SKRIFTLIG FRÅGA E-1801/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Allt fler depressioner hos äldre personer

Av undersökningar som utförts av institutionen för psykiatri och psykologi vid det katolska universitetet i Rom framgår det att sju av tio åldringar på vilohem lider av depressioner.

Eftersom man har fastställt att det verkligen är fråga om en sjukdom, och eftersom medellivslängden i Europa blir högre uppmanas kommissionen att besvara följande frågor:

1. Känner den till resultaten av dessa undersökningar?

2. Har den börjat forska i denna sjukdom? När ämnar den i så fall offentliggöra uppgifter om detta?

3. Har kommissionen kontaktat de behöriga ministerierna i medlemsstaterna för att få till stånd synergi och hantera den nya krissituationen?

4. Behandlas depressioner på samma sätt på alla institutioner för äldreomsorg i medlemsstaterna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

1. Kommissionen känner inte till att institutet för psykiatri och psykologi i Rom skulle ha genomfört någon särskild undersökning när det gäller denna fråga. Den ser dock mycket allvarligt på den belastning som psykiska sjukdomar, i synnerhet depression, utgör. Tyvärr är de uppgifter som står till förfogande på detta område mycket begränsade, särskilt jämförbara uppgifter. Detta är anledningen till att en europeisk expertgrupp inom ramen för programmet för hälsoövervakning för närvarande arbetar på att fastställa en rad indikatorer för mental hälsa för att bättre kunna bedöma den mentala hälsan och de faktorer som påverkar den i framtiden. I en av gemenskapens kommande rapporter om hälsoläget kommer dessutom den mentala hälsan att behandlas särskilt, och det inledande arbetet är redan i gång.

Uppgifter hittills visar att mellan 15 och 20 % av de vuxna har någon form av mentala problem, och att depression är ett av de vanligaste. Den äldre befolkningen är helt klart en riskgrupp och eftersom befolkningen i Europa blir allt äldre kommer dess betydelse att öka under de kommande åren. Mera forskning är definitivt nödvändig när det gäller riskfaktorer, förebyggande, erkännande, behandling och vård av mental ohälsa.

2. I gemenskapens femte ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998 - 2002) finns en nyckelåtgärd som särskilt riktar sig till den åldrande befolkningen. Syftet med denna nyckelåtgärd är att öka äldre människors livskvalitet och oberoende och minska behovet av långtidsvård.

Till de prioriterade områdena för förslagsinfordran för arbetsprogrammet 2001 hör bland annat åtgärder för nervsystemet: stroke, Alzheimers sjukdom och andra former av kognitiva funktionshinder, depression, Parkinsons sjukdom och perifera neuropatier.

Kommissionen har hittills finansierat många projekt som direkt eller indirekt haft att göra med depression hos gamla människor: upptäckt, behandling och geografiska variationer; förebyggande i stads- och landsbygdsområden; funktionella och molekylära mekanismer; närings- och livsstilsfaktorer; nya analysmetoder; hemmiljö som avgörande faktor för ett hälsosamt åldrande; integrerad hälso- och socialvård.

Kommissionen planerar också i överensstämmelse med sitt intresse för forskning om depression att inbegripa forskningen om depressioner hos åldrande personer som en prioritet i det arbetsprogram för 2002 som kommer att offentliggöras senare i år.

3. Kommissionen har inom ramen för programmet för främjande av hälsa börjat upprätta olika europeiska nätverk som omfattar viktiga aktörer på området. Efter den senaste förslagsinfordran blev ett projekt bestående av ett konsortium av 4 olika nätverk godkänt för finansiering för genomförande av ett alleuropeiskt projekt för utveckling av strategier för att hantera och förhindra depression. En av de viktigaste målgrupperna blir de äldre. Även om detta projekt ännu inte har inletts kan kommissionen redan bekräfta att en infrastruktur omfattande samtliga medlemsstater och Världshälsoorganisationen (WHO) har inrättats för att ta itu med denna fråga.

4. I EG-fördraget framhålls att det uteslutande är medlemsstaternas ansvar att organisera och ge hälso- och sjukvård. I praktiken innebär detta att det är upp till de enskilda medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder för att se till att en rad lämpliga diagnostiska förfaranden och typer av behandling står till patienternas förfogande och att besluta på vilka villkor dessa tjänster skall finnas tillgängliga. Av denna anledning är gemenskapen inte i stånd att yttra sig om behandlingen av depression hos äldre på institutioner för äldreomsorg i medlemsstaterna.