SKRIFTLIG FRÅGA E-2291/97 från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen (2 juli 1997)

Ämne: Bestämmelse om icke-diskriminering vid betalningar med kreditkort

Känner kommissionen till att den nederländska besvärsdomstolen för näringslivet, College van Beroep voor het Bedrijfsleven, den 15 maj 1997 (enligt tidningen Staatscourant av den 29 maj 1997) beslutat att:

- den bestämmelse om icke-diskriminering som kreditkortsinstitut skriver in i sina avtal med företag som accepterar kreditkort måste betraktas som försäljningsprisreglering,

- sådana försäljningsprisregleringar förklarats som icke bindande genom ekonomiministerns beslut om horisontell prisbindning,

- försök från de klagandes sida att få dispens från detta har fått avslag med konsekvensen att bestämmelsen om icke-diskriminering bör strykas ur avtalen så att affärsinnehavare i framtiden får förhandla om eventuella påslag eller avdrag på försäljningspriset med kunder som vill betala med kreditkort?

Instämmer kommissionen i besvärsdomstolens beslut i ärendet och speciellt att den därvid i betydande utsträckning låtit sig ledas av uppfattningen att kommissionen förmodligen kommer att finna att bestämmelsen om icke-diskriminering står i strid med artikel 85, punkt 1 i EG-fördraget och inte kommer att se någon anledning att ge dispens med stöd av punkt 3 i denna artikel?

Om så är fallet, avser kommissionen att inleda ett förfarande såsom det avses i artikel 9, punkt 3 i förordning nr 17/62 ((EGT 13, 21.2.1962, s. 204. )) med hänsyn till bestämmelsen om icke-diskriminering för att undvika att europeiska och nationella myndigheter fattar motstridiga beslut om beviljandet av dispenser?

Om så inte är fallet, varför inte?

Kan kommissionen uppge när den orienterande rapporten om detta ämne (bestämmelser om icke-diskriminering vid kredit- och bankbetalningar) kommer att läggas fram som utlovades i ett brev av den 9 augusti 1993 till Nederländernas ekonomiminister och i vilken det bland annat skall föreslås att det i princip inte skall beviljas några dispenser enligt artikel 85, punkt 3 i EG-fördraget för bestämmelser om icke-diskriminering?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (23 juli 1997)

Kommissionen känner till beslutet i den nederländska besvärsdomstolen för näringslivet (College van Beroep voor het Bedrijfsleven) av den 15 maj 1997, där man avslog det överklagande som vissa kredit- och betalkortsföretag inlämnat mot den nederländska konkurrensmyndighetens beslut att inte bevilja något undantag för bestämmelsen om icke-diskriminering.

Beslutet i College van Beroep grundas på den nederländska konkurrenslagstiftningen, framför allt lagen om ekonomisk konkurrens (Wet economische mededinging) och förordningen om horisontell prisbindning (Besluit horizontale prijsbinding). Det vore naturligtvis olämpligt av kommissionen att kommentera riktigheten i den nationella domstolens åsikt, som grundas på den nationella konkurrenslagstiftningen. En nationell domstol är inte skyldig att ta hänsyn till kommissionens åsikter eller uttalanden. Kommissionen har ännu inte formellt tagit ställning till bestämmelsen om icke-diskriminering. Emellertid granskar kommissionen för närvarande i enlighet med gemenskapens konkurrenslagstiftning flera betalkortssystem som anmälts till den i enlighet med artikel 4 i rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962 om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86 ((EGT 13, 21.2.1962. )). Där ingår bland annat Visas och Europays betalsystem, som båda innehåller en bestämmelse om icke-diskriminering. För att kommissionen skall kunna fatta ett välgrundat beslut har diskussioner inletts med alla berörda parter.