ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2284/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE)och Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE) till kommissionen

(25 juli 2002)

Ämne: Upplysningar från Europol

Savvas Xiros greps nyligen i Pireus efter en bombexplosion. Av alla tillgängliga fakta framgår det att han tillhör terroristorganisationen 17 november, vilken som bekant finns med på listan över europeiska terroristorganisationer. Utredningarna har visat att Xiros även hade förbindelser med terroristorganisationer i tredje land, som t.ex. organisationen Muslimska bröder i Sudan, och på detta sätt har det uppdagats att terroristorganisationerna samarbetar internationellt.

Har Europol några upplysningar om Xiros förehavanden eller om andra personer som står i förbindelse med terroristorganisationer och deras aktiviteter internationellt? Hur länge har man förfogat över dessa upplysningar? Har Echelon-systemet använts för att inhämta dessa upplysningar och övervaka terroristerna? Har upplysningarna i vederbörlig tid förmedlats till de grekiska myndigheterna?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(9 oktober 2002)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för uppgifterna och bekräftar att den redan har vidtagit åtgärder för att överlämna dem till Europol.

Tillgången till de uppgifter som parlamentsledamoten efterfrågar, om sådana uppgifter skulle finnas, är begränsad till några mycket konkreta fall som anges i Europolkonventionen. Kommissionen hör inte till de instanser som har tillgång till de personuppgifter som Europol förfogar över.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3669/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 december 2002)

Ämne: Tankfartygsolycka

För en månad sedan råkade ett tankfartyg, ägt av ett välkänt norsk rederi, ut för en olycka då periskopet från en amerikansk kärnubåt (Oklahoma City) stötte till fartyget så illa att det fick allvarliga materiella skador och måste repareras. Jag önskar påminna om att en liknande incident inträffade förra året ute på öppet hav utanför Hawaii, återigen på grund av en amerikansk ubåt och med nio sjömän som fick sätta livet till.

Eftersom olyckan den här gången inträffade på europeiskt farvatten undrar jag vilka åtgärder kommissionen vidtagit för att säkra fartygens genomfart och säkerhet på våra farvatten? Har kommissionen haft kontakt med de amerikanska myndigheterna för att ta reda på den exakta orsaken till den här olyckan? Jag undrar också om kommissionen kan upplysa oss om huruvida det förekom något läckage av den farliga lasten som fanns ombord på tankfartyget?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 februari 2003)

Liksom ledamoten påpekar är det sannolikt att det norska gastankfartyget Norman-Lady den 13 november 2002 kolliderade med periskopet på den amerikanska atomubåten Oklahoma City öster om Gibraltar sund.

Företaget Leif Hoëgh, fartygets rederi, meddelade att det endast var fartygets dubbla botten som skadades och att ingen av de 30 besättningsmännen var i fara. Det förekom heller inga föroreningar.

Omfattningen av denna olycka kan inte jämföras med kollisionen mellan den amerikanska atomubåten Greenville och ett japanskt skolfiskefartyg utanför Hawaii i februari 2001, som kostade nio besättningsmän livet.

Efter denna beklagansvärda olycka tog kommissionen varken kontakt med de amerikanska myndigheterna eller vidtog några särskilda åtgärder, eftersom kommissionen inte har någon behörighet i sjöfartsfrågor som rör örlogsfartyg såsom atomubåtar.

Genom Erika II-paketet, särskilt direktiv 2002/59/EG(1) om övervakning av sjötrafiken, har det visserligen vidtagits omfattande åtgärder för förbättring av sjösäkerheten i Europeiska unionens farvatten, men dessa är ett led i den rättsordning som upprättats inom ramen för Internationella sjöfartsorganisationen och gäller endast handelsfartyg.

För övrigt är det upp till kuststaten med ansvar för kollisionsområdets övervakning och flagstatens myndigheter att fastställa orsakerna till olyckan och att kontrollera sjöfartsreglernas efterlevnad.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen och om upphävande av rådets direktiv 93/75/EEG, EGT L 208, 5.8.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3868/02

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE)och Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(10 januari 2003)

Ämne: Lag om studiebidrag i Nederländerna

I Nederländerna betalas det ut studiebidrag till studerande som är över 18 år. Detta gäller för alla undervisningsformer. För studerande som är över 18 år betalas inga barnbidrag.

När en person från Nederländerna studerar i Belgien eller Tyskland får vederbörande visserligen studiebidrag för deltagande i universitets- och högskoleundervisning, men inte för studier inom sekundärundervisning, lägre undervisning eller yrkesutbildning.

Myndigheterna i Nederländerna tillåter visserligen studier i Belgien och Tyskland inom ramen för Nederländernas lag om läroplikt. Examensbevis som förvärvats i dessa länder erkänns också som fullvärdiga examensbevis.

1. Anser kommissionen att Nederländernas vägran att bevilja studiebidrag till barn (som är över 18 år) och som deltar i sekundär (yrkes)utbildning i Belgien eller i Tyskland strider mot den fria rörligheten för tjänster (att delta i erkänd utbildning utomlands) respektive den fria rörligheten för personer?

2. Anser kommissionen att Nederländernas vägran att bevilja studiebidrag till barn (som är över 18 år) och som deltar i sekundär (yrkes)utbildning i Belgien eller i Tyskland strider mot artiklarna 149 och 150 i EG-fördraget, i och med att Nederländerna på det sättet lägger hinder i vägen för studerandes fria rörlighet?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

Generellt kan det sägas att varje medlemsstat själv ansvarar för att organisera och finansiera sitt eget utbildningssystem.

Avseende artiklarna 149 och 150: De nederländska myndigheterna uppfyller målet att främja rörlighet enligt artikel 149 i EG-fördraget, eftersom de helt och fullt accepterar och erkänner studieperioder i Belgien och Tyskland.

Avseende fri rörlighet för tjänster: I frågan nämns artikel 49 i EG-fördraget, som dock inte kan åberopas i det aktuella fallet om det, som det förefaller, gäller utbildningar som anordnas av allmänna skolor och/eller universitet. Domstolen har slagit fast att sådana utbildningar inte är tjänster enligt vad som avses i artikel 49 i EG-fördraget.

Avseende fri rörlighet för personer: Kommissionen kommer att undersöka frågan ytterligare i ljuset av nederländsk lagstiftning och praxis och kommer så småningom att återkomma till parlamentsledamoten med ett mer utförligt svar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3077/02

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(28 oktober 2002)

Ämne: Organisationer som hittar finansiering

Är kommissionen medveten om att det finns företag som erbjuder sig att finna EU-finansiering till välgörande ändamål mot att de får en procentandel av den mottagna finansieringen? Dessa företag kan samla all information, skriva alla handlingar och rapporter som behövs för finansieringen och samla in alla uppgifter. De upprättar huvudsakligen ansökningshandlingen. Vad anser kommissionen om denna verksamhet och finns det något man kan göra under nuvarande EU-regler för att avslöja eller förhindra den? Kan kommissionen lämna information om huruvida den planerar att ta itu med denna fråga i framtiden?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(20 december 2002)

Parlamentsledamoten hävdar i sin fråga till kommissionen att det finns företag som mot betalning erbjuder potentiella sökande hjälp med att söka EG-bidrag.

Om man ser avtalsrättsligt på saken uppfyller inte kostnaderna för denna typ av tjänster, oavsett vilken form de tar sig (hjälp med att finna extern finansiering, med EG-medel eller från andra källor, vid medfinansieringen av åtgärden, hjälp med att utforma och lämna in bidragsansökan), de allmänna kraven för bidragsberättigande kostnader för åtgärden i standardavtalet för bidrag, eftersom sådana kostnader inte är direkt kopplade till avtalsföremålet, inte är nödvändiga för att uppnå avtalets ändamål och inte heller följer av de villkor som uttryckligen ställs upp i avtalet.

Denna typ av tjänster kan alltså inte betalas med EG-medel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3794/02

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(7 januari 2003)

Ämne: Den tredje gemenskapsstödramen

Det är väl bekant att utbetalningsperioden för den tredje gemenskapsstödramen upphörde den 31 december 2001.

Kan kommissionen lägga fram en detaljerad uppställning över det totala antalet åtaganden och eventuella återkallade åtaganden för var och en av strukturfonderna och för vart och ett av de handlingsprogram som genomförts samt över övriga medel som kommer att utbetalas till Grekland inom ramen för dessa program?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(10 februari 2003)

De betalningar som hittills har gjorts för Grekland inom mål 1 under programperioden 19941999 motsvarar 91 % av de anslagna medlen.

Kommissionen bifogar detaljerade tabeller till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat, med begärda uppgifter för alla operativa program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3807/02

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(7 januari 2003)

Ämne: EU:s klassificering av aska från förbränningsugnar

Kan kommissionen bekräfta att den i januari 2001 beslutade att bottenaska från förbränningsugnar inte längre skulle klassificeras som inert avfall, och att detta beslut skulle ha genomförts av medlemsstaterna den 1 januari 2002?

Om detta stämmer, kan kommissionen då upplysa om hur bottenaska från förbränningsugnar nu klassificeras?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 februari 2003)

Bottenaska från förbränningsugnar ingår i Europeiska avfallsförteckningen, som upprättades genom kommissionens beslut 2000/532/EG av den 3 maj 2000 om ersättning av beslut 94/3/EG om en förteckning över avfall i enlighet med artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG om avfall, och rådets beslut 94/904/EG om upprättande av en förteckning över farligt avfall i enlighet med artikel 1.4 i rådets direktiv 91/689/EEG om farligt avfall(1).

I denna förteckning görs åtskillnad mellan icke-farligt och farligt avfall, enligt definitionen i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall(2). Däremot klassificeras avfall inte som inert eller icke-inert i förteckningen.

Bottenaska från förbränningsugnar ingår i två separata poster i förteckningen, som finns som bilaga till kommissionens beslut 2000/532/EG:

- Post 19 01 11* Bottenaska och slagg som innehåller farliga ämnen inbegriper bottenaska som har blivit farlig på grund av att den innehåller ämnen som har klassificerats eller kommer att klassificeras som farliga enligt rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(3) i sådana koncentrationer att avfallet uppvisar en eller flera av de egenskaper som anges i bilaga 3 till direktiv 91/689/EG om farligt avfall.

- Post 19 01 12 Annan bottenaska och slagg än den som anges i 19 01 11 inbegriper bottenaska från förbränningsugnar som inte är farlig.

Medlemsstaterna skulle ha vidtagit de åtgärder som var nödvändiga för att följa detta beslut senast den 1 januari 2002.

(1) EGT L 226, 6.9.2000.

(2) EGT L 377, 31.12.1991.

(3) EGT P 196, 16.8.1967.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1943/02

från Werner Langen (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2002)

Ämne: Stöd från Europeiska unionen till Rheinland-Pfalz mellan 1999 och 2002

Kan kommissionen uppge vilket stöd EU betalat ut till mottagare i Rheinland-Pfalz mellan 1999 och 2002 uppdelat på olika EU-program? Vilka var mottagare, och vilket stöd har beviljats inom ramen för samfinansieringsarrangemang med delstaten Rheinland-Pfalz eller Förbundsrepubliken Tyskland?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-0725/02 och E-1943/02ingivet av Romano Prodi för kommissionen

(22 november 2002)

På grund av svarets omfattning överlämnar kommissionen det direkt till parlamentsledamöterna och Europaparlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3593/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 2002)

Ämne: Initiativ från Europeiska unionen avseende ändring av den internationella sjörätten Den snåriga rättsliga situationen gällande oljefartyg

Prestigekatastrofen vid Galiciens kust, den senaste av sex olyckor av detta slag som landet har drabbats av på senare år, och de svårigheter att fatta de bästa besluten för att undvika eller mildra katastrofens effekter som än en gång tydliggjorts, visar att den internationella sjörätten och den rättsliga situationen rörande oljefartygen som naven för en snårskog av intressen, inblandade stater och bekvämlighetsflagg, i vilken ägare, redare, befraktare, oljebolag, klassificeringssällskap osv., och även maffiagrupper inom den brottsliga kapitalismen utgör ett enormt hinder för att skydda haven och naturen, ekonomin och kustsamhällena. Vilka politiska lagstiftningsinitiativ tänker kommissionen ta, vad gäller EU och det internationella samfundet, för att komma åt denna situation?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 februari 2003)

I sitt meddelande av den 3 december 2002(1) om ökad sjösäkerhet, med anledning av oljetankern Prestiges förlisning, påpekar kommissionen att det är viktigt att medlemsstaterna stöder kommissionens åtgärder som syftar till att dels begränsa redarnas rätt att inskränka sin ekonomiska ansvarsskyldighet om de orsakat en olycka genom fel, dels avskaffa andra viktiga aktörers (bland annat befraktare, operatörer eller förvaltare) faktiska immunitet mot skadeståndskrav.

För att komplettera denna åtgärd kommer kommissionen att föreslå en förordning med straffrättsliga påföljder för alla som bär ansvar för föroreningsolyckor på grund av grov vårdslöshet eller olaglig tankrengöring.

I meddelandet föreslås att man samordnar granskningen av flaggstaterna när det gäller så kallade bekväma länder genom att förbättra kontrollen genom sjöfartsmyndigheter och erkända organ som inspekterar fartygens konstruktion. På ministerkonferensen i Tokyo i januari 2002 lades idén om ett granskningsförfarande fram, något som kommissionen ställer sig bakom i sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(2).

Mot denna bakgrund uppmanade kommissionen medlemsstaterna i sitt meddelande av den 3 december 2002 att samarbeta med kommissionen inom ramen för Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) för att utarbeta ett avtal om lämpliga arbetsmetoder som flaggstaterna skall följa, starta ett pilotprojekt tillsammans med frivilliga stater för utarbetande av ett granskningsförfarande och arbeta för att IMO antar dessa granskningsförfaranden såsom obligatoriska.

(1) KOM(2002) 681 slutlig.

(2) KOM(2001) 370 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3580/02

från Joaquim Miranda (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 2002)

Ämne: Fri rörlighet och samarbete mellan medlemsstaterna i utbildningsfrågor

Det har redan gått några år sedan Europeiska unionen erkände behovet av att upprätta ett samarbete mellan medlemsstaterna i utbildningsfrågor. Syftet var bland annat att förbättra mottagande och anpassning av barn till unionsmedborgare som använder den fria rörligheten för att flytta, så att deras integrering i skolsystemet och i mottagarlandets sociala liv underlättas.

Den 9 februari 1976 antog utbildningsministrarna en resolution som bland annat innehöll ett handlingsprogram för utbildningsfrågor, i vilket man åtog sig att

- organisera och utveckla undervisningen för inflyttade, med påskyndad inlärning av mottagarlandets språk,

- på lämpligt sätt underlätta barnens inlärning av sitt modersmål och sin kultur, helst i skolmiljö och i samarbete med ursprungslandet.

Kan kommissionen informera mig om hur besluten i denna resolution förverkligats, och hur situationen är i varje medlemsstat när det gäller stöd till kultur- och hemspråksundervisning för barn till personer som är medborgare i andra EU-medlemsstater?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(5 februari 2003)

Kommissionen förstår att parlamentsledamoten är bekymrad över hemspråksundervisning i mottagarländerna för barnen till EU-medborgare som flyttar till ett annat land, särskilt vid en tidpunkt när rörligheten ligger i själva centrum för EU:s politiska åtgärder. Det finns dock inga bestämmelser i resolutionen om rapportering från medlemsstaternas sida, och kommissionen förfogar inte över några uppgifter om den aktuella situationen och om olika åtgärder som vidtagits i medlemsstaterna.

Vad gäller språkundervisning allmänt sett genomför naturligtvis kommissionen den andra etappen av handlingsprogrammet Sokrates(1) inom allmän utbildning och andra etappen i gemenskapens handlingsprogram för yrkesutbildning Leonardo da Vinci(2). Programmen omfattar en bred skala insatser avsedda att främja språkundervisning och språkinlärning, exempelvis lärarutbyten, framställning av nya läromedel, förbättring av metoder och verktyg samt åtgärder för att främja kunskaper i främmande språk för särskilda situationer.

(1) Europaparlamentets och rådets beslut nr 253/2000/EG av den 24 januari 2000 om att inrätta den andra etappen av gemenskapens åtgärdsprogram för utbildning Sokrates, EGT L 28, 3.2.2000.

(2) Rådets beslut nr 382/1999/EG av den 26 april 1999 om att upprätta den andra etappen av gemenskapens åtgärdsprogram för yrkesutbildning Leonardo da Vinci, EGT L 146, 11.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2701/02

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Skydd av privatlivet i samband med korrespondens från italienska banker

I andra europeiska länder garanterar bankerna generellt ett absolut skydd av sina kunders privatliv vid korrespondens med dem. Då de italienska bankerna skriver till sina kunder använder de däremot fortsättningsvis kuvert som klart och tydligt är försedda med bankens namn och/eller logotyp. Detta gör det möjligt för främmande personer att få otillbörlig information om mottagarens kontakter med en viss bank.

Ämnar kommissionen uppmana det italienska banksystemet att i enlighet med övriga europeiska bankers praxis använda anonyma kuvert för breven till sina kunder i syfte att skydda deras privatliv på vederbörligt sätt?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 november 2002)

Enligt de upplysningar som kommissionen förfogar över är användningen av kuvert med bankens namn eller logotyp det vanliga förfarandet i ett antal medlemsstater, och också i andra medlemsstater är det vissa enskilda banker som följer denna praxis.

I vissa medlemsstater förefaller det finnas en klar trend mot en användning av neutrala kuvert, endera för all sorts korrespondens eller för särskilda försändelser, såsom bankkort.

Kommissionen anser att om en kund anser att användningen av kuvert som bär bankens namn eller logotyp på något sätt inkräktar på hans eller hennes privatliv, kan han eller hon komma överens med banken om alternativa tjänster, såsom neutrala kuvert, Internetbankstjänster eller att själv hämta dokumenten hos banken.

Kommissionen har inte kännedom om att detta område skulle regleras genom lagstiftning i någon medlemsstat och den har själv inte för avsikt att vidta några åtgärder på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3320/02 från Dana Scallon (PPE-DE) till rådet. EU:s behörighet.



Europeiska unionens officiella tidning nr 155 E , 03/07/2003 s. 0136 - 0136



SKRIFTLIG FRÅGA P-3320/02 från Dana Scallon (PPE-DE) till rådet (19 november 2002) Ämne: EU:s behörighet Kan Europeiska unionen genomföra eller stödja även finansiellt utvecklingsprojekt som genomförs av organisationer i länder utanför unionen när det gäller frågor där EU inte har någon juridisk behörighet? Svar (20 februari 2003) Rådet hänvisar den ärade parlamentsledamoten till artikel 3.1 r samt artiklarna 177181 i EG-fördraget, där gemenskapens behörighet i fråga om utvecklingssamarbete fastställs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3293/02

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(21 november 2002)

Ämne: Turistnäringens utveckling i ett fågelområde i Calpe, Valencia, Spanien

I kommunen Calpe i den autonoma regionen Valencia (Spanien) ändrades den allmänna stadsplanen 1998, vilket gjorde det möjligt att börja bygga hundratals hus (fjärde delen av El Saladar-planen) i och runt våtmarkerna Las Salinas de Calpe, i ett område som tidigare varit ett naturskyddsområde enligt Calpes stadsplan. Dessa våtmarker är ett särskit

fågelskyddsområde i enlighet med fågeldirektivet (79/409/EEG(1) och habitatdirektivet (92/43/EEG(2), och har av den regionala regeringen i Valencia föreslagits att ingå i nätverket Natura 2000.

Kommunen Calpe har nyligen godkänt det övergripande förslaget för genomförandet av planen, den så kallade Plan de Actuación Integral Saladar. Denna stadsplan omfattar 497 000 m2 mark som skall bebyggas i och utanför naturskyddsområdet, vilket inverkar på bevarandet av våtmarkerna. I och med att kommunledningen godkänt denna plan har man slutligen gett sin tillåtelse till att våtmarkerna (140 000 m2) störs av tätbebyggelse (inga gränser har fastslagits för höjden på byggnaderna) som tillåts inom mindre än 45 meter från våtmarkerna.

Anser kommissionen att detta utgör en överträdelse av de nämnda EU-direktiven?

Vad avser kommissionen att göra för att se till att gemenskapsrätten efterlevs?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

(2) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 december 2002)

De spanska myndigheterna har inte lämnat några uppgifter till kommissionen om klassificering av våtmarkerna Las Salinas de Calpe som särskilt fågelskyddsområde. De har inte heller föreslagit att detta område skulle utses som område av gemenskapsintresse för att ingå i Natura 2000-nätet. Dessutom ingår inte dessa våtmarker i inventeringen av viktiga fågelskyddsområden i Spanien som gjorts av den ornitologiska föreningen SEO/BirdLife. Kommissionen anser alltså inte att det har skett någon överträdelse av rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar eller rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter beträffande dessa våtmarker.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3237/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(15 november 2002)

Ämne: Utplacering av reklamskyltar vid riksvägarna

Enligt vad som framgått i grekiska massmedia förekommer det ingen kontroll av hur reklamskyltar sätts upp längs de grekiska riksvägarna. Detta leder till att förarna störs i sin uppmärksamhet och i många fall även till begränsad sikt, vilket är en säkerhetsrisk. Man kan konstatera att det både i Grekland och övriga Europa finns stränga bestämmelser om storleken på denna typ av utomhusreklamskyltar och om hur långt från vägen de får placeras, men det verkar alltså finnas brister i tillämpningen av dessa bestämmelser.

I yttrandet från utskottet för regionalpolitik om prioritering av vägsäkerheten i EU, rapport över framstegen och värdering av gällande praxis, erinras om att vägsäkerheten är en högt prioriterad fråga och att vägarna av denna anledning måste vara säkra för alla transportmedel.

Kan kommissionen utreda denna fråga och vidta de åtgärder som behövs för att gällande lagstiftning skall respekteras, eller till och med föreslå åtgärder till stöd för vägsäkerheten? Kan kommissionen som villkor för bidrag till byggande av vägar begära att man tillämpar och iakttar tillämplig lagstiftning?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 december 2002)

Placeringen av reklam är medlemsstaternas ansvar. Det är därför inte möjligt att genomdriva en sådan lag på EU-nivå. Dessutom sätts reklam upp efter det att en vägsträcka tas i bruk. Därför skulle inte byggnadstillstånd baserat på väginspektion lösa just detta problem.

I sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010 Vägval inför framtiden(1), satte kommissionen upp som mål att minska dödsfallen med 50 % fram till 2010. En av åtgärderna skulle vara att minska antalet mycket olycksdrabbade platser på farliga vägsträckor. I sitt arbetsprogram för 2003 har kommissionen följdaktligen meddelat att den avser att lägga fram ett förslag om krav på riktlinjer för hanteringen av mycket olycksdrabbade platser.

(1) KOM(2001) 370 slutlig.