ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1421/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(17 maj 2001)

Ämne: Organiserad brottslighet och utnyttjande av djur

Av en rapport från LAV (Italiensk sammanslutning som bekämpar vivisektion) framgår det att djur utnyttjas på ett oroväckande sätt (hundkamper, olagliga hästkapplöpningar, handel med exotiska djur m.m.) som enbart i Italien ger den organiserade brottsligheten årliga intäkter på cirka 5 000 miljarder ITL.

Det förekommer inte några åtgärder för att tygla och sätta stopp för denna företeelse. Är kommissionen ens medveten om den?

Om så är fallet kan kommissionen redogöra för vilka åtgärder den ämnar vidta för att utnyttjandet av djur inte skall expandera?

Hur motiverar kommissionen att man tiger i denna fråga, vilket faktiskt gör att den organiserade brottsligheten kan agera ostört?

Anser kommissionen inte att man genom strängare kontroller av stuterier och kennlar samt när det gäller handeln med exotiska djur av gränserna skulle kunna vara en första åtgärd mot dem som orättmätigt verkligen skor sig på utnyttjandet av djur?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(20 juli 2001)

Kommissionen känner inte till den rapport som parlamentsledamoten nämner.

När det gäller djurskydd är gemenskapens behörighet begränsad till vissa områden som inte omfattar all den verksamhet som parlamentsledamoten tar upp i frågan. Grymheter mot djur vid till exempel hundkamp eller olaglig hästkapplöpning faller inom medlemsstaternas ansvarsområde.

Det bör dessutom påpekas att även när gemenskapen är behörig inom ett visst område, t.ex. skyddet av utrotningshotade arter, är dess uppgift främst att se till att lämplig lagstiftning antas och att medlemsstaterna tillämpar denna lagstiftning. Det är medlemsstaterna som ansvarar för att kontrollera att gemenskapslagstiftningen i praktiken efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1925/01

från Albert Maat (PPE-DE) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Exporttillstånd för spannmål

Den senaste tiden har kommissionen vid ett flertal tillfällen nekat att ge exporttillstånd för spannmål, trots att det inte krävs något exportbidrag från EU för sådan export. Detta skapar ett pristryck på gemenskapens spannmålsmarknad.

Varför tillåter kommissionen inte automatiskt export av spannmål utan bidrag? Är kommissionen medveten om det pristryck som förorsakas av att det inte ges några tillstånd? Är kommissionen beredd att göra något åt detta?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 juli 2001)

I samband med anbudsförfaranden för exportbidrag har kommissionen en enda gång avslagit en begäran om exportlicens utan bidrag av tekniska skäl. Exportörerna hade i detta fall som alltid möjlighet att ta till exportlicens utan bidrag inom ramen för ansökningar utanför systemet med anbudsförfarande. Exportlicenser utan bidrag med trettio dagars giltighetstid utfärdas av medlemsstaterna utan restriktioner samma dag som ansökningarna inlämnas av aktörerna.

Sedan Agenda 2000 trädde i kraft kan kommissionen faktiskt bara vidta begränsande åtgärder i handeln med tredje land i de fall allvarliga störningar riskerar att rubba balansen på den interna spannmålsmarknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0642/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(8 mars 2001)

Ämne: Europaparlamentet och förslaget till EU-författning

I samband med reformen från och med 2004 av fördragen som man fattade beslut om i Nice är parlamentet, tillsammans med kommissionen, den rätta institutionen för att på ett demokratiskt sätt utarbeta och lägga fram nödvändiga texter av konstitutionell karaktär. Kommer rådet att fatta beslut i detta avseende som erkänner denna centrala funktion hos parlamentet?

Svar

(13 juli 2001)

Den ärade parlamentsledamoten är säkert medveten om att regeringskonferensen på stats- och regeringschefsnivå i Nice antog en förklaring om unionens framtid. I förklaringen anges att en omfattande allmän debatt skall hållas under det svenska och det belgiska ordförandeskapets ledning i samarbete med kommissionen och Europaparlamentet. Denna debatt inleddes formellt den 7 mars 2001 av Sveriges och Belgiens premiärministrar och ordförandena för Europaparlamentet och Europeiska kommissionen.

När det gäller de kommande etapperna anges i förklaringen från Nice att Europeiska rådet vid sitt möte i Laeken/Bryssel i december 2001, efter en rapport som skall utarbetas till Europeiska rådet i Göteborg i juni 2001, skall enas om ett uttalande med lämpliga initiativ för den fortsatta processen. Under dessa omständigheter kan den ärade parlamentsledamoten säkert förstå varför rådet för närvarande inte kan tillägga något nytt om det specifika innehållet i processen, eftersom den återstår att definiera. Den slutliga etappen i denna process blir dock under alla förhållanden en regeringskonferens i enlighet med artikel 48 i FEU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0688/01

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Fiske

Den 1 februari 2001 inledde Europeiska kommissionen ett undersökningsförfarande mot bland annat Spanien, för att landet har gett lån med låga räntor till fiskarna som har drabbats hårt av de ständigt ökande dieselpriserna.

Av vilka skäl och utifrån vilka kriterier har Europeiska kommissionen inlett denna undersökning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 april 2001)

Kommissionen önskar upplysa parlamentsledamoten om att stödåtgärderna för fiskare i Spanien efter höjningen av bränslekostnaderna har granskats, på samma sätt som alla stödsystem inom sektorn för fiske och vattenbruk, enligt kommissionens kriterier i riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk(1). Kommissionens grundkriterium i beslutet om att öppna ett formellt förfarande i fråga om dessa åtgärder är att de utgör driftstöd, vilka i princip är oförenliga med den gemensamma marknaden.

Dessa riktlinjer har nyligen ersatts med de nya riktlinjer som antogs av kommissionen den 29 november 2000(2). De nya riktlinjerna innehåller samma allmänna princip om att driftstöd är oförenliga med den gemensamma marknaden.

(1) EGT C 100, 27.3.1997.

(2) EGT C 19, 20.1.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0704/01

från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet

(14 mars 2001)

Ämne: Brott mot de mänskliga rättigheterna i Pakistan

Vad tänker rådet göra för att se till att det blir slut på de brott mot de mänskliga rättigheterna som nu förövas i Pakistan under föregivande av att det handlar om politisk reform? Alltsedan Pakistan övergick från att styras enligt sin författning till att styras av en militärregim har regeringen

Musharraf utan anklagelse arresterat meningsmotståndare och tidigare tjänstemän, avsatt oberoende domare från de högre rättsinstanserna, förbjudit offentliga möten och demonstrationer och nästan helt fråntagit de politiska partierna deras makt. En annan källa till oro utgörs av de vittgående befogenheter att arrestera, undersöka och lagföra som med stöd av den nationella förordningen om ansvarsskyldighet (National Accountability Ordinance) har givits åt ämbetsverket National Accountability Bureau.

Svar

(16 juli 2001)

Efter militärkuppen hösten 1999 sköt rådet upp undertecknandet av samarbetsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och Pakistan och avbröt den reguljära politiska dialogen. Möjligheterna till direkta formella kontakter med regimen i Islamabad är därför begränsade. Rådet har emellertid två gången - i november 1999 och november 2000 - skickat en ad hoc-mission på hög nivå till Pakistan som har tagit upp de olika farhågor som nämns i frågan i samtal med general Musharraf, ministrar, tjänstemän i hög ställning och andra deltagare, särskilt likasinnade länder och företrädare för de internationella finansinstitut som finns i Islamabad. EU betonade särskilt behovet av att respektera mänskliga rättigheter, politisk yttrandefrihet och en oberoende domarkår. EU underströk även för sina pakistanska samtalspartner behovet av ett snabbt och fullständigt återinförande av representativ demokrati. Nyligen har liknande farhågor tagits upp igen i samband med det pakistanska utvecklingsforumet i Islamabad den 1215 mars 2001.

I Europeiska unionens namn har ordförandeskapet vid två tillfällen skrivit till den pakistanske inrikesministern för att delge honom de farhågor som väckts i EU av att förbudet mot politiska möten utomhus upprätthålls, i april och maj 2001.

Rådet kommer att fortsätta att på nära håll följa utvecklingen, särskilt den aviserade återgången till parlamentarisk demokrati genom de val som skall hållas på lokal, provinsiell och nationell nivå före oktober 2002. Rådet kommer även fortsättningsvis att vid behov ingripa på lämpligt sätt, bland annat genom konfidentiella de marscher. EU:s beskickningschefer i Islamabad kommer att ta upp individuella fall under sina reguljära kontakter med myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1306/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Valutaväxlingskostnader

1. Anser kommissionen att kunderna vid valutaväxlingskontor i Europeiska gemenskapen görs tillräckligt medvetna om eventuella kostnader?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att säkerställa att dessa kontor är konkurrenskraftiga och verkligen ger konsumenterna valuta för pengarna, i synnerhet i små medlemsstater där det kanske endast finns ett fåtal finansinstitut på marknaden?

3. Anser kommissionen att det med beaktande av de mycket höga avgifter som ibland tas ut skulle vara motiverat att reglera smärre transaktioner?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 juli 2001)

Vad gäller information till kunderna om avgifter vid valutaväxlingskontor är reglerna olika beroende på om staten är medlem eller ej i euroområdet, nämligen följande:

- För medlemsstaterna i euroområdet, gällande växling av sedlar som tillhör euroområdet, tillämpas de aktuella euroreglerna. Den officiella växlingsavgifterna måste användas. Avgifter som tas ut av växlingskontoret anges separat i procenttal eller som en fast kostnad. För växling av andra valutor än euro finns det ingen gemenskapsrätt.

- För stater som ej är medlemmar av euroområdet gäller ej gemenskapsrätten för euron förutom om de sålda och köpta sedlarna kommer från euroområdet.

- Oberoende av medlemsskap i euroområdet har flera av medlemsstaterna fastställt regler som ger kunden möjlighet att vara informerad om avgiften före transaktionen bland annat genom anslag. På det här stadiet anser inte kommissionen att det finns behov av en harmonisering av gemenskapsrätten om information till kunder inom detta område.

Kommissionen vill uppmärksamma kunderna på att användning av automater för uttagning av pengar i den medlemsstat man har som destination kan vara ett billigare alternativ till att skaffa likvida medel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0258/01

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(8 februari 2001)

Ämne: Rätt till ersättning vid vidareförsäljning

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att garantera en enhetlig skyddsnivå inom ramen för förslaget till direktiv om rätt till ersättning vid vidareförsäljning, för att se till att medlemsstaterna respekterar bestämmelserna i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen när de genomför förslaget till direktiv, i synnerhet vad avser skattebehandling?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 april 2001)

Frågeställaren oroar sig för hur den inre marknaden kan påverkas av de delar av följerätten som inte harmoniserats i förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (följerätt)(1).

Meningen med förslaget är att införa en enhetlig rättslig ram för följerätt och därigenom se till att gemenskapens inre marknad för modern och samtida konst fungerar väl.

För att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5 i EG-fördraget har kommissionen i sitt förslag vinnlagt sig om att begränsa den planerade harmoniseringen till de skillnader i lagstiftningen som stör den inre marknadens funktion och att hindra att nya skillnader med samma verkan uppstår. I motiveringen till förslaget underbygger kommissionen sitt val av lösning med juridiska och ekonomiska argument. Rådet instämde i och vidareutvecklade denna tankegång i sin gemensamma ståndpunkt av den 19 juni 2000(2).

I artikel 11 i den gemensamma ståndpunkten säger rådet att det skall inrättas en kontaktkommitté som bl.a. skall sköta samråd om alla frågor i samband med direktivets tillämpning.

Enligt samma artikel skall kommissionen inom en viss tid lägga fram alla förslag den bedömer vara nödvändiga för att göra detta direktiv effektivare. Med hjälp av denna bestämmelse kan man kontrollera att direktivet tillämpas korrekt och vid behov lägga fram förslag om kompletterande bestämmelser. Sådana förslag kan inte beröra beskattning, eftersom direktivet utgör en harmoniseringsåtgärd på det immaterialrättsliga området och inte inverkar på medlemsstaternas skatteregler.

(1) EGT C 178, 21.6.1996.

(2) EGT C 300, 20.10.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0570/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(27 februari 2001)

Ämne: Revisionsförklaring för generaldirektoratet för energi och transport

Vid budgetkontrollutskottets möte den 7 februari 2001 meddelade kommissionsledamot Fischler att den exakta felfrekvensen 1999 för de ekonomiska transaktionerna inom generaldirektoratet för jordbruk uppgick till 3,06 procent.

I den anda av samarbete och öppenhet som råder mellan de europeiska institutionerna skulle jag vilja be den kommissionsledamot som har ansvaret för transport och energi att ta fram motsvarande siffra för de ekonomiska transaktionerna inom detta generaldirektorat? Om det inte kan göras, vad är orsaken till detta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 och E-0570/01 ingivet av Michaele Schreyer för kommissionen

(11 april 2001)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att revisionsrätten inte anger någon felmarginal i sin revisionsförklaring till den allmänna budgeten, eftersom rätten anser att det skulle ge en alltför förenklad bild av kommissionens ekonomiska förvaltning om man grundade sig endast på denna indikator.

Därför beslutade revisionsrätten för tre år sedan att inte ange någon allmän felmarginal och att ändra revisionsförklaringens innehåll för att därmed ge den myndighet som beviljar ansvarsfrihet en mer utförlig, beskrivande framställning.

Revisionsrätten har vid flera tillfällen påpekat att angivande av en eventuell felmarginal på lägre nivå (till exempel per sektor eller generaldirektorat), framräknad från en allmän felmarginal, skulle vara helt missvisande. De transaktioner som revideras av rätten är alltför fåtaliga och det vore inte möjligt att fastställa en korrekt felmarginal på lägre nivå.

Följaktligen kan kommissionen inte lämna de begärda uppgifterna till parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0968/01

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Begränsningar för användningen av fordon i lantbruket

Skulle kommissionen kunna bekräfta att det föreslagna direktivet om fysikaliska agens kommer att begränsa användningen av fordon på bondgårdar till så litet som två till tre timmar per dag?

Håller kommissionen med om att ett sådant förslag är ogenomförbart för flertalet lantbrukare?

Håller kommissionen även med om att dessa förslag inte tar hänsyn till lantbrukets faktiska villkor, särskilt vid skördetid, samt skillnader i areal mellan olika enheter som medför olika behov beträffande lantbruksmaskiner och längden av den tid man behöver använda dem?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0698/01 och E-0968/01 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(8 maj 2001)

Kommissionen antog i december 1992 ett förslag till direktiv om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker orsakade av fysikaliska agens(1). Efter att yttranden från parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén inkommit lade kommissionen fram ett ändrat förslag i juli 1994(2).

Huvudsyftet med förslaget var att fastställa en allmän ram för alla kategorier av fysikaliska agens för att kunna utarbeta en klar och sammanhängande preventionsstrategi till skydd för hälsa och säkerhet för de arbetstagare som exponeras för dessa agens.

Förslaget behandlar de fysikaliska agens för vilka det finns tillräckligt med vetenskapligt underlag för gemenskapsåtgärder - buller (risk för hörselskador), vibrationer (risk för skador på hand, arm och hela kroppen), elektromagnetiska fält och optisk strålning (risk för hälsoskador till följd av inducerad ström i kroppen, risk för stöt- och brännskador samt absorption av termisk energi).

Kommissionens förslag begränsar inte användningen av fordon på lantgårdar och inte heller fastställs några utsläppsgränsvärden för maskiner.

Den socioekonomiska konsekvensanalys som kommissionen gjorde när förslaget utarbetades visar inte heller att jordbrukare skulle åläggas någon orimlig börda vid tillämpningen av dessa förebyggande åtgärder.

(1) EGT C 77, 18.3.1993.

(2) KOM(1994) 284 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0886/01

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Uppgifter om de kvantiteter utarmat uran som lagras i de enskilda medlemsstaterna i EU

Ämnar kommissionen offentliggöra aktuella uppgifter om vilka kvantiteter utarmat uran som lagras i de enskilda medlemsstaterna i EU?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

Kommissionen kommer att offentliggöra en tabell över vilka mängder utarmat uran som lagras i gemenskapen i en verksamhetsrapport för Euratoms organ för kärnämneskontroll, som kommer att läggas fram när den är färdig. Kommissionen får emellertid inte lämna ut information om vilka lager varje medlemsstat har utan deras tillstånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1654/01

från PROF.SIR Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Djurens välfärd och ank- och gåslever

Anser kommissionen att produktionen av ank- och gåslever genom tvångsmatning är förenlig med en rimlig uppfattning om djurens välfärd? Överväger kommissionen att vidta några åtgärder med utgångspunkt i sin ståndpunkt om detta ärende?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Produktion av ank- och gåslever är en godkänd och traditionell metod i vissa medlemsstater.

I rådets direktiv 98/58/EG av den 20 juli 1998(1) fastställs de huvudprinciper som gäller i gemenskapen för skydd av alla animalieproduktionens djur, inbegripet djur för produktion av ank- och gåslever.

I juni 1999 antogs två rekommendationer rörande skydd av ankor och gäss för produktion av ank- och gåslever inom ramen för den europeiska konventionen om skydd av animalieproduktionens djur.

I rekommendationerna anges att ank- och gåslever endast skall produceras i traditionella områden och att denna produktion skall övervakas av behöriga myndigheter i syfte att tillse att rekommendationerna genomförs. I rekommendationerna anges även att parterna i konventionen årligen skall underrätta den ständiga kommittén om vilka resultat som uppnåtts och de åtgärder som vidtagits för att förbättra förfarandena rörande lokaler och förvaltning och för att kontrollera produktionen.

Medlemsstaterna, vilka samtliga är parter i konventionen, förväntas genomföra åtgärderna i praktiken. Dessutom kommer kommissionen att stödja utvecklingen av utfodringssystem för ankor som inverkar mindre negativt på djurens välfärd. För närvarande planerar kommissionen inte några förslag som har till syfte att ändra utfodringsmetoderna.

(1) EGT L 221, 8.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0528/01

från José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Ekonomiska prognoser

Den 19 januari 2001 förklarade kommissionsledamot Solbes att oljeprisen var lägre än förväntat och att utvecklingen av eurokursen hade förbättrats i förhållande till de arbetshypoteser som låg till grund för de makroekonomiska prognoser som kommissionen utarbetade i november.

På vilket sätt och i vilken utsträckning kommer dessa ändringar att påverka de makroekonomiska storheterna i EU?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(20 juni 2001)

Kommissionens prognoser som offentliggjordes den 22 november 2000 grundades bland annat på antaganden om ett genomsnittligt oljepris under 2001 på 30 US-dollar per fat Brent och en växelkurs mellan US-dollarn och euron på 0,90. Hittills under 2001 (fram till den 13 mars) har oljepriserna legat ungefär 12 % lägre och växelkursen mellan US-dollarn och euron 3 % högre än vad som antagits tidigare.

Dessa förändringar i oljepriset och växelkursen är inte särskilt stora och ligger inom det normala variationsintervallet för dessa variabler. Om denna situationen består under hela året kommer effekten på gemenskapens ekonomi att bli begränsad.

Följande bör särskilt noteras:

- Inflationen bör bli lägre än vad som annars skulle ha varit fallet med oförändrade växelkurser och oljepriser. Om man endast beaktar den direkta effekten på energipriserna (och bortser från eventuella indirekta effekter på andra konsumtionsvaror) kan man förvänta sig att ökningen av det gemensamma konsumentprisindexet (HICP) blir omkring 0,10,2 procentenheter lägre under 2001. Den starkare euron skulle något förstärka denna effekt på den totala inflationen.

- När det gäller tillväxten i bruttonationalprodukten (BNP) stimulerar ett lägre oljepris å ena sidan hushållens reala inkomster och företagens lönsamhet och således konsumtionen och investeringarna. Å andra sidan drar en högre växelkurs ned exportföretagens konkurrenskraft och medför således lägre export och tillväxt. Det är således i viss mån osäkert vad nettoeffekten av förändringarna i oljepriset och växelkursen blir på BNP-tillväxten 2001.

Förändringarna i oljepriser och växelkurser är inte de enda nya inslagen i den miljö som omger gemenskapsekonomin. När kommissionen gjorde sin senaste prognos gick det framför allt inte att fullt ut förutse omfattningen av den avmattning som skett i Förenta staternas ekonomi sedan slutet av förra året.