SKRIFTLIG FRÅGA E-1519/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Tillämpning av avfallsdirektiven på resttextilier i Prato (Italien)

Italiens regering har nyligen tagit fram ett dekret där resttextilier tas upp bland specialavfall som företagen måste göra sig av med. Man tar ingen hänsyn till hur textilbranschen i Prato fungerar, och risken är att man skapar allvarliga problem för många lokala företag på grund av en alltför sträng tolkning.

Resttextilier kan mycket riktigt betraktas som avfall om de lämnar företagen, men i verkligheten utgör de en råvara för en stor del av tillverkningen i området.

Därför råder det ingen tvekan om att det vore helt felaktigt att tillämpa direktiven 91/0156/EEG(1) och 91/0689/EEG(2).

Kan kommissionen svara på följande:

1. Borde inte kommissionen kräva att ändringen av lagdekretet, som är tänkt att träda i kraft den 30 juni 2000, skjuts upp och skjuta upp ett eventuellt överträdelseförfarande som annars skulle bli följden om Italien inte genomför direktiven i fråga?

2. Vore det inte lämpligt att titta närmare på vad resttextilierna egentligen består av och huruvida de skall klassificeras som specialavfall i stället för att skapa en konfrontation med invånarna, företagen och arbetsmarknadens parter?

3. Kan kommissionen ge en allmän bedömning i frågan?

(1) EGT L 78, 26.3.1991, s. 32.

(2) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Margot Wallström

(8 oktober 1999)

Artikel 1 i rådets direktiv 75/442/EEG om avfall(1) ändrat genom direktiv 91/156/EEG lyder enligt följande: I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a) Avfall: varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med. I artikel 1.3 i rådets direktiv 91/689/EEG om farligt avfall hänvisas till denna definition.

På grundval av denna definition och den tolkning av denna definition som gavs av domstolen kan inte resttextilier uteslutas från användningsområdet för gemenskapens avfallslagstiftning. I sin dom av den 25 juni 1997 i fall nr C-304/94, 330/94, 342/94 och 224/95 konstaterade domstolen att begreppet avfall i rådets direktiv 75/442, ändrat genom direktiv 91/156, som avses i artikel 1.3 rådets direktiv 91/689 om farligt avfall och i artikel 2 a i förordning nr 259/93 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, inte skall förstås så, att det inte omfattar substanser, ämnen eller föremål som kan bli föremål för ekonomisk återanvändning, även om de aktuella materialen kan bli föremål för en transaktion eller för offentliga eller privata prisnoteringar.

Mot bakgrund av det ovannämnda och de uppgifter och skäl som parlamentsledamoten har lämnat anser kommissionen att det italienska utkastet till dekret där resttextilier tas upp bland specialavfall inte förefaller att strida mot gemenskapens avfallslagstiftning. Endast efter att ha granskat den slutliga dekrettexten kommer kommissionen att kunna avge ett yttrande om huruvida det innehåller bestämmelser som innebär överträdelser av gemenskapens avfallslagstiftning. De företag och arbetsmarknadens parter som är involverade i ärendet är mycket medvetna om domstolens ovannämnda ståndpunkt. Domstolen har företrädesrätt när det gäller tolkningen av gemenskapslagstiftningen avseende frågan om definitionen av avfall i gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.