SKRIFTLIG FRÅGA E-2691/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(26 september 2002)

Ämne: Godkännande av EU:s uppförandekod för vapenexport

1998 träffade de 15 medlemsstaterna i EU en överenskommelse om EU:s uppförandekod för vapenexport. Den 10 juli 2001 besvarade rådet ledamoten Wuoris fråga (P-3693/00(1)):

Rådet anser att man bör säkerställa att de associerade staterna iakttar uppförandekoden innan de ansluter sig till unionen. Samtliga har dessutom redan åtagit sig att göra det. Vid de regelbundna mötena i trojkan får de associerade länderna ingående information om verksamheten i rådet, bland annat om tillämpningen av koden. Trots detta kan andra samarbetsåtgärder beträffande exportkontrollen planeras.

När rådet säger att man bör säkerställa att de associerade staterna iakttar uppförandekoden, vem avser då rådet med man?

Kan rådet nu, ett år efter svaret till kollegan Wuori, göra en utvärdering av kandidatländernas efterlevnad av uppförandekoden? Om svaret är ja, vilken är denna? Om svaret är nej, varför inte?På vilket sätt har kandidatstaterna åtagit sig att uppfylla uppförandekoden: formellt eller informellt? Om länder inte undertecknar det formellt, kommer rådet då att vägra anta dem som medlemsstater?

Vilka är rådets aktiviteter när det gäller tillämpning av uppförandekoden, om vilken kandidatstaterna uppenbarligen har fått omfattande information?

Rådet anser att andra samarbetsåtgärder beträffande exportkontrollen är tänkbara. Vilka är de? Innebär det att samma regler inte skulle gälla för kandidatstaterna som för nuvarande medlemsstater? Om svaret är nej, anser inte rådet att det är tillrådligare att hantera ett enhetligt system inom EU? Och kommer rådet att besluta sig för att tillämpa dagens uppförandekod?

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 6.

Svar

(18 februari 2003)

EU:s uppförandekod för vapenexport som rådet antog den 8 juni 1998, antogs inte som en juridiskt bindande rättsakt och utgör inte heller ett internationellt avtal som skall undertecknas eller ratificeras av medlemsstaterna. Ett visst antal tredje länder, däribland samtliga kandidatländer, har anslutit sig till uppförandekodens principer antingen vid tidpunkten för antagandet av koden eller därefter. Detta har skett genom unilaterala uttalanden. Följaktligen är de politiskt bundna av kodens principer, men deltar inte i samrådsmekanismen i kodens tillämpningsbestämmelser.

Dialogen med de tredje länder som har anslutit sig till kodens principer, och i synnerhet med de associerade länderna i Central- och Östeuropa samt Cypern, Malta och Turkiet, inleddes omedelbart efter att koden antagits och har fördjupats under de två senaste åren (dvs. tredje och fjärde året av tillämpningen). Under dessa två år har man tagit nya initiativ för att förbättra dessa länders tillämpning av koden, både på lagstiftningsnivå och i fråga om de berörda aktörernas konkreta genomförande.

Dessutom anordnades seminarier om vapenexport för att främja ett bredare informationsutbyte mellan experter i samtliga medlemsstater och kandidatländer om hur EU:s uppförandekod fungerar. Sådana seminarier anordnades i Warszawa (januari 2001), Nicosia (juni 2001) och i Sofia (mars 2002).

Denna fördjupade dialog har gjort det möjligt för medlemsstaterna att bedöma kandidatländernas betydande framsteg för att förbättra och genomföra sin lagstiftning om vapenkontroll med avseende på uppförandekoden.

Samtidigt har man fortsatt arbetet med att i högre grad engagera kandidatländerna i samrådsmekanismen och det råder enighet om principen att ta med kandidatländerna i underrättelser om avslag samt även om principen att meddela sådan information i samlad form.

Efter anslutningen till EU kommer kandidatländerna att tillämpa dessa tillämpningsbestämmelser fullt ut, precis som alla övriga medlemsstater.