SKRIFTLIG FRÅGA E-2088/02

från Bob van den Bos (ELDR) till kommissionen

(12 juli 2002)

Ämne: Slaveri

I slutet av maj framlade en undersökningskommission som tillsatts av president Bush och bestod av framstående personer från Förenta staterna och Europa en avslöjande rapport om situationen i Sudan. Undersökningskommissionen anklagade regeringen i Khartoum för att främja slaveri. Slaveriet är en företeelse som uppträder i ett flertal afrikanska länder men också exempelvis i de islamska Gulfstaterna, Kaukasusregionen och Sydöstasien.

1. Känner kommissionen till att den här rapporten finns? Vilka politiska slutsatser drar kommissionen av detta?

2. Vet kommissionen om, att det förekommer slaveri i AVS-länderna? Om så är fallet: vilken politik för kommissionen för att få slut på detta fenomen i dessa länder?

3. Vilka sanktioner kan kommissionen tillgripa om de AVS-länder där slaveri konstaterats inte uppnår några resultat i sina försök att få bukt med fenomenet?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Kommissionen har fått kännedom om att en grupp framstående personer har ombetts att, inom ramen för det fredsuppdrag som senator John Danforth leder i Sudan såsom utsänd av Förenta staternas president, undersöka förhållandena när det gäller slaveri, bortrövande och tvångsarbete i landet. Kommissionen känner till att gruppen har överlämnat en rapport till såväl senator Danforth som Förenta staternas regering för bedömning och eventuell uppföljning. Även om kommissionen inte deltog vare sig i utarbetandet av rapporten eller i den eventuella uppföljningen av den anser den att rapporten utgör ett värdefullt instrument för att åstadkomma bättre förståelse i dessa känsliga frågor. Dessutom behövs det, såsom gruppen föreslår, fördjupad forskning om och analys av dessa frågor även efter en eventuell fredsöverenskommelse. Europeiska unionen har konsekvent, däribland vid den 58:e sessionen i Förenta nationernas kommission för de mänskliga rättigheterna, betonat att den är emot slaveri i modern form. I den resolution om Sudan som EU överlämnade vid det senaste mötet i kommissionen för de mänskliga rättigheterna gavs även uttryckt för unionens oro beträffande förekomsten av tvångsarbete.

I Europeiska unionens årsrapport om de mänskliga rättigheterna 2001 tas frågan om slaveriet upp i avsnittet om människohandel och det redogörs för flera initiativ som tagits av unionen för att bekämpa sådana företeelser. I artikel 5 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, som EU proklamerade vid Europeiska rådets möte i Nice i december 2000, framhävs dessutom förbudet mot slaveri och tvångsarbete.

Kommissionen är medveten om att det förekommer slaveri i staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS). Kommissionen försöker i möjligaste mån att ta upp frågan till diskussion med myndigheterna. Men den agerar även genom att stödja icke-statliga organisationer och det civila samhället. Cotonouavtalet erbjuder en ny grundval för diskussioner om denna typ av frågor (artikel 8) vilken bör utnyttjas i framtiden. Cotonouavtalet innehåller dessutom instrument avsedda att användas när det förekommer kränkningar av de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen i något land.

Det har anslagits medel inom Europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (kapitel B7-7 i gemenskapens budget) för projekt avsedda att bekämpa människohandel, barnarbete och slaveri. Exempelvis i budgeten för 2001 anslogs 1 252 375 euro till Alizei (Associazione per la Cooperazione Internazionale e l'Aiuto Umanitario) till främjandet av barnens rättigheter och bekämpningen av människohandel, moderna former av slaveri och utnyttjande av minderåriga i Gabon, Benin, Togo och Nigeria. Detta stöd utgör ett komplement till det bistånd som förmedlas genom de särskilda länderprogrammen.

När det gäller samarbetet med Västafrika har man vid den pågående programplaneringen för nionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) tagit upp frågor som rör konfliktförebyggande och människohandel. Enligt planerna kommer stöd att ges till Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (Economic Community of West African States Ecowas) genom särskilda insatser på dessa områden.

I den människorättsklausul som ingår i alla samarbetsavtal mellan gemenskapen och tredjeland anges det att respekten för de mänskliga rättigheterna utgör en grundläggande beståndsdel i avtalet. De grundläggande arbetsnormer som fastställs i Internationella arbetsorganisationens (ILO) åtta centrala normgivande konventioner (däribland de som rör tvångsarbete och barnarbete) ryms inom ramen för denna klausul, som utgör grundvalen för att dessa frågor skall kunna tas upp med tredjeland och för förfaranden däribland i yttersta fall ett upphävande av samarbetsavtalet i den händelse kränkningarna av de mänskliga rättigheterna fortsätter.