SKRIFTLIG FRÅGA E-2450/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Olika tolkningar rörande felaktig användning av och oförutsedda återbetalningskrav för nederländska ESF-medel

1. I ljuset av tvisten mellan den nederländska regeringen och kommissionen om kravet på återbetalning av 447 miljoner NLG (mer än 200 miljoner euro) som utbetalats som stöd i Nederländerna från Europeiska socialfonden 19941999: kan kommissionen ange om reglerna för användning av EFS-medel skall tolkas så att den mottagande medlemsstaten har det slutliga ansvaret för övervakning och säkring av korrekt användning?

2. Om det slutliga ansvaret ligger hos den berörda medlemsstatens regering, betyder det att regeringen inte kan krävas på återbetalning om den anser att medlen har använts i enlighet med reglerna? Eller är det ändå alltid möjligt för kommissionen att återta ansvaret i efterhand, och på så sätt flera år efteråt kräva återbetalning av medel som regeringen anser har spenderats i god tro?

3. Hur kan det säkerställas att kommissionen och den berörda regeringen kommer överens så tidigt som möjligt, och inte senare än ett år efter det relevanta budgetårets slut, om att ESF-medel har anslagits på ett korrekt sätt, så att man undviker risken att kommissionen senare kräver återbetalning de medel som medlemsstaten eller dess institutioner redan har bokfört som korrekt utbetalade i enlighet med reglerna?

4. Medlemsstaterna betraktar ofta medel från EU som medel som de själva kan besluta om inom den sektor där de tilldelats. Kan därför kommissionen tydligare definiera respektive ansvarsområde för sådana medel, och göra helt klart för alla parter i förväg om medlemsstaten har det slutliga ansvaret för medlens användning, eller om de uteslutande är öronmärkta för en användning och redovisning som EU självständigt övervakar, eftersom unionen själv har det slutliga ansvaret?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

Enligt artikel23, avsnitt 1 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88(1) ansvarar medlemsstaten i första instans för att strukturfonderna används på rätt sätt.

2. Kommissionen, med det yttersta ansvaret, har alltid möjlighet att gå tillbaka till medlemsstaten när framkommer bevis på att pengarna inte har använts på rätt sätt. Om så är fallet måste man göra en ekonomisk rättelse, vilken kan leda till återbetalning.

3. Kommissionen måste kunna återkräva pengar under programplaneringsperioden och när den är slut om det visar sig att pengarna har använts felaktigt. För perioden 20002006 har betalningssystemet ändrats i betydande omfattning. Det förekommer inte längre förskott från kommissionen till medlemsstaterna utom när det gäller en klumpsumma på 7 % som betalas ut i början av perioden. Kommissionen betalar bara tillbaka de verkliga kostnaderna när de har uppstått och styrkts av medlemsstaten. Dessa nya bestämmelser bör förhindra överdrivna återbetalningar.

4. Förordningen om strukturfonderna(2), som diskuterats och antagits av medlemsstaterna, är tydlig när det gäller medlemsstaternas ansvar och kommissionens. Det belopp som garanterats enligt förordningen om strukturfonderna är exklusivt öronmärkt för de syften som fastställs i strukturfondsförordningarna och de samlade programplaneringsdokumenten.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet, EGT L 374, 31.12.1988.

(2) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, EGT L 161, 26.6.1999.