ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3648/97 från Armelle Guinebertière (UPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Snedvriden konkurrens på grund av olika tillämpning av reglerna om mervärdesskatt

En fransk företagsledare som levererar utrustning till kaninuppfödare har påvisat att han missgynnas på grund av att reglerna om mervärdesskatt tillämpas olika beroende på om leverantören är från Frankrike eller från någon annan medlemsstat.

I det senare fallet säljs utrustningen momsfritt för leverans i början av 1998. Uppfödaren deklarerar moms först i början av 1999 och slipper lägga ut momsavgiften på 20,60 % under 12 till 18 månader, eftersom den franska staten fungerar som mellanhand.

Om däremot utrustningen säljs av en fransk leverantör, måste uppfödaren betala moms redan vid köpet av varorna.

Konkurrensen snedvrids alltså eftersom de franska skattemyndigheterna missgynnar franska företagare.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att skapa en rättvisare konkurrenssituation, framför allt vad gäller tillämpningen av reglerna om mervärdesskatt?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Den situation som beskrivs av parlamentsledamoten är en följd av att olika regler gäller för gemenskapsintern handel respektive rent intern omsättning inom en viss medlemsstat.

Samtidigt som det enligt de grundläggande principer som bär upp ett mervärdesskattesystem erfordras att endast den skattskyldige varuleverantören eller tjänsteproducenten ansvarar för betalningen av mervärdesskatten och de skyldigheter som sammanhänger med dess korrekta tillämpning, föreskrivs i övergångsordningen för mervärdesskatt om undantag från dessa principer vad gäller gemenskapsinterna leveranser av varor och där anges att den skattskyldige köparen skall vara redovisningsskyldig för mervärdesskatten i destinationsmedlemsstaten. Man kan således i vissa extrema situationer notera att skillnader i skattemässig behandling missgynnar den rent interna omsättningen inom en viss medlemsstat.

I sin rapport om övergångsordningen för mervärdesbeskattning vid gemenskapsintern handel ((KOM(94) 515 slutlig. )), har kommissionen redan konstaterat att övergångsordningen står i strid med mervärdesskattens fundamentala principer. I meddelandet om ¨ett gemensamt momssystem - ett arbetsprogram för den inre marknaden ((KOM(96) 328 slutlig. ))¨ föreslog kommissionen, efter att ha beskrivit det nuvarande systemets begränsningar, bland annat upphävandet av all särbehandlng mellan rent interna respektive gemenskapsinterna transaktioner samt ett program för en stegvis övergång till det nya gemensamma momssystemet. De förslag som kommissionen avser att lägga fram inom ramen för sitt arbetsprogram borde således lösa de ovan beskrivna problemen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3733/97 från Yves Verwaerde (PPE) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Firandet av filmens hundraårsjubileum

Jag skulle vilja att Europeiska kommissionen informerade mig om Europeiska unionens ekonomiska stöd till firandet av filmens hundraårsjubileum samt att kommissionen redogör för fördelningen av de anslag som kommissionen beviljat.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (13 februari 1998)

I enlighet med rådets resolution av den 5 november 1993 ((EGT C 85, 22.3.1994. )), där kommissionen uppmanas att fullfölja och utvidga sina insatser för högtidlighållandet av filmens hundraårsjubileum 1995, i synnerhet inom ramen för stödåtgärderna för filmfestivaler, offentliggjordes ((EGT C 258, 15.9.1994. )) en inbjudan att lämna förslag avseende Europeiska kommissionens stöd till insatser som syftar till högtidlighållandet av filmens hundraårsjubileum. Förfarandet ledde till nära 300 ansökningar om ekonomiskt stöd. I januari 1995 gjorde en jury bestående av oberoende experter ett urval av de ansökningar som lämnats in. Stödet koncentrerades till ett litet antal åtgärder med stor spännvidd och genomslagskraft. Åtgärden genomfördes med medel från budgetposten B3-2011 i 1995 års budget (¨den europeiska dimensionen inom det audiovisuella området¨). Listan på de utvalda projekten kommer att skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Redan 1994 finansierades insatser rörande hundraårsjubileet inom ramen för stödåtgärder för festivaler. Beloppet uppgick till 62 491 ecu (budgetpost B3-2011).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3482/97 från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Privatpersoners deltagande i kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten

Kommissionen har upprepade gånger konstaterat att vaksamma privatpersoner är en nödvändighet för att kontrollera tillämpningen av gemenskapsrätten. Denna vaksamhet kommer till uttryck genom rätten att till ansvariga enheter inom Europeiska unionens institutioner inkomma med klagomål. Mot bakgrund av att expedieringen av en stor mängd klagomål tidigare har lett till att det varit svårt att administrera utredandet av de anmälda problemen, tillfrågas kommissionen om den har planerat något mer systematiskt hanterande av denna fråga så att medborgarnas rätt inte undermineras?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (18 december 1997)

Det är riktigt att medborgarnas klagomål är en av de viktigaste källorna för kommissionens övervakning av gemenskapsrättens tillämpning (parlamentsledamoten hänvisas till bilaga I, tabell 1.1 i den årliga rapporten om övervakningen av gemenskapsrättens tillämpning).

Däremot förstår inte kommissionen vilket ärende parlamentsledamoten tänker på när han hävdar ¨att det varit svårt att administrera utredandet av de anmälda problemen¨ och denna svårighet skulle utgöra ett hinder för medborgarna att göra sina rättigheter gällande.

Kommissionen registrerar och behandlar alla klagomål som kommer till dess kännedom.

Ett överträdelseförfarande inleds regelmässigt i alla fall där klagomålet ger kommissionen anledning att misstänka att medlemsstaterna brutit mot gemenskapsrätten. Endast i de fall där medborgarnas klagomål visar sig vara ogrundade avslutas ärendet utan vidare åtgärder och klaganden meddelas då alltid.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3612/97 från María Izquierdo Rojo (PSE) till rådet (7 november 1997)

Ämne: Europeiska kulturhuvudstäder

Tisdagen den 28 oktober 1997 meddelade tidningarna i Granada att den spanska regeringen inom några dagar kommer att föreslå fyra spanska städer till europeiska kulturhuvudstäder. Man hänvisade till att ¨detta regeringsbeslut fattats efter mötet den 23 oktober mellan utbildnings- och kulturminister Esperanza Aguirre och Luxemburgs kulturminister Erna Hennicot-Schoepges, i egenskap av sittande ordförande i Europeiska unionens råd (kultur)¨. Enligt pressen har den spanska regeringen även beaktat de kriterier som Europeiska kommissionen anser skall gälla för valet av europeiska kulturhuvudstäder.

Kan rådet i enlighet med principerna om öppenhet, information och samarbete med de europeiska institutionerna ge mig en exakt och utförlig redogörelse för detta ärende?

Svar (26 januari 1998)

I väntan på antagande och genomförande av förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut som kommissionen just har översänt till dessa två institutioner och som gäller inrättandet av ett gemenskapsinitiativ till förmån för arrangemanget ¨Europeisk kulturstad¨ behandlas detta ämne inom en mellanstatlig ram, och valet av Europeisk kulturstad 2001 kan inte äga rum annat än på grundval av hittills tillämpad praxis.

För närvarande är det nämligen ministrarna ¨församlade i rådet¨ som fastställt sina urvalskriterier och som faktiskt har gjort detta val och utsett de europeiska kulturstäderna från 1985 fram till 2000.

Beträffande kandidaturen för fyra spanska städer (Valencia för 2001, Salamanca för 2002, Granada för 2003 och Barcelona för 2004) har den anmälts av de spanska myndigheterna i brev till rådets sittande ordförandeskap enligt en praxis som har befästs genom åren.

Av omsorg om öppenhet och insyn sammankallade ordförandeskapet ett seminarium i Bourglinster den 7*8 november 1997 och inbjöd dit företrädare för Europaparlamentet (ordföranden i Europaparlamentets kulturutskott deltog i överläggningarna) liksom företrädare för de städer som kandiderar till år 2001 och för medlemsstaterna och kommissionen.

Det meningsutbyte som ägde rum vid detta seminarium bör kunna underlätta ministrarnas val.

Europaparlamentet kommer att kunna spela sin roll till fullo redan vid överläggningarna om det av kommissionen framlagda nya förslaget till beslut.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3965/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Registrering av grekisk egendom i Istanbul i exploateringssyfte

Det turkiska ekonomiministeriet har börjat registrera alla gamla och historiska hus i Istanbul vars ägare anses vara okända eller ¨vistas på okänd ort¨, i syfte att exploatera dessa egendomar.

Eftersom det här förfarandet utgör en metodisering av kränkandet av Istanbul-grekernas egendomsrättigheter, och mot bakgrund av att kommissionen i sitt svar den 5 mars 1996 på en framställning från Elpida Frangopoulou (305/94, PE 211.841/ändrad) framhöll att den har för avsikt att göra sitt yttersta för att ta upp frågan under associeringsrådet EG-Turkiets nästa sammanträde, vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Ägnade sig associeringsrådet för EG-Turkiet åt egendomsfrågan, såsom kommissionen lovade? Hur reagerade den turkiska sidan?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att det här nya beslutet, som drabbar Istanbul-grekernas egendom, inte skall tillämpas?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (19 januari 1998)

Eftersom de politiska förutsättningarna inte var vid handen inställdes det möte för associeringsrådet EG-Turkiet som var utsatt till den 25-26 mars 1996 några dagar före det utsatta datumet.

Associeringsrådet EG-Turkiet träffades först den 29 april 1997, men rådet fick vid det mötet inte tillfälle att ta upp frågan om egendom som tillhör greker bosatta i Turkiet.

Kommissionen har ännu inte kunnat få bekräftelse på parlamentsledamotens uppgifter om att det turkiska finansministeriet skulle vara i färd med att registrera hus i Istanbul vars ägare uppges vara okända eller ha okänd vistelseort.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3435/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Botemedel mot aids

Å ena sidan har kampen mot aids nått avsevärda framgångar, senast tack vare att en forskare vid universitetet i Neapel tillsammans med ett tyskt forskningsteam lyckades kopiera HIV-viruset för att kunna stimulera antikroppar, vilket utgör ett första steg mot en lösning i form av vaccin, å andra sidan lyckas byråkratin stoppa nya typer av läkemedel genom att försena tillståndet för fri forskning, vilket lett till att 40 000 ärenden just nu väntar på att behandlas av myndigheten för läkemedelsforskning.

Jag kräver härmed ett gemenskapsdirektiv som centraliserar forskningen om nya botemedel mot aids genom inrättande av ett forskningsinstitut för samordning av medlemsländernas forskningssystem och

ett annat direktiv som syftar att minska av väntetiderna för besked om tillstånd för fri forskning.

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (16 december 1997)

Alltsedan aids bröt ut har utvecklingen av läkemedel för denna sjukdom, framför allt vad gäller effektivitet och säkerhet, mest skett genom internationellt samarbete, i synnerhet genom de kliniska prövningar som ibland utförs vid sjukhus i flera medlemsstater. Dessa prövningar utförs i överensstämmelse med de riktlinjer som antagits på internationell nivå i ett särskilt forum kallat International Conference on Harmonisation, vilket har sammanträtt sedan 1990. Dessa riktlinjer fastställer villkoren för hur experiment med framtida läkemedel måste genomföras. För att uppfylla de allmänna hälsokraven, för att säkerställa den fria rörligheten för läkemedel, och för att komplettera gemenskapslagstiftningen om försäljningstillstånd för läkemedel har kommissionen nyligen gjort ett utkast till ett rådsdirektiv ((EGT C 306, 8.10.1997. )) som för närvarande diskuteras. Syftet med detta utkast är reglering av utförandet av kliniska prövningar på gemenskapsnivå. Utkastet innehåller de riktlinjer som medlemsstaterna skall följa och ett avsnitt om etik med tidsfrister för prövarna. Detta utkast till rådets direktiv kompletterar bilagan till rådets direktiv 75/318/EEG som ändras genom kommissionens direktiv 91/507/EEG ((EGT L 270, 26.9.1991. )) genom att det innehåller regler för innehållet och utformningen av de kliniska resultat som skall lämnas in till stöd för en ansökan om försäljningstillstånd. Slutligen bör det påpekas att de flesta läkemedel för aids på grund av sin innovativa karaktär har godkänts eller godkänns enligt det centraliserade gemenskapsförfarandet i förordning (EEG) nr 2309/93, i vilken tidsfristen för försäljningstillstånd reduceras till högst 210 dagar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3433/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Internationellt kulturarv som skadats av jordskalvet i Umbrien

Kommissionen har nyligen tillkännagivit att den ämnar avsätta 100 000 ecu för reparation av de skador som orsakats av jordskalvet i Umbrien. Medlen kommer att tas från Rafael, gemenskapsprogrammet för kulturminnesvård inom vilket några anbudsinfordringar förfaller just i dessa dagar.

Anser inte kommissionen att det anslagna beloppet långt ifrån står i proportion till skadornas omfattning, som ökat till följd av våldsamheten i jordskalvet och framför allt till följd av det som den orsakat under de dagar den pågått?

De skador som orsakats av jordskalvet omfattar inte bara privata bostäder utan också hantverkshandel och framför allt kyrkliga byggnader såsom den helige Franciskus' basilika i Assisi. Programmet Rafael syftar till skydd och bevarande av kulturföremål, men att döma av det belopp som anslagits verkar det inte som om kommissionen till fullo inser det historiska och konstnärliga värdet hos byggnaderna i fråga, vilka inte är av oskattbart värde enbart för Italien, utan även är att betrakta som internationellt kulturarv, vilka som sådana bör skyddas även av Europeiska unionen.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (16 december 1997)

Som svar på ledamotens fråga bekräftar kommissionen att den under avdelningen kulturella anslag har beviljat ett katastrofbistånd på 100 000 ecu. Denna summa, som givetvis inte motsvarar behoven, har - efter samråd med de italienska myndigheterna -anslagits till arbetet med att katalogisera skadade freskfragment från den helige Franciskus basilika i Assisi. Detta är ett arbete av stort vetenskapligt intresse som kan tjäna som underlag för andra eventuella insatser av samma slag i Europa. I detta sammanhang kan andra länders medverkan leda till andra typer av samarbete med kommissionen i kulturella frågor, särskilt inom ramen för Rafael-programmet, men med hänsyn tagen till de begränsade resurser som är anslagna till programmet.

För övrigt kan ett betydande stöd beviljas genom strukturstöd. Dessa jordbävningar har nämligen drabbat områden av övervägande landsbygdskaraktär vid vilka kommissionen fäster stor uppmärksamhet och som täcks av mål 5b nästan i sin helhet.

De två berörda områdena har av kommissionen begärt en anpassning av programplaneringen för mål 5b jämfört med de nya prioriteringarna och de nya behov som detta jordskalv har förorsakat.

Kommissionen bekräftar att man är helt beredd att inom partnerskapet inleda de nödvändiga förfarandena för att förstärka de samlade programplaneringsdokumenten för mål 5b med särskilda åtgärder för återuppbyggnad. Möjligheten att ingripa till förmån för det konstnärliga och arkitektoniska kulturarvet, produktionspotential och uppbyggnad av byar måste i detta sammanhang utvärderas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3602/97 från Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) till rådet (7 november 1997)

Ämne: Flyktingar från Östra Timor på Österrikes ambassad i Djakarta

Sedan mitten av september 1997 befinner sig en grupp flyktingar från Östra Timor, bland dessa en fyrapersoners familj, på Österrikes ambassad i Djakarta. Den portugisiska regeringen har redan varit beredd att ta emot flyktingarna, som även har bett om det, men de indonesiska myndigheterna vägrar bevilja dem utresetillstånd, på grund av att de beskylls vara misstänkta för handlingar som redan lett till fängelse för 12 andra personer från Östra Timor. Man misstänker att dessa sistnämnda utsätts för tortyr, något som verkar vara ett normalt förfarande för den indonesiska polisen, vilket flera rapporter vittnar om. Det är mot detta fängelse och denna tortyr som flyktingarna på Österrikes ambassad försöker skydda sig. Den österrikiska regeringen har utsatts för påtryckningar från de indonesiska myndigheternas sida. Indonesien stod nyligen värd för Timor-mötet och man är rädd för att myndigheternas påtryckningar nu intensifieras när detta möte väl har avslutats.

Eftersom Österrikes och Portugals regeringar utgör en del av denna gemenskapsinstitution, ställs rådet frågan om det inte vore möjligt att stödja den österrikiska regeringen i sitt rättfärdiga motstånd mot påtryckningarna, samt vidta åtgärder gentemot den indonesiska regeringen för att underlätta flyktingarnas utresa och transport från Österrikes ambassad till Portugal?

Svar (12 februari 1998)

Rådet följer ingående och med oro situationen i Östtimor. Det är oroat över situationen för dem som har tagit sig in på Österrikes ambassad och har bett att få bli överflyttade till Portugal.

Europeiska unionen tar varje tillfälle i akt att göra sin ståndpunkt om Östtimor känd för den indonesiska regeringen. Den fortsätter att stödja insatser och åtgärder som syftar till att lösa Östtimorfrågan. Endast om man kan finna en lösning kan händelser med människor som söker skydd på utländska ambassader i Djakarta förhindras. Unionen har också för den indonesiska regeringen särskilt framställt sin oro när det gäller situationen för de invånare från Östtimor som fortfarande befinner sig på Österrikes ambassad i Djakarta.

Det är unionens önskan att det skall vara möjligt att finna en väg till en snabb lösning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3510/97 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (14 november 1997)

Ämne: Diskriminering av äldre och handikappade från europeiska (lokala) myndigheters sida

1. I området Hofkwartier i Haag i Nederländerna övervakar kommunen all trafik, också fotgängare, i hörnet av gatorna Molenstraat och Prinsestraat med hjälp av videokameror i samband med att en viss sektor av staden spärrats för motorfordonstrafik. Det har framkommit att videobilderna också betraktas av privatpersoner, nämligen medlemmar av personal vid Parkhotel i Haag och dessa beviljar tillåtelse för utvalda motorfordon att köra på de avstängda gatorna mellan kl. 11.30 och 05.30. Följden av detta är att endast gäster på Parkhotel och Paleishotel kan få tillgång till taxi. Anser inte rådet att de lokala myndigheterna i Haag i det här fallet gör sig skyldiga till grov diskriminering av medborgare i allmänhet och i synnerhet av handikappade och äldre som har ärende till andra ställen än Parkhotel och Paleishotel?

2. Är rådet berett att anmoda kommissionen att utarbeta direktiv som skall leda till att privatpersoner aldrig kan få befogenhet att på allmän väg inkräkta på rörligheten för medborgare i allmänhet och äldre och handikappade i synnerhet, på det sätt som ovan beskrivits?

Svar (26 januari 1998)

Som den ärade parlamentsledamoten nog förstår kan rådet inte känna till de särskilda sakförhållanden som hon redogör för i sin fråga och som uppenbarligen gäller lokala förhållanden, vilket gör det svårt att dra några allmänna slutsatser för Europeiska unionens hela territorium.

Rådet erinrar om att det fäster stor vikt vid de problem funktionshindrade har med att förflytta sig. Rådet vill i detta sammanhang göra den ärade parlamentsledamoten uppmärksam på två texter * resolutionen om lika möjligheter för människor med funktionshinder (20 december 1996, EGT C 12, 1997) och den rekommendation om parkeringstillstånd för personer med funktionshinder som rådet snart bör anta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2503/97 från Anne McIntosh (PPE) till kommissionen (18 juli 1997)

Ämne: Lagenligheten av den föreslagna Windfall-skatten från Förenade kungariket på privatiserade nyttigheter

Håller kommissionen med om att den föreslagna Windfall-skatten på privatiserade nyttigheter i Förenade kungariket är olaglig enligt bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen?

Om så är fallet, vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att hindra genomförandet av denna olyckliga beskattning i Förenade kungariket?

Anser kommissionen, i synnerhet som Windfall-skatten även kommer att påföras det brittiska luftfartsverket, att den föreslagna skatten strider mot eller är emot innebörden av artikel 129c i fördraget som gäller transeuropeiska nät?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (10 november 1997)

Kommissionen är informerad om att Förenade kungariket nyligen antog en särskild skatt (¨windfall¨-skatt) på övervinster i samband med börsintroduktion av privatiserade företag.

Kommissionen erinrar parlamentsledamoten om att enligt den nuvarande gemenskapslagstiftningen står det i princip medlemsstaterna fritt att fastställa nivåer och tillämpningsföreskrifter för företagsbeskattning, så länge som det inom ramen för de grundläggande friheterna i fördraget säkerställs att principerna om likabehandling och icke-diskriminering följs.

På grundval av de uppgifter som kommissionen förfogar över kan den i det avseendet inte se någon överträdelse av denna rätt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3355/97 från Fernando Fernández Martín (PPE) till kommissionen (15 oktober 1997)

Ämne: Barnslaveri i Afrika

Människorättsgrupper i Togo och Nigeria, Amnesty International och den internationella organisationen mot slaveri har nyligen publicerat rapporter som bekräftar att barnslaveriet i Afrika ständigt ökar. Barn från de fattigaste områdena tas till fånga eller säljs av sina föräldrar till upphandlare som sedan säljer dem som slavar. De utnyttjas som tjänare, fåraherdar, soldater eller prostituerade. Deras levnadsvillkor är ofta helt omänskliga.

Vad anser kommissionen om denna situation? Har kommissionen vidtagit eller tänker den i samarbete med regeringarna i de berörda staterna vidta några åtgärder för att komma till rätta med situationen?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (26 november 1997)

1. Kommissionen hyser stor oro för barnen i tredje världen och deras situation, särskilt vad gäller alla former av utnyttjande som tvångsarbete och rent av barnslaveri. Kommissionen ställer sig bakom den ståndpunkt som gemenskapen gett uttryck för inför Förenta Nationernas kommission för de mänskliga rättigheterna, i vilken man fördömer de allvarliga övergrepp som sker mot barn och riktar en kraftfull uppmaning till alla de länder som undertecknat Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter att ratificera konventionen och tillämpa denna överallt och utan förbehåll. Kommissionen vill erinra om att frågan om att sätta stopp för barnslaveri och sexuellt utnyttjande av barn bör anses vara av största vikt för alla.

2. Särskilt beträffande situationen i Afrika erinrar kommissionen om att respekten för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna och rättsstaten är grundläggande element i den fjärde reviderade Lomékonventionen. Häri inbegrips problemet att barn utnyttjas som slavar.

3. Kommissionen anser att det i detta sammanhang är mycket viktigt att positiva åtgärder vidtas, särskilt vad gäller utbildning. Kommissionen finansierar redan nu, inom ramen för utvecklingsprogrammen, projekt som syftar till att förbättra barns situation i olika länder och kommissionen har för avsikt att fortsätta på denna väg i samarbete med olika internationella och icke-statliga organ.