SKRIFTLIG FRÅGA E-0932/98 från Giuseppe Rauti (NI) till kommissionen (26 mars 1998)

Ämne: Krav på italiensk import av ris

Vad anser kommissionen om den allt allvarligare situationen för de italienska risodlarna, som får stora problem på grund av gemenskapspolitiken?

Enligt tidskriften ¨Il Corriere della Sera¨ av den 17 februari 1998 finns i områdena kring Vercelli, Novara, Pavia och Milano i Italien Europas fruktbaraste risodlingar. Med en skörd på 1,5 miljoner ton på 232 000 hektar (inklusive risodlingarna i Ferrara, Mantua och Oristano) har man en imponerande produktion som gott och väl motsvarar konsumtionen i landet. Som medlemsstat i Europeiska unionen måste Italien dock paradoxalt nog följa de avtal som främjar den sydostasiatiska risproduktionen, vilket gör att vi måste samla vårt eget ris i varulager och magasin, vilket i sin tur leder till att enorma mängder av detta ris inte kan säljas utan blir fördärvat, i stället för att konsumeras av italienarna.

I praktiken leder detta till att tredje land köper industriprodukter från Nord- och Centraleuropa medan de med sina jordbruksprodukter främst ¨skadar¨ Italien. Hur förklarar kommissionen denna situation som orsakas av de avtal, som kommit till stånd för att säkerställa utbyte av olika produkter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (20 april 1998)

Faktum är att den italienska risproduktionen är mycket omfattande, eftersom Italien är den största risproducenten i gemenskapen. Denna produktion som för närvarande utgör tre gånger landets egen konsumtion har inte upphört att öka de senaste åren.

Å andra sidan har de goda klimatförhållandena fått till följd att skördarna blivit stora i alla de risproducerande medlemsstaterna, vilket försvårar försäljningen av italienskt ris i resten av gemenskapen. Ökningen av gemenskapsproduktionen sammanfaller med ett minskat gränsskydd, vilket är en följd av de avtal som gemenskapen slutit inom ramen för Uruguayrundan. Dessa konsekvenser har tillsammans med en ökad produktion och en ökad import försvårat saluföringen av gemenskapsris.

Redan 1995 års reform av den gemensamma organisationen av marknaden för ris hade till syfte att förbättra gemenskapsrisets konkurrenskraft, genom införande av ett över tre regleringsår gradvis minskande interventionspris, främjande av kvaliteten på gemenskapsproduktionen med strängare kriterier för det ris som köps upp av interventionsorganen samt ändrade kriterier för standardkvalitet. Vad gäller importen har rådet fastställt en begränsning för import av ris från de utomeuropeiska länderna och territorierna, vilket tas in tullfritt i gemenskapen.

Kommissionen har vidtagit och kommer att vidta alla åtgärder som står i dess makt för att upprätthålla marknadspriserna samt för att så långt som möjligt undvika intervention. De begränsningar som fastställs genom GATT-avtalet för export som omfattas av bidrag har uppnåtts för innevarande regleringsår, avsevärda mängder ris har gått till hjälpprojektet för dem som har det sämst ställt i gemenskapen, alla tillfällen att genomföra livsmedelshjälpaktioner har tagits tillvara och möjligheterna att genomföra vissa andra livsmedelshjälpaktioner håller på att undersökas. Alla dessa åtgärder syftar till att förbättra situationen på rismarknaden och att i så stor utsträckning som möjligt minska uppköp genom interventionsorganen.