SKRIFTLIG FRÅGA P-0165/02

från Christel Fiebiger (GUE/NGL) till kommissionen

(30 januari 2002)

Ämne: Skydd av vilda djur

I min egenskap av ledamot för Europaparlamentet har medborgare allt oftare börjat vända sig till mig för att få hjälp med och rikta kritik mot skyddet av vilda djur. I dessa fall är det nästan alltid fråga om djurplågeri.

Som exempel skulle jag vilja ta upp följande två fall:

- Handeln med vilda fältharar: I Tyskland upprördes känslorna av ett TV-reportage, där man dokumenterade hur den polska armen fångar vilda harar i östra Polen med nät. Därefter forslas hararna tusentals kilometer under orimliga förhållanden till Sydfrankrike. Handeln som årligen omfattar flera hundra tusen harar har inget att göra med att man vill återinplantera fältharar av ekologiska skäl. Här är det inte enbart fråga om djurplågeri, utan konventionell handel som bedrivs för nöjes skull och för lusten att döda. Att skjuta harar som på förhand utrustats med sändare kan inte betraktas som god jaktsed utan snarare som mord.

- Primatforskningscentret (BPRC) i Rijswijk (Nederländerna): I detta centrum med 1 500 primater, däribland 120 schimpanser, lär förhållandena vara ohållbara. Till exempel har mer än 500 makaker, som i vilt tillstånd lever i flock, blivit inlåsta en och en i ytterst små metallburar. Enligt uppgifter får anläggningen 2,21 miljoner euro i stöd från EU varje år.

Jag skulle därför vilja ställa följande frågor till kommissionen:

- Vilka rättsliga påverkningsmöjligheter eller utvägar har kommissionen för att vidta åtgärder mot djurplågeri i medlemsstaterna, eftersom Amsterdamfördraget enbart förpliktigar EU-institutionerna att vid genomförandet av gemenskapens politik utgå från kraven på djurens välfärd (i enlighet med det protokoll i frågan som bifogats fördraget)?

- Är handeln med fältharar förenligt med Bernkonventionen (rådets beslut 82/72/EEG(1) av den 3 december 1981)? Ämnar kommissionen oberoende av konventionen utöva sitt inflytande för att stoppa handeln mellan importerande EU-stater och den exporterande kandidatstaten? (Om så är fallet, hur?)

- Kan kommissionen, om uppgifterna om BPRC är riktiga, återkräva det EU-stöd som beviljats?

(1) EGT L 38, 10.2.1982, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 februari 2002)

Beträffande de transportförhållanden frågeställaren nämner gäller polsk lagstiftning inom Polen, men som kandidatland harmoniserar Polen sin lagstiftning med gemenskapens lagstiftning.

Det finns rättsliga tveksamheter om i vilken utsträckning rådets direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport(1), ändrat genom direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995(2), kan omfatta en djurtransport till gemenskapen innan fordonet har kommit in på gemenskapens territorium och dessa tveksamheter har ännu inte lösts. Det är emellertid helt klart att direktivet är fullt tillämpligt så snart djuren kommer in i gemenskapen.

Kommissionen har i dagsläget inte tillräckligt mycket information för att bedöma om den del av transporten av vilda harar för handel som sker inom gemenskapen uppfyller kraven i direktivet.

Eftersom fältharen inte ingår bland de arter som är skyddade enligt rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3), ingår lagstiftningen om fångst och transport av denna art i medlemsstaternas och kandidatländernas kompetens och kommissionen har därför ingen möjlighet att ingripa.

Fältharen Lepus capensis (europaeus) ingår bland de vilda djur som upptas i bilaga III till Bernkonventionen. Parterna till den konventionen, däribland Polen och Frankrike, måste därför vidta de rättsliga åtgärder som är lämpliga och nödvändiga för att skydda arten i fråga. Sådana åtgärder inbegriper förbud av icke-selektiva fångstmetoder och reglering av transporten av de fångade djuren. Fångst av harar med nät, vilket frågeställaren rapporterar, står därför i strid med bestämmelserna i konventionen.

Primatforskningscentret (BPRC) som finns i Europeiska unionen men är oberoende av unionen, har genom avtal förbundit sig att uppfylla alla nationella rättsliga och etiska krav. BPRC bekräftade i juli 2001 för kommissionen att det har tillstånd på lokal nivå att utföra biomedicinsk forskning på icke-mänskliga primater.

Kommissionen avser inte att utesluta BPRC från deltagande i projekt som finansieras av kommissionen så länge det har relevanta tillstånd från de nationella myndigheterna.

(1) EGT L 340, 11.12.1991.

(2) EGT L 148, 30.6.1995.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.