ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2920/97 från Bertel Haarder (ELDR) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Inrättande av säkra områden

Det har visat sig nästan omöjligt för flera EU-länder att skicka tillbaka asylsökande från främst afrikanska länder eftersom det saknas säkra områden i hemlandet eller i grannländerna där de kan få skydd och hjälp.

Kan kommissionen allvarligt fundera över om man kan använda utvecklings- och katastrofmedel, eller försöka få fram nya anslag, för att inrätta sådana områden?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (17 november 1997)

När det gäller utvecklingsbistånd är kommissionen i färd med att genomföra rådets resolution av den 5 juni 1997 om samordning. Detta sker för närvarande genom att experter från medlemsstaterna samlas och diskuterar övergripande frågor om sambandet mellan migration och utveckling. Kommissionen överväger inte i nuläget att vidta sådana särskilda åtgärder som parlamentsledamoten föreslår.

När det gäller humanitärt bistånd till flyktingar, fördrivna och återsända personer stödjer kommissionen insatser via Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd för att handskas med migration som en följd av naturkatastrofer eller av människan framkallade katastrofer. Gemenskapen bistår med repatriering till ursprungslandet eller återflyttning i de fall där förutsättningarna i internationella överenskommelser är uppfyllda. I samband härmed stöds även kortvariga rehabiliterings- och återuppbyggnadsprojekt, särskilt när det gäller infrastruktur och utrustning * i nära samarbete med lokala organisationer * för att hjälpen lättare skall nå mottagarna, krisens skadeverkningar skall minskas och de som drabbats åter skall kunna bli självförsörjande.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 158 , 25/05/1998 s. 0010



SKRIFTLIG FRÅGA E-2563/97 från Cristiana Muscardini (NI) till rådet (28 juli 1997) Ämne: Fri rörlighet för alla medborgare i Europeiska unionen Jag skulle vilja veta om rådet inte anser det nödvändigt att informera, kanske även genom sin egen ordförande, den italienska statsministern om att Italiens nuvarande författning - genom en provisorisk bestämmelse som i praktiken blivit permanent, eftersom den tillämpas sedan nästan 50 år - står i motsats till den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och till Maastrichtfördragets bestämmelser om fri rörlighet för personer inom EU, två dokument som båda undertecknats av Italien? Den står också i motsatsställning till normalt sunt förnuft, eftersom en klausul tvingar den italienska statliga radio- och television Rai - TV, att betala enorma summor för att varje vecka förflytta utrustning och personal till Genève för att göra det möjligt för sin egen medarbetare Emanuele Filiberto av huset Savoyen, känd sportkommentator, att fullgöra sitt arbete på plats, eftersom den nämnda klausulen syftar till att hindra honom från att komma in i Italien - precis som hans förfader Viktor Emanuel av huset Savojen, handelsman och affärsombud. en gång förbjöds inträde i landet. Svar (26 januari 1998) Det tillkommer inte rådet att uttala sig om en författningsbestämmelse i en medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3570/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Belgiska idrottsmyndigheters rasistiska diskriminering av två italienska medborgare

Det belgiska franskspråkiga judoförbundet har beslutat att utestänga gemenskapsmedborgare från judotävlingar. Beslutet är upprörande. Det hindrar utländska medborgare från att överhuvudtaget utöva denna sport, eftersom den vanligtvis utövas i olika klubbar där utländska medborgare nu inte längre kan vara medlemmar.

Två italienska ungdomar, bröderna Ermanno och Emanuele Agostini, som redan varit belgiska mästare i judo mellan 1984 och 1994, får nu i praktiken känna på det belgiska judoförbundets utestängning av utländska medborgare.

Kan kommissionen å det snaraste vända sig till de belgiska myndigheterna för att bevara EU-medborgarnas rättigheter och skydda de demokratiska likhetsprinciperna?

Kan kommissionen ta fram ett direktiv för att fördöma den rasism som de belgiska idrottsmyndigheterna gjort sig skyldiga till när de beslutat att utestänga utländska medborgare både från judotävlingar och från att utöva judo?

Kan kommissionen ta fram ett direktiv för att rädda de flerfaldiga belgiska mästarna Agostinis karriär och låta dem komma tillbaka till idrottskretsarna i det land där de är bosatta?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (15 december 1997)

Det belgiska franskspråkiga judoförbundets utestängning av gemenskapsmedborgare kan strida mot gemenskapsrätten på flera punkter. När det gäller gemenskapsmedborgare som förvärvsarbetar på belgiskt territorium är tillträde till judoklubbar och judoförbundet en social förmån i enlighet med artikel 7.2 i rådets förordning (EEG) 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen ((EGT L 257, 19.10.1968. )). Denna förmån skall inte bara tillerkännas arbetstagare, utan även deras familjemedlemmar.

Om medverkan i det belgiska franskspråkiga judoförbundet utgör en ekonomisk verksamhet, innebär utestängning av gemenskapsmedborgare från judoklubbar och därför även judoförbundet för övrigt ett hinder för etableringsfriheten.

Kommissionen har ingen befogenhet att agera, eftersom den diskriminering som parlamentsledamoten redogör för härrör från ett beslut som fattats av det franskspråkiga judoförbundet - dvs. en privat organisation. Kommissionen vill dock framhålla att artiklarna 48 och 52 i EG-fördraget samt förordning (EEG) 1612/68 är direkt tillämpliga i nationella domstolar och kan åberopas som försvar för de rättigheter som fördraget ger enskilda personer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3074/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter

Angående ¨förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 96/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporter¨ (KOM(97)0025 - 97/0029/SYN) ((EGT C 95, 24.3.1997, s. 66. )). Rådet har genom direktiven (EEG) nr 561/74 ((EGT L 308, 19.11.1974, s. 18. )), (EEG) nr 562/74 ((EGT L 308, 19.11.1974, s. 23. )) och (EEG) nr 796/77 ((EGT L 334, 24.12.1977, s. 37. )) vidtagit åtgärder, både för att harmonisera de krav som ställs för att yrkesmässigt få bedriva person- och godstransporter på väg, och för att främja etableringsfriheten för utövare av person- och godstransporter.

Trots de krav som nämns i ovannämnda direktiv, råder mellan de olika medlemsstaterna skillnader som medför obalans och eventuellt snedvriden konkurrens. Dessutom har de yrkesmeriter som krävs nu nått en nivå, som inte motsvarar den yrkesroll de avser.

Det är glädjande att kommissionen nu lägger större vikt vid kompetens och kunskaper i handelsrätt och förvaltning enligt de bilagor som föreslagits (del I och II).Det är önskvärt att bedömningen av utövare av person- och godstransporter utförs av behöriga myndigheter, i syfte att säkerställa att de verkligen uppfyller de krav som tas upp i artikel 3.1.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (17 november 1997)

Kommissionens förslag avser inte bara att höja nivån på de tre kraven för det yrkesmässiga bedrivandet av person- och godstransporter på väg utan inför också för första gången kontroller som utförs av medlemsstaterna.

Dessa kontroller måste genomföras vart femte år på varje företag som ägnar sig åt vägtransportverksamhet för att säkerställa att alla tre krav uppfylls. Mellan det andra och tredje året kontrolleras också att det finansiella kravet fortfarande uppfylls. Kontrollerna är enligt kommissionen oumbärliga för att säkerställa att standarder för industriell verksamhet bibehålls. I Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 28 maj 1997 och i parlamentets yttrande av den 17 juli 1997 efter den första behandlingen godkändes kommissionens förslag till dessa kontroller. Rådet har ännu inte lagt fram en gemensam ståndpunkt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3158/97 från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Införandet av nollbidrag för ostexport till köpstarka marknader

De aktuella problemen med systemet för tilldelning av certifikat för ostexport får i ökande grad negativa följder för den europeiska mejerisektorns exportmöjligheter, i synnerhet som mjölkpriserna redan är utsatta för en nedgång. En möjlighet att lösa dessa problem vore att minska de exportbidrag som ges till ostexport till vissa köpstarka marknader, eller att till och med reducera dem till nollnivå. Kommissionen delar tydligen denna uppfattning, med tanke på att den redan tidigare sänkt vissa exportbidrag.

Kan kommissionen meddela mig varför den, trots att olika parter krävt detta, (ännu) inte fattat beslut om att reducera bidragen för ostexport till Förenta staterna till nollnivå?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (17 november 1997)

Den viktigaste exportmarknaden för gemenskapens ost finns både volymmässigt och värdemässigt i Förenta staterna. Förenta staternas marknad är emellertid mycket viktigare för vissa medlemsstater än för andra, vilket är orsaken till meningsskiljaktigheterna om att ta bort exportsstödet för ost som exporteras till Förenta staterna, samt till kommissionens försiktiga ställningstagande, som parlamentsledamoten av allt att döma beklagar och som måste ge aktörerna på båda sidorna av Atlanten möjlighet att planera sin framtida verksamhet mot bakgrund av allt mindre gynnsamma exportstödsvillkor.

Till kommissionens uppgifter hör dessutom att säkerställa att de kvoter som har avtalats vid multilaterala på varandra följande förhandlingar (Uruguay, Tokyo) används maximalt. På detta sätt kan man undvika att de amerikanska myndigheterna inom ramen för sitt ¨globaliseringssystem¨ tillämpar gemenskapens kvoter på länder utanför gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3546/97 från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Gemenskapsfinansiering för höghastighetståg i Galicien

Inom järnvägsnätet i den spanska regionen Galicien finns det sträckor längs vilka tågen inte kan åka snabbare än 40 kilometer i timmen. Det autonoma parlamentet i regionen godkände enhälligt för två år sedan en plan för fullständig sanering av järnvägsnätet och beredning av tillgång till höghastighetståg.

Höghastighetståget är beroende av en ny omläggning av spåret, via en tunnel, i Guadarrama, varifrån tågtrafiken skulle ledas till hela nordvästra hörnet av landet. I de nationella budgetplanerna avsätts emellertid endast en mycket liten del för ett sådant bygge, som skulle göra det möjligt att införa höghastighetståg i Galicien, något som regionen i högsta grad behöver.

Anser kommissionen att regionen ifråga om totalkostnaden för att införa höghastighetståg i Galicien, dvs. 173,5 miljarder pesetas, skulle kunna dra nytta av de medel ur Sammanhållningsfonden som tilldelats Spanien? På vilket sätt borde behovet av att bryta den galiciska järnvägens isolering motivera en gemenskapssolidaritet och en frigöring av en del av de nämnda medlen till förmån för tågprojektet?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (22 december 1997)

Hittills har kommissionen inte fått någon förfrågan från de spanska myndigheterna om medfinansiering från Sammanhållningsfonden till projektet i fråga. Först efter det att en sådan förfrågan har utretts kan kommissionen uttala sig om en eventuell medfinansiering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3261/97 från Peter Skinner (PSE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Jämförande brandstatistik i Europeiska gemenskapen

Uppföljningen av dödsfall, skador och förlorad egendom vid brand är viktig för att fastställa den bästa metoden för brandväsendet. Det nuvarande systemet för statistisk sammanställning på nationell nivå förhindrar ett betydelsefullt gränsöverskridande samarbete. Uppgifter från det världsstatistiska centret är ofullständiga och betraktas som osäkra av Europeiska unionens brandbefälföreningars förbund (FEU).

Samtycker kommissionen till att det skulle vara produktivt för gemenskapen att sammanställa en viss gemensam och grundläggande statistik som skulle kunna underlätta fastställandet av framtida prioriteter och bästa metoder?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (25 november 1997)

Kommissionen anser att det skulle vara mycket värdefullt för medlemsstaterna att ha bättre information och statistik om bränder. Kommissionen känner inte till vilken information om brandstatistik som världsstatistikcentret kan erbjuda.

I fråga om olyckor med personskador, finns statistik om hälsa och säkerhet i ramprogrammet för prioriterade åtgärder för statistik 1993-1997 ((EGT L 219, 28.8.1993. )) (rådets beslut 93/464/EEG).

Gemenskapens system för information om olyckor i hemmen och på fritiden (EHLASS) innehåller uppgifter om olyckor i hemmen och på fritiden inom gemenskapen, inklusive olyckor som förorsakats av bränder. Information om arbetsplatsolyckor, som även omfattar olyckor som orsakar brännskador, samlas på gemenskapsnivå genom ESAW-projektet (europeisk statistik över arbetsplatsolyckor). Framtida förbättringar av ESAW kan göra det möjligt att hitta olycksorsaken (oavsett om en brand var orsak eller inte).

Olyckor och skador finns också med i den icke-uttömmande lista över områden som finns i bilaga II i Europaparlamentets och rådets beslut 1400/97/EG av den 30 juni 1997 om antagande av ett åtgärdsprogram för gemenskapen för hälsoövervakning ((EGT L 193, 22.7.1997. )). Dessutom har kommissionen antagit ett meddelande och ett förslag till ett handlingsprogram för gemenskapen för förebyggande av personskador (från 1999 till 2003) ((KOM(97) 178 slutlig. )).

Dessutom ingår alla frågor om bränder i programmet för gemenskapsåtgärder för främjande av civilskyddet som för närvarande diskuteras i rådet ((KOM(96) 219. )).

Kommissionen är beredd att stödja initiativ som skulle leda till förbättrad information på gemenskapsnivå, dock under förutsättning att tillräckliga resurser finns tillgängliga inom ramen för motsvarande program för gemenskapsåtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3583/97 från Alfonso Novo Belenguer (ARE) till kommissionen (6 november 1997)

Ämne: Minskat stöd till produktionen av olivolja

Europeiska unionens kommitté för oljor och fetter har nyligen lagt fram ett textutkast där det föreslås att man skall minska stödet till olivoljeproduktionen med 34 %.

Enligt systemet för stöd till oljesektorn utbetalas stödet vid säsongens slut. För Spanien och närmare bestämt för regionen Valencia var stödet fastställt till 235 pesetas per kilo olja, men sänks nu till 148 pesetas per kilo genom den minskning av subventionerna som kommittén för oljor och fetter förbereder. Denna nedskärning hotar allvarligt olivoljeproducenternas inkomster.

Minskningen av gemenskapens stöd gäller säsongen 1996/1997 och kommer att innebära stora penningförluster. Med detta som bakgrund vill jag fråga kommissionen följande:

1. Vilka kriterier har kommittén för oljor och fetter utgått ifrån, då den beslutat föreslå att stödet till olivoljeproduktionen skall minskas med 34 %?

2. När kommer förslaget att antas?

3. Olivoljeproducenterna genomförde sitt arbete under säsongen 1996/1997 i tron att stödet skulle uppgå till 235 pesetas per kilo. Har kommissionen tänkt vidta några åtgärder för att mildra de negativa effekterna av stödminskningen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (20 november 1997)

I den gemensamma organisationen av marknaden (GOM) för olivolja föreskrivs att beloppet för produktionsstöd till oljeväxtodlare som i genomsnitt producerar minst 500 kg olja är knutet till en koefficient som står i proportion till överskridandet av den maximala garanterade kvantiteten på 1 350 000 ton.

Med tillämpning av denna stabiliseringsmekanism fastställs i förordning (EG) nr 1979/97 ((EGT L 278, 11.10.1997. )) att för regleringsåret 1996/97 skall det enhetsbelopp för produktionsstödet som får betalas i förskott vara 90,32 ecu/100 kg för en beräknad produktion på 1 859 400 ton. Eftersom det rör sig om ett förskottsbelopp utgör detta belopp omkring 90 % av det beräknade stödbeloppet för regleringsåret i fråga, vilket kommer att fastställas i juni 1998 på grundval av den effektiva produktionen. Om den beräknade produktionen bekräftas vid detta datum kan stödet per enhet fastställas till 27 % och inte 34 %, såsom anges av parlamentsledamoten.

Sådana möjliga nedskärningar har fastställts för det nuvarande systemet i syfte att säkerställa en viss kontroll över produktionen samt över gemenskapskostnaderna. Förskottsnivån för stödet är alltså inte en extraordinär och oförutsebar konsekvens av mekanismen för den maximala garanterade kvantiteten, vilken kan tvinga fram brådskande undantagsåtgärder. Förbättringen av den gemensamma organisationen av marknaden, särskilt när det gäller stabiliseringen av jordbrukarnas inkomster, håller på att utvärderas inom ramen för en övergripande översyn av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3581/97 från José Apolinário (PSE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Årlig rapport om genomförandet av artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF)

Som svar på fråga E-0850/97 ((EGT C 373, 9.12.97, s. 32. )) meddelade kommissionen att den i slutet av sommaren skulle lägga fram en rapport om genomförandet av artikel 10 i ERUF. Har rapporten lagts fram?

När är det beräknat att rapporten skall läggas fram?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (22 december 1997)

I juni 1997 publicerade kommissionen en Inforegio-broschyr om bedömningen efter halva tiden av åtgärder enligt artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden ((EGT L 193, 31.7.1993. )). Ett exemplar av denna kommer att skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Mer information om innovativa åtgärder enligt artikel 10 under 1996 ges i den 8:e årsrapporten om genomförandet av strukturfonderna ((KOM(97) 526 slutlig )), vilken nyligen offentliggjordes och skickades till parlamentet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3703/97 från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Förbud mot användning av asbest

Internationella undersökningar visar att asbest är ett mycket farligt ämne. På 2000-talet kommer t.o.m. över 10 000 personer årligen att dö i sjukdomar som förorsakats av asbest, framför allt i lungcancer. Asbest kan helt och hållet ersättas med andra ämnen, genom vilka man uppnår samma egenskaper på ett sätt som är mycket mindre skadligt för hälsan.

Användningen av asbest har redan förbjudits i Norden, Tyskland, Nederländerna och Frankrike. Europeiska kommissionen har dock av någon orsak dragit ut på beslutet att förbjuda användningen av asbest. Om kommissionen även i framtiden tillåter att asbest används, kan man genom nationella beslut inte längre förhindra import av utrustning och maskiner som innehåller detta ämne.

Jag vill fråga kommissionen följande:

I vilket skede befinner sig beredningen av direktivet om förbud mot användning av asbest? Besluten börjar bli brådskande, framför allt på grund av att asbest är så farligt. Dessutom använder vissa tillverkare asbest eftersom de får en konkurrensfördel av detta, då asbest är billigare än ersättande ämnen. Sporrar inte kommissionens egna dåliga erfarenheter av asbestens skadliga verkningar till snabba beslut?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Martin Bangemann (19 december 1997)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3178/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Förvaring av radioaktiva ämnen som inte används

Med anledning av det i Grekland stulits radioaktiva ämnen från en plastfabrik som stått tom i årtionden, har stor oro uppstått för att sådana ämnen inte förvaras på ett säkert sätt. Kommissionen tillfrågas:

1. Vilka åtgärder borde ha vidtagits för att förvara farliga och radioaktiva ämnen på ett säkert sätt?

2. Vilka organ är ansvariga för förvaringen av sådana ämnen?

3. Är privatpersoners innehav och användning av radioaktiva ämnen underställd kontroll av användning och säker förvaring?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (26 november 1997)

1. Hälsoskydd i samband med aktiviteter som medför risker på grund av joniserande strålning omfattas av rådets direktiv 96/29/Euratom om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning ((EGT L 159, 29.6.1996. )). Detta direktiv är den senaste ändringen av de direktiv om grundläggande säkerhetsnormer för strålskydd som utarbetades under 1959 i enlighet med artikel 31 i Euratomfördraget.

I synnerhet måste medlemsstaterna enligt direktivet (artikel 3-5) upprätta ett rapportsystem innan tillstånd för de ovannämnda aktiviteterna ges. Enligt direktivet (artikel 46) måste medlemsstaterna också upprätta ett system för inspektion för att se till att de bestämmelser som införs enligt direktivet respekteras.

2. Frågan gäller tydligen problemet med oanvända och förseglade radioaktiva ämnen som tidigare använts i en viss fabrik. För närvarande omfattas inte frågan om oanvända och förseglade ämnen av särskilda gemenskapsbestämmelser. Den allmäna principen, vilken framgår av rådets resolution av den 19 december 1994 ((EGT C 379, 31.12.1994. )), är att varje medlemsstat ansvarar för att det radioaktiva avfall som framställs på dess territorium hanteras på lämpligt sätt. Kommissionen är medveten om att det kan vara nödvändigt att förbättra hanteringen av oanvända och förseglade källor inom gemenskapen och avser att förbereda ett meddelande om detta.

3. Om de radioaktiva ämnena är malmer, råmaterial, eller speciella klyvbara material enligt artikel 197 av Euratomfördraget är de föremål för säkerhetskontroller enligt Euratomfördraget. Detta betyder att kommissionen enligt Euratomfördraget måste säkerställa att dessa ämnen inte används för andra ändamål inom medlemsstaterna än de som användarna har deklarerat.