SKRIFTLIG FRÅGA P-2576/00

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(25 juli 2000)

Ämne: Förebyggande och bekämpning av aids i Sydafrika

Sydafrika har världens högsta aidssiffror. I absoluta tal har landet enligt FN det största antalet hiv-smittade. Tabuna kring aids gör det dessutom svårt att förhindra nya smittfall och att bekämpa följderna av aids. Ur rapporteringen framgår att Sydafrikas regering letar efter förklaringar i stället för att söka möjligheter att bekämpa farsoten. I detta syfte har president Mbeki inrättat en aidspanel där det bland annat ingår en liten grupp oliktänkande forskare som inte ser något samband mellan hiv och aids. Denna vecka beslutade panelen att bedriva ytterligare forskning, bland annat om hiv-testernas tillförlitlighet. Amerikanska och europeiska forskare betraktar detta som en katastrof av stora mått.

1. Känner kommissionen till den förklaring från 5 000 forskare som gjordes kvällen före aids-konferensen i Durban, där man hävdar att hiv-viruset obestridligen leder till aids och att man måste utforma politiken med utgångspunkt i detta?

2. Håller kommissionen med mig om att förebyggande och bekämpning av aids i Sydafrika måste högprioriteras med tanke på att hälften av dem som nu är 15 år gamla, om ingenting händer, sannolikt kommer att ha dött innan de fyller 25 år, vilket inte bara är en mänsklig tragedi utan även en ekonomisk katastrof?

3. Håller kommissionen med mig om att Sydafrikas ekonomiska utveckling står och faller med ett meningsfullt tillvägagångssätt i fråga om aidsproblemet och att ett sådant tillvägagångssätt således är ett nödvändigt villkor för framgångsrik utvecklingshjälp från gemenskapens sida?

4. Om så är fallet: Har kommissionen, mot bakgrund av att Sydafrika är det land som tar emot mest EU-stöd för sin utvecklingsprocess, för avsikt att utöva påtryckningar på Sydafrikas regering för att detta villkor skall uppfyllas?

5. Har kommissionen för avsikt att använda sig av avtalet om vetenskapligt samarbete mellan gemenskapen och Sydafrika för att se till att (EU-)medlen används på ett korrekt sätt i forskningen i Sydafrika?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(18 september 2000)

Kommissionen deltog aktivt i förberedelserna inför den trettonde internationella aids-konferensen i Durban. Totalt sponsrades 94 deltagare från utvecklingsländer av kommissionen för att kunna delta och lägga fram sina vetenskapliga artiklar. Durban-förklaringen, som utarbetades av en grupp på över 250 vetenskapsmän och som undertecknades av över 5000, gavs ut en vecka innan konferensen ägde rum. I deklarationen bekräftades återigen att aids orsakas av hiv-virus, antingen hiv-1 eller hiv-2. Kommissionen stöder denna ståndpunkt.

Kommissionen håller med om att förebyggande och behandling av aids och hiv borde ges hög prioritet i Sydafrika. Aids-behandlingar är mycket komplexa och kräver ett effektivt stöd från hälso- och sjukvårdssystemet. Kommissionen anser att om det endast finns begränsade resurser borde dessa inriktas på ett fortsatt stärkande av de inhemska hälso- och sjukvårdssystemen och hiv- och aidsförebyggande åtgärder för många personer istället för behandling av ett fåtal patienter som inte kan botas. För detta ändamål planerar kommissionen ett extra stöd för stärkandet av hälso- och sjukvårdsektorn i Sydafrika för perioden 20002002 utöver gemenskapens pågående stödprogram för hälso- och sjukvårdssektorn i landet.

Bortsett från aids och hiv står landet inför många andra hinder för utvecklingen. På området social utveckling måste landet ta itu med bristen på grundläggande infrastruktur, den höga arbetslösheten och kriminaliteten samt den låga utbildningsnivån. Sydafrikas ekonomiska problem kan sammanfattas i långsam tillväxt, färre arbetstillfällen och låga företagsinvesteringar. Dessutom finns det en rad hinder för ett gott styre. Sydafrikas utveckling står och faller med en effektiv strategi för att hantera inte bara aidsproblemet utan även alla andra faktorer som undergräver utveckling och välstånd.

Kommissionen arbetar för närvarande på ett initiativ för att stödja fler åtgärder mot de tre överförbara sjukdomar som har störst inverkan på fattigdom (tuberkulos, malaria, hiv/aids). I september 2000 kommer ett meddelande om detta att läggas fram för rådet och parlamentet. De föreslagna åtgärderna kommer i stora drag att handla om att maximera tillgången till beprövade och effektiva ingrepp, att diskutera frågor om hur personer skall få tillgång till och ha råd med viktiga läkemedel och att öka investeringen i forskning och utveckling av nya mediciner och vacciner mot dessa tre sjukdomar. För att kunna uppnå detta krävs nyskapande, nya partnerskap och en samordnad reaktion från det internationella samfundet.

Gemenskapsbidrag bör inte endast användas till kampen mot hiv och aids utan också till kampen mot t.ex. tuberkulos och malaria. Hiv/aids och tuberkulos kopplas samman i allt högre grad så länge det inte vidtas effektiva åtgärder mot hiv och aids väntas tuberkulosfallen att öka i Sydafrika och på andra platser. Alla allvarliga överförbara sjukdomar bidrar i oproportionerligt stor utsträckning till att hålla kvar människor i fattigdom. De drabbar unga vuxna i deras produktiva år och medför enorma sociala kostnader. De möjligheter som finns för att förebygga eller bota utnyttjas inte i tillräcklig utsträckning. Med omkring 125 miljoner euro i stöd varje år är programmet för utvecklingssamarbete med Sydafrika ett av gemenskapens största biståndsprogram. När det gäller programmets genomförande deltar kommissionen i en omfattande dialog med den sydafrikanska regeringen som inriktats på huvudområdena i gemenskapsbiståndet. På alla dessa områden är kommissionens främsta målsättning att respektera och stödja Sydafrikas egna politiska beslut istället för att ställa upp villkor. Samtidigt strävar kommissionen efter att se till att den politik som den stödjer är hållbar och föremål för demokratisk kontroll samt bidrar till minskad fattigdom.

Avtalet mellan gemenskapen och Sydafrika beträffande vetenskapligt och tekniskt samarbete används för att stödja gemensam forskning inom prioriterade områden. Mellan 1996 och 1999 lämnade sydafrikanska forskningsgrupper in 235 projekt inom det internationella samarbetsprogram som omfattas av avtalet. Av dessa projekt har 49 redan erhållit stöd under det fjärde ramprogrammet. De sydafrikanska forskarnas intresse verkar vara ännu större inför det kommande femte ramprogrammet. Vid det senaste mötet i den gemensamma kommittén för vetenskap och teknik i Pretoria i juli 2000 kom de båda sidorna överens om nya prioritesområden för framtida forskningssamverkan, inklusive förebyggande och behandling av fattigdomsrelaterade sjukdomar.