ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0241/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Banandirektiven

Enligt återkommande rykten i engelsk press tränger EU in i minsta vinklar och vrår med hjälp av onödiga direktiv. Andra menar att dessa rykten är myter om EU. Ett av de oftast återkommande ryktena gäller försäljningen av bananer.

Kan kommissionen ange om alla bananer som säljs inom EU måste uppfylla vissa standarder både i fråga om bananens böjning och storlek? Om så är fallet kan kommissionen hänvisa till relevanta direktiv och de huvudsakliga krav som bananförsäljarna måste respektera?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2002)

I artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer(1) anges att det skall fastställas kvalitetsnormer för bananer avsedda att levereras färska till konsumenten, med undantag för mjölbananer.

De tekniska specifikationerna fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 2257/94 av den 16 september 1994 om fastställande av kvalitetsnormer för bananer(2).

Kommissionen erinrar parlamentsledamoten om att normerna antogs i samråd med aktörerna inom sektorn som tidigare tillämpade egna handelsnormer.

Det bör även påpekas att det finns kvalitetsnormer för en lång rad jordbruksprodukter och att detta gynnar producenterna, handeln och konsumenterna.

(1) EGT L 47, 25.2.1993.

(2) EGT L 245, 20.9.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0740/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(15 mars 2002)

Ämne: Elfenbenskusten

Beträffande Elfenbenskusten: Kan kommissionen redogöra för de projekt som finansierats från EU:s budget under år 2000?

Kan kommissionen ange vilket totalbelopp stödet uppgick till under år 2000 till samtliga projekt som berör detta land?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0732/02, E-0733/02, E-0734/02, E-0735/02, E-0736/02,E-0737/02, E-0738/02, E-0739/02, E-0740/02 och E-0741/02ingivet av Nielson för kommissionen

(13 maj 2002)

Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0629/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(8 mars 2002)

Ämne: Uppgifter om djurförsök och EU:s kemikaliepolitik

Hur ämnar kommissionen då den utarbetar förslaget till direktiv om kemikaliepolitiken se till att djurförsök om vilka information redan föreligger inte behöver upprepas?

Är kommissionen medveten om framgången för den period på 120 dagar då allmänheten kunde lägga fram kommentarer, och för andra åtgärder för att minska behovet av djurförsök som införts av den amerikanska miljöskyddsmyndigheten under HPV Challenge-programmet? Anser kommissionen att vi kan dra någon lärdom av detta?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(26 april 2002)

Efter offentliggörandet av vitboken Strategi för den framtida kemikaliepolitiken(1) genomförde kommissionen omfattande samråd med arbetsgrupper från många olika berörda parter, bestående av bl.a. representanter för djurskyddsorganisationer, medlemsstaterna och näringslivet, om hur strategin bäst skulle genomföras. En av dessa arbetsgrupper behandlade frågor som rör djurförsök, och särskilt hur man skall kunna undvika att försök upprepas i onödan. Vid utarbetandet av den nya lagstiftningen beaktas de diskussioner som fördes inom gruppen.

Även om arbetsgrupperna bestod av representanter för organisationer som är etablerade i unionen, vill kommissionen ta del av all relevant information på internationell nivå. Den har därför kontaktat den amerikanska miljöskyddsmyndigheten (American Environmental Protection Agency) för att få ta del av ytterligare uppgifter om den period på 120 dagar då allmänheten kunde inkomma med synpunkter. Svaret kommer också att beaktas vid utarbetandet av den nya lagstiftningen.

Så snart kommissionen har färdigställt lagförslaget kommer det att läggas fram för Europaparlamentet och rådet inom ramen för medbeslutandeförfarandet. De bestämmelser som gäller djurförsök kan sedan diskuteras med samtliga berörda parter som en viktig del i en bredare debatt om den nya lagstiftningen.

(1) KOM(2001) 88 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0536/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Miljöförstöring genom guldutvinning

Enligt klagomål från så kallade intiativkommittéer som grundats i huvudstäderna i Thrakiens prefekturer finns det företagsplaner på att inleda guldutvinning i Sapes (i Rodopi) och i Perama (i Evros). Enligt dessa initiativkommittéer kommer guldutvinningen att förstöra miljön eftersom svavel kommer att tränga upp till markytan och i kontakt med vatten bilda svavelsyra, vilket kommer att förorena grundvattnet. Vidare kommer det bruk som bildas av sten vid utvinningen att transporteras via luften och förorena jordbruksprodukterna. Frågan i sig innebär självfallet en risk för invånarnas hälsa i Thrakien, men den skapar också problem för jordbrukarna och för dem som livnär sig av fiske i området, eftersom ekosystemet de lever av kommer att utsättas för allvarlig belastning.

Känner kommissionen till frågan? På vilket sätt kan kommissionen ingripa för att sätta stopp för sådana här planer som utgör ett hot mot ett känsligt område som Thrakien, en avlägsen region i gemenskapen och ett område som dessvärre inte heller kan räknas bland gemenskapens rikaste och mest välmående regioner?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 april 2002)

Kommissionen känner till projekten avseende utvinning av guld i Sapes och Perama, eftersom den redan erhållit andra klagomål i samma ärende. Kommissionen har upprepade gånger kontaktat de grekiska myndigheterna och begärt upplysningar om detta ärende, i synnerhet om godkännandeförfarandet för miljökonsekvensbedömningen.

När det gäller projektet i Sapes framgår det av de upplysningar som tillhandahållits av de grekiska myndigheterna att ett beslut fattades den 10 februari 2000 om förhandsgodkännande av placeringen, men att ingen miljökonsekvensbedömning ännu inlämnats till miljöministeriet. De grekiska myndigheterna har bekräftat att den nationella lagstiftningen och gemenskapslagstiftningen kommer att efterlevas i samband med tillståndsförfarandet för projektet.

När det gäller projektet i Perama antogs ett förhandsgodkännande av placeringen den 24 mars 2000 och en miljökonsekvensbedömning har inlämnats till miljöministeriet. Enligt uppgifter från de grekiska myndigheterna har en vetenskaplig kommitté inrättats, på grund av projektets komplexitet, för att bedöma projektets inverkan och undersöka om ytterligare studier bör genomföras. De grekiska myndigheterna har förbundit sig att informera kommissionen när förfarandena för miljökonsekvensbedömningen och godkännandet av de miljörelaterade villkoren för det berörda projektet har avslutats.

Kommissionen kommer att fortsätta att bevaka dessa två projekt och, vid behov, vidta de åtgärder som krävs för att bestämmelserna i gemenskapens miljölagstiftning efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0147/02

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(1 februari 2002)

Ämne: Betodling i Syditalien

Kan kommissionen klargöra om den har för avsikt att hjälpa betodlarna i Syditalien genom regionalstöd som delvis täcker amorteringskostnaderna för bevattningsanläggningar, med tanke på

1. att EU redan har godkänt åtgärd 4.9/N för sockerbetsodling i det regionala operativa programmet för Sardinien (förordning (EG) nr 1257/1999(1),

2. att anläggningarna, som har en livslängd på över fem år, kan klassas som strukturåtgärder, och

3. att det är nödvändigt att i största möjliga mån rationalisera vattenresurserna i Syditalien?

(1) EGT L 160, 26.6.1999, s. 80.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 mars 2002)

Eftersom den typ av stöd från gemenskapen som parlamentsledamoten föreslår förefaller utgöra driftsstöd befarar kommissionen att det inte kan beviljas. I rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1) föreskrivs ingen finansiering av utgifter av det aktuella slaget. Det förefaller heller inte möjligt att godkänna statligt stöd eftersom driftsstöd normalt sett strider mot EG-fördraget.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0637/02

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(8 mars 2002)

Ämne: Insyn

Kan kommissionen kommentera förslaget om insyn och öppenhet i EU:s institutioner (Transparency and openness in the EU institutions) som lades fram av organisationen SEAP (Society of European Affairs Professionals)?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 april 2002)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för att han uppmärksammat denna på dokumentet som lades fram av organisationen SEAP (Society of European Affairs Professionals). Kommissionen har nu granskat detta mycket intressanta dokument.

Dokumentet i fråga innehåller ett visst antal förslag som syftar till att öka öppenheten i parlamentets, rådets och kommissionens arbete.

Kommissionen är lika angelägen som SEAP om att säkerställa ett ökat deltagande och mer öppenhet i de europeiska institutionernas beslutsprocess.

I detta sammanhang vill kommissionen uppmärksamma parlamentsledamoten på sina förslag när det gäller detta ämne. Dessa kan framför allt hittas i vitboken om EU:s styrelseformer.

Kommissionen avser för övrigt att även i fortsättningen arbeta för att öka öppenheten, dels genom att se till att de nya bestämmelser som fastställdes genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar(1) respekteras och dels genom att göra det så enkelt som möjligt för EU-medborgarna att i största möjliga utsträckning få tillgång till nämnda EU-institutioners dokument. Kommissionen har i detta avseende tagit på sig att förbättra öppenheten vid utövandet av sina genomförandebefogenheter genom att göra förslagen till genomförandeåtgärder för de rättsakter som beslutats enligt förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget tillgängliga för allmänheten. Detta gäller emellertid inte de undantag som tas upp i artikel 4 i den ovan nämnda förordningen.

(1) EGT L 145, 31.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0643/02

från Minerva Malliori (PSE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Lämplighetscertifikat för byggnadsmaterial

Undersökningar har visat att anhopningen av radon i bostäder, vilket kommer från använda byggnadsmaterial, ger upphov till lungcancer i olika former och att i synnerhet barn är mycket mottagliga för dessa cancerformer. Denna omständighet kan undvikas genom användning av ordentliga byggnadsmaterial. På den europeiska marknaden säljs emellertid byggmaterial utan lämplighetscertificat vilket skapar problem inte bara i ovannämnda fall utan även i samband med andra ämnen som används i byggmaterial och som eventuellt kan leda till allvarliga problem för folkhälsan.

Jag vill alltså fråga Europeiska kommissionen om den är medveten om denna fråga och om den anser det värt att införa ett europeiskt lämplighetcertifikat för byggnadsmaterial som skulle göra det möjligt för konsumenterna att avgöra i vilken mån den produkt de använder kan betraktas som trygg och säker.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

Kommissionen är medveten om att radon inomhus är en fara för folkhälsan och utfärdade 1990 en rekommendation(1) om skydd mot detta. Det rekommenderas att enkla men effektiva justeringsåtgärder skall övervägas i de fall då ett referensvärde på 400 becquerel per kubikmeter (bq/m3) överskrids. För byggnader uppförda efter 1990 rekommenderas ett gränsvärde på 200 bq/m3.

Radon kan komma från byggnadsmaterial, men radon som tränger in i bostäder från den underliggande marken är dock mycket vanligare. Å andra sidan orsakar andra naturliga radionuklider i byggnadsmaterial extern strålning i form av emitterade gammastrålar. Den expertgrupp som inrättats enligt artikel 31 i Euratom-fördraget har lämnat vägledning i denna fråga(2). Gruppen föreslår ett aktivitetsindex samt gränsvärden för de situationer då material skulle kunna undantas från restriktioner.

Om värdena ligger över dessa gränser, kan byggnadsmaterial behöva certifieras och information lämnas så att de kan uppfylla byggnadskraven. Radioaktivitet omfattas av direktivet om byggmaterial(3). Inom dessa ramar kan särskilda krav fastställas, inklusive certifiering av material i fråga om radioaktivitet.

(1) Kommissionens rekommendation 90/143/Euratom av den 21 februari 1990 om skydd för allmänheten mot exponering för radon inomhus, EGT L 80, 27.3.1990.

(2) Radiation Protection 112, Radiological protection principles concerning the natural radioactivity of building materials, 2000, ISBN 92-828-8376-0.

(3) Rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggmaterial, EGT L 40, 11.2.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0107/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(21 januari 2002)

Ämne: Stöd till Railtrack

Den 29 november 2001 bad den brittiska regeringen om undantag i fråga om stöd för att finansiellt kunna stödja förvaltningen av Railtrack.

Hur stort är det belopp som undantaget görs för och för vilket ändamål görs undantaget?

Svar till Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(22 februari 2002)

Som parlamentsledamoten kanske känner till sattes Railtrack Plc under tvångsförvaltning den 7 oktober 2001. Efter beslutet om detta anmälde den brittiska regeringen till kommissionen att den hade vidtagit finansiella åtgärder för att garantera en fortsatt säker och normal drift av järnvägen till dess att Railtracks godkända järnvägsverksamhet som en inarbetad verksamhet överförts till en efterträdare.

Dessa åtgärder, som syftar till att rädda Railtracks verksamhet i avvaktan på resultatet av tvångsförvaltningen, har granskats av kommissionen mot bakgrund av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter. I sitt beslut av den 13 februari 2002 drog kommissionen slutsatsen att de åtgärder som Förenade kungarikets regering vidtagit för att rädda Railtrack plc under tvångsförvaltning uppfyller de kriterier som anges i dessa riktlinjer, och den beslutade att godkänna stödet för en första period på sex månader. Kommissionen beslutade också, med hänsyn till de exceptionella omständigheterna i detta fall, att godkänna en förlängning av den första perioden med ytterligare sex månader. Således har kommissionen givit Förenade kungarikets regering tillstånd att bevilja ett belopp på maximalt 8,78 miljarder euro under perioden 7 oktober 200130 september 2002, i form av lån eller säkerheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0459/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2002)

Ämne: Radio- och teveråd i EU-länderna

Greklands nationella radio- och teveråd (EPS) har funnits i flera år, och deras uppgift är att kontrollera kvaliteten och den etiska standarden på radio- och teveprogrammen. I Grekland är dock den allmänna uppfattningen att rådet misslyckats med att ta avgörande beslut, att det saknar ryggrad

och initiativförmåga, och att det inte lyckats höja grekernas kulturella nivå, som var en av de grundläggande orsakerna till att det inrättades. Det har varit flera tillfällen då ärekränkande och oanständiga program har sänts, och det finns en känsla av att radio- och tevekanalerna är vissa affärsmäns privata egendom (vissa av dem har mediaanknytning, andra har det inte) och att de använder kanalerna som de själva vill.

Kan kommissionen informera om vilka EU-länder som har radio- och teveråd? Vilken typ av verksamhet bedriver de? Finns det någon gemenskapslagstiftning på detta område? Vem äger radio- och tevekanalerna i de olika medlemsstaterna? Vilka sanktioner har radio- och teveråd i andra EU-medlemsstater infört för brott mot etiska bestämmelser?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(12 april 2002)

Den relevanta gemenskapslagstiftningen är rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(1), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997(2) (television utan gränser). I artikel 3.2 i detta direktiv föreskrivs att medlemsstaterna inom ramen för sin lagstiftning och på lämpligt sätt skall säkerställa att TV-programföretagen inom deras jurisdiktion effektivt uppfyller bestämmelserna i detta direktiv. Direktivet medför inga särskilda skyldigheter vad gäller de nationella mediemyndigheternas organisation och övervakas därför inte av kommissionen.

Kommissionen samarbetar emellertid nära med EPRA, dvs. den europeiska plattformen för tillsynsmyndigheter inom medieområdet. Närmare uppgifter om hur de tillsynsmyndigheter som är medlemmar av EPRA är organiserade hittar man på webbplatsen http://www.epra.org. Den enda medlemsstaten vars tillsynsmyndighet inte är medlem av EPRA är Luxemburg, så för Luxemburgs del finns information på webbplatsen http://www.gouvernement.lu/gouv/fr/sip/media/encadrem/sma.html.

(1) EGT L 298, 17.10.1989.

(2) EGT L 202, 30.7.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0017/02

från Marie Isler Béguin (Verts/ALE) till kommissionen

(21 januari 2002)

Ämne: Den armenisk-turkiska försoningskommissionens uppdrag

I sitt tal inför Europaparlamentet om Turkiet den 24 oktober i fjol tillkännagav Verheugen, kommissionsledamot med ansvar för utvidgningen, att kommissionen välkomnade det initiativ som nyligen tagits av det civila samhället i vartdera landet [Armenien och Turkiet] och syftade till att sammanföra personer från dessa bägge länder och med hjälp av oberoende vetenskapsmän bearbeta de tragiska händelserna i det förflutna.

Kommissionen offentliggjorde för övrigt den 13 november i fjol sin fjärde rapport om Turkiets framsteg på väg mot anslutning. I denna rapport skrev kommissionen att det tillsatts en informell kommission för turkisk-armenisk försoning för att främja dialogen och den ömsesidiga förståelsen inom områdena ekonomi, turism, kultur, undervisning, forskning, miljö samt massmedier.

Handlar dessa båda texter om den armenisk-turkiska försoningskommission, vars inrättande offentliggjordes i juli 2001?

Vilken av de två ovannämnda definitionerna, med sina radikalt olika målsättningar, skall anses vara den riktiga? Befattar sig försoningskommissionen med historiska frågor?

Håller kommissionen med om att det behövs mera exakthet, framför allt när det handlar om relationerna mellan Europeiska unionen och dess partner?

Avser kommissionen förklara sig och beriktiga sin ståndpunkt?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(18 februari 2002)

Kommissionen stöder varje initiativ från det civila samhället för att främja en dialog och ömsesidig förståelse mellan Armenien och Turkiet.

Detta var den exakta innebörden i det tal som kommissionsledamoten med ansvar för utvidgningen den 24 oktober 2001 höll inför parlamentet, när han välkomnade de initiativ som nyligen tagits av det civila samhället för att sammanföra personer från de båda länderna. Det var i detta sammanhang som den turkiskarmeniska försoningskommissionen nämndes. Han tillade sedan att detta borde medföra ytterligare försoning och ömsesidigt förtroende.

Denna ståndpunkt upprepades på nytt i kommissionens återkommande rapport om Turkiet av den 13 november 2001(1), i vilken det talades om att inrätta en turkiskarmenisk försoningskommission. Återigen talades det framför allt om att främja dialog och ömsesidig förståelse inom områdena ekonomi, turism, kultur, utbildning, forskning, miljö och media.

Kommissionen ber att få fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att den turkiskarmeniska försoningskommissionen nu de facto upphört att fungera efter det att de armeniska företrädarna drog sig tillbaka den 12 december 2001.

(1) KOM(2001) 700 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0710/02

från Brian Simpson (PSE) till kommissionen

(15 mars 2002)

Ämne: Planerad nedläggning av Smurfit Corrugated i Warrington, Förenade kungariket

Kan kommissionen skyndsamt utreda den planerade nedläggningen av Smurfit Corrugated i Warrington, Förenade kungariket? Detta multinationella företag, som har 16 000 anställda i Europa, har underlåtit att samråda med de anställda. Företaget vägrar nu att sammankalla personalens representanter, och det finns risk för att företaget tänker använda besparingarna från nedläggningen för att investera i en annan fabrik. Kan kommissionen mot denna bakgrund se till att alla EU:s direktiv och förordningar efterlevs, och att företaget samråder och på ett meningsfullt sätt förhandlar med de anställda?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(19 april 2002)

Kommissionen skulle vilja erinra om att flera gemenskapsdirektiv föreskriver informations- och samrådsförfaranden med arbetstagarnas företrädare. Förfarandena kan visa sig tillämpliga när det gäller nedläggning av företag, bl.a. rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(1), och rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare(2). Europaparlamentet och rådet antog den 11 mars 2002 även ett annat direktiv(3) i syfte att komplettera gemenskapsinstrumentet.

De två första direktiven har genomförts i medlemsstaternas nationella lagstiftningar. Det åligger de nationella myndigheterna att se till att de tillämpas korrekt och effektivt i varje enskilt fall.

(1) EGT L 225, 12.8.1998.

(2) EGT L 254, 30.9.1994.

(3) EGT L 80, 23.3.2002.