SKRIFTLIG FRÅGA E-1761/03

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(27 maj 2003)

Ämne: Industriell bioteknik

Europaparlamentet har i olika resolutioner under de senaste åren yrkat på åtgärder till förmån för att jordbruksprodukter används som industriråvaror. Inom sektorn för industriell bioteknik går utvecklingen just precis i denna riktning. I tidskriften The Economist av den 29 mars 2003 finns det en översikt över sådan teknik. Det är påfallande att Förenta staterna intar en mycket positiv inställning till utvecklingen av sådan teknik, medan detta dessvärre inte kan sägas om EU.

1. Anser kommissionen att det av omsorg om miljön faktiskt behövs åtgärder till förmån för att jordbruksprodukter används som industriråvaror?

2. Är kommissionen beredd att inom ramen för Lissabonstrategin och inom ramen för Sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling främja utvecklingen av sådan teknik?

3. Är kommissionen beredd att utveckla sådan lagstiftning som av omsorg om miljön gör det obligatoriskt att använda växtbaserad smörjolja i ekologiskt känsliga områden och överlag ekologiskt producerade plaster och fibrer?

4. Vilka andra åtgärder planerar kommissionen för att stimulera industriell bioteknik? Har kommissionen planer på att sammanträffa med alla berörda parter för att åtgärda denna eftersläpning inom tekniken?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 juli 2003)

1. Kommissionen instämmer i att sådana användningsområden kan gynna miljön. Det bör framhållas att man inom europeisk industriforskning sedan början av 1990-talet har studerat möjligheten att använda biomaterial och bioråvaror. Sedan Europeiska klimatförändringsprogrammet inleddes sommaren 2000 har kommissionen också konstaterat att biobaserade industrivaror skulle kunna bidra till att skydda miljön. En av de arbetsgrupper som inrättades inom Europeiska klimatförändringsprogrammet arbetade därför enbart med förnybara råvaror för industrivaror (utom energi). Som en del av kommissionens allmänna rapport från juni 2001 om de resultat som uppnåtts inom Europeiska klimatförändringsprogrammet (http://europa.eu.int/comm/environment/climat/eccpreport.htm) har denna arbetsgrupp offentliggjort specifika uppgifter om i vilken utsträckning utsläppen av växthusgaser kan minskas, med ett realistiskt antagande om införandet av denna teknik i olika branscher. De direkta minskningarna av utsläppen kan uppgå till blygsamma 8 miljoner ton (CO2-ekvivalent) senast 2010, medan de indirekta minskningar som kan uppnås genom förbättrad produktprestanda kan vara betydligt större. Arbetsgruppen för förnybara råvaror har fastställt ytterligare miljömässiga och även ekonomiska och sociala fördelar som kan förväntas vid en utbyggnad av denna sektor. Arbetsgruppen har också angett en rad politiska åtgärder som skulle behövas för att uppnå detta.

Efter att Europeiska klimatförändringsprogrammets första fas avslutats i juni 2001 fortsatte kommissionen det arbete som utfördes av arbetsgruppen för att fastställa vilka hinder som finns när det gäller att ytterligare främja denna teknik och de branscher som använder den samt för att hitta lösningar på dessa problem. Tillsammans med European Renewable Resources and Material Association (ERRMA) har man utarbetat en intern rapport med titeln Current Situation and Future Prospects of Union Industry Using Renewable Materials (http://europa.eu.int/comm/enterprise/environment/reports_studies/reports_studies.htm). Rapporten innehåller bland annat en detaljerad förteckning över ytterligare åtgärder som skulle behöva vidtas i framtiden, och arbetsgruppen för förnybara råvaror arbetar nu med dessa frågor.

I sina slutsatser om näringspolitikens bidrag till en hållbar utveckling uppmanade rådet (industri) den 6 juni 2002 medlemsstaterna och kommissionen att inom sina respektive befogenhetsområden föra vidare arbetet med näringspolitikens bidrag till en hållbar utveckling, särskilt för att ytterligare främja användningen av förnybara råvaror inom tillverkningsindustrin, på grundval av resultaten av det arbete som nu utförs av kommissionen.

2. Kommissionen vill som en del av Lissabonstrategin främja utvecklingen av denna teknik inom EU:s strategi och handlingsplan för biovetenskap och bioteknik. Man vill bland annat tillhandahålla ekonomiskt stöd inom det sjätte ramprogrammet och vidta en rad andra åtgärder för att underlätta utvecklingen av denna teknik inom EU. De på varandra följande ramprogrammen för forskning och teknisk utveckling har stött forskningen på detta område. Under perioden 19932002 investerade EU nära 190 miljoner euro i biobaserad produktforskning (utom bioenergisektorn och skogsindustrin). Stödet gick till 173 projekt med över 1000 partner, varav 40 % var företag (oftast små och medelstora företag). Ytterligare information finns på följande webbplatser: http://www.nf-2000.org/home.html och http://www.biomatnet.org. Stödet fortsätter dessutom inom det sjätte ramprogrammet och ansökan om projektfinansiering kan lämnas in inom ramen för prioritetsområde 3: Nanoteknik, och nanovetenskap, kunskapsbaserade multifunktionella material, nya produktionsprocesser och produktionsanordningar. Att använda bioråvaror och bioprocesser inom industrin istället för mineraler och kemiska processer kan ge vissa fördelar, som till exempel minskad resursåtgång, mindre giftigt avfall eller minskad energiförbrukning och kan dessutom vara lönsamt för företagen. Detta koncept (White Biotechnology) främjas nu som en politisk prioritering även av organisationer som OECD (med EU-stöd).

3. I denna fas av verksamheten fokuserar arbetsgruppen för förnybara råvaror på faktiska åtgärder som har direkt verkan när det gäller att ytterligare främja sektorn. Man tillvaratar därför främst de resultat som redan uppnåtts. Exempel på detta är utvecklingen av ett EU-miljömärke för biosmörjmedel eller beaktande av särskilda krav som rör förnybara råvaror vid ändring av andra politiska riktlinjer och åtgärder, till exempel lagstiftning som rör förpackningar och avfall. Arbetsgruppen undersöker också hur man kan inrätta en EU-informationscentral om och för sektorn för förnybara råvaror och om hur man på bästa sätt kan se till att exempelvis förnybara polymerer uppfyller kraven i vissa standarder för bionedbrytbarhet. När det gäller energianvändningen i samband med förnybara råvaror bör det framhållas att man i det nyligen antagna direktivet om främjande av användningen av biodrivmedel eller andra förnybara drivmedel (2003/30/EG) har fastställt att andelen biodrivmedel ska ha ökat till 5,75 % senast 2010. På mycket lång sikt förväntas förnybara råvaror bli mer ekonomiskt livskraftiga alternativ, allt eftersom tillgången på fossila bränslen minskar.

4. Kommissionen vill stimulera utvecklingen av industriteknik genom EU:s strategi och handlingsplan för biovetenskap och bioteknik. Man har konstaterat att det finns ett ömsesidigt beroendeförhållande mellan den industriella biotekniken och andra tillämpningar (medicin, jordbruk, miljö samt plattformsteknik som bioinformatik). Även om vissa av åtgärderna i handlingsplanen med 30 punkter avser särskilt problem som uppkommer inom andra tillämpningar, torde de flesta åtgärderna kunna stimulera utvecklingen och användningen av industriell bioteknik och bidra till att lösa problemen. EU:s strategi och handlingsplan för biovetenskap och bioteknik är mycket dynamisk och främjar åtgärder som vidtas inte bara av kommissionen utan även av en rad olika myndigheter och andra organisationer på olika nivåer av beslutprocessen.