ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2478/00

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2000)

Ämne: Europass utbildning

Känner kommissionen till att Europass utbildning endast kan ifyllas för hand eller med skrivmaskin, och anser kommissionen att detta är tidsenligt i dataåldern?

Vore det inte möjligt att förse Europasset med lösblad, som kan fyllas i med hjälp av dator, något som kanske skulle kunna underlättas genom ett digitalt formulär på en diskett som kan bifogas dokumentet?

Europass utbildning är i princip mycket välkommet. Det är nu för första gången möjligt att i ett enhetligt utbildningsbevis samla meriter från olika utbildningsmoment som genomgåtts i olika medlemsländer.

Europasset kan dock endast ifyllas för hand eller med en vanlig skrivmaskin. Detta för med sig att dess utseende inte är särskilt tilltalande. Den nuvarande formen skulle exempelvis kunna ersättas med en samlingspärm, som kunde fyllas med lösblad. Med en passande design skulle dokumentet också optiskt kunna få en ännu attraktivare utformning.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(29 september 2000)

Kommissionen är medveten om de praktiska begränsningarna när det gäller dokumentet Europass-Utbildning och instämmer i de betänkligheter som parlamentsledamoten har. Praktiska svårigheter i samband med användningen kan försämra det visuella intrycket, vilket kan leda till att det får minskad betydelse.

Dokumentet Europass-Utbildning har framställts i den form som fastställts av rådet och i de kvantiteter som man kommit överens om med medlemsstaterna (totalt 300 000 exemplar på alla officiella EU-språk). Dokumentets nuvarande utformning är helt i överensstämmelse med rådets beslut(1). I första stycket i bilagan fastställs att dokumentet skall vara i form av ett häfte i A5-format och häftet skall förutom omslaget innehålla 12 sidor. Därefter beskrivs varje sida för sig.

Eftersom det befintliga lagret förmodligen inte kommer att ta slut förrän två år efter det att systemet införts, överväger kommissionen att ta upp dokumentformatet till granskning i samband med en övergripande utvärdering av Europass-systemet. På grund av systemets nyskapande karaktär krävs det nämligen i artikel 9 i rådets beslut att kommissionen senast i december 2001 inlämnar en omfattande utvärderingsrapport till parlamentet och rådet.

En övergripande utvärdering är desto mer angelägen eftersom medlemsstaterna vid upprepade tillfällen har begärt att Europass-systemets användningsområde skall utvidgas och eftersom man måste beakta den senaste politiska utvecklingen, bland annat de avtal som slöts vid Europeiska rådets särskilda möte i Lissabon den 23-24 mars 2000.

Kommissionen vill när det gäller Europass-dokumentets utformning bland annat undersöka de möjligheter som informationstekniken ger, till exempel en elektronisk utgåva. Härvid måste man se till att de studerande får ett gångbart dokument, samtidigt som man undviker att överbelasta utbildningsanstalterna.

(1) Rådets beslut 1999/51/EG av den 21 december 1998 om främjande av europeiska utbildningsavsnitt i varvad utbildning, däribland lärlingsutbildning, EGT L 17, 22.1.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3826/00

från Massimo Carraro (PSE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Olämplig användning av varumärket Valpolicella i en reklamkampanj mot rattfylleri

Av en artikel som offentliggjordes den 12 november 2000 i tidningen l'Arena i Verona framgår det att konsortiet Valpolicellas reklamaffischer använts på ett olämpligt och skadligt sätt i Irland för en kampanj mot rattfylleri. För denna kampanj har bokstäverna police i ordet Valpolicella markerats med rött för att klart antyda att det finns ett samband mellan vinets namn och poliskontroller.

Anser inte kommissionen, trots att en reklamkampanj mot rattfylleri både är berättigad och lovvärd, att användningen av ett särskilt varumärke med skyddad ursprungsbeteckning, vilket har skett med konsortiet Valpolicella, utgör en kränkande handling som betydligt skadar detta märke på marknaden?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att lösa detta problem?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 januari 2001)

Kommissionen har ingen kännedom om de förhållanden som påtalas av ledamoten. Den har uppmanat den berörda medlemsstaten att inkomma med uppgifter i frågan och avser att vidarebefordra dessa till ledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3558/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(9 november 2000)

Ämne: Finansiell och ekonomisk statistik

Kan kommissionen ange siffrorna för Euro-området, EU, Förenta staterna respektive Japan på följande områden för det senaste år statistik finns tillgänglig:

a) andel av världens samlade bruttonationalprodukt i marknadspriser,

b) andel av världens samlade bruttonationalprodukt utifrån köpkraften,

c) andel av världsexporten (export inom Euro-området respektive EU utgår i vardera fallet),

d) användning av varje områdes valutor inom världshandeln,

e) användning av varje områdes valutor inom värdepappershandeln,

f) användning av varje områdes valutor inom handeln med värdepapper från utvecklingsländer,

g) andel av världens officiella valutareserv i varje områdes valutor,

h) andel av världens officiella valutareserv som innehas av varje område,

i) andelen valutatransaktioner i varje områdes valuta.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Pedro Solbes Mira

(4 december 2000)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1808/00

från Baroness Sarah Ludford (ELDR) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Turkiet

De mänskliga rättigheterna i Turkiet har länge utgjort en källa till bekymmer och blivit föremål för undersökningar av parlamentariker, pressen och organisationer som arbetar för de mänskliga rättigheterna. Som exempel kan nämnas att författares och journalisters yttrandefrihet är begränsad och blotta omnämnandet av det kurdiska folket är tillräcklig grund för en fängelsedom. Dessutom är tortyr i flitigt bruk och beslut om väckande av åtal mot en polis fattas av polisväsendet självt och inte av de rättsvårdande myndigheterna. Slutligen bör framhållas att dödsstraff fortfarande utmäts av domstolarna, även om visserligen inga avrättningar verkställts på de senaste femton åren, och man vet ännu inte hur det till sist kommer att gå för Abdullah Öcalan.

I dagens läge har Turkiet, till följd av beslutet vid toppmötet i Helsingfors i december 1999, förklarats som en formell kandidat för anslutning till EU och förhandlingarna om anslutning kommer att inledas med landet inom kort. Vad slags tidsplan för exakt definierade och hållbara reformer ämnar kommissionen utverka av de turkiska myndigheterna för att säkerställa att de politiska kriterierna som fastställts vid toppmötet i Köpenhamn 1993 kan uppfyllas?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

En grundval i den nya strategi inför Turkiets anslutning som lades fram vid toppmötet i Helsingfors i december 1999 är partnerskapet för anslutning, som skall förberedas av kommissionen innan det antas av rådet. Kommissionen planerar att anta det första partnerskapet för anslutning för Turkiet i november 2000. Målet är först och främst att ange prioriterade åtgärder som skall genomföras av Turkiet, inom alla de områden som täcks av Köpenhamnskriterierna (även de politiska), som förberedelse för landets medlemskap i unionen. Prioriteringarna kommer att delas in i två grupper: sådana som skall genomföras på kort sikt (under år 2001) och sådana som skall genomföras på medellång sikt (under perioden från år 2001 och framåt).

Turkiet förväntas före årets slut lägga fram ett nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk. Av detta kommer att framgå hur Turkiet tänker genomföra prioriteringarna i partnerskapet för anslutning, inklusive vad gäller mänskliga och ekonomiska resurser.

De politiska reformer som avses i den skriftliga frågan kommer att behöva behandlas i både i partnerskapet för anslutning och i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk.

Genomförandet av partnerskapet för anslutning och det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk kommer att följas upp regelbundet, till exempel av associeringskommittén och genom de regelbundna årliga rapporterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2515/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Hushållsavfall

Behandlas frågan om uppsamling av hushållsavfall i några av EU:s direktiv, förordningar eller andra rättsakter? Om så är fallet: vilka då?

Behandlas frågan om uppsamling av hushållsavfall i några av kommissionens meddelanden, rapporter eller diskussionsdokument?

Har kommissionen någon synpunkt på vilka konsekvenser som ur hälsosynvinkel är förenade med uppsamlingen av hushållsavfall?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

Det finns flera gemenskapsdirektiv om hushållsavfall men inget som särskilt gäller insamling av hushållsavfall. Enligt gemenskapens strategi för avfallshantering(1) och rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(2) prioriteras förebyggande av avfall framför avfallsåtervinning i dess tre olika former (återanvändning, materialåtervinning och energiutvinning) och säkert bortskaffande av avfall (förbränning utan energiutvinning och deponering).

Förebyggande av avfall förutsätter att konsumenterna informeras och att konsumentbeteendet ändras. Där dagens livsstil sätter gränser för förebyggande åtgärder, måste man samla in avfallet separat för att på bästa möjliga sätt kunna återvinna materialet, vilket ur miljösynpunkt ofta är bättre än energiutvinning. Separat insamling krävs därför särskilt för förpackningsavfall(3), spilloljor(4), förbrukade batterier(5) och har föreslagits för elektroniskt avfall(6). Eftersom mängden organiskt avfall skall minskas enligt rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(7), är separat insamling av biologiskt nedbrytbart avfall för kompostering eller anaerob nedbrytning en tänkbar lösning. Ett initiativ om organiskt avfall är under utredning.

Hur man bäst hanterar avfall, bortsett från ovannämnda föreskrifter och eventuella hälsorisker, beror till stor del på de lokala förhållandena och omfattas därför av subsidiaritetsprincipen. Hur ofta avfallet måste samlas in beror på klimatet, tillgängliga avfallsbehållare, infrastrukturen och möjligheter till avfallshantering. Detta kan inte regleras på europeisk nivå.

(1) KOM(1996) 399 slutlig.

(2) EGT L 194, 25.7.1975.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall, EGT L 365, 31.12.1994.

(4) Rådets direktiv 75/439/EEG av den 16 juni 1975 om omhändertagande av spilloljor, EGT L 194, 25.7.1975.

(5) Rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen, EGT L 78, 26.3.1991.

(6) KOM(2000) 347.

(7) EGT L 182, 16.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2979/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Tillgång till information

Kommer de motiverade yttranden som, i enlighet med överenskommelsen mellan kommissionen och parlamentet i juli, skickats av kommissionen till medlemsländerna att vara tillgängliga enbart för parlamentets ledamöter eller kommer de att vara tillgängliga även för allmänheten?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(31 oktober 2000)

I ramavtalet mellan kommissionen och parlamentet regleras förhållandet mellan de båda institutionerna. Bilaga III gäller hur sekretessbelagd information från kommissionen skall överlämnas till parlamentet och behandlas, inom ramen för utövandet av parlamentets kontrollbefogenheter.

Upplysningar om överträdelseförfaranden utesluts dock uttryckligen från tillämpningen av reglerna i denna bilaga, om kommissionen inte fattat något definitivt beslut om dem när begäran om tillgång till dem lämnas från någon av parlamentets instanser.

Följaktligen får kommissionen inte överlämna motiverade yttranden till parlamentet förrän kommissionen fattat ett definitivt beslut. Detta beror på de allmänna regler som föreskrivs i ramavtalets bilaga III, och som gäller respekten för den enskildes grundläggande rättigheter, inbegripet rätten till försvar och skydd av privatlivet, bestämmelserna om rättsliga och disciplinära förfaranden, skyddet av affärshemligheter och handelsförbindelser, och skyddet av unionens intressen, i synnerhet sådana intressen som rör den allmänna säkerheten, internationella förbindelser, valutastabilitet och finansiella intressen.

Allmänhetens möjligheter att få tillgång till motiverade yttranden tas inte upp i ramavtalet, eftersom detta avtal endast gäller förhållandet mellan parlamentet och kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3106/00

från W.G. van Velzen (PPE-DE) till kommissionen

(26 september 2000)

Ämne: Övergångslagstiftning för sektorn för produktion och distribution av el i Nederländerna

1. Har kommissionen tagit del av nederländska regeringens övergångslagstiftning för produktion och distribution av el och särskilt bestämmelserna i artikel 12(1), vilket medför att Nederländernas elnät får en otillräcklig kapacitet över för andra industriella intressenter som vill utnyttja möjligheten att kunna importera el, med följd att konkurrensen inte kommer att fungera. Vilken ståndpunkt intar kommissionen i så fall när det gäller artikel 12 i denna övergångslagstiftning?

2. Har nederländska regeringen i förväg prövat detta hos kommissionen mot bakgrund av eldirektivet och konkurrensbestämmelserna i Amsterdamfördraget?

3. Kan detta sätt att handskas med problemet med icke återvinningsbara kostnader även utnyttjas av andra medlemsstater?

4. Om kommissionen godkänner denna tolkning som nederländska staten och eventuellt andra medlemsländer gör, vilken rättslig grund (konkurrensartiklar, etc.) åberopar kommissionen då?

(1) (i vilken slås fast att de importkontrakt som gäller sedan tidigare har företräde.).

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(25 oktober 2000)

De nederländska myndigheterna informerade i augusti 2000 kommissionen om ett förslag till övergångslagstiftning angående elproduktionssektorn (Voorstel Overgangswet elektriciteitsproduktiesector). Uppgifterna lämnades i samband med att kommissionen bedömde vissa åtgärder som den nederländska regeringen hade föreslagit för att kompensera för kostnader inom elsektorn i Nederländerna som det inte går att få täckning för på en konkurrensutsatt marknad (stranded costs).

I artikel 12 i denna lag fastställs att den nätoperatör som ansvarar för högspänningsnätet på begäran kan ge transportkapacitet via internationella länkar till dem som har vissa långfristiga importavtal. Kommissionen undersöker nu denna punkt enligt EG:s konkurrenslagstiftning och om den är förenlig med den skyldighet att inte diskriminera som fastställs i parlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(1). Kommissionen har ännu inte fattat något beslut i detta ärende.

Kommissionen känner inte till några liknande åtgärder där man reserverar länkningskapacitet för befintliga take or pay-avtal i andra medlemsstater. I detta skede av bedömningen är det för tidigt att nämna de rättsliga grunder på vilka kommissionen kommer att fatta ett beslut, om några, eftersom bedömningen ännu inte är klar.

(1) EGT L 27, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2925/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Fördelningen av europeiska bidrag

Kan kommissionen meddela vilken andel som anslås till var och en av de enskilda medlemsstaterna då man beviljar EU-bidrag, och har den vidtagit åtgärder för att se till att det inte råder någon obalans vid bidragsfördelningen till förmån för några stater på andras bekostnad?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(30 oktober 2000)

Komissionen redovisar årligen fördelningen av gemenskapens utgifter per medlemsstat i rapporten Allocation of EU Expenditure by Member State. Den senaste rapporten för år 1999 har just utgivits och finns tillgänglig på Internet under följande adress:

http://europa.eu.int/comm/budget/pdf/agenda2000/allocatedreport99.pdf.

Medlemsstaternas tilldelning av gemenskapsmedlen styrs främst av reglerna för genomförandet av EU:s politiska målsättningar på olika områden. Dessa regler fastställs gemensamt av rådet, parlamentet och kommissionen. Exempelvis tenderar medlemsstater dsom ligger längst under unionsgenomsnittet när det gäller regional utveckling att gynnas mer än andra av tilldelning ur strukturfonderna. På liknande sätt tenderar medlemsstater där jordbruksverksamhet är dominerande att gynnas mer när medel för den gemensamma jordbrukspolitiken fördelas. Uppgifterna i rapporten Allocation of EU Expenditure by Member State stämmer med och bekräftar dessa principer.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2910/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(7 september 2000)

Ämne: Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (kemiska vapen i Turkiet)

I svaret på fråga E-1203/00, E-1204/00 och E-1205/00(1) meddelar rådet att i enlighet med artikel 22 i EU-fördraget kan varje medlemsstat eller kommissionen (får) hänskjuta frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken till rådet och lägga fram förslag till rådet. Med tanke på vikten av de specifika punkterna (sic) i de skriftliga frågorna E-1203/00, E-1204/00 och E-1205/00 för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken förefaller det mig påkallat att kommissionen utnyttjar denna möjlighet.

Sedan skulle jag gärna vilja ha svar på följande frågor:

1. Kommer rådet ändå att inhämta information från universitetet i München om det tyska ursprunget för de granater laddade med kemiska stridsmedel (Buck och Depyfang) som använts av den turkiska armén vid anfallet mot den kurdiska PKK-rörelsen den 11 maj 1999?

a) Om inte, varför vägrar rådet att inhämta information om det tyska ursprunget för de granater laddade med kemiska stridsmedel (Buck och Depyfang) som använts av den turkiska armén vid anfallet mot den kurdiska PKK-rörelsen den 11 maj 1999, med hänsyn till den vikt som frågan har för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken?

b) Om så är fallet, kommer rådet då att framföra sitt missnöje med denna överträdelse av CVC-konventionen till den tyska och den turkiska regeringen?

2. Kommer rådet ändå att inhämta information från det tyska försvarsministeriet om dess bistånd i samband med byggandet av ett nytt militärt kemiskt laboratorium i Turkiet?

a) Om inte, varför vägrar rådet att inhämta information hos det tyska försvarsministeriet om dess bistÍnd i samband med byggandet av ett nytt militärt kemiskt laboratorium i Turkiet, med hänsyn till att detta eventuellt strider mot CVC-konventionen?

b) Om så är fallet, är det tyska biståndet i samband med byggandet av ett nytt militärt kemiskt laboratorium i Turkiet förenligt med CVC-konventionen enligt vilken de fördragsslutande parterna, däribland Tyskland, bland annat är skyldiga att aldrig och under inga som helst omständigheter utveckla, producera eller på annat sätt förvärva kemiska vapen, anlägga förråd med kemiska vapen eller besitta sådana, eller direkt eller indirekt överlåta sådana vapen till någon part?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 146.

Svar

(16 november 2000)

Den ärade parlamentsledamoten ombeds notera följande bestämmelser i artikel 22 i FEU:

Varje medlemsstat eller kommissionen får hänskjuta frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken till rådet och lägga fram förslag för rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3597/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk och toppmötet i Santa Maria da Feira

Europeiska toppmötet i Santa Maria da Feira har beslutat följande i samband med antagandet av EU:s handlingsplan mot narkotika 20002004(1):

I enlighet med de instrument och de tekniska riktlinjer som ställts till förfogande av Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk skall medlemsstaterna gå tillhanda med tillförlitliga upplysningar om de fem huvudsakliga epidemiologiska indikatorerna som fastställts av centret och antagits av rådet:

1. omfattning och karaktäristiska drag för narkotikamissbruket bland befolkningen överlag,

2. förekomst av narkotikamissbruk som ger upphov till problem,

3. krav på behandling från narkotikamissbrukares sida,

4. narkotikarelaterade dödsfall och narkotikamissbrukarnas dödlighet,

5. infektionssjukdomar med anknytning till narkotikamissbruk (HIV, hepatit).

Kan kommissionen ange vilka initiativ den ämnar ta mot bakgrund av att rådet godkänt dessa fem epidemiologiska indikatorer som fastställts av Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk och redogöra för vilka rättsliga instrument den avser göra bruk av för detta ändamål?

(1) EU:s handlingsplan mot narkotika 20002004, 9283/00.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(18 december 2000)

Enligt artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 302/93 av den 8 februari 1993 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk(1), i dess ändrade lydelse enligt förordning (EG) nr 2220/2000, skall centrumet [s]e till att förbättra jämförbarhet, objektivitet och tillförlitlighet hos data på europanivå genom att fastställa riktmärken och allmänna kriterier av icke-bindande natur, och rekommendera berörda parter att följa dessa, i syfte att åstadkomma en större samstämmighet mellan medlemsstaternas och gemenskapens mätmetoder.

Eftersom centrumets riktmärken inte är bindande, uppmanade Europeiska rådet i Santa Maria da Feira, i samband med godkännandet av EU:s handlingsplan mot narkotika 20002004, medlemsstaterna att i samarbete med Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk öka sina ansträngningar för att lämna tillförlitlig och jämförbar information om viktiga epidemiologiska indikatorer så att man bättre kan bedöma narkotikafrågornas betydelse.

Vid nästa sammanträde i centrumets styrelse i januari 2001 torde en rapport läggas fram om utvecklingen av arbetet med epidemiologiska indikatorer och om problem med genomförandet i medlemsstaterna.

På denna grundval kommer kommissionen att utreda behovet av en rättsakt eller av andra åtgärder för att samla in jämförbara, objektiva och tillförlitliga epidemiologiska uppgifter.

(1) EGT L 36, 12.2.1993.