SKRIFTLIG FRÅGA E-0872/00

från Alejandro Agag Longo (PPE-DE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Internet i skolan

Den 28 februari sände kommissionen sitt bidrag till rådets ordförande inför nästa toppmöte i Lissabon om reformer och sysselsättning. Som en prioritering angavs bland andra aspekter att alla skolor skall ha tillgång till Internet 2001.

Tror kommissionen att det är realistiskt att tillgången till nätet blir till en samhällsomfattande tjänst i medlemsstaterna, så att den erbjuds till ett överkomligt pris?

I linje med detta har vissa länder lagt fram idén om att ge skolor, universitet, bibliotek, sjukhus och andra vårdcenter kostnadsfri tillgång till Internet, för att förhindra att olika inkomstnivåer inom unionen skall leda till ett Europa med två olika hastigheter när det gäller informationssamhället. Vad anser kommissionen om detta?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(25 maj 2000)

I sitt initiativ eEurope(1) satte kommissionen upp målet att alla europeiska skolor bör ha tillgång till Internet och multimedieresurser senast vid utgången av 2001. Det är en prioritet för kommissionen att se till att alla medborgare har möjlighet att delta i det framväxande informationssamhället.

Kommissionens strategi att uppmuntra medlemsstaterna att koppla skolor till Internet bör skiljas från begreppet samhällsomfattande tjänster, som det används i telekommunikationslagstiftningen(2). Enligt denna lagstiftning måste medlemsstaterna göra det obligatoriskt för nätoperatörer att se till att ett minsta antal tjänster av specificerad kvalitet finns tillgängliga för alla, oberoende av deras geografiska placering, till överkomligt pris.

Den gällande definitionen av samhällsomfattande tjänster inbegriper tillhandahållande av taltelefoni, fax och datastyrd talfrekvensöverföring via modem, dvs. tillgång till Internet.

Tillgång till Internet för skolor ingår däremot inte i den nuvarande räckvidden för samhällsomfattande tjänster. Gällande gemenskapslagstiftning(3) gör det däremot möjligt att införa särskilda taxor för väl avgränsade användargrupper, som t.ex. skolor. I många medlemsstater har monopoloperatörer redan infört särskilda taxor för tillgång till Internet för skolor. Dessa särskilda (användar)taxor bör inte innebära en snedvridning av konkurrensen och operatörerna bör inte missbruka sin monopolposition genom att införa överdrivet höga taxor. De nationella tillsynsmyndigheterna har medverkat för att se till att konkurrerande operatörer eller tilhandahållare av tjänster också har möjlighet att ge sådana specialerbjudanden.

Dessutom står det medlemsstaterna fritt att införa en skyldighet att tillhandahålla ytterligare tjänster på nationell nivå, utöver de samhällsomfattande tjänsterna. Sådana tjänster, till exempel tillgång för skolor till Internet, kan finansieras genom den allmänna budgeten så länge de är i överensstämmelse med konkurrenslagstiftningen.

Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att utrusta skolor, sjukhus och bibliotek med datorer och tillgång till Internet, särskilt i samband med insatserna inom ramen för strukturfonderna för 20002006. Sådana investeringar är i själva verket nödvändiga om man vill skapa ett informationssamhälle för alla.

(1) KOM(1999) 687.

(2) Taltelefonidirektivet, Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö EGT L 101, 1.4.1998 och samtrafikdirektivet, Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät (ONP) EGT L 199, 26.7.1997.

(3) Enligt taltelefonidirektivet krävs öppenhet och kostnadsorientering (för organisationer med betydande inflytande på marknaden) när det gäller taxor. Enligt samma direktiv får man införa särskilda (eller rabatterade) taxor. I samtrafikdirektivet (i artikel 5 och bilaga III) fastställs vad som ingår i samhällsomfattande tjänster och vad som eventuellt kan täckas eller finansieras via bidrag om nettokostnad kan påvisas.