ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1680/00

från Michel Hansenne (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Mervärdesskatt bearbetning

Ett företag i medlemsstat A skickar varor till medlemsstat B för att dessa skall bearbetas av en oberoende underleverantör. Därefter skickas varorna direkt till köparen i medlemsstat C.

- Bör företaget i medlemsstat A betala mervärdesskatt i medlemsstat B enligt det sjätte momsdirektivet?

- Om svaret är jakande, finns det några förenklingsåtgärder för att undvika att företaget i medlemsstat A betalar skatt i medlemsstat B? Gör det någon skillnad om underleverantören skickar räkningen för bearbetningen till företaget i medlemsstat A eller om han skickar räkningen till den slutgiltiga kunden i medlemsstat C?

- Om det finns sådana förenklingsåtgärder, var har de offentliggjorts? Har alla medlemsstater antagit dem?

- Om kommissionen inte offentliggjort de eventuella åtgärderna, vad är orsaken till detta?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 juli 2000)

Först och främst bör man komma ihåg att begreppet beställningsuppdrag enligt benämningen i den tidigare artikeln 5 a i rådets sjätte direktiv (77/388/CEE(1)) och behandlingen av en sådan verksamhet som en leverans av varor upphävdes från den 1 januari 1996 genom artikel 1.1 i rådets direktiv 95/7/EG av den 10 april 1995 om ändring av direktiv 77/388/EEG och om införande av nya förenklingsåtgärder avseende mervärdeskatt tillämpningsområde för vissa undantag från beskattning och praktiska åtgärder för genomförandet(2). Detta innebär att från och med den 1 januari 1996 betraktas beställningsuppdrag som tillhandahållande av tjänster som rör materiell lösegendom.

I det nämnda exemplet bestäms platsen där beställningsuppdraget skall utföras i enlighet med artikel 28b F i det sjätte mervärdesskattedirektivet och beror på vem som köper tjänsten. Beskattningsorten eller platsen skall vara medlemsstat A om den som utför beställningsarbetet levererar tjänsten till ett företag som är momsregistrerat i denna medlemsstat eller medlemsstat C om tjänsten faktureras till en slutgiltig köpare som är momsregistrerad i medlemsstat C. Den betalningsskyldige för mervärdesskatten är i båda fallen den person som tillhandahålles tjänsten i enlighet med artikel 21.1 b i det sjätte mervärdsskattedirektivet. Av denna anledning måste varken företag som är momsregistrerade i medlemsstat A eller företag som är momsregistrerade i medlemsstat C momsregistrera sig i medlemsstat B.

Om varorna dock levereras till en annan medlemsstat beror momsplikten på det kontrakt som upprättats mellan de inblandade parterna.

Efter det att direktiv 95/7/CE antogs har mervärdesskattekommittén studerat tolkningen av de nya bestämmelserna för att försäkra sig om att de förenklingar som fastslogs 1993 för beställningsuppdrag skulle kunna fortsätta att tillämpas, men medlemsstaterna har inte lyckats nå ett enhälligt beslut i denna fråga.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.

(2) EGT L 102, 5.5.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2703/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: EU-medborgare boende i annan medlemsstat

Kan kommissionen för vart och ett av de senaste tio åren, där siffror finns tillgängliga, ange antalet medborgare från varje medlemsstat som varit bosatta i var och en av de övriga medlemsstaterna?

Kan kommissionen för vart och ett av de senaste tio åren också ange antalet icke-EU-medborgare som varit bosatta i de enskilda medlemsstaterna och därvid om möjligt ange hur många som var nordamerikanska medborgare?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Solbes Mira

(12 september 2000)

Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1711/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Fördelning av ankomst- och avgångstider och regional lufttrafik

Enligt rådets förordning (EEG) nr 95/93(1) får medlemsstaterna fördela ankomst- och avgångstider för regionala flyglinjer mellan sina mer avlägsna regioner och huvudstadens flygplats. Detta är dock för närvarande endast en möjlighet och inte tvingande.

British Airways har nyligen dragit tillbaka sin regionala flyglinje mellan Plymouth och Heathrow, vilket lett till oro i Plymouth för att investeringarna där kan sättas på spel (eller till och med gå om intet) beroende på avsaknaden av en flygförbindelse med huvudstaden.

Kan kommissionen ange om den har några planer på att införa lagstiftning som tvingar medlemsstaterna att tillhandahålla regional lufttrafik till regioner långt från huvudstaden?

Kan kommissionen också redogöra för sina nuvarande planer för den aktuella förordningen om fördelning av ankomst- och avgångstider och ange om man kan räkna med förändringar på detta område?

(1) EGT L 14, 22.1.1993, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

Enligt den gällande förordningen om fördelning av ankomst- och avgångstider(1) kan medlemsstaterna säkerställa att lufttrafikföretag som driver regelbunden lufttrafik får fysisk tillgång till överbelastade flygplatser genom att medlemsstaterna på sådana flygplatser har rätt att reservera ankomst- och avgångstider för trafik till avlägsna eller underutvecklade områden på det egna territoriet, eftersom sådan trafik anses vara viktig för regionens utveckling, och för trafik som omfattas

av allmän trafikplikt. Sådana förpliktelser kan införas av medlemsstaterna i enlighet med bestämmelserna om marknadstillträde(2), om det för vissa regioner har en avgörande betydelse för ekonomin att det tillhandahålls regelbunden lufttrafik i tillräckligt stor utsträckning, i de fall då tillgången till lufttrafikförbindelser annars skulle vara alltför liten eller obefintlig. I båda fallen tillhör det medlemsstaternas behörighetsområde att bedöma behovet av sådan lufttrafik och reservera de erforderliga ankomst- och avgångstiderna.

Förenade kungariket har infört allmän trafikplikt för trafik till skotska högländerna och öarna. Lufttrafiken mellan Plymouth och London Heathrow vilar emellertid på kommersiell grund och den är inte kopplad till några särskilda villkor.

Kommissionen kommer att beakta alla aspekter som rör fördelningen av ankomst- och avgångstider vid utarbetandet av det förslag om ändring av förordningen om fördelning av ankomst- och avgångstider som aviserades i kommissionens arbetsprogram för 2000.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 95/93 av den 18 januari 1993 om gemensamma regler för fördelning av ankomst- och avgångstider vid gemenskapens flygplatser, EGT L 14, 22.1.1993.

(2) Rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen, EGT L 240, 24.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1868/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Typiska produkter och livsmedelspolitik

Förverkligandet av en europeisk livsmedelspolitik förutsätter att man värnar om typiska produkter av hög kvalitet och ger garantier för de särdrag som är kopplade till ett visst område. Dessa karaktärsdrag säkerställer en hög skyddsnivå för människors hälsa och för konsumenterna. Detta är verkligen inte fallet med de 600 miljoner kilo riven ost som säljs under namnet Parmesan. Det kan nämligen inte vara fråga om Parmesanost, eftersom den här osten har producerats i ett område som inte uppvisar de särdrag som Parmesanområdet, och eftersom den har tillverkats med andra metoder än de som alltid har använts i området kring Parma och Reggio.

Med beaktande av programmet om livsmedelssäkerhet uppmanas kommissionen att besvara följande frågor:

1. Kommer den fortsättningsvis att tillåta att märket Parmesan används för en produkt som tillverkats av vilken slags mjölk som helst och som innehåller ett trettiotal tillsatsämnen, däribland blekmedel, antioxidanter och olika slags konserveringsmedel?

2. Vill den i stället se till att den torra, gryniga ost som bär namnet parmigiano-reggiano både tillverkas av mjölk som verkligen härrör från det område som givit osten dess namn och att den produceras med de tillverkningsmetoder som använts under flera sekel?

3. Kommer kommissionen att försvara typiska europeiska produkters genuina särdrag mot risken för att likställas med masstillverkade standardprodukter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

Kommissionen anser att namnet Parmesan är en franskinspirerad översättning av den skyddade beteckningen Parmigiano-Reggiano. Under dessa villkor är det uppenbart att all användning av namnet Parmesan för produkter som inte uppfyller de specifikationer som registrerats enligt nämnda förordning och som motsvarar den skyddade ursprungsbeteckningen Parmigiano-Reggiano kommer att förbjudas vid utgången av den övergångsperiod som uttryckligen föreskrivs i artikel 13.2 i rådets förordning (EEG) 2081/92 av den 14 juli 1992, om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel(1), det vill säga i detta fall den 21 juni 2001. Härmed kommer den rättsliga situationen och situationen på marknaden att överensstämma med det gemenskapssystem som syftar till att stärka skyddet av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar.

(1) EGT L 208, 24.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2294/00

från James Nicholson (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Övre åldersgräns för piloter inom det civila flyget

Känner kommissionen till den franska regeringens påbud om en övre åldersgräns för piloter inom det civila flyget som flyger i franskt luftrum?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Kommissionen känner till att det i Frankrike finns en åldersgräns för piloter.

För närvarande erkänns licenser som utfärdas till kabinpersonal för överflygning och landning av internationella civila flygplan, under förutsättning att licenserna utfärdas med tillämpning av bilaga I till Chicagokonventionen. Bilagan innehåller normer som fastställer gränsen för att arbeta som förstepilot på kommersiella flygningar till 60 år, men även en rekommendation om att personer över 60 år inte bör arbeta som andrepiloter på dessa flygningar. Vissa stater har därför anmält en avvikelse från bilaga I till konventionen så att deras egna licenser förblir giltiga för personer över denna åldersgräns som arbetar på kommersiella flygplan. Det finns emellertid inte någon myndighet som kan förpliktiga andra stater att godta denna avvikelse när det gäller överflygning av deras territorium.

De gemensamma luftfartsmyndigheternas (JAA) arbete med att harmonisera bestämmelserna för utfärdande av licenser till kabinpersonal resulterade i en kompromiss, enligt vilken licenser förblir giltiga för arbetsuppgifter på kommersiella flygplan till dess innehavaren fyller 65 år, under förutsättning att vederbörande arbetar på ett flygplan med en besättning bestående av flera personer och där den andra piloten är under 60 år. En sådan kompromiss är dock inte bindande för JAA:s medlemsstater, som fortfarande kan besluta att inte tillåta överflygningar av kommersiella flygplan där förstepiloten är över 60 år gammal.

Kommissionens enheter kommer de närmaste månaderna att lägga fram ett förslag om harmonisering av normerna och kraven för licensiering av kabinpersonal i hela gemenskapen. De har förklarat sig villiga att så långt det är möjligt ansluta sig till JAA:s förslag, även när det gäller åldersgränser, men det är naturligtvis inte möjligt att redan nu förutsäga vilket beslut kommissionen slutligen kommer att fatta efter nödvändiga samråd. Förslaget skall dessutom behandlas i parlamentet och rådet. Det slutgiltiga resultatet kan därför inte med säkerhet förutses.

Så länge bestämmelserna om licensiering av kabinpersonal inte har harmoniserats på gemenskapsnivå kan de enskilda medlemsstaterna således fastställa egna bestämmelser på detta område. Bestämmelserna måste naturligtvis vara förenliga med gemenskapslagstiftningens allmänna principer, t.ex. icke-diskriminering och proportionalitet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1801/00

från Christian Rovsing (PPE-DE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Olagligt statligt stöd från den danska regeringen till Post Danmark

1. Kommissionen uppmanas att besvara följande frågor: Vet den att den danska regeringen beviljar Post Danmark statligt stöd för distribution av tidningar till speciellt låga priser?

2. Vet kommissionen också att den danska regeringen har ändrat reglerna för detta stödsystem väsentligt genom kungörelsen av den 23 februari 2000, som trädde i kraft den 1 april 2000? Stödet beviljas nu på diskriminerande villkor så att vissa tidningar gynnas på andras bekostnad?

3. Kan kommissionen bekräfta att ändringarna av stödsystemet har anmälts till kommissionen för godkännande i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget?

4. Om så inte är fallet, instämmer kommissionen i att stödsystemet är olagligt enligt EG-fördraget?

5. Instämmer kommissionen i att systemet, även om det har anmälts, inte är förenligt med den inre marknaden, då det klart och på ett omfattande sätt ger upphov till snedvriden konkurrens mellan å ena sidan de tidningar som mottar statligt stöd och å andra sidan de tidningar som inte gör det?

6. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta när det gäller det danska stödsystemet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 juni 2000)

Kommissionen kände inte till att Danmark skulle ha beviljat statligt stöd till Post Danmark för distribution av tidningar till speciellt låga priser, och inte heller att några ändringar skulle ha gjorts genom den kungörelse av den 23 februari 2000 som ledamoten nämner.

Det stöd ledamoten tar upp har inte anmälts till kommissionen för förhandsgodkännande enligt förfarandet i artikel 88.3 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget. Om det är frågan om sådant statligt stöd som avses i artikel 87 (f.d. artikel 92) i EG-fördraget är det därmed olagligt.

Det påstådda statliga stödets eventuella förenlighet med den inre marknaden kan ännu inte bedömas av kommissionen, eftersom den inte känner till hur det ovannämnda stödsystemet fungerar.

Kommissionen kommer att begära ytterligare upplysningar i en skrivelse till den danska regeringen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1001/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Ersättning till företag som drabbats av dispyten mellan EU och Förenta staterna om bananer

Kommer kommissionen att betala ut ersättning till de företag inom EU som berörs av de tullavgifter som Förenta staterna infört som en direkt påföljd av dispyten mellan EU och Förenta staterna om bananer? Om ja, hur mycket ersättning kommer att utgå?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1001/00, E-1002/00 och E-1003/00 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(16 maj 2000)

Kommissionen måste tyvärr meddela parlamentsledamoten att den inte ser några möjligheter att ersätta de EU-företag som drabbats av Förenta staternas höjda tullavgifter.

Kommissionen är medveten om de allvarliga följder som dessa åtgärder kan ha för de drabbade företagen och är fast besluten att lösa problemet så snabbt som möjligt.

Kommissionen lade den 10 november 1999 fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet om ändring av gemenskapens bestämmelser för bananimport(1) för att göra dessa helt förenliga med Världshandelsorganisationens bestämmelser.

Parallellt med detta har kommissionen gjort sonderingar för att se om de berörda parterna kunde lösa tvisten sinsemellan. Konkret sett har företrädare för kommissionen sammanträffat med sina amerikanska motparter i Washington i slutet av mars 2000. Sammanträdet har dock inte givit några resultat och vittnar om hur svårt det är att enas om ett system som är godtagbart för båda parterna.

Kommissionen vill bekräfta att den gör allt för att lösa tvisten så snabbt som möjligt. Kommissionen hoppas att Europaparlamentet kommer att stödja dessa ansträngningar genom att snabbt avge sitt yttrande om kommissionens förslag av den 10 november 1999.

(1) KOM(1999) 582 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1982/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Bestridande av om det är lagligt att förlänga An Posts kontrakt för att utföra betalningar från systemet för social välfärd i Irland

Denna fråga framläggs med anledning av skriftliga frågan E-0463/00, som ställdes av Avril Doyle till kommissionen den 24 februari 2000 och kommissionens svar på denna fråga(1). En advokatfirma i Dublin(2)

har vidtagit rättsliga åtgärder angående förlängningen av An Posts kontrakt om utbetalningar från systemet för social trygghet i Irland. Kan kommissionen, med tanke på att sådana tjänster är av betydelse för postkontoren på landsbygden och för landsbygdens överlevnad, informera om hur det för tillfället förhåller sig med denna rättssak, bekräfta om kommissionen insamlat alla upplysningar som den begärt att få innan den kunnat göra en fullständig utredning av fallet, delge sin ståndpunkt i frågan, och, om ingen ståndpunkt kan delges för närvarande, bekräfta vid vilket datum kommissionen kommer att tillkännage sitt beslut?

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 81.

(2) McCann Fitzgerald Solicitors for Transactions Network Services, Dublin.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Med hänvisning till svaret på ledamotens skriftliga fråga E-463/00 kan kommissionen upplysa om att den för närvarande håller på att samla in ytterligare uppgifter som krävs för att utreda påståendena från Transaction Network Services Limited. Kommissionen hoppas kunna ta ställning till klagomålet så snart de ytterligare uppgifterna inkommit.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1250/00

från Alejandro Cercas (PSE) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Rättsliga garantier och mänskliga rättigheter för en grupp judiska medborgare i Iran

Vid flera tillfällen har Europaparlamentet (resolutionen som antogs i september 1999) och media tagit upp riskerna för att en grupp iranska judar som anklagas för spionage kan ställas inför rätta och eventuellt dömas till döden. Kan rådet informera om de åtgärder som har vidtagits eller initiativ som rådet kan överväga att vidta för att garantera respekten för de mänskliga rättigheterna och framför allt en rättvis rättegång för dessa medborgare?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1208/00 och E-1250/00

(28 september 2000)

Frågan om de 13 iranska judarna har vid alla möjliga tillfällen och på alla nivåer tagits upp i överläggningar mellan företrädare för EU och iranska officiella företrädare, särskilt under den iranske utrikesministern Kharrazis besök i Helsingfors i september 1999 och vid mötet i december inom ramen för dialogen mellan EU och Iran.

Som svar på sådana framställningar och på sådana framställningar från medlemsstaterna i Europeiska unionen har den iranska regeringen vid upprepade tillfällen försäkrat Europeiska unionen att de fängslade judarna skall få en rättvis och öppen rättegång.

I april, alldeles innan rättegången påbörjades, meddelade Europeiska unionen återigen de iranska myndigheterna vilken vikt som EU lägger vid denna fråga och erinrade om de iranska åtagandena avseende rättegångens genomförande.

Europeiska unionen har nu med oro fått kännedom om utslaget i revolutionsdomstolen i Shiraz. Unionen uttrycker sin besvikelse över att rättegången hölls inom stängda dörrar trots de iranska myndigheternas försäkringar. Den konstaterar att det finns en möjlighet till överklagande av domen. Med tanke på den vikt unionen lägger vid detta ärende, hoppas den livligt att appellationsdomstolen skall upphäva de avkunnade domarna. Europeiska unionen kommer även framgent att låta de iranska myndigheterna få ta del av dess oro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1335/00

från Pervenche Berès (PSE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Gratis utrustning och tillgång till Internet i skolor

En betydande tysk telekommunikationsoperatör meddelade nyligen att den före utgången av året avgiftsfritt skall leverera en e-post-adress, en hemsida och en anslutning till sitt Internet-dotterbolag till 40 000 tyska skolor.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Anser kommissionen att gratis tillgång till Internet i skolorna i EU utgör en del av den världsomfattande telekommunikationsservicen i enlighet med Europaparlamentets uppfattning, och inte omfattas av gemenskapens konkurrensregler i enlighet med artikel 86.2 (f.d. artikel 90) i EG-fördraget?

2. Anser kommissionen att gratis tillgång till Internet i skolor är det bästa sättet att nå målet om en gradvis anslutning av alla europeiska skolor till det transeuropeiska högfrekvensnätet i enlighet med det Europeiska unionens råd beslutade i Lissabon den 2324 mars 2000?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 juni 2000)

1. Kommissionen har inte blivit uppmanad att undersöka initiativet Schulen ans Netz (Skolor på nätet), som lanserades av Deutsche Telekom och den tyske utbildnings- och forskningsministern tillsammans 1996, och kan alltså inte yttra sig om huruvida initiativet är förenligt med gemenskapsbestämmelserna. Bestämmelserna i EG-fördraget förbjuder inte att offentliga myndigheter bidrar till kostnaderna för utrustning och tillgång till Internet i skolor, så länge som ordningen är förenlig med bestämmelserna om statligt stöd och framförallt om deltagandet sker utan diskriminering. Däremot utgör inte subventionerad tillgång för skolor en del av den världsomfattande telekommunikationsservicen i den definition den får i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö(1). I direktivet klargörs tydligt tillämpningen av undantaget i artikel 86.2 (f.d. artikel 90) i EG-fördraget vad gäller tjänster av allmänt intresse inom telekommunikationer. Det kan alltså inte hänvisas till artikel 86.2 för att finansiera en fond för tillhandahållandet av allmänna tjänster som inte anges i detta direktiv.

2. Vid Europeiska rådets möte i Lissabon uppmanades medlemsstaterna att se till att alla skolor i gemenskapen har tillgång till Internet i slutet av 2001. Rådet menade dock inte att denna tillgång skulle vara gratis. Tillgången är alltid behäftad med en kostnad. Stöd kan öka efterfrågan och bidra till att målsättningarna i Lissabonslutsatserna uppfylls. Men det är lämpligt att kontrollera att skolorna kan välja tjänsteleverantör och infrastruktur. Som inom andra områden är konkurrens en garanti för att utbudet skall vara av god kvalitet och stimulera innovation.

(1) EGT L 101, 1.4.1998.