ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0832/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(20 mars 2001)

Ämne: Det grekiska markregistret och den takt med vilken det upprättas

Det nationella markregistret har i Grekland ofta karaktäriserats som det största av de stora projekten. Dess mål har fastställts till att detaljerat uppteckna den privata och den offentliga fasta egendomen, för att få stopp på såväl överträdelser avseende beslag på offentlig mark som anläggande av skogsbränder samt att få till stånd ett effektivt skydd för alla grekiska medborgares privata egendom. EU finansierar fullföljandet av detta kostsamma projekt, vilket dock inte tycks fortskrida i den takt som det borde; detta medför att dess slutförande skjuts upp till en avlägsen framtid trots upprepade försäkringar från regeringen om det motsatta.

Skulle Europeiska kommissionen kunna upplysa mig om hur stort det totala belopp är som anslagits i gemenskapsstöd för att upprätta ett nationellt markregister i Grekland och hur mycket som hittills har använts? Hur bedömer kommissionen den takt med vilken hela projektet framskrider? Hur många år kommer det enligt kommissionens uppskattning att ta för att slutföra projektet med den takt det har framskridit den senaste tiden? Finns uppgifter om hur lång tid det har tagit att fullfölja liknande projekt i andra medlemsländer?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 maj 2001)

Det nationella fastighetsregistret är ett projekt som får gemenskapsstöd inom ramen för det operativa programmet (OP) Miljö inom den andra gemenskapsstödramen för Grekland för programperioden 19941999.

Projektets ursprungliga totalkostnad var 172 miljoner euro. Efter en ändring av det ovan nämnda operativa programmet uppgår totalkostnaden för närvarande till 138,9 miljoner euro varav Europeiska regionala utvecklingsfonden bidrar med 75 %.

Det företag som ansvarar för genomförandet av projektet har gjort åtaganden för samtliga anslag. I dagsläget har 96 % av gemenskapsbidragen utnyttjats.

Den takt med vilken projektet genomförs är emellertid inte tillfredsställande. Enligt uppgifter i det berörda operativa programmet förväntades det nationella fastighetsregistret i slutet av 2001 täcka 28 223 km2, men enligt tillgängliga uppgifter omfattar de påbörjade arbetena endast 8 000 km2 och arbetenas framskridande motsvarar bara 21 % av planerna.

Med den nuvarande takten är det uppenbart att det kommer att ta många år innan projektet avslutas, under förutsättning att det finns tillgängliga medel. Kommissionen kan emellertid inte i dagsläget göra en exakt uppskattning av tidsaspekten.

Beträffande liknande projekt i andra medlemsstater finns det tyvärr inget jämförbart som påbörjats i övriga medlemsstater eftersom dessa samtliga har fastighetsregister sedan lång tid tillbaka, som byggts upp efter andra grunder och med helt andra metoder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1010/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Stöd från Europeiska unionen till Spaniens bästa skog

Området Los Alcornocales, som är beläget mellan provinserna Cádiz och Málaga har i en omröstning som gjorts bland vetenskapsmän och experter på miljöområdet valts till Spaniens bästa skog, eftersom den rymmer en flora som snarare är kännetecknande för ett tropiskt klimat än för Medelhavsklimat.

Los Alcornocales, ett skyddat område som sedan år 1989 utgör en naturpark och omfattar 170 000 hektar, rymmer det största och bästa beståndet korkekar i hela Europa.

Kan kommissionen, med anledning av den kompetens som Europeiska unionen kan ha i detta avseende, uppge i vilken mån den deltar i bevarandet av området samt i genomförandet av program för att förbättra dess miljö? Kan kommissionen även uppge hur den avser att i framtiden bidra till att föra in detta område inom ramen för de åtgärder som gemenskapen vidtar till förmån för Europas stora nationalparker?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 juni 2001)

Spanien har föreslagit området Alcornocales som område av gemenskapsintresse för Natura 2000nätet i enlighet med rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1) (hädanefter livsmiljödirektivet). Det har också föreslagits som särskilt skyddsområde för fåglar i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(2) (hädanefter fågeldirektivet).

I detta stora (17 000 km2), mycket väl bevarade landområde i södra Spanien lever minst 21 fågelarter som upptas i bilaga I i fågeldirektivet. Vissa av dessa är mycket hotade. I området finns det 26 livsmiljötyper av vilka fem är prioriterade för särskilt skydd enligt livsmiljödirektivet. Anmärkningsvärt är att 36 % av områdets totala yta är täckt av Quercus suber (korkek). Denna skog, med alla de arter som finns i den, är en av de viktigaste medelhavsskogarna i Europa.

Tanken bakom Natura 2000nätet är att se till att människors verksamhet blir hållbar och inte försämrar den miljö som områdena har utsetts för att skydda.

Enligt livsmiljödirektivet skall medlemsstaterna i de särskilda bevarandeområdena vidta lämpliga åtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna och habitaten för arterna samt störningar av de arter för vilka områdena har utsetts, om sådana störningar kan ha betydande konsekvenser för målen med detta direktiv (artikel 6.2).

Hållbar förvaltning av skogar innebär att den biologiska mångfalden och landskapet skyddas och att skogsresurserna kan förnyas. Detta gäller det berörda området och Spanien har också förbundit sig att följa denna princip enligt beslut i tredje ministerkonferensen om skydd av Europas skogar (1999).

(1) EGT L 206, 22.7.1992.

(2) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1629/01

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: EU-stöd till forskning på primater

Det har uppgetts att det biomedicinska primatforskningscentret i Rijswijk (Nederländerna) får stöd från EU-budgeten.

1. Kan kommissionen ange hur mycket pengar det handlar om och vilka försök som utförs?

2. Hur förklarar kommissionen för dem som fundamentalt motsätter sig användningen av primater inom medicinsk forskning att den finansierar denna sorts forskning?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(18 juli 2001)

Inom ramen för femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (FoTU) har kommissionen hittills finansierat det biomedicinska primatforskningscentret (BPRC) med sammanlagt ungefär 4,3 miljoner euro. Finansieringen omfattar flera treåriga forskningsprojekt som inleddes under 1999 och 2000. Projekten berör forskningsområden som utveckling av vaccin och läkemedel för det mänskliga immunbristviruset (hiv), tuberkulos, malaria och hepatit C.

I samband med genomförandet av femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling har kommissionen varit mycket vaksam när det gäller djurförsök och djurskydd.

I bilagan till rådets beslut avseende det särskilda programmet om livskvalitet(1) fastställs att finansieringen av forskning som omfattar djur inom ramen för detta program är ytterst restriktiv och att djurförsök eller prover på djur där så är möjligt skall ersättas med in-vitro-försök eller andra alternativa metoder. Alla sökande är skyldiga att redogöra för de åtgärder som vidtagits för att följa principerna om att ersätta, minska och förbättra djurförsöken och värna om djurens välfärd.

Dessutom ges det inom ramen för det programmet stöd till forskning om alternativ till djurförsök och om djurskydd.

Programmet om livskvalitet har systematiskt tillämpat en oberoende etisk granskning av alla projekt som berör känsliga frågor som användning av primater. I den etiska granskningspanelen ingår bland annat djurskyddsgrupper. Den etiska granskningen garanterar att all forskning med djur genomförs i överensstämmelse med direktiv 86/609/EEG. Vid granskningen tar man hänsyn till forskningsprojektets allmänna nytta och sätter det i relation till eventuella kostnader i form av lidande för djuren. Projekt finansieras inte förrän alla etiska frågor har besvarats på ett tillfredsställande sätt. Alla parter är genom kontraktet bundna att uppfylla alla nationella rättsliga och etiska krav.

BPRC, som ligger i gemenskapen men är oberoende av denna, har genom avtal åtagit sig att uppfylla alla nationella rättsliga och etiska krav.

(1) 1999/167/EG: Rådets beslut av den 25 januari 1999 om att antaga ett särskilt program för forskning, teknisk utveckling och demonstration om livskvalitet och förvaltning av levande resurser (19982002), EGT L 64, 12.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1587/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Förbud mot drivgarn

Den 8 juni 1998 beslutade rådet att förbjuda användningen av drivgarn, och man inrättade ett moratorium på fyra år under vilket en successiv minskning av fartyg som använder dessa redskap skulle ske, tills de var helt borta i december 2001. Men tonfiskeflottan, som använder fiskeredskap som är respektfulla mot fiskeresurserna, och som sedan länge har övergivit drivgarnen, är oroad över vissa åtgärder som syftar till att häva totalförbudet mot dessa garn.

Kan kommissionen bekräfta att den tänker tillämpa rådets beslut?

Kan kommissionen intyga att kravet på en successiv reducering uppfylls? Om inte så är fallet, vad är skälet till att den successiva minskningen under moratoriet inte sker? Vilka skäl ser kommissionen till att Frankrike, Storbritannien, Italien och Irland låter bli att uppfylla denna skyldighet? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att tvinga dessa länder att uppfylla den successiva minskningen?

Kan kommissionen förse Europaparlamentet med uppgifter på vilka fartyg som fortfarande använder dessa redskap? Anser kommissionen att de uppgifter över antal fartyg av denna typ, som länderna lämnade till kommissionen i början av moratoriet, överensstämmer med verkligheten, med tanke på att den berörda sektorn hävdar att uppgifterna var falska?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 juli 2001)

Kommissionen har ett fast åtagande att genomföra rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1).

På parlamentets särskilda begäran överlämnade kommissionen därför år 2000 en rapport om tillämpning under 1998 och 1999 av gemenskapslagstiftningen beträffande användningen av drivgarn för fångster av långvandrande arter. Rapporten innehåller som visar att medlemsstaterna följer rådets förordning (EG) nr 1239/98.

I den rapporten kommer parlamentsledamoten att finna sifferuppgifter om de fiskefartyg som använder drivgarn.

Rapporten för år 2000 kommer snart att avslutas.

(1) EGT L 171, 17.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1501/01

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(11 maj 2001)

Ämne: Sällsynta sjukdomar

Programmet för sällsynta sjukdomar antogs 1999 och gav uttryck för en verklig politisk vilja att på europeisk nivå utveckla en politik för sällsynta sjukdomar. Nu, två år senare, verkar det som om programmet för sällsynta sjukdomar kommer att försvinna. Alla insatser som gjorts under de senaste två åren riskeras nu. Nätverk och organisationer är hotade.

Kommer det att anordnas en tredje ansökningsomgång för insatser för sällsynta sjukdomar? Vilken plats kommer sällsynta sjukdomar att få i framtiden inom ramen för det nya folkhälsoprogrammet och hur kan kommissionen garantera att insatser för sällsynta sjukomar görs när programmet genomförs?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

Kommissionen anser att sällsynta sjukdomar och särläkemedel är ett område som kan ge ett betydande europeiskt mervärde och att gemenskapsinsatser behövs på detta område.

En gemenskapsstrategi för detta har utarbetats på tre huvudsakliga politikområden:

- Forskning om sällsynta sjukdomar inom gemenskapens ramprogram för forskning och teknisk utveckling. Liksom i det femte ramprogrammet ingår sällsynta sjukdomar i förslaget till nästa ramprogram (20022006).

- Läkemedelspolitik. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 141/2000 av den 16 december 1999 om särläkemedel(1) är nu en del av gemenskapslagstiftningen och till konkret nytta för patienter med sällsynta sjukdomar.

- Folkhälsopolitik. Åtgärdsprogrammet för gemenskapen 19992003 avseende sällsynta sjukdomar är ett viktigt steg i konsolideringen av gemenskapens folkhälsopolitik på detta område. Förra året föreslog kommissionen ett nytt program för gemenskapsinsatser på folkhälsoområdet(2) för att man skulle kunna uppnå ett mera koncentrerat tillvägagångssätt och synergieffekter mellan olika insatser. Kommissionens förslag behandlas för närvarande i Europaparlamentet och rådet. Programmet kommer att ersätta alla de nuvarande åtta folkhälsoprogrammen.Det nya programmet består av tre delar:

- Förbättrad information och kunskap om hälsa.

- Beredskap att snabbt vidta åtgärder vid hälsorisker.

- Åtgärdande av faktorer som påverkar hälsan.

För att garantera flexibilitet under de kommande sex åren har man inte angett några särskilda sjukdomar i det kommande programmet. Projekt om sällsynta sjukdomar kommer med säkerhet att fortsätta. Upprättandet av ett europeiskt informationsnätverk för sällsynta sjukdomar, så som det definierades i programmet för sällsynta sjukdomar, kan ingå i informationssystemet för hälsofrågor. Övervakningen av vissa sällsynta sjukdomar, bland annat arbete som gäller kluster, kan fortsätta inom beredskapen för snabba åtgärder. Det föreslagna programmet betonar information och samråd med berörda parter inom hälso- och sjukvården, bland annat med företrädare för patientorganisationer.

Inom de närmaste månaderna kommer man att offentliggöra en särskild förslagsinfordran som hänför sig till 2002 års budgetanslag inom folkhälsa.

(1) EGT L 18, 22.1.2000.

(2) EGT C 337 E, 28.11.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1130/01

från Antonio Tajani (PPE-DE) till rådet

(3 april 2001)

Ämne: Folkmord på kristna i världen

FN och många andra organisationer för mänskliga rättighet slog nyligen larm till följd av den ökade förföljelsen av kristna i världen; etthundrasextiofemtusen dödades under 2000 och 200 miljoner förföljs.

Europa lider fortfarande av sviterna efter förintelsen och det är dess plikt att verka för religionsfrihet.

Vilka åtgärder har rådet för avsikt att vidta för att skydda och garantera religionsfriheten i Europa och i världen, en rättighet som alla människor har?

På vilket sätt har rådet för avsikt att handla för att försöka hejda dessa fall av religionsbetingad intolerans och diskriminering och skydda lekmäns och missionärers verksamhet, vilka dagligen riskerar livet?

Svar

(27 september 2001)

1. Rådet har under de senaste åren ägnat stor uppmärksamhet på bekämpning av diskriminering. Rådet antog redan 1996 en gemensam åtgärd om åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet(1).

Enligt artikel 29 i Fördraget om Europeiska unionen är ett av unionens mål att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa(2).

Rådet antog 2000 ett direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung(3) och ett beslut om inrättande av gemenskapens handlingsprogram mot diskriminering 20012006(4). Vid Europeiska rådet i Nice antog Europaparlamentet, rådet och kommissionen i en högtidlig proklamation Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna(5) där stadgans rättigheter, friheter och principer erkänns. Särskilt gäller enligt artikel 10 i stadgan att var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet medan unionen enligt artikel 22 i stadgan skall respektera den kulturella, religiösa och språkliga mångfalden.

2. Rådets ordförandeskap kommer alltid att eftersträva en överenskommelse mellan EU:s medlemsstater om en gemensam ståndpunkt, när relevanta texter om religionsfrihet måste stärkas inom ramen för Förenta nationernas organisationer eller Europarådet.

(1) EGT L 185, 24.7.1996, s. 5.

(2) EGT C 340, 10.11.1997, s. 1.

(3) EGT L 180, 19.7.2000, s. 22.

(4) EGT L 303, 2.12.2000, s. 23.

(5) EGT C 364, 18.12.2000, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1047/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(3 april 2001)

Ämne: Genmanipulerade läkemedel mot aids

Vilken är kommissionens ståndpunkt när det gäller frågan om hur de länder i Tredje världen som särskilt drabbats av aidsepidemin konfronterar de multinationella företag inom läkemedelssektorn som har för avsikt framställa och använda genmanipulerade läkemedel i kampen mot aids? Är kommissionen beredd att, likt FN:s världshälsoorganisation, vidmakthålla en ståndpunkt som framför allt styrs av mänsklighetens behov av att finna bot för sjukdomen, i stället för att främja läkemedelsföretagens dominerande och egoistiska intressen?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(14 juni 2001)

Kommissionen har intagit en klar ståndpunkt i den här frågan, som framgår av Handlingsprogram: påskyndande insatser mot hiv/aids, malaria och tuberkulos som led i fattigdomsbekämpningen(1). Att säkerställa att fattiga länder får tillgång till lämpliga och ekonomiskt överkomliga mediciner är en av prioriteringarna i programmet; en annan prioritering är att öka investeringar i hälsovård och forskning.

Många utvecklingsländer befinner sig i en nödsituation på grund av hiv/aids-epidemin. På grund av en ökande internationell medvetenhet om frågan erbjuder idag alltfler läkemedelsföretag sina produkter till utvecklingsländerna till priser som kan jämföras med de lägsta priserna på världsmarknaden.

Kommissionen stöder denna utveckling och införandet av ett globalt differentierat prissättningssystem. Kommissionen tror att detta kan göra differentierad prissättning till regel vid tillhandahållande av mediciner, antingen de är patenterade eller ej, till utvecklingsländer och säkerställa att medicinerna levereras i tillräckliga mängder och till ekonomiskt överkomliga priser.

(1) KOM(2001) 96 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1763/01

från Albert Maat (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Misshandel av en vapenvägrare i Turkmenistan

Nyligen misshandlades en vapenvägrare, Dimitri Meljnitsenko, allvarligt av Turkmenistans säkerhetstjänst. Detta skedde eftersom han vägrade att avlägga den obligatoriska personliga eden på presidenten på grund av sin kristna övertygelse. Efter denna misshandel sändes Meljnitsenko tillbaka till sitt truppförband. Det är ytterst oklart vad som kommer att ske med honom i framtiden.

Är kommissionen underrättad om denna grova kränkning av de mänskliga rättigheterna? På vilket sätt tror sig kommissionen kunna utöva påtryckningar på myndigheterna i Turkmenistan för att undvika att denna händelse upprepas?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(29 juni 2001)

Kommissionen försöker, genom de medlemsstater som har ambassader i Asjchabad och genom den delegation från Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) som finns på plats i Turkmenistan, att skaffa sig information om de kränkningar av de mänskliga rättigheterna som vapenvägraren Dimitri Meljnitsenko utsatts för.

Fallet Dimitri Meljnitsenko är ett av flera liknande. Unga turkmenistanier är skyldiga att fullgöra en tvåårig militärtjänst under vilken de måste avlägga en personlig trohetsed till den turkmenistanska presidenten. Eftersom vapenvägran av samvetsskäl inte erkänns i landets lagstiftning har flera unga män, särskilt kristna, berövats sin frihet när de uttryckt sin vägran att fullgöra militärtjänsten och svära trohetseden.

I syfte att säkerställa respekten för de mänskliga rättigheterna och för Turkmenistans internationella åtaganden och i enlighet med de löften kommissionen givit, tar kommissionen upp dessa frågor vid varje möte med de turkmenistanska myndigheterna. Kommissionen har också anslutit sig till flera de marscher som unionens ordförandeskap gjort inom ramen för OSSE angående minoriteters rättigheter och religionsfriheten.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1401/01

från Hervé Novelli (PPE-DE) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Obligatoriskt uttag av 10 procent av arealen

Sedan 1992 ges hektarstöd för åkermark inom ramen för ett gemenskapssystem där också åtgärder för arealuttag ingår.

När det senaste avtalet om den nya reformen av jordbrukspolitiken ingicks i Berlin 1999 gick man vidare i denna riktning.

Enligt den nya spannmålsförordningen fortsätter man att sänka interventionspriset vilket till 50 procent kompenseras med arealersättning. Ersättningen är förbunden med ett krav på uttag av 10 procent, eller mera om producenten så önskar, av åkermarken. Den övre gränsen fastställs av medlemsstaterna, i Frankrike är den till exempel 30 procent.

Det var meningen att denna nya reform skulle garantera en balanserad marknad, men de senaste kriserna orsakade av BSE och mul- och klöv-sjuka, som med långvariga följder skakat nöt- och fårköttsproduktionen, har visat att reformen har sina brister.

Vid det senaste europeiska toppmötet för jordbruksfrågor i februari 2000 lyckades man inte komma överens om en sanering av nötköttsmarknaden. Dock accepterade kommissionen att medlemsstaterna beviljar uppfödarna nationellt stöd för att ersätta dem för förluster till följd av galna ko-sjukan.

Är det inte dags att Europeiska unionen tar sitt ansvar och föreslår att åtgärderna för arealuttag mildras? Då kan producenterna odla spannmål på dessa arealer eller använda dem som betesmark för nötboskap eller får.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juni 2001)

Definitionsmässigt får uttagna arealer inom stödordningen för jordbruksgrödor inte utnyttjas för jordbruksproduktion, ifall produktionen inte skall användas som livsmedel eller det handlar om ekologisk odling av baljväxter.

De kriser som drabbat fårkötts- och nötköttssektorn kan inte åtgärdas genom att bete tillåts på uttagna arealer utan genom lämpliga åtgärder, redan föreslagna inom de berörda sektorernas gemensamma organisation av marknaden.

Kommissionens åtgärder i slutet av 2000 har redan resulterat i en betydande stabilisering av köttmarknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1921/01

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(28 juni 2001)

Ämne: Anbud vid offentlig upphandling

I anslutning till Europaparlamentets behandling av direktiven om offentlig upphandling vill jag ställa kommissionen följande frågor:

1. Hur stor andel av BNP utgör den offentliga upphandlingen i varje enskilt EU-land?

2. Hur stor andel av värdet av den offentliga upphandlingen utgörs av anbud i varje enskilt EU-land?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Kommissionen har gjort en skattning av det sammanlagda värdet av den offentliga upphandlingen som andel av bruttonationalprodukten (BNP) under perioden 1993 till 1998.

>Plats fÄHor tabell>

Tabellen bygger på uppgifter från den offentliga sektorn som rapporterats till kommissionen av medlemsstaternas nationella statistikkontor i enlighet med riktlinjerna i Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS)79 och som kontrollerats av Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat). De innehåller skattningar för försörjningssektorn som bygger på uppgifter från sektorn under åren 1994 till 1998.

Uppgifterna kan komma att revideras upp enligt redovisningsreglerna i ENS 95 som började tillämpas fr.o.m. 1998.

Kommissionen har även gjort en skattning av värdet av de offentliga upphandlingar som publicerats i S-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som andel av BNP under perioden 1994 till 1999. Denna tabell skickas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat.

Trots att skattningen av värdet på de offentliga upphandlingarna är densamma som tidigare får ändringarna i Europeiska nationalräkenskapssystemet även följder för skattningen av värdet i förhållande till BNP på de offentliga upphandlingar som publicerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, eftersom beräkningsmetoden för BNP ändrats.

För att möjliggöra en jämförelse redovisas därför i nedanstående tabell uppgifterna för 1998 både enligt tidigare redovisningsregler och enligt redovisningsreglerna i ENS95.