SKRIFTLIG FRÅGA P-0131/99

från Sirkka-Liisa Anttila (ELDR) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Genomförande och övervakning av livsmedelsbiståndsprogrammet i Ryssland

På grundval av Rysslands begäran om livsmedel förberedde kommissionen i all hast sitt förslag till rådet om det ryska livsmedelsbiståndsprogrammet. För tillfället håller man på att förbereda hur programmet skall genomföras.

I artikel 1.2 i rådets förordning (EG) 2802/98(1) skall det livsmedelsbistånd som riktas till Ryssland och som inte förutsätter några motprestationer endast levereras till de regioner som är hårdast drabbade. Till rådets protokoll bifogades också ett yttrande om att Moskva, St Petersburg och områdena kring dessa städer skulle lämnas utanför livsmedelsbiståndet. I anbudshandlingarna har kommissionen emellertid fastställt att St Petersburg skall vara en av de orter dit spannmål, nötkött och skummjölkpulver levereras. I enlighet med rådets yttrande borde St Petersburg ha lämnats bort då man fattade beslut om leverans av produkterna, så att livsmedelsbiståndet inte skapar obalans inom den normala handeln.

Kommissionen har inte befogenheter att övervaka genomförandet av programmet inom Ryska federationen. I anbudshandlingarna om råg och vete till Ryssland har det emellertid fastställts att den första destinationshamnen, efter det att spannmålen levererats från interventionslagret, skall vara Muuga i Estland och Klaipeda i Litauen, varifrån spannmålet levereras till olika håll i Ryssland. Eftersom kommissionens övervakningsbefogenheter endast gäller inom EU förefaller det inte vara riktigt väl genomtänkt att kommissionen inte som lossningshamnar föreslagit hamnarna i Kotka eller Lovisa som ligger vid Finska viken inom EU och på samma avstånd från den slutgiltiga bearbetningsorterna. I dessa hamnar har man erfarenhet av frakta varor med fartyg och via järnväg till Ryssland. På så sätt skulle övervakningen och granskningen av livsmedelsbiståndet sträcka sig mycket längre än till hamnarna i Muuga och Klaipeda.

Vad ämnar kommissionen göra för att förhindra att livsmedelsbiståndet till Ryssland inte skapar obalans inom den normala handeln och på vilket sätt ämnar kommissionen så långt som möjligt övervaka att livsmedelsbiståndet når fram?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(27 april 1999)

Parlamentsledamoten uppmanas ta del av det svar som lämnats på skriftlig fråga E-3957/98 från Marjo Tuulevi Matikainen-Kallström(2) beträffande ett säkert tillhandahållande av livsmedelsbistånd till Ryssland.

Om kommissionen i något skede inte är övertygad om att bestämmelserna i rådets förordning (EG) 2802/98 av den 17 december 1998 om ett program för leverans av jordbruksprodukter till Ryska federationen(3) eller i samförståndsavtalet av den 20 januari 1999 med Ryska federationens regering respekteras kommer livsmedelsprogrammet att avbrytas tills vidare. Samförståndsavtalet har i enlighet med punkt 3.12 dessutom förtydligats vad gäller det operativa genomförandet, och en arbetsgrupp med företrädare för gemenskapen och Ryssland har tillsatts för att diskutera hur programmet framskrider veckovis och eventuella problem i samband därmed.

För att det skall kunna säkerställas att gemenskapens livsmedelsbistånd inte förorsakar någon snedvridning av den normala handeln med livsmedel anges det i samförståndsavtalet att produkterna kommer att säljas till lokala marknadspriser, utom i undantagsfall då en del livsmedel får delas ut utan kostnad till de mest utsatta grupperna i mottagarregionerna. Ryska federationens regering har dessutom åtagit sig att förhindra all vidareexport av de varor som erhållits och att också tills vidare avbryta sin egen export av kött och spannmål.

Kommissionen har valt ut specialiserade företag som skall övervaka leveranserna från det att de hämtas upp från interventionslager inom gemenskapen till dess att de når de lokala marknaderna i mottagarregionerna i Ryssland. I samförståndsavtalet anges de exakta kvantiteterna av varje produkt som skall tillhandahållas mottagarregionerna. Moskva- och St. Petersburg-regionerna kan inte komma i fråga.

Parlamentsledamoten hänvisas också till kommissionens svar på skriftlig fråga P-269/99 från Gerhard Hager(4) och på muntlig fråga H-130/99 från Jean-Antoine Giansily under frågestunden vid Europaparlamentets delsession i mars 1999(5).

(1) EGT L 349, 24.12.1998, s. 12.

(2) EGT C 207, 21.7.1999, s. 150.

(3) EGT L 349, 24.12.1998.

(4) Se s. 28.

(5) Europaparlamentets debatt (mars 1999).