SKRIFTLIG FRÅGA E-0107/98 från Ria Oomen-Ruijten (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Återanvändning av textilier

Begagnade kläder är en färdigvara som utan någon som helst bearbetning eller ändring åter kan användas som kläder. I synnerhet i uländerna fyller begagnade kläder som importerats från västerlandet ett viktigt behov. Enligt definitionen i direktiv 75/442/EEG ((EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. )), artikel 1a, är begagnade kläder emellertid avfall.

1. Tycker kommissionen att det är riktigt att begagnade kläder, som exporteras till uländerna och där fyller ett viktigt behov, skall definieras som avfall?

2. Tycker kommissionen att definitionen på avfall skulle behöva ändras eller att det behövs möjligheter till undantag, på grund av den osakkunnighet som framkommit i och med att begagnade kläder vilka återanvänds som sådana stämplats med beteckningen avfall?

3. Anser inte kommissionen också att så länge den nuvarande situationen får fortsätta blir det allt svårare att exportera begagnade kläder för välgörande ändamål till uländerna och att detta är svårt att förstå för många medborgare i medlemsstaterna och är ägnat att minska deras förtroende för europeiskt tänkesätt?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (16 mars 1998)

I artikel 1.1 a i direktiv 75/442/EEG såsom det ändras av direktiv 91/156/EEG om avfall ((EGT L 78, 26.3.1991. )) finns en definition på begreppet avfall. I direktivet konstateras att man med avfall avser ¨varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med¨. I bilaga I, under Q14, uppräknas ¨varor som innehavaren inte längre har användning för (t.ex. utgallrat material från jordbruk, hushåll, kontor, handel och affärsverksamhet etc.)¨. På grundval av ovanstående är kommissionens ståndpunkt, att en avgörande faktor vid bestämning av om ett föremål skall anses som avfall eller inte, är om innehavaren gör sig av med föremålet eller avser eller måste göra sig av med det.

Om innehavaren gör sig av med eller avser göra sig av med avlagda kläder gäller definitionen för avfall. Klädernas destination * om de t.ex. samlas upp separat, tas till en välgörenhetsaffär eller slängs med hushållsavfallet * saknar i detta avseende betydelse.

Det är dock inte uteslutet att avlagda kläder, som innehavaren gör sig av med, kan frigöras från klassificeringen som ¨avfall¨ och på nytt anses utgöra en vara. I detta hänseende kan en lämplig behandling som åtföljs av (separat) uppsamling före eventuell export ske i form av sortering, rengöring, lagning osv.

Diskussionerna inom ramen för OECD (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) gällande definitionen på avfall har för närvarande som mål att etablera ett antal kriterier som måste ge en indikation på huruvida ett föremål i ett givet fall är avfall eller inte, och även när ett avfall på nytt kan anses utgöra en vara. På grundval av de slutliga resultaten från denna diskussion, som är planerad för april 1998, kommer kommissionen att undersöka om det finns ett behov för att ta upp debatten om gemenskapsdefinitionen på avfall, särskilt i fråga om eventuella ändringar som skulle leda till ett bättre tillämpande av definitionen.

När det gäller export av icke-vådligt avfall, inbegripet avlagda kläder, till utvecklingsländer gäller för närvarande att denna export kan ske på samma sätt som normala handelstransaktioner, utan specifik kontroll, enligt det som föreskrivs i artikel 1.3 a i förordningen (EEG) 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen ((EGT L 30, 6.2.1993. )).

Enligt artikel 17 i förordning (EEG) 259/93 skall kommissionen fråga alla icke-OECD-länder om de önskar importera avfall som uppräknas i bilaga II i denna förordning (den så kallade gröna listan) utan kontroll, eller om länderna hellre ser att någon av förordningens kontrollförfaranden tillämpas på sådan export från Europeiska gemenskapen.

På grundval av svaren från denna förfrågning har kommissionen lämnat förslag till lagstiftning som beaktar svaren från tredje land. Flera länder har dock svarat med att de inte vill få sådant avfall för återvinning och många länder svarade inte på förfrågningen.

Enligt kommissionens förslag till rådets förordning gällande denna grupp av länder föreskrivs, med beaktande av försiktighetsprincipen, tillämpandet av det kontrollförfarande som normalt gäller för export av avfall som uppräknas i bilaga IV. I sitt yttrande om förslaget efterlyste parlamentet ett förbud för export av avfall till de länder som önskar ett sådant förbud och till de länder som inte svarade på förfrågningen. Kommissionen har tagit parlamentets ändringsförslag till behandling i fråga om de länder som önskar ett exportförbud. I fråga om de länder som inte uttryckte sin ståndpunkt anser kommissionen dock att det kontrollförfarande som tas upp i förslaget är tillräckligt. Rådet (december 1997) antog en gemensam ståndpunkt med samma riktlinjer.

Den framtida situationen för export av avlagda kläder till utvecklingsländer kommer därför att i första hand bero på det berörda landets svar på kommissionens förfrågning och i andra hand på den slutliga ståndpunkt som parlamentet och rådet antar i fråga om förslaget. Ett tredje land kan självfallet och när som helst ändra sin ståndpunkt, generellt sett eller i fråga om specifika avfallskategorier, och kommissionen kan sedan föreslå nya åtgärder som beaktar den ändrade ståndpunkten.