SKRIFTLIG FRÅGA E-3100/00

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(4 oktober 2000)

Ämne: Genomförandet av rådets förordningar nr 1260/99 och 1263/99

Potentiella stödmottagare för strukturstöd från Fonden för fiskets utveckling, FFU, enligt förordningarna nr 1260/99(1) och 1263/99(2), har informerat mig om att den portugisiska utbetalningsmyndigheten som är ansvarig för att förordningarna genomförs i Portugal, IFADAP, kräver att det fastställs en realsäkerhet eller en bankgaranti innan stödet betalas ut och att denna skall vara större än det stöd som man ansöker om.

I det kontrakt som stödmottagarna måste underteckna med utbetalningsmyndigheten fastställs det dessutom klart och tydligt att en eventuell försening i utbetalningen av de stöd som samfinansierats av FFU inte är ett hinder för att stödmottagaren till fullo skall uppfylla förpliktelserna i kontraktet.

Denna uppsjö av villkor gör det extremt svårt för ekonomiska aktörer att ansöka om stöd. För att lyckas med sina initiativ är aktörerna beroende av gemenskapens samfinansiering och investeringsstödet förvandlas sålunda till en eventuell belöning för lönsamma investeringar.

Betalningsmyndigheten intygar att åtgärden är till fullo förenlig med kommissionens nollfelspolitik där man anser att det är betalningsmyndigheten som har det ekonomiska ansvaret för eventuella brister i genomförandet av det samfinansierade projektet eller i resultaten från det.

Jag skulle därför vilja fråga följande:

1. Kan kommissionen bekräfta att den betraktar det som ett fel om gemenskapen samfinansierar ett projekt som inte utvecklas enligt de villkor och inom den tidsram som fastställts eller som inte når den lönsamhet som förutsetts? Anser kommissionen att den medlemsstat där felet upptäcktes skall betala tillbaka de gemenskapsmedel som hänger samman med felet till gemenskapsbudgeten?

2. Om så är fallet, skulle kommissionen kunna ange den rättsliga grunden för sin tolkning?

3. Anser inte kommissionen att denna tolkning av gemenskapsbestämmelserna klart begränsar strukturåtgärdernas räckvidd och möjligheter och att detta kommer att leda till att de sociala skillnaderna ökar?

(1) EGT L 161, 26.6.1999, s. 1.

(2) EGT L 161, 26.6.1999, s. 54.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 oktober 2000)

Parlamentsledamotens fråga gäller potentiella stödmottagare som ansökt om stöd i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1260/1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna och rådets förordning (EG) nr 1263/1999 om Fonden för fiskets utveckling.

Enligt den första av dessa båda förordningar skall förvaltningsmyndigheten ansvara för att förvaltningen och genomförandet sker effektivt och på ett korrekt sätt (artikel 34).

Denna regel, vilken är tillämplig på strukturåtgärder inom fiskerisektorn, innebär att medlemsstaten tar ansvar för att kontrollera de finansiella aspekterna av en åtgärd för att säkerställa att gemenskapens medel utnyttjas effektivt och på ett korrekt sätt (artikel 38.1 a) och i överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning (artikel 38.1 c). Vidare innebär regeln att medlemsstaten skall säkra att en åtgärd genomförs på ett sådant sätt att den är förenlig med gemenskapslagstiftningen.

När det gäller Fonden för fiskets utveckling regleras tillämpningen av dessa regler genom artikel 18 i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1) där det föreskrivs att myndigheterna i medlemsstaten skall se till att de särskilda villkor för intervention som avses i bilaga III iakttas och att den skall försäkra sig om att förmånstagarna har nödvändig teknisk kapacitet och att företagen är ekonomiskt bärkraftiga innan stöd beviljas.

Därav följer att det i de fall då det i genomförandet av ett projekt som samfinansieras från gemenskapen visar sig att de regler som fastställs i gemenskapslagstiftningen inte iakttas i första hand åligger medlemsstaten att vidta åtgärder för att säkra att gemenskapens medel utnyttjas på ett effektiv och korrekt sätt och att åtgärden förvaltas i enlighet med de villkor som anges ovan. I de fall då det konstateras att det gjorts en ändring som avsevärt ändrar åtgärden eller villkoren för dess genomförande måste medlemsstaten vidta de korrigerande åtgärder som krävs, vilket bland annat kan innebära att bidraget från gemenskapen helt eller delvis upphävs (artikel 39.1 i förordning (EG) nr 1260/1999).

De medel som på detta sätt frigörs kan av medlemsstaten omfördelas till Fonden för fiskets utveckling i enlighet med de föreskrifter som föreskrivs i artikel 53.2 i samma förordning.

Således måste den medlemsstat som får medel från gemenskapens strukturfonder iaktta och säkerställa att mottagarna iakttar dessa regler varigenom det säkras att de medel som gemenskapen ställer till förfogande används på ett effektivt och korrekt sätt.

Det är inte möjligt att på grundval av de uppgifter som parlamentsledamoten lämnar avgöra huruvida de konkreta omständigheterna är sådana att det finns risk för brott mot ovannämnda förordningar av sådant slag att det skulle kunna motivera helt eller delvis upphävande av stödet från gemenskapen.

(1) EGT L 337, 30.12.1999.