SKRIFTLIG FRÅGA E-2770/98

från Friedhelm Frischenschlager (ELDR) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Reformen av strukturfonderna och strukturpolitiken

När det gäller reformen av strukturfonderna måste man under det kommande halvåret med hänsyn till den förestående utvidgningen av EU och den restriktiva budgetpolitiken på EU-nivå begränsa sig till att fastställa en generell reduktion av de stödområden och befolkningsgrupper som skall främjas och att genom tillräckliga anslag för gränsöverskridande program för strukturstöd (exempelvis inom ramen för Interreg) verka för en snabb och varaktig integration av staterna i Central- och Östeuropa.

Oskäliga och överdrivna krav som återspeglar uteslutande eller i huvudsak nationell respektive regional girighet och egoism bör alltid avvisas, som exempelvis de i ett brev från den österrikiska regeringen till kommissionen, avsänt i januari 1998, framförda kraven om ett särskilt stöd för ett område motsvarande omkring 2/3 av landets yta.

Vilket slutresultat respektive svar medförde det österrikiska brevet av den 29 januari 1998 till kommissionen angående "särskilt gränsstöd"?

Har det förekommit liknande initiativ från andra medlemsstater med gräns till stater i Central- och Östeuropa? Och i så fall från vilka? När framlades dessa för kommissionen i Bryssel? Innehöll de krav som var lika överdrivna som de österrikiska?

Hur stora anslag skall Interregprogrammet ges i framtiden? Stämmer det att kommissionen överväger att bevilja stöd från Interreg även i gränsområden, alltså utan något krav på gränsöverskridande? Om det förhåller sig så, anser kommissionen då inte att detta innebär att den tydliga målsättningen för Interreg blir urvattnad?

Stämmer det att tilldelningen av anslag beträffande de av kommissionen framlagda nya mål 2 och mål 3 (inte endast vad gäller utbetalning till redan definierade projekt) till 50 % skall lyda under medlemsstaternas kompetens? Om detta är fallet, hur kommer kommissionen då att säkerställa att stödmedel inte på nytt fördelas på grundval av osakliga kriterier och att det inte medför en skadlig renationalisering av subventionssystemet?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(12 oktober 1998)

I gränsområdena kommer man att se effekterna av att nya marknader öppnas och av EU:s utvidgning både snabbare och på ett mer märkbart sätt än på andra håll. Å andra sidan kommer man också att få fördelar, i form av nya möjligheter, av att vara så nära dessa nya marknader. Att dessa är viktiga för producenterna i EU visas av att handeln mellan gemenskapen och länderna i Central- och Östeuropa har ökat mycket snabbt och av att överskottet i gemenskapens handelsbalans gentemot dessa länder blir allt större. Dessutom kommer övergångsbestämmelser att mildra effekterna av utvidgningen, i synnerhet i känsliga områden.

Således anser kommissionen inte att det behövs särskilda arrangemang, t. ex. ett gemenskapsinitiativ, för de områden som gränsar till länderna österut. Dess uppfattning är att man genom befintliga åtgärder har det manöverutrymme och den flexibilitet som krävs för att hantera problemen i dessa områden. De österrikiska myndigheterna har informerats om kommissionens ståndpunkt. Ett antal lokala myndigheter i Bayern har också kommit med liknande förslag om en speciell status för de områden som gränsar till länderna i fråga. I sina svar intog kommissionen samma ståndpunkt som ovan.

Man måste också ta med i beräkningen att många av dessa gränsområden får stöd från strukturfonderna. De nya tyska delstaterna och Burgenland är för närvarande mål 1-områden (och kommer sannolikt så att förbli). De flesta andra gränsområdena i Tyskland, Österrike och Italien får för närvarande stöd under mål 5b.

Förutom dessa sedvanliga program föreslår kommissionen att Interreg skall finnas kvar som ett av tre gemenskapsinitiativ. Interreg fungerar mycket bra när det gäller att ta sig an de särskilda problem som finns i EU:s gränsområden österut. I kombination med programmet Phare-CBC ges genom Interreg ett betydande ekonomiskt stöd för att stärka de gränsöverskridande ekonomiska relationerna. Genom dessa insatser underlättas tillträdet till marknaderna i länderna österut, samtidigt som man stödjer ett samarbete på båda sidor gränsen som kommer att gagna alla involverade parter.

Exakt hur Interreg skall fungera under den kommande programperioden är ännu inte helt klart. Kommissionen föreslår att stöd skall ges för projekt som avser gränsöverskridande, interregionalt och transnationellt samarbete. Eftersom samtliga tre verksamheter under innevarande period får stöd under olika budgetrubriker, kommer det inte att bli fråga om någon urvattning av stödet från Interreg. Eftersom antalet gemenskapsinitiativ föreslås minska kommer Interreg att få avsevärda ekonomiska resurser. Det exakta beloppet skall fastställas av kommissionen så snart rådet fattat beslut om den nya strukturfondsförordningen och om vilka resurser det finns i budgeten för anslag till gemenskapsinitiativen.

Vad beträffar det nya mål 2 är det tänkt att medlemsstaterna, på grundval av nationell statistik, skall kunna föreslå upp till 50 % av de områden som skall få stöd. Förslagen måste emellertid ligga i linje med de generella kriterierna i utkastet till ramförordning(1). Detta tillvägagångssätt är ett bra exempel på det delade ansvar som kommissionen och medlemsstaterna har när det gäller att välja ut områden som skall få stöd. När kommissionen fattar det slutliga beslutet om förteckningen över stödberättigade områden kommer den att se till att både dessa förteckningar och de mål som sätts upp i de stödberättigade områdena får en tydlig gemenskapsprägel. I frågan om att anslå medel skall det i kommissionens beslut om de operativa programmen, enligt utkastet till förordning, särskilt anges vilka insatser som prioriteras. Medlemsstaterna å sin sida skall i enlighet med partnerskapsprincipen fatta beslut om de konkreta åtgärder som skall vidtas.

(1) KOM(98) 131 slutlig.