SKRIFTLIG FRÅGA E-2007/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(6 juli 2001)

Ämne: Återlämnande av tillgångar till flyktingar från Julien, Istrien och Dalmatien

För ett par dagar sedan demonstrerade tusentals flyktingar från Julien, Istrien och Dalmatien utanför Kroatiens och Sloveniens konsulat i New York för att kräva ett återlämnande av eller åtminstone en rättvis ersättning för de tillgångar de tvingades överge som ett resultat av de fördrag genom vilka Italien avträdde delar av Venedig-Julien, Istrien och Dalmatien till dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien.

Detta är en viktig fråga som inte får glömmas bort i samband med EU:s utvidgning och som, åtminstone i fallet Kroatien, bör ses mot bakgrund av det uteblivna erkännandet av språkliga minoriteter (varav den italienska är den största). De italienska flyktingar som lämnade dessa markområden valde inte bara nationell tillhörighet, de valde även frihet, den frihet som Kroatien och Slovenien nyligen kämpade för att uppnå.

1. Är kommissionen medveten om den rådande situationen?

2. Anser inte kommissionen att det skulle vara önskvärt om situationen fick en lösning och man fick till stånd den så ivrigt efterlängtade historiska försoningen och ett ömsesidigt erkännande av det mänskliga lidande som drabbat olika befolkningsgrupper vid olika tillfällen?

3. Anser inte kommissionen att man bör påminna samtliga de länder som har ansökt om medlemskap i EU om de värderingar och principer som alltsedan unionens tillkomst varit vägledande för medlemsstaterna, från de mänskliga rättigheterna och övriga grundläggande fri- och rättigheter som rätten till egendom, som kränkts genom de diktatoriska regimernas tidigare exproprieringar och nationaliseringar?

4. Anser inte kommissionen att unionen, efter en så lång tids tystnad, skulle kunna undersöka möjligheterna att ingripa till förmån för de befolkningsgrupper som på grund av totalitära regimer och avträdanden av nationella territorier har tvingats lämna sina jordegendomar?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(10 september 2001)

1. Kommissionen är medveten om att arvet efter andra världskriget är tungt för medborgarna i Italien och i länderna i f.d. Jugoslavien.

2. De berörda länderna har försökt komma till rätta med detta arv genom bilaterala avtal och andra former av samarbete, och tack vare detta har länderna för närvarande goda och mångsidiga bilaterala förbindelser. Kroatiens och Sloveniens närmare samarbete med unionen, som kommer till konkret uttryck genom Europaavtalet mellan gemenskapen och Slovenien samt genom det stabiliserings- och associeringsavtal som gemenskapen och Kroatien paraferade den 14 maj 2001, har bidragit till att det skapats ytterligare en struktur inom vilken samarbetet kan byggas ut, även på regional nivå, och Europas historia hanteras på ett konstruktivt och rättvist sätt.

3. Kommissionen påminner årligen i sina återkommande rapporter rörande kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning om att dessa länder måste uppfylla de kriterier för anslutning som slogs fast 1993 av Europeiska rådet i Köpenhamn, särskilt det politiska kriteriet enligt vilket länderna skall ha stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter. Dessa rapporter överlämnas till parlamentet och offentliggörs. De nästkommande återkommande rapporterna skall enligt planerna överlämnas i november 2001.

4. I Sloveniens fall ger bilaga XIII till Europaavtalet på ömsesidig basis EU-medborgare rätt att förvärva egendom i Slovenien, om de varit fast bosatta inom landets nuvarande territorium i tre år. Kommissionen följer noga tillämpningen av bilaga XIII, som kompletterar Sloveniens nationella lagstiftning om återbördande av egendom som nationaliserades av myndigheterna i f.d. Socialistiska förbundsrepubliken Jugoslavien. För Kroatiens del har principen om fullständigt iakttagande av mänskliga rättigheter och minoritetsskydd alltid utgjort en väsentlig del av unionens bilaterala förbindelser med landet, och kommissionen följer systematiskt utvecklingen på detta område i sina årliga rapporter om hur villkoren uppfyllts. Denna princip har också nyligen formaliserats i stabiliserings- och associeringsavtalet, vilket kommer att utgöra ett viktigt steg i processen för att föra Kroatien närmare Europa. Avtalet innehåller också en bestämmelse genom vilken EU-medborgare efter en övergångsperiod på fyra år får rätt att förvärva fast egendom i Kroatien utan att diskrimineras i förhållande till kroatiska medborgare. Det enda undantaget är jordbruksmark och områden som skyddas genom landets miljöskyddslag.