.

Behövs det inte enligt kommissionens mening omgående ett förslag till översyn av bestämmelserna om bröd och en klar specificering av vad som är traditionellt bröd från småskaliga bagerier jämfört med industritillverkat bröd?

Instämmer kommissionen i att bara den livsmedelsprodukt som tillverkas av vetemjöl, vatten, jäst, olivolja (eller smör eller fett), med eller utan salt, får definieras som bröd?

Anser kommissionen inte att det för att säkerställa produkternas äkthet och korrekt information till konsumenterna är nödvändigt att märka industritillverkat bröd med angivande av tillverkningsort?

Anser den inte att traditionellt bröd från småskaliga bagerier bör säljas på den ort där det bakats?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 juli 2001)

Det finns ingen gemenskapslagstiftning med harmoniserade bestämmelser om vad ett bröd får eller skall innehålla.

Kommissionen anser att det skulle vara svårt att genomföra en sådan lagstiftning, eftersom det finns så många olika sorters bröd och så många olika lokala traditioner.

Som alla livsmedel omfattas dock bagerivaror av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(1).

Bagerivaror som säljs i förpackning skall alltså märkas i enlighet med direktivet (med t.ex. en innehållsförteckning) för att konsumenten skall tillhandahållas de uppgifter som behövs för ett informerat val.

Det är obligatoriskt att lämna information även när det gäller bagerivaror som inte säljs i förpackning, men det åvilar då medlemsstaterna att anta bestämmelser för hur det skall gå till (se artikel 14 i direktiv 2000/13/EG).

Enligt artikel 3.1 i direktivet skall ett livsmedels tillverkningsort anges om konsumenten annars kan vilseledas i fråga om livsmedlets rätta ursprung eller härkomst.

Kommissionen anser slutligen att det skulle strida mot grundläggande friheter för handel och industri att kräva att vissa produkter skall säljas på tillverkningsorten.

(1) EGT L 109, 6.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0790/01

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(13 mars 2001)

Ämne: Export av levande hästar

Exporthandeln med levande hästar som skall slaktas för köttet har ökat inom Europa sedan BSE-krisen trappades upp.

Känner kommissionen till de förfärliga förhållanden som råder då hästarna transporteras och den inhumana behandling de får innan de dödas?

Stöder kommissionen strängare bestämmelser om transport av levande hästar och andra djur?

Stöder kommissionen strängare bestämmelser om en humanare behandling av dessa djur?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 juni 2001)

På mötet med rådet (jordbruk) i januari 2001 presenterade kommissionen en rapport om medlemsstaternas erfarenheter sedan direktivet om skydd av djur under transport(1) började tillämpas. Rapporten har också översänts till parlamentet.

Av rapporten framgår det att det behövs striktare åtgärder med tanke på att problemen är allvarliga och vanligt förekommande i samband med att hästar transporteras för slakt från Central- och Östeuropa till någon av medlemsstaterna.

Kommissionen anser att det behövs strängare regler för att förbättra den nuvarande situationen och har redan tagit en del initiativ:

- Kommissionen har antagit beslut 2001/298 av den 30 mars 2001 om ändring av bilagorna till rådets direktiv 64/432/EEG, 90/426/EEG, 91/68/EEG, 92/65/EEG och till kommissionens beslut 94/273/EG beträffande skyddet av djur under transport(2) för att ändra på veterinärsintygen gällande handeln med levande djur inom gemenskapen, däribland hästar, så att det framgår om djuren är lämpade för transport. Åtgärden träder i kraft den 1 augusti 2001.

- Den 9 april 2001 antog kommissionen ett förslag till rådets förordning om olika ventilationssystem för vägfordon som används för djurtransport under mer än åtta timmar(3). Förslaget innehåller också krav om en minsta ventialtionskapacitet och obligatoriska system för att kunna kontrollera temperaturen inne i lastbilarna.

Före årets slut kommer det att utarbetas särskilda åtgärder för att skydda hästarna. Åtgärderna innebär bl.a. att djuren skall lastas av, vattnas, utfordras och få vila då de kommer fram till gemenskapens gräns. Kommissionen har anmodat Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande att lämna en rapport om djurtransporter, främst vad gäller transporttider och antal djur som lastas. Efter att ha mottagit rapporten, sannolikt i slutet av 2001, kommer kommissionen att föreslå relevanta ändringar av lagstiftningen på området.

(1) KOM(2000) 809 slutlig.

(2) EGT L 102, 12.4.2001.

(3) KOM(2001) 197 slutlig.