SKRIFTLIG FRÅGA E-3458/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen (Persistent Organic Pollutants, POPs)

1. Känner kommissionen till i vilken utsträckning medborgarna och miljön inom EU är utsatta för svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen?

2. Vad gör kommissionen för att ytterligare minska den nivå av svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen som medborgarna och miljön inom EU utsätts för?

3. Känner kommissionen till vilka nationella bestämmelser som finns för svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen och på vilket sätt dessa bestämmelser genomförs i de 15 medlemsstaterna?

4. Vem kommer att leda förhandlingarna vid INC-mötena och expertgruppens möten: kommissionen eller rådet?

5. Har kommissionen för avsikt att samordna sitt agerande med Europaparlamentet, icke-statliga organisationer, industrin och miljöorganisationer?

6. På vilket sätt bör enligt kommissionen kriterierna för svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen vara utformade? Bör dessa kriterier rätta sig efter förklaringen från Sintra inom ramen för Oslo- och Pariskonventionerna för förhindrande av havsföroreningar?

7. På vilket sätt ämnar kommissionen delta i finansieringen av framtida INC-möten och möten med arbetsgrupperna? Eller: Hur stödjer kommissionen arbetet med svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen?

8. På vilket sätt tror sig kommissionen kunna hjälpa utvecklingsländerna med deras problem med svårnedbrytbara organiska förorenande ämnen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(21 januari 1999)

1. Tillverkning och användning av långlivade organiska föroreningar (Persistent Organic Pollutants, POP) förekommer inte i någon större utsträckning inom gemenskapen. De flesta produkterna i denna kategori (med undantag för sådana långlivade organiska föroreningar som produceras och släpps ut oavsiktligt, t.ex. dioxiner) har sedan många år tagits ur försäljning. Därför kan man anta att befolkningen ndast utsätts för mycket begränsade mängder av sådana ämnen. Utanför gemenskapen är situationen däremot en annan.

2. Kommissionen föreslår dels rättsakter på gemenskapsnivå, och deltar dels i förhandlingar inom regionala och globala organ. Senaste exempel på detta är förslaget till rådets direktiv om förbränning av avfall(1), som omfattar gränsvärden för utsläpp av dioxiner och furaner, eller det protokoll till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar som handlar om långlivade organiska föroreningar och som undertecknades i Aarhus den 24 juni 1998.

3. Kommissionen känner till alla nationella rättsakter som anmäls inom ramen för införlivandet av gemenskapsdirektiv eller inom ramen för informationsförfarandet i samband med standarder och tekniska föreskrifter enligt rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983(2). Utöver dessa förpliktelser är medlemsstaterna inte skyldiga att informera om sin lagstiftning eller sina nationella rättsakter.

4. Det framtida globala organet för långlivade organiska föroreningar ligger delvis inom ramen för kommissionens kompetensområde, och delvis inom medlemsstaternas behörighet. Kommissionen har inför rådet lagt fram en rekommendation till ett beslut om att låta gemenskapen delta i de förhandlingar som förs inom ramen för Förenta nationernas miljöprogram(3).

5. Vad gäller internationella förhandlingar föreskrivs i EG-fördragets artikel 228.1 endast samråd med de särskilda kommittéer som tillsatts av rådet.

6. I fråga om kriterierna för definitionen av långlivade organiska föroreningar utgår kommissionen så långt som möjligt från de kriterier som man kommit överens om inom ramen för det ovan nämnda protokollet om långlivade organiska föroreningar. Oslo-Pariskommissionens (OSPAR) strategi beträffande farliga ämnen omfattar en stor mängd olika ämnen, av vilka de långlivade organiska föroreningarna utgör en delgrupp.

7. Kommissionen har noterat det förslag som direktören för Förenta nationernas miljöprograms avdelning för kemiska produkter nyligen lade fram beträffande inrättandet av en klubb för långlivade organiska föroreningar (POP-Club) med syfte att bidra till finansieringen av förhandlingsförfarandet. För närvarande undersöks möjligheterna för ett eventuellt bidrag från kommissionen.

8. Vid inledande samråd med rådet har det fastställts att användningen av redan existerande finansiella instrument är att föredra. Dessutom bör alla finansiella mekanismer vara strängt proportionella till de förpliktelser som åläggs den berörda staten. Kommissionen kommer att fastställa en mer detaljerad ståndpunkt i en senare fas i det globala organets förhandlingar.

(1) KOM(98) 558 slutlig.

(2) EGT L 109, 26.4.1983.

(3) SEK(98) 1366 slutlig.