ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2781/02

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(3 oktober 2002)

Ämne: Kaliningrad och skyddet av unionens ekonomiska intressen

Europeiska kommissionen ligger i förhandlingar med de ryska myndigheterna om förbindelserna med den ryska enklaven Kaliningrad. Enklaven Kaliningrad ligger inklämd mellan två kandidatmedlemsstater. Genom detta sitt särpräglade läge kommer den att utgöra en fara för unionens ekonomiska intressen.

1. Erkänner kommissionen att Kaliningrad till följd av sitt geografiska läge utgör en potentiell fara för unionens ekonomiska intressen?

2. Har kommissionen kartlagt dessa risker? Om så är fallet: vilka risker har kommissionen därvid lagt märke till?

3. Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att så bra som möjligt skydda unionens ekonomiska intressen med hänsyn till Kaliningrad?

4. Kan kommissionen försäkra att kommissionen i sina förhandlingar med de ryska myndigheterna om Kaliningrad inte kommer att göra något avkall på skyddet av unionens ekonomiska intressen och att man utgår från principen om att nivån på skyddet av dessa intressen måste vara minst lika högt som i det nuvarande EU-15?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 november 2002)

Kommissionen anser att det ligger i unionens allmänna intresse finansiellt, ekonomiskt och miljö- och säkerhetsmässigt att se till att problemen i Kaliningrad inte hotar stabiliteten, välståndet eller säkerheten i en utvidgad union. Kommissionen ger av detta skäl i samarbete med de ryska myndigheterna ett aktivt stöd till åtgärder som syftar till att främja den ekonomiska och sociala utvecklingen i Kaliningrad, bl.a. till åtgärder för förbättring av gränsförvaltningen och för bekämpning av miljöförstöring och av hiv/aids.

Kommissionen anser också att ett utökat samarbete mellan unionen och Ryssland på området rättsliga och inrikes frågor, särskilt gemensamma insatser för att förhindra gränsöverskridande brottslighet (t.ex. smuggling) och illegal invandring, kommer att vara väsentligt i syfte att se till att den framtida gemensamma gränsen inte kommer att utgöra ett hot mot unionens intressen.

Ryssland har i diskussioner på senare tid om Kaliningrad inriktat sig på frågan om viseringar. Kommissionen lade den 18 september 2002 fram ett meddelande i vilket det anges att det i samband med en lösning av frågan om transitering av personer och varor till och från Kaliningrad till fullo måste tas hänsyn till gemenskapens regelverk och till de nya medlemsstaternas suveränitet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3315/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(22 november 2002)

Ämne: Låneprognoser

1. Till följd av kommissionens svar den 4 november på parlamentsfrågorna E-2865/02 till E-2868/02(1), kan kommissionen nu redogöra för den prognos som gjorts i varje stabilitets och konvergensprogram för varje enskild medlemsstat när det gäller real-BNP, inflation och budgetbalans samt jämföra var och en av dessa prognoser med utfallet?

2. Har kommissionen funnit några systematiska skillnader i de olika medlemsstaternas förmåga att göra prognoser och i så fall vilka?

3. Vilka slutsatser drar kommissionen?

(1) EGT C 161 E 10.7.2003, s. 47.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

Vid årslutet lämnar medlemsstaterna in sina stabilitets- och konvergensprogram. Efter antagandet av uppförandekoden år 2001, lämnas dessa program in direkt efter det att kommissionens höstprognos har färdigställts, vilket utgör en god grund för att bedöma programmen. Dessutom är den information som ingår i programmen numera tämligen homogen och omfattar uppgifter om makroekonomiska prognoser (bruttonationalprodukt (BNP) och inflationsprognoser) och budgetmässig utveckling. Samtidigt som man gör en bedömning av det pågående programmet, gör kommissionen också en bedömning av föregående års program i ljuset av den utveckling som skett under året. Det är alltför tidigt för att man skall kunna ha några kunskaper om vad som kommer att lämnas in till kommissionen för bedömning vid nästa omgång av stabilitets- och konvergensprogrammen. Dessutom kan prognoserna om makroekonomiska variabler eller budgetmässiga mål i programmen inte jämföras med de verkliga resultaten förrän vid ett senare datum. När det gäller uppgifter för år 2003 kan en jämförelse endast göras när de officiella statistiska uppgifterna finns tillgängliga i slutet av året.

För att avgöra om det finns systematiska skillnader mellan de prognostiserade variablerna i stabilitets- och konvergensprogrammen och de slutgiltiga resultaten måste man göra en undersökning i efterhand. En sådan övergripande undersökning gällande alla medlemsstater har ännu inte utarbetats av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0656/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 mars 2002)

Ämne: Presumtiv definition av mervärdesskatten för små och medelstora företag i Grekland

I artikel 6 i lag 2753/99 fastställs att de små och medelstora företagen för varje period på tre år som företaget verkat, från och med 1999 och därefter, skall jämföra sina bruttointäkter med summan av intäkter utanför räkenskaperna. Om bruttointäkterna är mindre skall moms betalas på grundval av denna skillnad.

Företrädarna för de små och medelstora företagen i Grekland anser att denna bestämmelse är orättvis eftersom de inte bara påläggs retroaktiv moms utan också krävs på denna moms för försäljning som baseras på presumtiv definition.

Vilken hållning intar kommissionen till detta? Anser kommissionen att det faktiskt rör sig om en presumtiv definition av momsen? Anser kommissionen att en sådan här definition är förenlig med gemenskapens lagstiftning?

Kompletterande svarfrån Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 december 2002)

De uppgifter från de grekiska myndigheterna som kommissionen behöver för att kunna svara på frågeställarens frågor rörande huruvida den grekiska lagen 2753/1999 är förenlig med gemenskapens mervärdesskattelagstiftning har nyligen inkommit till kommissionen.

Det förefaller som om denna lag, särskilt artikel 6.2 a i denna, har till syfte att göra det möjligt för vissa typer av företag som konstaterar att deras omsättning inte överensstämmer deras inköp att återställa balansen genom att betala ett skattetillägg utan att drabbas av böter. Det står företaget fritt att avstå från denna självkontroll och i stället välja att omfattas av de vanliga kontrollerna, vilka vid betydande överträdelser på skatteområdet kan leda till skatteökningar på upp till 300 %.

Kommissionen anser att det rör sig om kontrollmetoder och fastställande av skatteunderlaget och att företagets val av kontrollmetod inte förefaller inverka på underlaget storlek. Följaktligen förefaller det inte som om den grekiska lagen 2753/1999 är oförenlig med gemenskapens mervärdesskattelagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3599/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 2002)

Ämne: Återhämtning av fiske- och skaldjursresurserna i Galicien efter Prestigekatastrofen

Vilka extraordinära åtgärder planerar kommissionen för att stödja återhämtningen för fiske- och skaldjursresurserna i de berörda kustområdena i Galicien efter Prestigekatastrofen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 februari 2003)

Den 20 december 2002 antog rådet en förordning om en särskild åtgärd som syftar till att främja återhämtning för de marina resurser och vattenbruksanläggningar som drabbats av oljeläckaget från fartyget Prestige(1).

I denna rådsförordning fastställs exceptionella stödåtgärder för personer och företag som är aktiva inom fiskeri-, skaldjurs- och vattenbrukssektorerna i de områden i Spanien som drabbats av oljeläckaget från oljefartyget Prestige.

Åtgärderna avser följande:

- Ekonomisk ersättning till personer och företagsägare som tillfälligt tvingats upphöra med sin verksamhet.

- Stöd så att fiskeredskap kan bytas ut.

- Stöd för rengöring, reparation och återuppbyggnad av skaldjurs- och vattenbruksanläggningar.

- Ekonomisk kompensation för skaldjursbestånd som måste ersättas.

I förordningen föreskrivs vidare vissa undantag från de kriterier som utgifterna måste uppfylla för att de skall kunna omfattas av medfinansiering genom Fonden för fiskets utveckling (FFU), inom ramen för rådets förordning (EG) 2792/1999. Detta i syfte att underlätta och påskynda stödet till dem som drabbats av föroreningarna(2).

Enligt förordningen skall dessutom kompletterande anslag (30 miljoner euro) göras tillgängliga från de medel som tidigare avsatts inom ramen för rådets förordning (EG) nr 2561/2001 av den 17 december 2001 om främjande av omställning av de fartyg och fiskare som fram till och med 1999 var beroende av fiskeavtalet med Marocko(3).

Kommissionen hänvisar dessutom parlamentsledamoten till svaren på parlamentsledamotens skriftliga frågor E-3362/02(4) och 3593/02(5), samt till svaret på Isodoro Sanchez Garcias fråga E-3632/02(6), vilka tillsammans ger en överblick över de initiativ som kommissionen tagit samt de olika åtgärder som eventuellt kan vara tillämpliga efter oljefartyget Prestiges förlisning.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2372/2002 av den 20 december 2002 om särskilda åtgärder för kompensation till fiskeri-, skaldjurs- och vattenbrukssektorerna i Spanien som drabbats av oljeläckaget från fartyget Prestige, EGT L 358, 31.12.2002.

(2) Rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn, EGT L 337, 30.12.1999.

(3) Rådets förordning (EG) nr 2561/2001 av den 17 december 2001 om främjande av omställning av de fartyg och fiskare som fram till och med 1999 var beroende av fiskeavtalet med Marocko, EGT L 344, 28.12.2001.

(4) Se s. 85.

(5) Se s. 110.

(6) Se s. 120.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2245/02

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(23 juli 2002)

Ämne: System för ersättning till tandvårdskliniker i Förenade kungariket

I Förenade kungariket är det praxis att staten betalar statliga tandvårdskliniker en fastställd taxa för varje utförd behandling och dessutom betalar den alla kapital-, personal- och driftskostnader. Oberoende tandläkare erhåller samma taxa, men utan ersättning för kapital-, personal- eller driftskostnader, med undantag för ersättning av en del av företagsskatten. Kan kommissionen undersöka om detta innebär illojal konkurrens och strider mot EU:s konkurrenspolitik?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 september 2002)

Hälso- och vårdpolitiken är medlemsstaternas eget ansvarsområde och det är de enskilda medlemsstaterna som fattar beslut om att upprätta, förvalta och finanasiera sina offentliga inrättningar i allmännyttans tjänst.

Finansieringen av dessa tjänster är förenlig med konkurrensreglerna om den inte går utöver vad som är nödvändigt för att inrättningarna skall kunna fullgöra sina uppdrag. En överkompensation av kostnaderna för offentlig sjukvård som ger upphov till korssubventioner av konkurrerande verksamhet skulle däremot kunna strida mot konkurrensreglerna.

Av dessa principer framgår att den brittiska regeringens politik att betala en fast taxa till de offentliga tandvårdsinstitutionerna för varje utförd behandling och att därutöver ersätta samtliga deras kapital-, personal- och driftskostnader, medan de privatpraktiserande tandläkarna som är kontrakterade för att tillhandahålla samma tandvård får samma taxa, men utan ersättning för kapital-, personal- och driftskostnader, inte nödvändigtvis hämmar konkurrensen.

De offentliga tandvårdsinstutitionerna kan tvingas uppfylla vissa krav på grund av sina uppdrag i allmännyttans tjänst (maxtaxa för fakturering, öppettider, geografisk närvaro eller tillhandahållande av vissa specialisttjänster) som inte belastar privatpraktiserande tandläkare och som orsakar kostnader. Om de medel som beviljas från de brittiska myndigheterna begränsas till att kompensera de offentliga tandvårdsinrättningarna för de kostnader som uppstår genom deras uppdrag i allmännyttans tjänst, så omfattas de inte av reglerna om statligt stöd.

Kommissionen har för närvarande inga upplysningar som gör det möjligt att bedöma om det system som beskrivs av parlamentsledamoten strider mot gemenskapens konkurrensregler.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3658/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(18 december 2002)

Ämne: Oljebältet i Galicien: tillfälliga utsläpp

Katastrofen med Prestige har ännu en gång upprört den allmänna opinionen i Europa, som med bestörtning ser hur oljebältena med jämna mellanrum sköljer över våra kuster. Efter varje katastrof deklarerar regeringarna offentligen att lagstiftningen skall skärpas ända fram tills nästa katastrof inträffar.

Dessa oljebälten utgör emellertid mindre än 20 procent av den olja och de biprodukter som dagligen dumpas i havet. Mer än 80 procent beror på att man har tagit för vana att till exempel tömma och rengöra tankar till havs. Det har konstaterats att varje gång som det inträffar en katastrof av detta slag utnyttjar en rad fartyg olyckan för att rengöra sina tankar.

Det finns de som hävdar att detta beteende inte är en tillfällighet utan förekommer dagligen, men att det bara observeras på grund av de resurser som finns i områden som drabbas av verkliga oljebälten.

Har kommissionen för avsikt att lägga fram något formellt förslag eller vidta någon speciell åtgärd i syfte att förhindra nya oljekatastrofer, såväl inom ramen för EU som inom Internationella sjöfartsorganisationen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 februari 2003)

Kommissionen är väl medveten om problemet med olaglig tankrengöring och effekterna av detta på den marina miljön. Den anser att det måste införas påföljder för alla som avsiktligt eller på grund av allvarlig försummelse orsakar att föroreningar släpps ut i havet.

Det har lagts fram initiativ på detta område i kommissionens meddelande till parlamentet och rådet från den 3 december 2002(1). Dessutom bekräftade Europeiska rådet i sina slutsatser från mötet i Köpenhamn i december 2002 sin avsikt att undersöka om det krävs nya initiativ, framför allt när det gäller straffrättsligt ansvar för förorenare.

I detta sammanhang har kommissionen börjat förbereda ett förslag till förordning för att bland annat införa påföljder för alla (dvs. inte bara för redare, utan även ägare till last, klassificeringssällskap och alla övriga berörda personer) som orsakar föroreningar på grund av allvarlig försummelse.

Förslaget riktar sig mot (avsiktliga) utsläpp från fartyg, dvs. tankrengöring, och kommer att kompletteras med bestämmelser om bevisinsamling och påföljder för ansvariga personer.

(1) KOM(2002) 681 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2865/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 oktober 2002)

Ämne: Prognos över budgetbalansen

1. Kan kommissionen redogöra för den eller de prognoser som alla medlemsstater, under vart och ett av de senaste tio åren, har gjort för att bedöma den inhemska budgetbalansen (som en procentandel av BNP) under det påföljande budgetåret?

2. Kan kommissionen även tillkännage resultatet, och beräkna en genomsnittlig skillnad mellan prognos och resultat för varje medlemsstat?

Kan kommissionen kort meddela vilka eventuella lärdomar som kan dras härav?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2865/02, E-2866/02, E-2867/02 och E-2868/02ingivet av Pedro Solbes Mira för kommissionen

(4 november 2002)

Kommissionen samlar inte systematiskt medlemsstaternas olika årliga prognoser om tillväxt och budgetsaldon. Därför är det svårt att bedöma hur tillförlitliga prognoserna varit.

Mycket stor uppmärksamhet ägnas åt beräkningarna över tillväxt och offentliga finanser i den stabilitets- och konvergensrapport som medlemsstaterna lämnar kommissionen enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1). Dessa beräkningar bedöms mot bakgrund av kommissionens egen uppfattning om den ekonomiska situationen och konjunkturutsikterna, men även med hjälp av bedömningar från andra internationella eller privata organ.

En omfattande studie av hur korrekta kommissionens prognoser varit finns i en ekonomisk rapport från generaldirektoratet för ekonomi och finans från oktober 1999 som kan laddas ner från adress: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/economic_papers/economicpapers137_en.htm

(1) EGT L 209, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2989/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: Åtgärder för att minska fiskeolyckorna

Den 5 april 2001 antog Europaparlamentet en resolution om fiskeri: säkerhet och olycksorsaker(1) där man i punkt 10 begärde att man inför certifiering och lämpliga praktiska test för däcksbefäl, maskinister och skeppare ombord på mindre fiskefartyg för vilka det för närvarande inte krävs behörighetscertifikat i de medlemsstater som ännu inte har krav på detta.

I punkt 11 begärde Europaparlamentet att man på gemenskaps- och medlemsstatsnivå inför normer som fastställer obligatorisk grundläggande utbildning i säkerhetsfrågor för hela besättningen på EU-fiskefartyg, och trygga en regelbunden utvärdering av utbildningen i säkerhetsfrågor i de medlemsstater som ännu inte har krav på detta.

I punkt 15 i denna resolution uppmanade Europaparlamentet kommissionen att utarbeta strategier för att garantera att övergripande standarder för utbildningskvalifikationer på fiskeområdet förbättras för att gynna fartygets säkerhet och säkerhet och hälsa på arbetsplatsen och för att skynda på harmoniseringen av kvalifikationer mellan fiskeindustrin och handelsflottan.

Har kommissionen tagit något initiativ på dessa områden?

Anser inte kommissionen att förbättrad utbildning och enhetliga examensbevis för fartygsbesättningarna skulle bidra till att antalet fiskeolyckor minskade?

(1) EGT C 21 E, 24.1.2002, s. 359.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(4 december 2002)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att bättre utbildning för personalen ombord på fiskefartyg skulle bidra till att minska antalet olycksfall i arbetet.

När det gäller skyddet för arbetstagarnas hälsa och säkerhet i arbetet vill kommissionen därför uppmärksamma parlamentsledamoten på rådets direktiv 92/29/EEG av den 31 mars 1992 om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg(1) och rådets direktiv 93/103/EG av den 23 november 1993 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbete ombord på fiskefartyg (trettonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG)(2). I dessa direktiv finns minimibestämmelser för utbildning av arbetstagare och personer som kan komma att föra befälet över ett fartyg, dvs. befälhavaren eller utsedda arbetstagare.

Särskilt i artiklarna 9 och 10 i direktiv 93/103/EG anges vad som bör ingå i utbildningen när det gäller hälsa och säkerhet ombord på fiskefartyg. Utbildningen ska hållas aktuell och anpassas till eventuella ändringar av verksamheten ombord. I bilaga III i direktiv 93/103/EG fastställs dessutom minimibestämmelser för utbildning som rör användning av livräddnings- och överlevnadsutrustning.

I artikel 5 i direktiv 92/29/EEG anges dessutom de åtgärder som medlemsstaterna ska vidta för att informera och utbilda arbetstagarna i fråga om medicinsk behandling ombord på fartyg. I bilaga V i det direktivet ges allmänna riktlinjer för den medicinska utbildning som befälhavaren och utsedda arbetstagare bör ha. Denna utbildning ska förnyas regelbundet, minst vart femte år (jfr artikel 5.3).

(1) EGT L 113, 30.4.1992.

(2) EGT L 307, 13.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2466/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(4 september 2002)

Ämne: Lån

1. Kan kommissionen ange hur stora lån som betalats ut under vart och ett av de senaste fem åren till EU:s kandidatländer, inbegripet Turkiet, och också till Ukraina, Vitryssland och Moldavien?

2. Kan den även ange motsvarande siffror på de utbetalningar som gjorts till var och en av de icke-medlemsstater, som ligger vid Medelhavets kuster?

3. Kan kommissionen också ange den kumulerade summan för de fem åren som en procentandel av varje lands BNP och som en summa per capita för varje land?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(30 oktober 2002)

En uppsättning tabeller som innehåller de begärda upplysningarna har sänts direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Det bör dock påpekas att kommissionen inte förfogar över så detaljerade uppgifter om Europeiska investeringsbankens (EIB) låneutbetalningar som de som begärs. Tabell 2 och 3, som sänts direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat, innehåller istället uppgifter om de lån som EIB undertecknat för respektive år. Som kompletterande upplysning bifogas en kolumn som anger de totala belopp som utbetalats fram till den 31 december 2001.

Ytterligare upplysningar om gemenskapens utlåningsverksamhet finns i följande rapporter som kommissionen regelbundet offentliggör:

- Rapport från kommissionen till budgetmyndigheten om situationen den 31 december 2001 för garantier som berör den allmänna budgeten(1).

- Kommissionens årsrapport till rådet och Europaparlamentet om gemenskapens upp- och utlåning 2000(2).

(1) http://europa.eu.int/eur-lex/sv/com/rpt/2002/com2002_0237sv01.pdf.

(2) http://europa.eu.int/eur-lex/sv/com/rpt/2001/com2001_0435sv01.pdf.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3842/02

från Paolo Pastorelli (PPE-DE) till kommissionen

(9 januari 2003)

Ämne: Provinsen Novara

Efter det att provinsen Verbano-Cusio-Ossola skapades är provinsen Novara den enda i Piemonte som inte mottar stöd från EU:s strukturfond i enlighet med förordning (EEC) 2081/93(1). Detta innebär dock inte automatiskt att provinsen Novara i sin nya skepnad inte längre uppfyller kraven för att motta stöd i synnerhet det som riktas till mål 2-områden ur ovannämnda fond, som utgör ett privilegierat instrument inom ramen för den ekonomiska och sociala sammanhållningspolitik genom vilken solidariteten medlemsstaterna emellan realiseras.

Med tanke på att det stöd som EU utbetalar till mål 2-områden ju faktiskt har som syfte att bromsa, stoppa och vända avindustrialiseringen av områden som har genomgått en kontinuerlig utveckling av den sekundära sektorn, kan kommissionen upplysa om den tänker kontrollera och stämma av de uppgifter om villkorsuppfyllnad som den har tillgång till för att utröna om provinsen Novara eventuella kan upptas som mål 2-område?

(1) EGT L 193, 31.7.1993, s. 5.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(30 januari 2003)

Kommissionen påminner parlamentsledamoten om att kommissionen har upprättat en förteckning över mål 2-områden, på grundval av förslag från de berörda medlemsstaterna.

Provinsen Novara var inte ett mål 2-område under den programperiod som löpte ut den 31 december 1999. Den finns inte heller med på förteckningen för perioden 2000-2006 som beslutades av kommissionen för Italien den 27 juli 2000. Enligt artikel 4.11 i förordning (EG) nr 1260/1999(1) gäller denna förteckning till och med den 31 december 2006.

Förteckningen kan dock ändras av kommissionen under 2003 efter förslag från en medlemsstat och i samband med en allvarlig kris i ett område, dock utan att en större befolkning omfattas av NUTS II-områdena.

I det aktuella fallet innebär det sistnämnda villkoret att om områden i provinsen Novara läggs till förteckningen över stödberättigande områden måste detta kompenseras genom att områden med motsvarande befolkningsmängd i Piemonte utgår från förteckningen.

De nya områden som föreslås omfattas av mål 2 skall också uppfylla kriterierna i artikel 4.1-10 i ovan nämnda förordning.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, EGT L 161, 26.6.1999.