ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2234/00

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2000)

Ämne: Minskning av statspensionen i Österrike till följd av frivilliga bidrag till Förenade kungarikets statspensioner

I ett brev av den 9 november 1999 till kommissionsledamot Diamantopoulou begärde jag att kommissionen skulle lösa ett mycket allvarligt problem för en EU-medborgare, R. J. E. Girdler. Hans fall rör den österrikiska statspensionen och det faktum att den österrikiska regeringen ignorerar förordning (EG) nr 574/72(1), vilken enligt Förenade kungarikets socialministerium innebär att frivilliga bidrag till statliga pensionsfonder i ett land inte skall beaktas av ett annat land när beloppen som skall betalas av detta land beräknas. Girdler har betalat frivilliga bidrag till Förenade kungarikets system för social trygghet och pensioner sedan han flyttade tillbaka till Förenade kungariket från Österrike, det vill säga mellan 1992 och 1997.

Girdler har fått åtskilliga brev, många sedan november 1999, från det österrikiska kontoret för statliga pensioner, där man anser att hans österrikiska pension kan minskas på grund av de frivilliga bidrag han gjort. Trots att man har försäkrat mig att frågan är under behandling har jag ännu inte fått ett tillfredsställande svar från kommissionen.

Kan kommissionen tala om ifall den har undersökt de frågor jag tog upp i mitt brev av den 9 november 1999?

Handlar den österrikiska regeringen i strid med förordning (EG) nr 574/72?

Vad kommer kommissionen att göra åt den österrikiska regeringens åtgärder om det visar sig att de är olagliga, och hur tänker den garantera att de pensionsbelopp som Girdler har gått miste om återbetalas upp till det rättvisa och lagliga beloppet?

(1) EGT L 74, 27.3.1972, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 juli 2000)

Kommissionen kan informera parlamentsledamoten om att den efter att ha mottagit hennes brev av den 9 november 1999 skrev till de österrikiska myndigheterna och bad dem att ge sin syn på fallet. De österrikiska myndigheterna har ännu inte svarat men har informerat kommissionen om att de skall göra det inom kort.

Så fort kommissionen får ett svar från de österrikiska myndigheterna kommer man att undersöka om det har skett en överträdelse av gemenskapsrätten i det här fallet, särskilt av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(1) och rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71(2). Om kommissionen anser att en överträdelse har skett kan man inleda förfarandet enligt artikel 226 (f.d. artikel 164) i EG-fördraget.

Angående frågan om kompensation för pensionsminskningen ligger ansvaret för att se till att nationella myndigheter följer gemenskapsbestämmelserna, inklusive utbetalning av skadestånd till enskilda individer, i första hand hos de nationella domstolarna.

(1) EGT L 149, 5.7.1971.

(2) EGT L 74, 27.3.1972. Senaste konsoliderade versionen: Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1997 (EGT L 28, 30.1.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1180/00

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Barn i flygplan

Flygbolagen tillämpar olika säkerhetspraxis för sådana barnpassagerare som inte har egna platser. Somliga flygbolag har regler som förbjuder transport av barn i sådana barnstolar som med säkerhetsbälten spänns fast i sätena. Då måste barnen hållas i famnen under start och landning. Andra flygbolag kräver att barnen skall ha särskilda säkerhetsbälten som spänns fast i de vuxnas säkerhetsbälten. Vissa flygbolag tillåter däremot inte detta.

Med hänvisning till det ovanstående vill jag fråga kommissionen vad kommissionen förfogar över för medel för att förbättra säkerheten för barn som flyger med sådana flygbolag som bedriver verksamhet inom unionens område. Vad tänker kommissionen vidta för åtgärder för att utreda hur småbarns flygresande kunde underlättas, t. ex. genom platsarrangemang?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

Skälen till de skillnader i praxis som ledamoten avser är att det för närvarande är varje medlemsstats ansvar att utfärda bestämmelser för passagerares säkerhet ombord på civila flygplan som används av en operatör i gemenskapen för transporter i kommersiellt syfte.

Rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991(1) innehåller redan föreskrifter om harmoniserade tekniska krav och administrativa förfaranden för vissa delar av den civila luftfarten. Kommissionen föreslog nyligen en ändring av denna förordning för rådet och parlamentet(2) för att utvidga tillämpningsområdet till att omfatta gemensamma bestämmelser för luftfart som bedrivs kommersiellt. Behandlingen av denna fråga har ännu inte avslutats.

När det gäller barn och säkerhetsbälten så föreskriver dessa bestämmelser att ett säte endast får användas av två personer om en av dessa är ett småbarn samt förutsatt att detta småbarn är säkert fastspänt med ett extra bälte eller med annan kvarhållande anordning. Detta innebär också att barn i övriga fall skall behandlas som vilken annan passagerare som helst och få ett säte med eget säkerhetsbälte. Det finns inga särskilda bestämmelser om säkerhetsstolar att fästas på ett flygplanssäte.

Om denna ändring av förordningen godkänns kommer resultatet att bli en harmoniserad uppsättning rättsligt bindande operativa säkerhetskrav i gemenskapen på detta område.

(1) EGT L 373, 31.12.1991.

(2) KOM(2000) 121.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1798/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Förbud mot fyrverkeripjäser

I Sverige diskuteras ett förbud mot försäljning av fyrverkeripjäser. Är detta förenligt med den inre marknadens principer om fri rörlighet för varor när fyrverkeripjäser är tillåtna att säljas i andra medlemsländer?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Alla varor, däribland fyrverkeripjäser, som godkänts för laglig användning i en medlemsstat får omsättas fritt inom gemenskapen (artikel 28 (f.d. artikel 30) i EG-fördraget). En medlemsstat som har vidtagit eller vidtar säkerhetsåtgärder mot en typ av produkter kan ha rätt till detta om åtgärderna inte utgör ett medel för godtycklig diskriminering och om de är nödvändiga och proportionerliga. I detta fall skulle en nationell åtgärd kunna grunda sig på artikel 30 (f.d. artikel 36) i EG-fördraget (allmän säkerhet) förutsatt att åtgärden är nödvändig och proportionerlig i förhållande till ett väldefininerat och klart allmänt säkerhetsintresse. En åtgärd som innebär totalförbud skulle kunna anses oproportionerlig då andra åtgärder, såsom striktare förvarings- och hanteringskrav kan tänkas uppfylla samma ändamål.

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till tidigare svar från kommissionen på frågor som rör fyrverkeripjäser: P-4053/97/Whitehead(1), E-3184/96/Waddington(2), E-3644/95/Pronk(3), E-853/94/Ford(4), E-1036/93/Smith(5), E-1152/86(6)/Pitt, E-3102/85/Pitt(7) och E-465/80/Walter(8).

(1) EGT C 187, 16.6.1998.

(2) EGT C 138, 5.5.1997.

(3) EGT C 161, 5.6.1996.

(4) EGT C 17, 23.1.1995.

(5) EGT C 140, 21.5.1994.

(6) EGT C 54, 2.3.1987.

(7) EGT C 249, 6.10.1986.

(8) EGT C 198, 4.8.1980.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0777/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(16 mars 2000)

Ämne: Mervärdesskatt och arbetskraft i reparationsverkstäder för fordon

Under nuvarande mervärdesskattelagstiftning i Storbritannien måste en oberoende reparationsverkstad för fordon som åtar sig reparationer på en kunds bil debitera mervärdesskatt på hela räkningen. Men under de senaste åren har försäkringsbolag startat egna verkstäder för att reparera sina kunders bilar: genom denna metod behöver de inte betala mervärdesskatt på arbetskostnaden eftersom verkstadspersonalen är anställda av bolaget.

Accepterar kommissionen att försäkringsbolagen genom att utnyttja detta skattekryphål vinner en orättfärdig fördel gentemot oberoende reparationsverkstäder? Kan kommissionen följaktligen säga vilka åtgärder den tänker vidta för att rätta till denna situation?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(2 maj 2000)

När ett försäkringsbolag inrättar en egen verkstad för att reparera sina kunders bilar och dessa reparationer utförs av anställda vid försäkringsbolaget, ligger det arbete som den anställde utför för försäkringsbolaget utanför tillämpningsområdet för mervärdesskatten.

Å andra sidan är det ett faktum att om en verkstad utför en liknande tjänst för ett försäkringsbolag måste det debitera mervärdesskatt på tjänsten. Verkstaden har emellertid rätt att dra av den ingående mervärdesskatt som den betalar på alla sina investeringar i utrustning, reservdelar etc. Det kan emellertid inte försäkringsbolaget göra, eftersom det är befriat från skatt. För det senare medför detta ett ytterligare kostnadselement som kompenserar det faktum att det inte behöver betala mervärdesskatt på sina arbetskostnader när det låter sina egna anställda reparera bilar.

Kommissionen är medveten om denna situation som är ett resultat av att försäkringstransaktioner är undantagna från skatteplikt enligt artikel 13 B.a i rådets sjätte mervärdesskattedirektiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund(1). Kommissionen undersöker möjligheten att avskaffa skattebefrielsen inom försäkringssektorn, men har inga omedelbara planer på åtgärder inom detta område.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1933/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Budgetpost A-3036

Ett belopp på 250 000 euro i budgetpost A-3036 skall gå till Stöd till Jean Monnet-huset. Kan kommissionen ange vilken verksamhet som bedrivs i Jean Monnet-huset och hur dessa anslag skall användas?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Jean Monnet-huset förvärvades och renoverades av Europaparlamentet 1982 och överlämnades till Jean Monnet-föreningen för förvaltning.

I Jean Monnet-huset anordnas främst besök (16 000 besökare årligen) och föreläsningar för besökarna (20 per månad) om Europa och den europeiska integrationens historia. Det är främst elever, studerande och akademiker som besöker huset. Besökarna kommer från länder i och långt utanför unionen.

Anslaget ur budgetpost A-3036 har budgetmyndigheten avsett till verksamhet som anordnas av Jean Monnet-huset. I detta ingick för år 2000, enligt det program som lagts fram för kommissionen av Jean Monnet-föreningen, bland annat: 250-350 föreläsningar och seminarier för lärare, rektorer, dokumentalister, skolklasser, lärlingar osv.; ett stort antal seminarier och föreläsningar för studerade vid högskolor, handelsskolor, amerikanska sommarkurser (utbyte med handelshögskolan i Angers den 10 juli, med handelshögskolan i Paris den 20 juli), vid institut för statsvetenskap osv., för studenter från Frankrike, Tyskland, Sverige, Finland, Spanien, Polen osv, samt från USA, Kanada, Australien, Latinamerika och Asien; start för en rad seminarier för vuxengrupper i den nya föreläsningssalen (företag, ambassader, tjänstemän, föreningar); Jean Monnet-föreningens Internet-sida; uppdatering, utveckling och spridning av lärarpaketet om EU; publikationer: Cahiers européens d'Houjarray à destination des enseignants européens; och videoprojektet L'Europe hier, l'Europe aujourd'hui, demain.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1161/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Så kallade hälsopåståenden kommer att förbjudas (alltså påståenden där ett livsmedel tillskrivs förmågan att förebygga, behandla eller bota en mänsklig sjukdom) (stycke 101). Samtidigt föreslås det att det bör övervägas om det skall vara tillåtet med funktionella påståenden eller näringsfysiologiska påståenden. Vidare avser kommissionen att se efter om direktivet om näringsvärdesdeklaration för livsmedel kunde anpassas. Med funktionella påståenden förstås påståenden om att ett näringsämne har hälsofrämjande effekt på vissa normala fysiologiska funktioner.

1. Avser kommissionen utarbeta regler för funktionella påståenden? Om så är fallet: enligt vilka principer skall dessa regler utarbetas? Om inte: innebär detta då inte att det uppstår en lucka i fråga om föreskrifter för hur olika påståenden får göras?

2. Har kommissionen för avsikt att åter framlägga sitt förslag från 1993 om näringsfysiologiska påståenden? Om så är fallet: när skall detta ske? Om så inte är fallet: innebär detta att kommissionen föredrar heltäckande föreskrifter för olika slags påståenden?

3. Avser kommissionen att utsträcka föreskrifterna om obligatorisk näringsvärdesdeklaration till att omfatta alla livsmedel och/eller utvidga antalet uppgifter som där skall ingå från fyra till åtta? Om så inte är fallet: vilka ändringar har då genomförts i fråga om märkningen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 och E-1162/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(9 juni 2000)

De frågor som parlamentsledamoten har tagit upp undersöks i syfte att man skall kunna lägga fram förslag till lagstiftning enligt den tidsplan som fastställts i vitboken om livsmedelssäkerhet.

Det skulle vara olämpligt att för närvarande föregripa detaljerna i varje förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3062/00

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(2 oktober 2000)

Ämne: Garraf-soptippen i Barcelona

Garraf-soptippen, som ligger i Gavàdistriktet i Bugues (Barcelona) och som invigdes 1972, fungerar som avstjälpningsplats för kommunalt avfall. För närvarande finns här 20 miljoner ton sopor.

Denna soptipp är belägen på en porös kalkgrund och när den först anlades vidtogs inga åtgärder för att göra marken vattentät. Följden är att lakvatten under 28 år har trängt ned i och förorenat grundvattnet, nått ändå till havet och till grundvattennivån i Llobregatdeltat, som utsetts till skyddat naturområde. Soptippen ligger inne i naturreservatet, som genom en dekret av den 18 februari 1987 från Kataloniens regering förklarats som särskild plan för att skydda fysisk miljö och landskap i naturområdet Garraf (PPMFENG). Artikel 28 i den bestämmelse som gällde fram till förra året fastställde att avskjälpning av organiskt material skulle upphöra den 31 december 1999.

Den 6 april 2000 godkändes tvåårsrevideringen av det kommunala programmet för förvaltning av kommunalt avfall (PMGRM) och som möjliggör användning av Garraf-soptippen fram till den 31 december 2006.

Såväl revideringen av PMGRM som ändringen av PPMFENG har skett utan hänsyn till rådets direktiv 1999/31/EG(1) om deponering av avfall, som måste inlemmas i medlemsstaternas lagstiftning före den 31 juli 2001 (artikel 18) och där det framgår att Garrafsoptippen inte uppfyller villkoren för att förbli öppen och måste stängas (punkt 1, 2 och 3 i bilaga 1).

Dessutom är Garraf-soptippen olaglig eftersom det är industrianläggning belägen på mark som klassificeras som skogsmark av den gällande stadsplanen. Den har heller något tillstånd för verksamheten från kommunen Gavà.

Stycke 3 och 4 i artikel 1 i rådets direktiv 91/561/EEG(2) av den 18 mars 1991 om sopor uppfylls inte, och inte heller direktiv 97/11/EG(3).

Vilka åtgärder planerar Europeiska kommissionen att vidta för att se till att de ovannämnda gemenskapsdirektiven följs?

(1) EGT L 182, 16.7.1999, s. 1.

(2) EGT L 78, 26.3.1991, s. 32.

(3) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Wallström

(12 oktober 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hennes skriftliga fråga E-1866/00(1).

(1) Se s. 101.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1321/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(3 maj 2000)

Ämne: Insatser mot svälten i Etiopien och andra afrikanska länder

Mötet i Kairo mellan Europeiska unionen och de afrikanska staterna ägde rum samtidigt som svälten som drabbar flera miljoner människor i de närliggande länderna kraftigt förvärrats. Detta gäller särskilt i Etiopien, där FN, frivilligorganisationerna och massmedia slagit larm om den dramatiska situationen.

I Etiopien håller torkan och kriget mot Eritrea på att orsaka två miljoner människors död. Vilka åtgärder tänker Europeiska unionen vidta för att snabbt försöka förhindra denna tragedi? Är unionen beredd att fatta beslut om humanitära hjälpinsatser och strunta i rädslan att lägga sig i andras angelägenheter, så att man kan tvinga Etiopien och Eritrea att dela ut mat på ett så effektivt sätt som möjligt?

Svar

(26 september 2000)

Rådet har vid upprepade tillfällen fördömt det vettlösa utbrottet av nya strider mellan Etiopien och Eritrea. Rådet erinrar om att varje regering har ansvar för att befolkningen inte far illa och beklagar djupt att i en situation där det råder en allvarlig livsmedelskris värdefulla resurser avleds för striderna. Rådet välkomnar därför det vapenembargo mot de två länderna som Förenta nationernas säkerhetsråd enhälligt antagit i sin resolution 1298 och önskar erinra om sitt eget beslut om vapenembargo som har varit i kraft sedan den 15 mars 1999.

Rådet hoppas att de kontakter mellan Etiopien och Eritrea som under beskydd av OAU för närvarande har tagits kommer att leda till avgörande resultat och förklarar att EU är beredd att stödja fredsansträngningarna under OAU:s ordförandeskap, bland annat genom det uppdrag som givits EU:s särskilda sändebud, senator Serri.

Rådet bekräftar EU:s beredskap att även fortsättningsvis lämna akut humanitärt bistånd som enbart går till de personer som är i störst behov av det, för att undvika all eventuell alternativ användning av biståndet. Beslut om sådant stöd fattas enligt det föreskrivande förfarande som gäller vid kommissionen, som kan lämna mer detaljerade upplysningar om de särskilda åtgärder som vidtagits.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1383/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Behovet av statistik till förmån för ökade insikter i kvinnors situation och utvecklingen inom sektorn kvinnor

Statistik är av största betydelse för att man skall kunna få ökade insikter i den faktiska situationen för kvinnor gentemot män. Dessutom låter statistiken klart framgå vilken positiv liksom också negativ utveckling som skett inom kvinnopolitiken och skapar möjligheter för att åtgärder skall kunna utformas i enlighet med detta. Faktum kvarstår dock att det än så länge inte finns att tillgå några tillräckliga statistiska uppgifter, fördelade efter kön.

Tänker kommissionen vidta åtgärder för att sådana könsspecifika uppgifter i framtiden skall kunna ställas till förfogande så att det aktuella läget liksom också utvecklingen inom alla områden av kvinnopolitiken skall framgå klart och tydligt?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(26 juni 2000)

Kommissionen har under många år publicerat statistiska uppgifter uppdelade efter kön. På det sociala området innehåller i princip alla publikationer statistik över och indikatorer för både kvinnor och män. Därutöver innehåller Eurostats referensdatabas (NewCronos) stora mängder socialstatistik och indikatorer uppdelade efter kön.

Under det senaste decenniet har efterfrågan på statistik som jämför kvinnors och mäns sociala situation ökat markant. Med anledning av detta har Eurostat tagit fram två rapporter: 1992 rapporten med titeln Women in the European Community(1) som behandlade kvinnornas situation och 1995 rapporten Women and men in the European Union(2). Den senare rapporten lades fram vid Förenta nationernas världskvinnokonferens i Peking. Kommissionens kommande rapport om den sociala situationen i Europa kommer också att innehålla stora mängder jämförande information om kvinnors och mäns situation.

Såsom påpekats ovan bör nästan all socialstatistik som publiceras av kommissionen finnas uppdelad efter kön, antingen i pappersutgåvan eller i referensdatabasen. Eurostat tar gärna emot förslag på specifika områden eller indikatorer för vilka information efter kön önskas men inte finns tillgänglig.

Kommissionen är väl medveten om den enorma betydelse som statistik uppdelad efter kön har för en integrering av ett jämställdhetsperspektiv på gemenskapspolitikens alla områden. Utformningen, genomförandet och uppföljningen av jämställdhetspolitiken kan förbättras genom användning av harmoniserad, jämförbar och bättre fokuserad statistik uppdelad efter kön.

(1) ISBN 92-826-3137-0 (finns ej på svenska).

(2) ISBN 95-826-9619-7 (finns ej på svenska).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1848/00

från Linda McAvan (PSE) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Välbefinnandet för kycklingar som föds upp för slakt

EU:s vetenskapliga kommitté för djurs hälsa och välbefinnande (SCAHAW) publicerade nyligen en rapport i vilken oro framförs när det gäller hälsan hos och välbefinnandet för broilerkycklingar som föds upp för slakt. Rapporten uppmärksammade hur broilerindustrins strävan efter en allt snabbare tillväxttakt har lett till smärtsamma benåkommor och syndrom med plötslig död bland fjäderfän som föds upp för slakt.

Kan kommissionen ange om den kommer att överväga att föreslå ett direktiv som syftar till att komma till rätta med de allvarliga problem när det gäller hälsa och välbefinnande som uppmärksammas i SCAHAW:s rapport?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1809/00 och E-1848/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(26 juli 2000)

Kommissionen har bett sin Vetenskapliga kommitté för djurens hälsa och välfärd att utarbeta en rapport om välfärden för de kycklingar som föds upp för köttproduktion (broiler). Kommittén antog en rapport den 21 mars 2000.

När det gäller välfärden för broiler gäller en rekommendation om fjäderfän från Ständiga kommittén för Europeiska konventionen om skydd av animalieproduktionens djur. Medlemsstaterna och gemenskapen är parter till denna konvention och deltar i kommitténs arbete.

Inom gemenskapen föreskrivs i rådets direktiv 98/58/EG(1) de främsta principerna för skydd av alla djur inom animalieproduktion. Det handlar om de välfärdskrav som skall tillämpas för skydd av djur som föds upp för olika typer av produktion, inklusive uppfödning av kycklingar för köttproduktion. Ägaren eller uppfödaren av djur åläggs ansvar enligt direktivet att se till att minimikraven för djurens välfärd säkerställs.

I direktivet ges även en rättslig grund enligt vilken förslag till gemenskapsåtgärder som gäller konventionen eller rekommendationer som görs enligt den utarbetas om det är nödvändigt för att den skall tillämpas enhetligt inom gemenskapen.

Till följd av slutsatserna i kommitténs rapport och mot bakgrund av direktivet ovan arbetar kommissionen på ett förslag för att fastställa välfärdskrav för att föda upp broiler inom gemenskapen.

(1) EGT L 221, 8.8.1998.