ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1580/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Ämne: Skifferindustrin och det allmänna preferenssystemet

Enligt ledamot Leon Brittans svar, i kommissionens namn, på mina tidigare frågor E-4009/97 och E-4011/97(1) har bearbetat skiffer klassificerats som en icke-känslig produkt inom ramen för det allmänna preferenssystemet som upprättats till förmån för utvecklingsländerna. Detta innebär att EU-import av denna produkt är befriad från tull. I svaret hänvisar kommissionsledamoten även till att kommissionen inte har för avsikt att se över denna klassificering förrän nuvarande allmänna preferenssystem upphör att gälla den 31 december 1998.

Kunde kommissionen lägga fram en förteckning över de utvecklingsländer som exporterar skiffer till EU samt uppge exportvolymen för vart och ett av dessa länder?

Kunde kommissionen informera om de kriterier som tillämpas, i synnerhet för att klassificera skiffer som en icke-känslig produkt med hänsyn till följderna av det ovannämnda allmänna preferenssystemet?

Kunde kommissionen informera om de kriterier som i allmänhet tillämpas för att klassificera en produkt som icke-känslig för följderna av det allmänna preferenssystemet?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Uppgifterna om utvecklingsländernas export av skiffer överlämnas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Klassificeringen i känslighetshänseende av produkter inom ramen för det allmänna preferenssystemet har i huvudsak gjorts på grundval av de känslighetsnivåer för gemenskapsmarknaden som fastställts vid de multilaterala förhandlingarna inom Uruguayrundan.

(1) EGT C 196, 22.6.1998, s. 56.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1947/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(18 juni 1998)

Ämne: Havspark vid Zakynthos

Att skapa en nationalhavspark vid Zakynthos är ett viktigt miljöprojekt och handlar om att skydda en sällsynt djurart, havssköldpaddan caretta. De grekiska myndigheterna har sedan 1991 lovat att anlägga en sådan park, men än så länge har inte något presidentdekret om detta undertecknats.

Denna försening kan visa sig bli katastrofal för havssköldpaddan eftersom de stränder där den fortplantar sig krymper på grund av turismens maktfullkomliga expansion, det illegala fisket, föroreningarna orsakade av avfall, den illegala trafiken med racerbåtar och annan mänsklig verksamhet.

Eftersom havssköldpaddan skyddas av internationell rätt och gemenskapslagstiftningen och eftersom Grekland bryter mot dem båda, framför allt mot Bernkonventionen (skydd av hotade arter och biotoper) och mot direktiv 92/43/EEG(1) (caretta-sköldpaddan är en skyddad art i enlighet med bilagorna II och IV till direktivet) tillfrågas kommissionen vilka åtgärder den avser att vidta för att havsparken skall färdigställas mot bakgrund av att man har gett 5,5 miljoner ecu av gemenskapsmedel till detta projekt.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen vad gäller förfarandet att anta ett presidentdekret om upprättandet av en nationalhavspark vid Zakynthos. Kommissionen har granskat det utkast till dekret som de grekiska myndigheterna lämnade in i juli 1997. Antagandet av den slutliga texten skulle enligt planerna ha ägt rum i slutet av mars 1998. Kommissionen är dock oroad över förseningen av upprättandet havsparken och kommer att kontakta de grekiska myndigheterna igen för att uppmärksamma dem på nödvändigheten att snabbt vidta lämpliga åtgärder för att skydda detta område.

Dessutom följer kommissionen uppmärksamt övriga praktiska åtgärder som vidtas för att skydda havsköldpaddans (Caretta Caretta) fortplantningsplatser i Laganas-bukten. En utvärdering av läget på plats är planerad till juli 1998. Mot bakgrund av de nya upplysningar som framkommer under detta besök kommer kommissionen att avgöra vilka åtgärder som skall vidtas för att garantera ett effektivt skydd av denna art i Zakynthos-området.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1718/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Radio- och tvlicensavgifter i Österrike

I Österrike genomfördes nyligen en åtgärd mot "svarttittare", alltså personer som har en teve i hushållet utan att ha tv-licens.

Enligt österrikisk lag är alla hushåll som förfogar över en teveapparat som kan användas för mottagning skyldiga att ansöka om tv- eller radiolicens samt att fortlöpande erlägga licensavgift så länge apparaten finns kvar i hushållet. Underlåtelse att erlägga tv-licens kan bestraffas med böter.

Enligt artikel 29 i Förbundslagen om Österrikes Radios uppgifter och utformning skall denna licensavgift erläggas med samma belopp oberoende av hur ofta det sker sändningar och oberoende av sändningarnas eller mottagningens kvalitet.

Nu finns det emellertid områden i Österrike i vilka det är omöjligt att ta emot Österrikes Radios utsändningar. Om personer som bor i dessa områden därför köper en satellitteve-anläggning och med parabolantenn tar emot sändningar från andra programdistributörer är de enligt österrikisk lag trots allt skyldiga att erlägga tv-licens.

Anser kommissionen att denna bestämmelse är berättigad och förenlig med EU:s konkurrensregler?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

I det protokoll om systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna som beslutades i Amsterdam för att biläggas EG-fördraget bekräftas att det åligger medlemsstaterna att definiera de offentliga stationernas uppdrag att sända radio och TV i allmänhetens tjänst och att besluta om finansiering. Det åligger således inte kommissionen att bedöma de nationella bestämmelserna för licensavgifter för nationella tv- och radio-sändningar.

Konkurrensreglerna i EG-fördraget tjänar till att garantera konkurrens på lika villkor mellan företagen i gemenskapen och tillämpas i princip endast vid faktisk eller möjlig påverkan på handeln inom gemenskapen. Gemenskapens konkurrensregler gäller emellertid inte vid möjlig diskriminering av individer vid nationella skatte- eller licensbestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1025/98

från Georg Jarzembowski (PPE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Kontrolltäthet inom godstransport

EU tillämpar sedan 1988 en minimikontrollnivå för godstransporter på landsväg i medlemsstaterna. I kommissionens senaste rapport om användning av de sociala föreskrifterna i samband med vägtransporter framkommer att kontrolltätheten skiljer sig mycket åt i medlemsstaterna. I Sverige och Portugal når man till exempel bara upp till 13 respektive 15 procent av minimikontrollnivåerna. Från Italien, Österrike och Grekland föreligger överhuvudtaget inga statistiska uppgifter om kontroller. I Tyskland genomförs däremot fyra gånger så många kontroller som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen, däribland en högre procentandel driftskontroller.

Med anledning av detta frågar jag kommisionen följande:

1. Vad gör kommissionen för att åtgärda att minimikontrollnivåerna inte uppfylls respektive att statistiska uppgifter om kontroller saknas i nämnda medlemsstater?

2. Delar kommissionen uppfattningen att den fortfarande mycket olika kontrollnivån leder till snedvriden konkurrens på den inre marknaden?

3. Vad föreslår kommissionen för att anpassa kontrollerna i medlemsstaterna till den nationella godstransportens respektive andel av den europeiska godstransporten?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

I kommissionens 18:e rapport om genomförande under 1993-1994 av rådets förordning (EEG) 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter(1) fastställs vilka stater som inte uppfyller de begärda årliga minimikontrollnivåerna samt skälen till varför standarderna inte har uppnåtts.

Österrike, Sverige och Finland hade nyligen anslutit sig till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet 1994 och var i färd med att anpassa sina verkställande organ för att tillämpa denna del av den gemensamma transportpolitiken. Kommissionen är därför benägen att erkänna att en kort anpassningstid är nödvändig.

Både Belgien och Portugal lämnade ofullständiga statistiska uppgifter vilket gjorde det svårt att noggrant fastställa i vilken mån de uppfyllde minimikontrollnivåerna. Kommissionen har uppmanat bägge medlemsstaterna att lämna ytterligare uppgifter eftersom deras aktuella statistiska uppgifter möjligen inte återspeglar en sann bild av ansträngningarna av genomförandet. Den förordade att ett ansvarigt ministerium skulle utses för att samordna presentationen av dessa statistiska uppgifter. Kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande mot Grekland och Italien eftersom den begärda informationen inte lämnats.

Kommissionen förordar ingen koppling mellan de obligatoriska minimikontrollnivåerna för varje medlemsstat och i vilken utsträckning deras transportindustri är sysselsatt i internationell transport eftersom förordningen även omfattar inhemsk transport. Denna inställning skulle därför inte utgöra en korrekt utgångspunkt för den begärda ansträngningen för genomförandet.

(1) KOM(97) 698 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0693/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(2 mars 1998)

Ämne: Genomförandet av det operativa programmet på området för turism

I sitt svar på min fråga H-0813/96(1) om genomförandet av det grekiska operativa programmet på området för turism betonade kommissionen den låga utnyttjandegraden av medlen för detta ändamål och sade att den bett de nationella myndigheterna vidta åtgärder beträffande de resterande resurserna. Vidare inväntade den de nationella myndigheternas slutgiltiga beslut och planer beträffande småbåtshamnar och de så kallade integrerade turistområdena.

Mot bakgrund av att det nu är över ett år sedan kommissionen gav detta svar, och av att det operativa programmet upphör den 31 december 1999 vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Hur stor är utnyttjandegraden idag av det operativa programmet på området för turism?

2. Har man nu valt ut de platser där de integrerade turistområdena skall placeras och vilka är de i så fall?

3. Har man fastställt vilka utgiftskategorier det är som skall finansieras?

4. Kommer man att finansiera endast offentliga eller både offentliga och privata områden?

Kompletterande svar

från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(7 maj 1998)

I det grekiska operativa programmet för turism och kultur, som ändrades den 7 december 1997, föreskrivs ett totalt belopp på 55,1 miljoner ecu för åtaganden under 1995-1997, varav 19,5 miljoner ecu för delprogrammet för turism. Hittills har alla åtaganden och planerade betalningar fram till slutet av 1997 verkställts.

De offentliga utgifter som har verkställts för delprogrammet för turism uppgår till 24,33 % av det totala beloppet för delprogrammet till slutet av februari 1998.

Regionen Messinia har valts ut för att bilda en POTA (område för integrerad turismutveckling). De utgifter som kommer att beaktas är de som föreskrivs i den grekiska lagen nr 1892/90. Denna POTA kommer att genomföras på ett privat område.

(1) Europaparlamentets debatter nr 4-489 (oktober 1996).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0973/98

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(30 mars 1998)

Ämne: Frimärken i euro

En av de åtgärder som kommer att åtfölja införandet av euron är utgivning av frimärken som kommer att ersätta de nuvarande frimärkena i samtliga medlemsstater.

Med tanke på den betydelse som detta har både för de vanliga användarna och samlarna är det av intresse för frimärkssektorn att få veta hur denna sektor kommer att påverkas av eurons införande.

Kan kommissionen tala om vilka åtgärder man tänker vidta, vem som kommer att ge ut frimärken (vilket nu görs på nationell nivå) och vilka förslag det finns när det gäller att göra motiven på frimärkena enhetliga?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(15 maj 1998)

Införandet av euron kommer att kräva många förändringar när den nya valutan snabbt och effektivt integreras i de deltagande medlemsstaternas ekonomier. Även om övergången kommer att påverka ekonomins alla områden kommer särskild omsorg att vara nödvändig i samband med tjänster som tillhandahålls allmänheten. Posttrafiken kommer sannolikt även att påverkas. De nationella postföretagen kommer att behöva beakta följderna av införandet av euron för sin sektor och fatta strategiska beslut så snart som möjligt för att förbereda sig för övergången.

Både när frimärken betraktas som kvitto på en i förväg betald tjänst och när de har ett penningmässigt värde som sedlar och mynt kommer de att behöva anpassas till euron. Där frimärken för närvarande har ett penningmässigt värde i en nationell valuta är det uppenbart att de senast vid slutet av övergångsperioden (dvs. vid utgången av år 2001) måste ersättas med frimärken i euro. Å andra sidan skall det inte vara nödvändigt att ersätta frimärken som inte har något penningmässigt värde (t.ex. de som är stämplade första eller andra klass).

Dessa förändringar kommer att få olika följder. Exempelvis kommer omräkningen av priser från nationell valuta till euro enligt de rättsliga bestämmelserna och med användning av den officiella omräkningskursen sannolikt inte att leda till "förnuftiga" eller avrundade priser. Aktörerna inom postsektorn kommer att behöva att noggrant se över sina strategier för prissättning i euro för att ta hänsyn till dessa nya "ojämna" priser. Euron kommer dessutom att leda till en stor öppenhet i fråga om prisstrukturerna för olika nationella och gränsöverskridande postsystem och tjänster mellan medlemsstaterna kommer att utsättas för mer direkt offentlig granskning. Detta kan komma att leda till krav på högre effektivitet.

Medan införandet av euron kan få viktiga följder för överblickbarheten i fråga om priser och nödvändiggöra ett antal andra förändringar finns inget förslag att de olika nationella aktörerna inom postsektorn bör eller behöver harmonisera utformningen av frimärken eller eftersträva att ge ut ett gemensamt "europeiskt" frimärke. Euron kommer inte i sig att påverka de nuvarande ordningarna enligt vilka de nationella aktörerna tillhandahåller frimärken och erbjuder posttjänster.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1322/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Urbanisering av Barranco de Veneguera (Gran Canaria)

Nyligen antog det kanariska parlamentet en regional lag där man ger tillstånd att urbanisera Barranco de Veneguera (Gran Canaria, Kanarieöarna) i stället för ett lagstiftningsinitiativ signerat av 50 000 personer som begärde att området skall betraktas som ett naturskyddsområde inom ramen för lagen om naturområden på Kanarieöarna.

Begäran om att Barranco de Veneguera skall ingå i naturparken del Nublo grundades på områdets stora zoobotaniska värde. Veneguera anses enligt forskarna, vara det viktigaste området i naturreservatet för cardonalkaktusen och tabaibalträdet på Gran Canaria. Inom området har man identifierat 12 endemiska arter för Gran Canaria och 34 för hela den kanariska ögruppen. Detta innebär att det i området förekommer "termo-mediterrana buskmarker och förstäppsbuskmarker" skyddade av direktivet 92/43/EEG(1) om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.

Enligt reglerna borde detta område således ingå i det kanariska naturområdesnätet (Red de Espacios Naturales de Canarias) och Natura 2000 - nätet.

Känner kommissionen till det ovan beskrivna?

Då det i området finns livsmiljöer som skyddas av gemenskapsdirektiv, anser kommissionen inte att området borde ingå i Natura 2000 - nätet, trots att kanariska regeringen inte har föreslagit att området skall ingå i nätet?

Anser kommissionen inte att urbaniseringen av Barranco de Veneguera borde undergå en bedömning av inverkan på miljön i enlighet med direktiv 85/337/EEG(2)?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Kommissionen känner inte till detta fall.

Spanien har redan föreslagit att området "Roque del Bublo" skall tas med i Natura 2000 - nätet. I samband med det andra seminariet om den biologisk-geografiska regionen Macaronesien åtog sig Spanien dock att se över områdets gränser. Kommissionen väntar för närvarande på ett förslag från Spanien om ytterligare områden i den biologisk-geografiska regionen Macaronesien som skall ingå i nätet.

Urbaniseringsverksamhet omfattas av bilaga II till direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt. Enligt artikel 4.2 i det direktivet skall projekt som omfattas av bilaga II genomgå en miljökonsekvensbedömning om medlemsstaterna anser att projektens art motiverar detta. Det är därför de spanska myndigheterna som skall avgöra om projektet i fråga skall genomgå en miljökonsekvens-bedömning, utgående från projektets art, omfång och lokalisering.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1749/98

från Rosemarie Wemheuer (PSE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: Europeiska trafiksäkerhetskampanjen

I Europaparlamentet i Strasbourg presenterades den 13 maj 1998 den "Europeiska trafiksäkerhetskampanjen: Tänk dig för innan du kör! 10 sekunder... som kan rädda livet", som stöds av olika automobilklubbar, Toyota och Europeiska kommissionen. Alla Europaparlamentets ledamöter har erhållit en informationsmapp om detta.

1. Hur stor är kampanjens totala budget?

2. Hur mycket bidrar de olika sponsorerna med ekonomiskt, i synnerhet Toyota? Hur mycket bidrar kommissionen med?

3. Vilken målgrupp har kampanjen?

4. Med vilka material genomförs kampanjen (informationsmappar, affischer, annonser osv.)? I vilka upplagor har detta framställts?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(30 juni 1998)

1. Den totala kampanjbudgeten uppgår till 1,3 miljoner ecu.

2. Kommissionens bidrag på 50 % uppgår till 650 000 ecu. Återstående 50 % finansieras av organisatörer och genom dem olika motor- och turistföreningar.

På kommissionens begäran skrev organisatörerna till samtliga större biltillverkare med tillverkning i Europeiska unionen och inbjöd dem att delta i kampanjen. Minimikraven för sponsring var följande:

- En kampanjavgift på 10 000 ecu för att täcka administrativa kostnader.

- Tryck och distribution av ett antal kampanjbroschyrer som uppgick till 50 % av berörd tillverkares totala årliga europeiska försäljning.

- Tryck och distribution av ett antal dekaler som uppgick till 50 % av berörd tillverkares totala årliga europeiska försäljning.

Endast Toyota Motor Europe besvarade inbjudan positivt. Kommissionen är underrättad om att de har överskridit minimikraven för sponsring.

3. Kampanjen riktar sig till samtliga förare och deras passagerare och syftar till att bidra till det arbete som kommissionen, medlemsstaternas regeringar, motorklubbar, polisen, lokala myndigheter och allmänheten lägger ner för att minska det fruktansvärda antalet av 45 000 dödade och 16 miljoner skadade i trafiken i gemenskapen.

4. Kampanjen leds av motor- och turistföreningar och därför varierar materialet som används i olika medlemsstater. Grundmaterialet består av dekaler, T-shirts, affischer, musmattor till datorer och broschyrer. Kvantiteten varierar men det ursprungliga antalet tryckta dekaler uppgick till 10 080 000 och antalet broschyrer till 1 300 000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0749/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Vatten- och avloppsbestämmelser

Kan kommissionen redogöra för vilken maktnivå eller vilket organ som är ansvarigt för vatten- och avloppsbestämmelser i varje medlemsstat och hur sådana bestämmelser finansieras?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(12 maj 1998)

Den offentliga sektorns lånebehov ("public sector borrowing requirement") är ett begrepp som vare sig används i det europeiska systemet för integrerade ekonomiska räkenskaper (ENS) och eller som ett kriterium i EG-fördraget. Definitionen av detta begrepp är dessutom inte harmoniserad inom gemenskapen på grund av svårigheter att dra gränslinjen vad gäller medräknande av offentliga företag i den offentliga sektorn.

Om frågan däremot syftar på den offentliga sektorns nettoupplåning ("the net borrowing of general government") gäller den en noggrant definierad term i ENS, vilken i EG-fördraget används som underskottskriterium. Detta sistnämnda begrepp omfattar enbart offentliga inrättningar som producerar icke-kommersiella tjänster och utesluter offentliga företag.

Investeringsprogram (dvs. den offentliga sektorns fasta bruttoinvesteringar) är som regel av icke-finansiell karaktär och medräknas därför i den offentliga sektorns nettoupplåning. I de fall där stora offentliga infrastrukturprogram utvecklas med hjälp av den privata sektorn är emellertid redovisningsriktlinjerna för registrering av sådan verksamhet mer komplexa och måste ta vederbörlig hänsyn till de specifika omständigheter under vilka investeringen genomförs. Det gäller främst aspekter såsom finansieringsprogrammet, koncessionsrättigheter som beviljats företaget och tidsdimensionen för dessa transaktioner. Om exempelvis staten, i stället för att köpa en anläggningstillgång och sköta driften av den, köper tjänster från en aktör i den privata sektorn som byggt och i förskott finansierat investeringen, bör enbart statens årliga betalningar till företaget påverka underskottet i den offentliga sektorns finanser.

Eurostat och EG:s statistikkontor var i det här sammanhanget nyligen tvungna att fatta en rad specifika beslut om hur åtskilliga investeringsprogram i olika medlemsstater bör behandlas i nationalräkenskaperna, bland andra Öresundsbron, bron över floden Tejo i Portugal, de så kallade privata finansieringsinitiativen (PFI) i Förenade kungariket och förskottsfinansiering av vägar i Tyskland och Spanien.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1359/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(27 april 1998)

Ämne: Sanering av den kommunala stadstrafiken

Kan kommissionen, mot bakgrund av att den grekiska regeringen har meddelat om ett program för omorganisering och sanering av de kommunala trafikförbindelserna i Athen med förorter, upplysa mig om huruvida dessa trafikförbindelser finansieras med hjälp av gemenskapsstödramen, och under vilka omständigheter kommissionen kommer att bidra till den här omorganiseringen och de investeringar som den kräver?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(26 maj 1998)

Vid sitt senaste möte den 31 oktober 1997 godkände övervakningskommittén för gemenskapens stödram för Grekland att 34 miljoner ecu används för att genomföra ett pilotprojekt som inbegriper inköp av 120 naturgasdrivna bussar och uppförande av en tankanläggning.

Kommissionen har ännu inte fattat beslut i denna fråga. Detta kommer att göras efter utvärderingen av den genomförbarhetsstudie som nyligen överlämnades av de grekiska myndigheterna och så snart kommissionen har godkänt den ändring av stödramen där övervakningskommitténs beslut av den 31 oktober 1997 ingår.

Kommissionen kommer att se till att en eventuell finansiering av den aktuella åtgärden samordnas med alla övriga åtgärder som krävs för att omorganisera trafikförbindelserna i Aten. Detta är en förutsättning för att den investering kommissionen finansierar verkligen kommer till nytta.