SKRIFTLIG FRÅGA E-1145/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(10 april 2001)

Ämne: Anpassning av ISO-normer i EU:s medlemsstater

Internationella standardiseringsorganisationen upprättades 1947 i syfte att fastställa internationella normer för tekniska, fysiska och geografiska storheter och enheter, inklusive symboler och skrivsätt för dessa. ISO-normerna är resultatet av ett nära internationellt samarbete och används över hela världen.

På 1950-talet kom SI-systemet till stånd för enheter inom vetenskap och teknik (meter, kilogram, sekunder, ampere). 1974 fick alla länder i FN samt vissa entiteter (framför allt öar) en officiell symbol eller kod. ISO-3166 fastställer tre koder per land eller entitet: en med tre siffror, en med tre bokstäver och en med två bokstäver. Dessa symboler ändras om statsstrukturen ändras och FN erkänner detta.

Även om ISO-normerna är internationellt erkända, används de ofta felaktigt. Standardexempel på sådana fel kan hämtas från symboler för person- och lastbilar, i den internationella postgången, på trafikskyltar och vid valutabeteckningar.

Är kommissionen förespråkare för en fullständig och korrekt användning av alla ISO-normer i EU:s medlemsstater? Om så inte är fallet, varför anser kommissionen att en fullständig och korrekt användning av alla ISO-normer i EU:s medlemsstater inte är nödvändig? Om så är fallet, vilka initiativ kommer kommissionen att inleda för att förverkliga en fullständig och korrekt användning av alla ISO-normer i EU:s medlemsstater?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 juni 2001)

När det gäller tillämpning av ISO:s (Internationella standardiseringsorganisationen) normer på ett riktigt sätt i alla medlemsstater, så vill kommissionen betona att europeisk (d.v.s. EU och EFTA) standardiseringspolitik främst är inriktad på att ta fram europeiska standarder med hjälp av de tre europeiska standardiseringsorganen, d.v.s. CEN (Europeiska standardiseringsorganisationen), Cenelec (Europeiska standardiseringsorganisationen inom elområdet) och ETSI (Europeiska institutet för telekommunikationsstudier). Medlemmarna i CEN och Cenelec, de nationella standardiseringsorganen, är också medlemmar i motsvarande organisationer på internationell nivå, ISO och IEC (Internationella elektrotekniska kommissionen). Dessa två är privata organ i motsats till vissa offentliga organ som utarbetar standarder för reglerade branscher, t.ex. motorfordon och livsmedel. Båda de europeiska standardiseringsorganisationerna arbetar i nära samverkan med de privata internationella standardiseringsorganen, och en stor del av standarderna i CEN och Cenelec överensstämmer med eller grundar sig på den internationella standarden, eller också utarbetas de parallellt med den internationella standarden.

Europa åtar sig vidare att tillämpa internationella standarder när det är möjligt och arbetar aktivt i offentliga mellanstatliga handelsorganisationer (WTO, Världshandelsorganisationen / GATT, Allmänna tull- och handelsavtalet etc.) för att förbättra tillämpningen av internationella standarder. Att internationella standarder tillämpas riktigt på internationell nivå eftersträvas vidare i avsikt att underlätta handeln och undvika den förvirring som motstridiga standarder kan leda till. Att ta fram och tillämpa standarder är ett i allmänhet frivilligt arbete, men medlemsstaterna och tredjeländer uppmuntras att använda internationella standarder, även ISO/CEN-normer för land- och valutakoder. Någon skyldighet att tillämpa dem föreligger dock inte så länge det inte krävs uttryckligen i lagen. Det bör också understrykas att kommissionen visserligen stödjer det internationella arbetet med att ta fram standarder men inte är medlem i något av de privata internationella standardiseringsorganen och inte deltar i arbetet med att ta fram internationella standarder.