SKRIFTLIG FRÅGA E-0053/03

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(22 januari 2003)

Ämne: Den politiska konflikten mellan kommissionen och rådet i fråga om politiska åtgärder och lagstiftning om maritim transport av olja och farliga produkter

Efter Europeiska rådets möte i Köpenhamn var det uppenbart att det råder en allvarlig politisk konflikt mellan kommissionen och rådet när det gäller politiska åtgärder och lagstiftning om maritim transport av oljeprodukter och annat farligt gods. Enligt kommissionens meddelande om sjösäkerheten efter oljetankern Prestiges haveri, avser kommissionen att tillämpa den så kallade Erika-lagstiftningen. Det betyder att man tänker tillämpa de ursprungliga texterna med striktare regler för att garantera säkerheten på gemenskapens vatten, och förstärka det paket som redan godkänts av Europaparlamentet och rådet. Man lyssnar även på de kommissionsledamöter som önskar se en särskild EU-lagstiftning, liknande den som infördes i USA efter Exxon Valdez-olyckan i Alaska 1989. Rådet däremot avvisar dessa ställningstaganden, vilket framgår av de överenskommelser som gjordes vid mötet i rådet (transport) före Europeiska rådets möte i Köpenhamn och sedan bekräftades i den danska huvudstaden. Rådet vill behålla den europeiska lagstiftningen under Internationella sjöfartsorganisationens kontroll, där vissa länder med maritima intressen lättare kan försvara nuvarande status quo, vilket möjliggör en förtärande dominans från oljebolagen och ett svårbegripligt gytter av internationella transportgrupper och transportmaffior. Detta status quo är ytterst skadligt för de EU-medlemsstater som ligger nära farlederna till havs, eftersom deras natur och ekonomi kan förstöras totalt, vilket just visats genom Prestige-katastrofen vid Galiciens kust.

Vilka initiativ tänker kommissionen ta för att lösa denna politiska konflikt? Hur tänker den överbrygga de uppenbara skillnader som råder mellan kommissionen och rådet? Tänker kommissionen söka stöd av Europaparlamentet för att lösa konflikten, genom att införa en lagstiftning som garanterar säkerheten på våra hav, i mer omfattande mening än de primitiva, ineffektiva och förvirrade bestämmelser som Internationella sjöfartsorganisationen står för? Vad har kommissionens ordförande Romano Prodi gjort för att söka en positiv lösning på detta allvarliga problem?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 februari 2003)

Efter Prestiges haveri antog kommissionen den 3 december 2002(1) ett meddelande om en rad nya lagstiftningsåtgärder och gemenskapsinitiativ på sjösäkerhetsområdet.

Vid rådets möte (transport) den 6 december 2002 gav rådet i stor utsträckning sitt stöd till kommissionens initiativ i sina slutsatser, och kom i vissa fall med mer långtgående förslag. Dessa initiativ fick även ett positivt mottagande vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn den 13 december 2002.

I meddelandet föreskrivs dels ett snabbare ikraftträdande av de lagstiftningsåtgärder som vidtogs efter Erikas haveri, dels initiativ vars tillämpning inte begränsas till EU:s nuvarande femton medlemsstater. De behöver därför debatteras i den Internationella

sjöfartsorganisationen (IMO). Samarbetet mellan kommissionen och IMO är ett ständigt inslag i unionens lagstiftningsarbete på sjöfartsområdet, till vilka parlamentet regelbundet bidrar.

Kommissionen är följaktligen nöjd med parlamentets och rådets stöd i den här frågan och hoppas att samarbetet med dessa båda institutioner skall leda till att planerade åtgärder snabbt träder i kraft.

(1) KOM(2002) 681 slutlig.