SKRIFTLIG FRÅGA E-3410/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: PCB-föroreningarna ökar trots förbud mot produktion av PCB

1. Känner kommissionen till att forskare upptäckt att nivån av PCB-föroreningar (polyklorerade bifenyler) i den amerikanska sjön Michigan förefaller vara avsevärt högre än väntat(1)?

2. Känner kommissionen till några liknande fall av föroreningar i europeiska insjöar, framför allt i Skandinavien och Alperna?

3. Har kommissionen något förklaring till att PCB-föroreningarna ökar trots att det råder förbud mot ytterligare produktion av PCB? I vad mån handlar det här om kemiska reaktioner mellan olika slags avfallsprodukter?

4. Vad tänker kommissionen göra om det skulle visa sig att de nuvarande bestämmelserna mot föroreningar skulle vara otillräckliga?

(1) Källa: New York Times, 22.5.2000.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 december 2000)

Kommissionen känner till detta föroreningsproblem i Michigansjön, liksom även många andra sådana problem i USA (t.ex. föroreningen av floderna Hudson och Housatonic genom General Electrics anläggningar), men har kanske inte följt händelserna i USA i detalj, eftersom de endast delvis låter sig jämföras med situationen i gemenskapens vatten.

Även i europeiska sjöar har det förekommit fall av föroreningar med polyklorerade bifenyler (PCB), t.ex. i Järnsjön i sydöstra Sverige, vars förorenade sediment även hittades nedströms i Emån. Järnsjön sanerades genom dräggning mellan 1993 och 1994.

Kommissionen har aktivt strävat efter att minska vattenföroreningen. I en undersökning om vilka ämnen som är farliga för vattenmiljön som bör få prioriterad behandling, och till följd av COMMPS-förfarandet (ett program för fastställande av prioriteringar utgående från kombinerad övervakning och modellering) har man samlat in övervakningsuppgifter om 750 000 vatten- och 70 000 sedimentprover. Undersökningen av dessa visar att det fortfarande finns en relativt stor risk för att det förekommer vissa typer av PCB i sedimenten. Andra rapporter har också visat att det förekommer uppseendeväckande höga koncentrationer i olika arter och sediment i vissa områden som Östersjön och Barents Hav(1),(2), och ytterligare undersökningar har visat att det också finns höga koncentrationer in södra Nordsjön1,(3).

PCB massproducerades i ungefär fyrtio år, och användes främst i slutna system (kondensatorer, transformatorer och annan elektrisk utrustning), men även, i mindre utsträckning, i en del öppna tillämpningar (plastifiering, försegling, färg osv.) Många produkter som innehåller PCB når nu den punkt då de kasseras, vilket innebär att större utsläpp i miljön kan uppkomma, i form av spridning via luften eller genom läckage. Förorening kan uppstå på två sätt. Antingen genom att den som hanterar det PCB-haltiga avfallet inte vet att det innehåller PCB (vilket är vanligt vid de öppna tillämpningarna) eller när avfallshanteraren känner till att avfallet innehåller PCB, men inte vill ta på sig kostnaderna för lämplig slutbehandling. I båda fall genomgår det PCB-haltiga avfallet felaktig behandling, och kan nå ut i miljön. För närvarande är ytterst lite känt om sekundär bildning av PCB som biprodukt vid reaktioner mellan olika blandningar.

Kommissionen har utvecklat omfattande rättsliga ramar för PCB(4).

På grundval av denna lagstiftning övervakar kommissionen noga genomförandet av de olika direktiven och bestämmelserna. I fall där brott mot dessa uppdagats har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot de berörda medlemsstaterna. Dessutom håller kommissionen för närvarande på att utveckla en gemenskapsstrategi för dioxiner och PCB som syftar till antagandet av en samordnad, systematisk och sammanhängande metodik. Denna strategi kommer att omfatta åtgärder på tre nivåer, nämligen sådana som berör källorna, sådana som berör överföringskedjan och sådana som berör människors hälsa.

(1) Miljön i gemenskapen vid sekelskifte, Europeiska miljöbyrån, avsnitt.3.14 (2000).

(2) Ambio, 1990b, Olsson et al. 1992.

(3) Increase of Organochlorines and Mercury Levels in Common Guillemots Uria algae during Winter in the Southern North Sea, C; Joiris, G. Tapia, L. Holsbeek, Marine Pollution Bulletin, Vol. 34, N22, s. 1049-1057, 1997.

(4) Rådets direktiv 85/467/EEG av den 1 oktober 1985 om ändring för sjätte gången (PCB/PCT) av direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar), EGT L 269, 11.10.1985. Rådets direktiv 96/59/EG av den 16 september 1996 om bortskaffande av polyklorerade bifenyler och polyklorerade terfenyler (PCB/PCT), EGT L 243, 24.9.1996. Rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, EGT L 30, 6.2.1993. Rådets direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979 om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen, EGT L 20, 26.1.1980. Rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö, EGT L 129, 18.5.1976. Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/xx/EG om upprättande av ramar för gemenskapens verksamhet inom vattenpolitikområdet. [Obs! antaget den 14 september 2000, men ännu inte offentliggjort]. Internationella Konventioner: Baselkonventionen trädde i kraft år 1992 och syftar till att förebygga dumpning av farligt avfall (inbegripet dioxiner och PCB) i utvecklingsländer. Förenta nationernas ekonomiska kommittés för Europa (FN-ECE) konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar: ett av åtta protokoll som tagits fram är Århusprotokollet om långlivade organiska föroreningar. Den kommande konventionen om långlivade organiska föroreningar, som för närvarande förhandlas.