SKRIFTLIG FRÅGA E-3368/02

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(27 november 2002)

Ämne: Karaktären på biståndet till Laos

Europeiska kommissionen har nyligen beviljat 730 000 euro i humanitärt bistånd till Demokratiska folkrepubliken Laos, att användas till förmån för utsatta tvångsfördrivna befolkningsgrupper och eventuella offer för politiken för återintegrering (förbättring av vatten- och avloppsnäten, anläggning av tillfartsvägar, utdelning av första hjälpen-förpackningar och information för att väcka till ökat medvetande om minor). Ett av de bakomliggande motiven är att etniska minoriteter skall beredas en dräglig tillvaro, som ersättning för återintegrering.

Anser inte kommissionen att dessa projekt uppvisar alla de drag som är typiska för sådana projekt som hör hemma under beteckningen utvecklingssamarbete och att detta nya humanitära bistånd oförmärkt gör så att det ledande skiktet i Laos alltmer kommer att få karaktären av att snylta på folket (och vara mot demokratin)? Vet kommissionen om, att orsaken till fiaskot för de ekonomiska reformerna, som myndigheterna i Laos försiktigtvis inledde i slutet av åttiotalet, i hög grad bestod i att det inte gjorts några politiska reformer och att detta föranlett myndigheterna i Vientiane att utveckla en sannskyldig politik för internationellt tiggeri? Är kommissionen medveten om att den rundhänthet (och blindhet) som unionen och ett antal av medlemsstaterna visat prov på inför denna politik bara gör ont värre för befolkningen i Laos och leder till att utsikterna till en demokratisering av landet kommer att te sig än mer avlägsna?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(20 januari 2003)

Enligt rådets förordning (EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd(1) har nödlidande befolkningsgrupper rätt till internationellt humanitärt bistånd när det visar sig att de inte på ett effektivt sätt kan få hjälp av sina egna myndigheter och kommissionen beviljar därför bistånd till sådana grupper, t.ex de som kommer i åtnjutande av de projekt som finansieras inom ramen för beslut ECHO/LAO/210/2002/02000.

De projekten genomförs av icke-statliga organisationer som är partner till Kontoret för humanitärt bistånd (ECHO) och av FN-organisationer och kan alltså inte på något vis anses utgöra ett finansiellt stöd till den laotiska regeringen. Det rör sig om åtgärder som syftar till att förbättra de ytterst svåra livsvillkoren för de mest utsatta befolkningsgrupperna i Laos, särskilt etniska minoritetsgrupper som i många fall blivit utsatta för tvångsförflyttning.

För vissa biståndsmottagare rör det sig om försörjning med dricksvatten och förbättring av hygienförhållandena och för andra om tillgång till primär sjukvård och till utbildning och om förbättring av livsmedelsförsörjningen. En kampanj för att upplysa lokala befolkningsgrupper om Unexploded Ordnance (UXO) genomförs till stöd för ett livsmedelsförsörjningsprojekt.

Kommissionen fattar sina beslut om humanitärt bistånd opartiskt, uteslutande med hänsyn till människors behov och med deras bästa för ögonen. Den omständigheten att humanitära aktörer finns på plats i Laos har en positiv och lugnande verkan i samband med förhandlingar mellan lokala myndigheter och befolkningsgrupper.

Vad beträffar myndigheternas i Vientiane inställning till det internationella biståndet, ser kommissionen särskilt till att det bistånd som den lämnar inom ramen för utvecklingssamarbetet verkligen kan ge ett effektivt bidrag i kampen mot fattigdomen utan att för den skull träda i stället för den laotiska statens ansvar. Det är för övrigt mot den bakgrunden kommissionen låtit genomföra en utvärdering av den ekonomiska och politiska utvecklingen i Laos och av karaktären hos biståndet från gemenskapen till Laos. Resultatet av och rekommendationerna från utvärderingen finns med i det under 2002 antagna landsstrategidokumentet rörande Laos.

Det bör erinras om att Laos är det fattigaste landet i Sydostasien. Bruttonationalprodukten (BNP) per invånare uppgår endast till 350 US-dollar och 30 % av befolkningen lever på mindre än en dollar om dagen. Kommissionens och medlemsstaternas utvecklingsprogram inriktas

därför på de mest utsatta grupperna i befolkningen. Landsbygdsutveckling, sjukvård och grundläggande utbildning utgör de viktigaste insatsområdena. Särskild uppmärksamhet ägnas, inom den ramen, de mänskliga rättigheterna och gott styre (good governance).

Kommissionen för en konsekvent politik för konstruktiv politisk dialog med den laotiska regeringen. Denna politik är kopplad till ett kontinuerligt stöd till den laotiska befolkningen via gemenskapens program för utvecklingsbistånd, vilka syftar till att stödja och påskynda demokratiseringsprocessen i Laos, och via programmen för humanitärt bistånd, vilka i enlighet med internationella humanitära principer syftar till att hjälpa de mest utsatta befolkningsgrupperna, särskilt de som berörs av tvångsförflyttningar.

(1) EGT L 163, 2.7.1996.