SKRIFTLIG FRÅGA P-2463/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(23 juli 1998)

Angående: Skattelättnader i Syditalien

När den italienska regeringen bad Europeiska kommissionen avge ett första yttrande om det eventuella införandet av skattelättnader för företag som tänker bedriva verksamhet i Syditalien, lär kommissionsledamöterna Mario Monti och Karen Van Miert ha yttrat sig negativt. Enligt åtskilliga uppgifter i italienska massmedia anser kommissionsledamöterna att skattelättnader som inte är knutna till nya investeringar eller skapande av nya arbetstillfällen skulle kunna innebära ett stöd till enskilda företag och därmed strida mot gemenskapsprincipen om fri konkurrens.

Kommissionsledamöterna har enligt uppgift dessutom bekräftat att man inte kan minska skattetrycket enbart i Syditalien och på så sätt skapa ett slags skatteparadis och negativ särbehandling av företag, utan i stället genomföra skattelättnader på hela landets territorium, där beskattningen av arbete är mycket högre än i andra europeiska stater.

1. Håller kommissionen inte med om att påståendet om att en skattelättnadspolitik endast kan föras på riksnivå skulle kunna uppmuntra till splittring och vilja att dela landet, vilket innebär geopolitiska risker förutom de sociala riskerna och riskerna för instabilitet i hela landet och övriga Europa?

2. Varför och på vilket sätt har man infört skattelättnader och därmed minskat kostnaderna för arbete i vissa regioner i Europeiska unionen, såsom Wales som ändå utgör en del av Förenade kungariket?

3. Vilka är orsakerna bakom att vissa bestämmelser, till exempel rörande områdeskontrakt och territorialpakter som grundar sig på liknande principer och skapar öar med skattelättnader, däremot är tillåtna och inte betraktas som en kränkning av principen om fri konkurrens?

4. Kan kommissionen tydligt ange hur långt man kan sträcka sig vad gäller skattelättnader när det handlar om att låta investeringar i mindre utvecklade och klart missgynnade regioner bli attraktivare, vilket till exempel behövs i Syditalien där arbetslösheten är så hög?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(11 september 1998)

1. Vad gäller frågan om eventuella separatistiska impulser som kan bli följden av att det är omöjligt att driva en regionalt diversifierad skattepolitik är kommissionen angelägen om att förtydliga följande: Oavsett de bedömningar som kan göras mot bakgrund av gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd, måste, enligt den uppförandekodex för företagsbeskattning som antogs i december 1997, alla åtgärder som gäller beskattning av företag, både de som gäller vissa regioner och de som omfattar hela det nationella territoriet, föreläggas den av rådet tillsatta arbetsgruppen med uppgift att bedöma om åtgärderna inverkar menligt på den inre marknadens funktion. Det är följaktligen inte möjligt att fastställa att vissa skatteåtgärder kan betraktas som förenliga med medlemsstaternas åtaganden inom ramen för denna uppförandekodex endast därför att de infördes på nationell nivå.

2. Kommissionen påminner om att syftet med de begränsningar som är tillämpliga på regional- och skattepolitiken är att den inre marknaden skall fungera korrekt och således i sista hand att de mål som uppställts i fördraget skall nås, häribland en harmonisk och balanserad utveckling av den ekonomiska verksamheten samt ekonomisk och social sammanhållning. Med tanke på en konvergens av de ekonomiska resultaten måste de regionala problemen lösas med hjälp av de många instrument som ställs till förfogande uttryckligen i detta syfte, såsom strukturfonderna och de nationella åtgärder som kommissionen godkänner inom ramen för sin konkurrenspolitik för att stödja utvecklingen av vissa områden.

Vad gäller de befintliga stöden i Wales kan kommissionen upplysa parlamentsledamoten om att det rör sig om investeringsstöd i form av bidrag och delägarskap. Det finns också flera stödordningar för små och medelstora företag för utbildning och för köp av konsulttjänster. Nivån på dessa stöd, som huvudsakligen är koncentrerade till Liverpool och Cardiff, varierar från 20 % till 30 % netto.

3. Enligt den information som kommissionen har till sitt förfogande rör det sig i fråga om skattestöd för områdesavtal och territoriella pakter om investeringsstöd som beviljats genom tillämpning av en stödordning som kommissionen godkände i juni 1997. Det är bland annat fråga om skattekrediter som enbart beviljats företag som gör investeringar och i proportion till de investeringar som skall göras. Detta stöd är förenligt med reglerna om statligt stöd eftersom det är förknippat med investeringar. Vad gäller stödets förenlighet med de regler som fastställs i uppförandekodexen har detta inte undersökts av arbetsgruppen eftersom reglerna trädde i kraft före själva kodexen.

4. Vad gäller de skatteinstrument som kan användas för att främja utvecklingen av mindre gynnade områden, skulle kommissionen kunna betrakta sådana nedsättningar av direkta skatter som är förknippade med nyinvesteringar eller skapande av arbetstillfällen som förenliga med kommissionens politik i fråga om statligt stöd.

Det är nödvändigt att påminna om att dessa åtgärder bör översändas till den arbetsgrupp som tillsatts inom ramen för uppförandekodexen, eftersom de kan strida mot denna. Nedsättningar av mervärdesskatten är däremot inte möjliga om de inte har godkänts av rådet.