ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3578/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Massturism och öregioner

I oktober i år anordnade Världsturismorganisationen på Lanzarote en internationell konferens om hållbar turism i små östater som är under utveckling samt på andra öar. Under denna konferens tog deltagarna upp de miljöproblem som kan orsakas av ökad turismefterfrågan på små öar med begränsad mottagningskapacitet och den fara som massturism innebär.

EU:s territorium omfattar hundratals små öar och många av dem har utvecklat en omfattande turismnäring som har blivit ett alternativ till traditionella näringar på tillbakagång. Denna näring har dock medfört stora problem när det gäller överdriven och oorganiserad stadsbebyggelse på territoriet samt avfall och andra miljöproblem.

Är kommissionen medveten om de särskilda problem som turismnäringen orsakar i dessa öregioner?

Planerar kommissionen att undersöka eller på försök införa åtgärder rörande strategier för hållbar utveckling som kan förena bevarande av naturresurser med en icke-aggressiv och miljövänlig turism i dessa ömtåliga områden?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(18 januari 1999)

Kommissionen känner väl till de specifika problem som turismen ger upphov till i öregionerna. Vi har redan lanserat eller stött flera initiativ som kan bidra till en hållbar utveckling av turismen i dessa regioner. Exempel på detta är initiativ om turism och miljön, däribland turism i känsliga områden, integrerad områdesplanering samt integrerad kvalitetsstyrning.

Den konferens på Lanzarote den 25-28 oktober 1998 som frågeställaren hänvisar till gällde främst hållbar utveckling av turismen i utvecklingsländerna. Kommissionen hade då just antagit ett meddelande(1) om denna fråga och därefter har rådet antagit en resolution.

Av kommissionens förslag till ett första flerårigt program till stöd för europeisk turism, "Philoxeniaprogrammet"(2), framgår tydligt den vikt som läggs vid en hållbar utvecklingen av turismen inom gemenskapens territorium. Denna aspekt har även framhållits i rådets diskussioner om detta förslag. Samma tanke återspeglas i omorganisationen av generaldirektorat XXIII (företagspolitik, handel, turism och näringsdrivande föreningar). Vid omorganisationen bildades nämligen ett direktorat för insatser på turismområdet och en av de tre enheterna inom detta direktorat ansvarar bl.a. för att främja en hållbar utveckling av turismen.

(1) KOM(98) 563.

(2) KOM(96) 168.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4029/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Exportbidrag för traditionella ostar

Enligt uppgift kan bidrag beviljas för export av traditionella ostar (med ursprungsbeteckning), men bara för ostar som ligger under en viss fettprocent.

Om så är fallet innebär en sådan bestämmelse innebär att nästan all produktion av portugisisk får- och getost, vilka utgör en stor del av ostarna med ursprungsbeteckning i Portugal, inte kan få något exportbidrag.

Jag uppmanar därför kommissionen att ge mig information på följande punkter:

1. Känner kommissionen till att de nuvarande bestämmelserna innebär att nästan alla traditionella portugisiska får- och getostar blir utan exportbidrag?

2. Om så är fallet, har kommissionen för avsikt att ändra lagstiftningen för att ändra på en situation som är diskriminerande?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 februari 1999)

Enligt kommissionens uppfattning innehåller inte systemet med exportbidrag bestämmelser som är diskriminerande i förhållande till vissa får- eller getostar som framställs i Portugal.

Ostar av denna typ finns i flera medlemsstater och kommissionen känner inte till att liknande klagomål har framförts från dessa stater i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3781/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Stöd till familjedriven svinuppfödning

Under rådande krissituation inom svinuppfödningssektorn i Europeiska unionen, som till stor del beror på produktionsöverskottet, exportstoppet till Ryssland och den minskade efterfrågan i Asien, har man från flera olika instanser ansökt om ett antal nödbidrag till de små familjedrivna uppfödningarna, för att säkerställa deras överlevnad.

Diverse jordbruksorganisationer har t.ex. föreslagit inrättandet av bidrag liknande de till boskapsuppfödarna på 75 000 pesetas per småsvin för högst 120 svin per uppfödningsplats.

Med åtgärder som dessa, av konjunkturberoende karaktär, försöker man stödja den svagaste delen inom sektorn, som samtidigt är den som genererar mest sysselsättning.

Anser kommissionen att man skulle kunna finansiera förslag som detta? Skulle man kunna bilda en fond för stöd till denna typ av initiativ, som ger småuppfödarna möjlighet att klara den rådande marknadssituationen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 januari 1999)

Den gemensamma organisationen av marknaden för griskött enligt rådets förordning (EEG) 2759/75 av den 29 oktober 1975(1) innehåller inga bestämmelser om stöd till svinuppfödning, vilken storleksordning den än har.

Det bör framhållas att varje nationell stödordning för svinuppfödare måste vara förenlig med den gemensamma marknaden och följa artikel 92 i EG-fördraget samt meddelas kommissionen.

(1) EGT L 282, 1.11.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3339/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Behandling av djur på zoo

Efter flera års klagomål vad gäller djurens situation på Fuengirola Zoo, i södra Spanien, stängdes anläggningen för ungefär sex månader sedan. Djuren, som beslagtagits av rådet, påstås dock vara i dåligt tillstånd. Bland djuren finns en tiger, snöleoparder, schimpanser och en elefanthane. Kan åtgärder vidtas på gemenskapsnivå för att lindra dessa djurs fortsatta lidande?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(3 december 1998)

Det saknas gemenskapslagstiftning om omhändertagande av djuren efter det att ett zoo stängts. I artikel 6 i rådets gemensamma ståndpunkt i syfte att anta ett rådsdirektiv om vilda djur i zoo(1) sägs följande: "Om ett zoo stängs helt eller delvis ansvarar den behöriga myndigheten för att de berörda djuren behandlas och tas om hand på ett sätt som medlemsstaterna anser lämpliga och som överensstämmer med detta direktivs syften och bestämmelser".

På gemenskapsnivå kan därför inga åtgärder vidtas för det fall som parlamentsledamoten nämner. Kommissionen är dock beredd att rikta de spanska myndigheternas uppmärksamhet på det aktuella fallet om ytterligare information skulle komma fram.

(1) KOM(95) 619, 95/333/SYN.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3826/98

från James Janssen van Raay (UPE) , Niall Andrews (UPE) och José Girão Pereira (UPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Revision av gemenskapens finanser

1. Är kommissionen medveten om att den nederländske senatorn Jan Nico Scholten i sin egenskap av ordförande för Association of West European Parliamentarians for Action Against Apartheid, Afrika-Europa Instituut (AEI), Vluchtelingenwerk Nederland (VWN) och stiftelsen Refugiado har kritiserats i flera rapporter publicerade i Finland, Norge, Sverige, Danmark och Irland, i vilka ekonomiska oegentligheter och förskingring av pengar för personligt bruk påvisas?

2. Har kommissionen beviljat anslag till någon av ovannämnda organisationer?

3. Är det riktigt att kommissionens bedömning av dessa organisationer har varit positiv, trots den kritik som gjorts i ovannämnda länder?

4. Är kommissionen beredd att genomföra en djupgående undersökning för att kasta ljus över och säkerställa insynen i den verksamhet som bedrivs inom dessa organ?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(4 mars 1999)

1. Kommissionen är medveten om den kritik som framförts i olika tidningar och i åtminstone en utvärdering av Association of West European Parliamentarians for Action Against Apartheid (AWEPA) som genomförts på initiativ av en grupp givare som beviljat AWEPA och Afrika-Europa Instituut (AEI) medel.

2. Kommissionen har beviljat AWEPA/AEI medel för särskilda projekt.

3. och 4. Utvärderingsrapporten, som på uppdrag av kommissionen utarbetades av oberoende konsulter, färdigställdes i början av december 1998. Kopior av denna kommer att sändas direkt till frågeställarna och till parlamentets sekretariat. Utvärderingen visade att AWEPA/AEI måste genomföra flera betydande reformer, men inget bedrägligt användande av medel konstaterades. Denna slutsats bekräftar resultaten av den finansiella revision som utfördes 1997 och överensstämmer med de rekommendationer som gradvis genomförs.

Kommissionen har redan vidtagit åtgärder för att se till att AWEPA till fullo respekterar alla villkor som gäller för de medel som ställts till AWEPA:s och AEI:s förfogande för särskilda projekt. Kommissionen kommer, såsom är brukligt i sådana här fall, att anmoda AWEPA att följa rekommendationerna i rapporten, vilket är en förutsättning för att ytterligare finansiering skall kunna beviljas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3599/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till rådet

(4 december 1998)

Angående: Problem med den fria passagen genom Bosporen

Fri passage genom Bosporen garanteras genom Montreuxkonventionen, FN-stadgan och FN:s havsrättskonvention.

Trots detta vidtar Turkiet under förevändning att skydda säkerheten i sundet ensidiga åtgärder i syfte att kontrollera de fartyg som passerar igenom Bosporen och Dardanellerna. Nyligen offentliggjordes t. ex. i den turkiska regeringens officiella organ en ny bestämmelse om passage genom sunden, och den har redan börjat tillämpas. Ändringen av denna bestämmelse syftar till att skapa ökade problem för oljetankfartyg att passera, och den är sålunda indirekt ett ingrepp i den sträckning som den planerade oljeledningen från Kaspiska havet skall följa.

Om Turkiet verkligen var intresserat av att passagen skulle vara säker för fartygen skulle landet kunna rätta till olika missförhållanden som rått under lång tid och som skapar problem, t.ex. skulle man kunna avlägsna två stora fartygsvrak på den södra sidan av sundet, vilka försvårar navigationen för stora fartyg, eller förbättra systemet för kontroll av sjötrafiktjänster (VTS) som inte fungerar på ett effektivt sätt, vilket får till resultat att stora fartyg med farliga laster möts i passagen. Man skulle också kunna flytta farygens ankarplats som ligger på djupt vatten, och denna är dessutom särskilt sårbar vid dåliga väderförhållanden.

Hur avser rådet att agera för att Turkiet skall upphöra med försöken att stjälpa det status quo som gäller för fri passage genom Bosporen och Dardanellerna, och för att samtidigt förbättra säkerheten vid passage igenom sunden?

Svar

(30 mars 1999)

Genom artikel 35c i FN:s havsrättskonvention utesluts från del III:s tillämpningsområde "sund där genomfarten helt eller delvis är reglerad genom internationella konventioner som gällt länge och som särskilt rör sådana sund". Detta är fallet med den turkiska delen av sunden och Marmarasjön där det finns föreskrifter om genomfarten i Montreuxkonventionen av den 20 juli 1936.

Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) kommitté för sjösäkerhet utfärdade den 25 maj 1994 ett system för en uppdelning av trafiken, vilket omfattar särskilda regler i fråga om sjöfarten i sunden. Turkiet har godkänt ovan nämnda rekommendationer.

Turkiska bestämmelser som trädde i kraft i slutet av 1994 och som antogs för att genomföra detta system föreskriver bl.a. att det turkiska sjöfartsministeriet temporärt och av olika specifika och noga angivna skäl kan avbryta sjöfarten i sunden.

Sedan dess pågår det diskussioner inom IMO om huruvida dessa bestämmelser är förenliga med det system för en uppdelning av trafiken som fastställts av IMO och genom Montreuxkonventionen. Rådet stöder alla ansträngningar som gör det möjligt att komma fram till en tillfredsställande praxis på området.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3844/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Varningstext med hälsoupplysning på tobaksvaror

I en resolution av den 18 december 1997 (A4-0341/97)(1) krävde Europaparlamentet en utvärdering av effektiviteten hos varningstexten på förpackningar för tobaksprodukter.

Med stöd från Europeiska programmet mot cancer genomfördes en undersökning i tre medlemsstater (Belgien, Frankrike och Förenade kungariket) som utvärderade effektiviteten hos varningstexten med hälsoupplysning på förpackningar för tobaksprodukter. Resultaten av denna undersökning offentliggjordes den 27 oktober 1998 och visar att det nuvarande systemet med hälsoupplysning inte är effektivt och att en majoritet av såväl rökare som icke-rökare förespråkar en varningstext som är större och syns bättre.

1. Har kommissionen redan kunnat ta del av resultaten av denna undersökning?

2. Vilka konsekvenser kommer kommissionen att dra av denna undersökning?

3. Har kommissionen för avsikt att lägga fram hårdare regler för märkning av tobaksprodukter? När skall detta ske?

4. Om så är fallet, på vilka punkter planeras en ändring av det existerande direktivet 92/41/EEG om märkning av tobaksvaror?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Vid rådets möte den 12 november 1998 (hälsoministrarna) presenterade kommissionen en muntlig rapport om de framsteg som gjorts efter kommissionens meddelande om gemenskapens nuvarande och planerade roll när det gäller bekämpning av tobak och rökning(2).

Sedan parlamentet och rådet antagit direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror(3), har kommissionen koncentrerat sina insatser på detta område på en översyn av rådets direktiv 89/622/EEG av den 13 november 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror(4) och rådets direktiv 90/239/EEG av den 17 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter(5). Till följd av de förslag som lagts fram i kommissionens meddelande, parlamentets yttrande,rekommendationer från cancerspecialistkommittén på hög nivå, resultaten av de undersökningar som har finansierats av programmet Europa mot cancer om effektiviteten av varningstexter och i ljuset av de kommentarer som kommit från medlemsstaterna, är nu denna översynsprocess avslutad. I kommissionens arbetsprogram för 1999 planeras att man under första halvåret av detta år skall föreslå en konsoliderad text i vilken befintliga direktiv om märkning av tobaksprodukter och högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter skall uppdateras och granskas mot bakgrund av erfarenheterna från gällande bestämmelser.

(1) EGT C 14, 19.1.1998, s. 197.

(2) KOM(96) 609 slutlig.

(3) EGT L 213, 30.7.1998.

(4) EGT L 359, 8.12.1989.

(5) EGT L 137, 30.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3342/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Konver-områden efter 1999

Kommissionen beslutade 1997 att Konver II-programmet skulle förlängas till och med 1999.

1. Har kommissionen för avsikt att vidta särskilda åtgärder för de områden som är stödberättigade inom ramen för Konver II efter 1999, det vill säga inom ramen för Konver III?

2. I det fall Konver III uteblir, har kommissionen för avsikt att finansiera dessa områden på annat sätt?

3. Vad gäller de områden som inom ramen för Konver-programmet varit stödberättigade till och med 1999: vilka övergångsåtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för de direkt efterföljande åren?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(16 december 1998)

Kommissionen har inte föreslagit någon fortsättning av gemenskapsinitiativet Konver efter 1999. Den anser att verksamhet av det slag som medfinansieras genom Konver i framtiden bör integreras i huvudprogrammen under de olika målen för strukturfonderna.

Områden som för närvarande kan tilldelas medel genom Konver och som uppfyller kraven för mål 1- och mål 2-områden kommer att kunna utnyttja de programmen. Andra områden med samhällsekonomiska problem till följd av omstrukturering av försvarsindustrin kommer att kunna utnyttja stödåtgärder inom mål 3 till förmån för sysselsättningen. Kommissionen har också föreslagit att stöd till interregionalt samarbete bör bli möjligt inom hela gemenskapen under gemenskapsintitiativen av nästa generation.

Kommissionen anser därför inte att det är nödvändigt att erbjuda stöd som övergångsåtgärd till områden, där detta grundar sig på att de är stödberättigade enligt det befintliga Konverinitiativet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4049/98

från Eolo Parodi (PPE) och Guido Viceconte (PPE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Reklam för och ingredienser i bredbara olivoljebaserade fettprodukter

I aktuella reklamkampanjer i olika europeiska länder lovordas de dietmässiga fördelarna med att använda olivoljebaserat fett i fast form som livsmedel. Enligt vetenskapliga analyser som utförts för en facktidskrift innehåller fettprodukterna endast en liten mängd olivolja och består främst av mättade fettsyror, och kan därför inte betraktas som en verklig ersättning till traditionell olivolja, vilket däremot reklamkampanjen låter påskina.

Kan kommissionen således uppge vilka åtgärder den ämnar vidta till skydd för konsumenterna och för jungfruolivolja samt dess image och allmänt erkända dietegenskaper?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 mars 1999)

Inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) och på grundval av rådets förordning (EEG) 1970/80 av den 22 juli 1980 om allmänna tillämpningsföreskrifter för kampanjer avsedda att främja konsumtionen av olivolja i gemenskapen(1), har gemenskapen genomfört reklamkampanjer sedan början av 80-talet. Syftet är att öka konsumtionen av överskottsprodukter och på så sätt bidra till stabilisering av marknaderna. Den sjunde kampanjen för att främja konsumtionen av olivolja i gemenskapen kommer att inledas våren 1999 och kommer att omfatta alla medlemsstater med en total budget på ca 15 miljoner euro per år under tre år i följd för spridning av vetenskapliga rön om olivoljans näringsvärde samt åtgärder som annonsering, PR och marknadsföring. All information till allmänheten grundar sig på objektiva och korrekta vetenskapliga uppgifter om olivoljans näringsvärde. Allt kommunikationsmaterial gås igenom av ett forskningsinstitut som specialiserar sig på hälsofrågor angående näringsämnen. Olivolja kommer att marknadsföras i samband med "Medelhavsdieten" som har visat sig ha positiva effekter på hälsan.

Dessutom fastställs det i artikel 2 i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel(2) att märkningen inte får vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, i synnerhet genom att tillskriva livsmedlet verkningar eller egenskaper som det inte har. Medlemsstaternas kontrollmyndigheter är skyldiga att se till att denna bestämmelse efterlevs.

(1) EGT L 192, 26.7.1980 och EGT L 288, 31.10.1980.

(2) EGT L 33, 8.2.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3713/98

från Carlos Carnero González (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Nergrävning under jord av järnvägspassagen förbi staden Cádiz (Spanien)

Olika nivåer inom den allmänna opinionen i Cádiz (Spanien) har tillgång till viss information. Kan kommissionen bekräfta om man fått någon officiell begäran om finansiering, inom ramarna för befintliga bestämmelser, om att förlägga järnvägen under jord vid passagen förbi staden Cádiz?

Borde en sådan begäran som den här ovannämnda ändå inte göras via den spanska regeringen? Har man gjort så i detta fall?

Om så är fallet, skulle det inte vara möjligt för kommissionen att bekräfta begäran och i så fall på vilket sätt och till vilket belopp?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

Under 1998 tillhandahöll gemenskapen inom ramen för budgetrubrik B5-700 (Transeuropeiska nät) finansiering på 500 000 euro för undersökningar för slutlig utformning av järnvägsintegrering och dubbla spår i Cadiz stadsområde.

Undersökningarna kommer att bli färdiga senare under 1999. När det gäller det specifika projekt som frågeställaren avser har dock kommissionen inte mottagit någon ansökan från de spanska myndigheterna avseende medfinansiering från gemenskapen inom ramen för de transeuropeiska näten, Europeiska regionala utvecklingsfonden eller Sammanhållningsfonden.

Kommissionen kan inte undersöka möjligheterna till finansiering från gemenskapen förrän de spanska myndigheterna ansöker om sådan.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3772/98

från Jean-Antoine Giansily (UPE) till kommissionen

(4 december 1998)

Angående: Klagomål från företag om den inre marknaden

Trots att den inre marknaden har etablerats för mer än sex år sedan konfronteras europeiska företag, vars verksamhet borde ha underlättats, fortfarande med belastningen av extra kostnader för anpassning av sina produkter till olika nationella specifikationer och för provnings- och godkännandeförfaranden, eller rent av tillståndsförfaranden.

Anser kommissionen inte att det är oacceptebelt att sådana objektiva hinder för utvecklingen av företagens handelsverksamhet ännu idag existerar? Kan kommissionen precisera vilka åtgärder den vidtar beträffande de medlemsstater som berörs av de ekonomiska aktörernas klagomål om hinder mot rörelsefriheten?

Besitter kommissionen de nödvändiga medlen och det nödvändiga mandatet att tvinga en medlemsstat som bryter mot den inre marknadens rättsliga bestämmelser att respektera dessa?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 januari 1999)

Inom ramen för sitt uppdrag att övervaka fördragens efterlevnad kontrollerar kommissionen att bestämmelserna om fri rörlighet för varor och tjänster tillämpas i enlighet med EG-domstolens tolkning. Dessa bestämmelser har direkt effekt och kan därför åberopas av enskilda vid nationella domstolar.

Den stora merparten av hindren för ett förverkligande av den inre marknaden har nu kunnat undanröjas, antingen genom harmonisering eller också genom tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande. Gemenskapen har även ett rättsinstrument för att motverka nya handelshinder, Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1), som innebär en kodifiering av det informationsförfarande som föreskrivs genom direktiv 83/189/EEG(2) beträffande tekniska standarder och föreskrifter.

Kommissionen är emellertid medveten om att det fortfarande återstår en del problem inom vissa områden, med eller utan harmonisering. I "Handlingsplan för den inre marknaden" utlovade därför kommissionen att under 1999 anta ett meddelande med förslag till särskilda åtgärder för att undanröja dessa problem.

Kommissionen kommer under alla omständigheter att ingående granska de ekonomiska aktörernas klagomål över hindren för den fria rörligheten. Om kommissionen finner att de anförda förhållandena eller bestämmelserna kan utgöra en överträdelse av EG-rätten, kan kommissionen komma att inleda ett överträdelseförfarande mot den berörda medlemsstaten, vilket i förekommande fall kan leda till ett överklagande till EG-domstolen. Kommissionen kan också inleda ett sådant förfarande på eget initiativ om det på något sätt kan konstateras att EG-bestämmelserna överträtts.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.

(2) EGT L 109, 26.4.1983.