SKRIFTLIG FRÅGA P-0854/98

från Lyndon Harrison (PSE) till kommissionen

(11 mars 1998)

Ämne: Ansvar för bränder

Ansvaret för bränder vilar på många av Europeiska kommissionens generaldirektorat. På vilket sätt säkerställer kommissionen att dessa frågor behandlas på ett sammanhängande och fokuserat sätt?

Kompletterande svar

från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(10 juli 1998)

Brandförebyggande åtgärder hamnar i första hand inom medlemsstaternas eget befogenhetsområde. Brandförebyggande och -begränsande åtgärder är dock en övergripande angelägenhet som beaktas närhelst tillfälle ges inom de olika gemenskapspolitiska områdena och åtgärderna som ett komplement och bistånd till medlemsstaternas ansträngningar.

Vissa av de gemenskapspolitiska områdena och åtgärderna kan särskilt inriktas på brandförebyggande åtgärder, t.ex. FoU-verksmhet, civilskyddsåtgärder och viss insamling och spridning av uppgifter. Generellt sett omfattas brandfaror och andra faror av regelverken för specifika sektorer, verksamheter eller produktgrupper.

En förutsättning för att brandförebyggande åtgärder skall kunna samverka är att nödvändig information om brandfaror och riskhanteringsinstrument finns tillgängliga. Gemenskapen verkar också själv på detta område (några exempel lämnas nedan). Tekniska normer utarbetas av CEN/CENELEC och i vissa fall kan gemen-skapsåtgärder bygga på standardiseringar som överenskommits genom europeiskt eller internationellt samarbete.

Inom kommissionen finns omfattande rutiner för inominstitutionell och politisk samordning som säkrar att gemenskapens politik är sammanhållen och att allmänna frågor som t.ex. brandförebyggande åtgärder integreras. Dessutom har kommissionen rådgivande expertkommittéer på många områden och vidare finns kommittéer bestående av representanter för medlemsstaterna som bistår kommissionen i dess befogenhetsutövning och i aktualiseringen av befintlig lagstiftning så att den skall motsvara de tekniska framstegen.

Brandförebyggande och -begränsande åtgärder i hushållen hör, med tanke på subsidiaritetsprincipen, till medlemsstaternas ansvarsområde. Gemenskapsåtgärder mot bränder i hemmen förekommer därför mest i from av insamling och spridning av information (t.ex. EU:s övervakningssystem för olyckor i hemmet och på fritiden - EHLASS) och spridning av de bästa metoderna och åtgärderna för reglering av säkerhetskrav samt information om byggmaterial och andra artiklar som t.ex. elektriska apparater och farliga ämnen. I rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter(1) fastställs brandsäkerhet ett av sex huvudkrav. Vad gäller genomförandet av detta direktiv håller kommissionen f.n. på att arbeta fram en harmoniserad klassificering av byggmaterial med hänsyn till hur de reagerar på och motstår eld samt detsamma för testmetoder gällande dessa egenskaper.

Brandfaror i hotell omfattas av rådets rekommendation 86/666 av den 22 december 1986(2). Efter en resolution från Europaparlamentet 1994 inledde kommissionen en oberoende undersökning av hur väl genomförandet gått i medlemsstaterna. Slutrapporten som nyligen lämnades till parlamentet visar att rekommendationerna i stor utsträckning har införlivats med den nationella lagstiftningen, även om de i omkring hälften av medlemsstaterna för redan verksamma hotell endast gäller vid ombyggnad, ändringar och utbyggnad.

Allmänna brandfaror i större skala omfattas av civilskyddet. Den 19 december 1997 antog rådet ett beslut om att inrätta ett program för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten(3). Brandförebyggande och -begränsande åtgärder kommer att utgöra en del av kärnan i genomförandet av detta åtgärdsprogram. Åtgärdsprogrammet kommer också att erbjuda en plattform för informationsutbyte och samordning mellan medlemsstaterna. För ytterligare detaljer hänvisas parlamentsledamoten till kommissionens svar på frågorna nr 3261/97 frånhr Skinner(4) och nr 628/98 frånhr Cabrol(5).

Transporter medför särskilda risker, bl.a. brandrisker. Gemenskapsåtgärder för att harmonisera säkerhetsnivåerna omfattar både en reglering av säkerheten ombord på passagerarfartyg, flygplan samt tekniska krav gällande personbilar och nyttofordon.

Brandförebyggade åtgärder på arbetsplatserna säkras både genom arbetarskyddet och säkerhetsbestämmelser för fasta installationer samt för särskilt riskabel verksamhet eller farliga ämnen. För detta gäller t.ex. rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter(6) (Seveso-direktivet) och bestämmelser för tryckbärande utrustning. Transport av farligt gods har reglerats både för vägar, järnvägar och inre vattenvägar på basis av regler och normer som utarbetats genom internationellt samarbete.

När det gäller skogsbränder kan medlemsstaternas åtgärder till skydd för sina skogar (huvudsakligen förebyggande åtgärder och övervakning) - inklusive åtgärder för att förhindra skogsbränder - samfinansieras av gemenskapen som ett led i regionala utvecklingsåtgärder och som särskilda åtgärder. En utvärdering av sådana åtgärder, samt av möjligheten att förbättra skyddet och informationsutbytet, görs av ständiga skogskommittén på basis av gemenskapssystemet för information om skogsbränder och i nära samarbete med kommissionen.

Övergripande stöd till särskilda brandförebyggande och -begränsande åtgärder, både på gemenskapsnivå eller genom medlemsstaternas, lokala myndigheters eller näringslivets försorg, kan erhållas genom gemenskapens forsknings- och teknikutvecklingsverksamhet. Denna utgör ett ramverk för forskning och resultatspridning gällande nya kunskaper och tekniska framsteg som är relevanta för brandförebyggande och -begränsande åtgärder. Kommissionens förslag till ett femte ramprogram, främst det särskilda programmet "Skydd av ekosystem" kommer även fortsättningsvis att erbjuda stöd till relevant forskning. Dessutom vidtas hållbara och målinriktade åtgärder genom det gemensamma forskningscentret, inklusive metodutveckling av riskbedömning och riskhantering, civilskydd, säkerhet i kemiska anläggningar, transportsäkerhet och övervakning av naturliga risker (inklusive skogsbränder).

(1) EGT L 40, 11.2.1989. Svensk specialutgåva Område 13 Volym 17 s. 185.

(2) EGT L 384, 31.12.1986.

(3) EGT L 8, 14.1.1998.

(4) EGT C 158, 25.5.1998.

(5) EGT C 323, 21.10.1998, s. 57.

(6) EGT L 230, 5.8.1982.