SKRIFTLIG FRÅGA E-2315/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) och Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Hjälpmedel till tjänstemän som vill skriva ner upplysningar för att kommissionen skall kunna gripa sig an sådana fall där allt inte gått rätt till

1. Om tjänstemän får veta att något inte gått rätt till inom en enhet som sorterar under kommissionen och sedan, inom ramen för gällande bestämmelser, vill bidra till att kommissionen får vetskap om detta: vilka hjälpmedel och möjligheter står då till dessa tjänstemäns förfogande? Kan tjänstemännen i sådana fall få ledigt från det löpande arbetet för en tillräckligt lång period och få tillgång till särskilda arbetsutrymmen och hjälpmedel så att de kan utföra dessa särskilda uppgifter?

2. Tillåter kommissionen att direktörerna i det förståeliga syftet att slå vakt om det löpande arbetet inom sina tjänsteenheter och göra det möjligt för personalen att i högsta möjliga grad ägna sig åt sina egentliga uppgifter lägger hinder i vägen om någon av deras medarbetare vill kartlägga någonting som inte gått rätt till och föra ut det till kommissionens kännedom också i de fall då direktörerna blivit övertygade av andra enheter som är inkopplade på undersökningsarbetet att det är av intresse att den ifrågavarande medarbetaren i rätt tid får ägna sig åt denna speciella uppgift och accepterar kommissionen att direktörerna på det sättet låter tjänstens intresse ta företräde framför det större intresse som består i att det skall gå rätt och hederligt till inom Europeiska unionens institutioner?

3. Tänker kommissionen verka till förmån för att den begäran som framställdes i en skrivelse till kommissionen, daterad den 12 juli 2001 och avsänd av 8 ledamöter av Europaparlamentet från olika medlemsstater och olika politiska grupper, så snabbt som möjligt skall beviljas, nämligen en begäran om att en tjänsteman i ett konkret fall skall få tillräckliga hjälpmedel till förfogande för att före den 1 september 2001 fullständigt kunna klarlägga både gamla och nya problem?

4. Ifall kommissionen inte nu, mitt i dessa semestertider, kan få fram ett positivt beslut i denna fråga i rätt tid, tänker kommissionen likväl se till att den berörda tjänstemannen skall få den tid och de hjälpmedel som det anhållits om att han skall få?

5. Tänker kommissionen se till att man också i framtiden finner ett sätt att flexibelt lösa problem av liknande slag och gå ut med fullständig information om lösningsmodellerna till tjänsteenheterna, för att det på så sätt skall kunna undvikas att tjänstemän drar sig för att på ett tidigt stadium underrätta kommissionen eller OLAF om sådant som de uppfattar som en oroväckande sanning?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(15 november 2001)

Svaret på del tre i frågan är att vicedirektör Kinnock den 25 juli lämnade fullständiga svar på skrivelsen från parlamentsledamoten daterad den 12 juli och kopior sändes detta datum till herr Meijer, herr Staes och sex andra parlamentsledamöter. Som svar på påminnelsen till frågan, kommer parlamentsledamoten att bistås med uppgifter om relevanta lagar och principer liksom uttryckliga svar:

I artikel 2 i kommissionens beslut 1999/352/EEG, EKGS, Euratom av den 28 april 1999 om inrättande av en europeisk byrå för bedrägeribekämpning (OLAF)(1) föreskrivs att OLAF har till uppgift att utreda misstänkta bedrägerier, korruption och all annan olaglig verksamhet som riktar sig mot gemenskapernas ekonomiska intressen. Skyldigheten att rapportera om bevis för möjligt missförhållande, korruption eller annan olaglig verksamhet som riktar sig mot gemenskapernas ekonomiska intressen och metoderna för att utöva denna uppgift är klart angivna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) Denna förordning så väl som rådets förordning (Euratom) nr 1074/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)(2), bekräftade att OLAF skall utöva de befogenheter som kommissionen tilldelas enligt gemenskapsrätten, förordningar och gällande avtal på dessa områden.

Detta lagliga ramverk klargör att det är OLAF:s uppgift, och inte tjänstemannen som rapporterar om påstådda bedrägeriet, att utreda det misstänkta bedrägeriet.

Kommissionen fattade sitt beslut 1999/396/EEG, EKGS, Euratom av den 2 juni 1999 om villkor och närmare bestämmelser för interna utredningar för att bekämpa bedrägerier, korruption och all annan olaglig verksamhet som kan skada gemenskapernas intressen(3) helt enligt villkoren i det interinstitutionella avtalet av den 25 maj 1999 mellan Europaparlamentet, Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission som gäller interna utredningar gjorda av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)(4).

Detta beslut kräver att personalen rapporterar om bevis för möjligt missförhållande och ger garantier om att personal som fullgör denna skyldighet i god tro inte kommer att utsättas för orättvis eller diskriminerande behandling på grund av ett sådant uppgiftslämnande.

Som särskilt svar på del 1 i frågan: om en anställd kräver rimligt med tid och hjälpmedel för att göra det möjligt för honom eller henne att fullgöra skyldigheten att lämna uppgifter ger kommissionen sådan tid och hjälpmedel. Detta inträffade i det fall som parlamentsledamoten verkar hänföra sig till och den anställde som berördes gavs mer än sex veckors befrielse från normala plikter och gavs de hjälpmedel och utrustning som han behövde för att sammanställa sin rapport.

I artikel 2 i beslutet från juni 1999 anges att varje tjänsteman eller anställd vid kommissionen som får kännedom om omständigheter som tyder på förekomsten av eventuella fall av bedrägeri, korruption eller all annan olaglig verksamhet som riktar sig mot gemenskapernas intressen, omständigheter av allvarlig art som har samband med tjänsteutövningen och som skulle kunna utgöra brister när det gäller att uppfylla de skyldigheter som åligger tjänstemän och anställda i gemenskaperna och som skulle kunna leda till disciplinära åtgärder och, i förekommande fall, straffrättsliga åtgärder, eller en bristande uppfyllelse av motsvarande skyldigheter, som åvilar kommissionens ledamöter eller medlemmar av kommissionens personal, som inte omfattas av tjänsteföreskrifterna för tjänstemän och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna, skall utan dröjsmål underrätta sin avdelningschef eller generaldirektör eller, om den anställde anser det nödvändigt, lämna upplysningarna direkt till kommissionens generalsekreterare eller till byrån.

Där anges vidare: Kommissionens generalsekreterare, generaldirektörer och avdelningschefer skall utan dröjsmål till byrån överlämna alla uppgifter som de får kännedom om och som tyder på förekomsten av sådana oegentligheter som avses i första stycket.

Som svar på del 5 i frågan: Som man kan utläsa från de ovan givna detaljerna är den rättsliga strukturen väldigt flexibel i det att de med väl grundade misstankar kan överlämna dem och allt underlag till OLAF direkt. Den rapporterande tjänstemannens identitet kommer att garanterat hållas konfidentiell från fall till fall av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) och, där det är relevant, av kommissionen.

Kommissionen medger att tjänstemän kan ha personliga farhågor när det gäller att rappportera om uppenbara oegentligheter och tycker att objektiva och konfidentiella råd om det bästa sättet att säkert och lagligt avslöja möjliga oegentligheter ständigt borde finnas tillgängliga för all personal. i samrådsdokumentet om uppmärksammande av möjliga bedrägerier(5) har kommissionen därför, bland annat, föreslagit att en rådgivande funktion skulle upprättas och att den skulle knytas till antingen medlingsenheten eller att ett nytt hjälpmedel skulle skapas i detta syfte. Att använda en sådan rådgivande funktion skulle vara lättillgängligt men inte på något sätt obligatoriskt.

(1) EGT L 136, 31.5.1999, s. 20.

(2) EGT L 136, 31.5.1999, s. 1 och 8.

(3) EGT L 149, 16.6.1999.

(4) EGT L 136, 31.5.1999, s. 15.

(5) SEK(2000) 2078/6.