SKRIFTLIG FRÅGA P-1618/98 från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen (11 maj 1998)

Ämne: Hjälp till de översvämningsdrabbade områdena i Kampanien

En tragisk störtflod har under de senaste dagarna drabbat områdena i regionen Kampanien och orsakat en dramatisk katastrofsituation av stora mått. Hela byar har blivit helt isolerade eller helt enkelt störtats omkull av ett hav av lera och slam, och hus och gator har begravts under den lerlavin som störtade utför berget. Tusentals personer står utan tak över huvudet, och det finns redan nu bekräftade uppgifter om antal döda samtidigt som många människor fortfarande är försvunna. Civilförsvaret, som är i full beredskap, har gått ut med uppgifter som säger att vissa områden inte längre har tillgång till vare sig vatten, el eller gas.

Det rör sig om en mycket allvarlig situation som var förutsebar - de drabbade områdena är mycket utsatta för hydrogeologiska risker men är trots detta tätbebyggda - och som hade kunnat undvikas.

1. Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, omedelbart sända hjälp till de personer som drabbats av något som kan betecknas som en verklig naturkatastrof?

2. Anser kommissionen att det är nödvändigt att undersöka hur den lokala politiken har drivits samt eventuellt vidta åtgärder för att övervaka områden där det finns risk för jordskred och där det okontrollerat har skett olagligt uppförande av byggnader?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (12 juni 1998)

Jag vill be parlamentsledamoten att ta del av kommissionens svar på katastrofresolutionerna av den 14 maj 1998. Svaret sänds direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Kommissionen pekar där särskilt på att det inte längre finns någon budgetpost för katastrofhjälp. Vad gäller kontrollen av den lokala planeringspolitiken påpekar kommissionen att medlemsstaterna försöker fastställa principerna för en sådan politik på gemenskapsnivå på grundval av en mellanstatlig överenskommelse.

I fråga om åtgärder för skydd av befolkningen har kommissionen inget praktiskt ansvar utan vidtar åtgärder bara enligt subsidiaritetsprincipen. I samband med rådets beslut 98/22/EG av den 19 december 1997 om att inrätta ett program för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten ((EGT L 8, 14.1.1998. )) nåddes enighet med medlemsstaterna om programmets prioriteringar, som bland annat kommer att omfatta följande initiativ:

- Ett stort projekt för förebyggande av katastrofer, något som är särskilt viktigt i fråga om hydrogeologiska risker.

- En process för förbättrad krishantering som syftar till att förbättra effektiviteten av katastrofåtgärder.

- Ett övergripande system för upplysning till allmänheten med syfte att höja medborgarnas medvetenhet och förmåga att skydda sig själva, i synnerhet i områden med särskilda risker.

I en rådsresolution från juli 1991 ((EGT C 198, 27.7.1991. )) betonas dessutom nödvändigheten av att stärka det ömsesidiga biståndet medlemsstaterna emellan vid katastrofer. Kommissionen har härvidlag redan vidtagit omfattande åtgärder och har bland annat utvecklat ett system för att på begäran sända experter till en medlemsstat och tagit fram en praktisk handbok för civilskydd i gemenskapen.