SKRIFTLIG FRÅGA E-0947/02

från Marie Isler Béguin (Verts/ALE) till kommissionen

(9 april 2002)

Ämne: Högre sjösäkerhet

När oljetankern Erika havererade den 12 december 1999 släpptes 28 000 ton tung eldningsolja ut utmed kusten i Bretagne, vilket ledde till ohjälplig förödelse i havets flora och fauna och sönderfall i den del av ekonomin som bygger på havs- och kustresurserna.

Utsläpp till följd av olyckor som Erikas utgör, även om de är uppseendeväckande och breder ut sig snabbt, endast en mycket liten del av oljeutsläppen i havet. Huvuddelen av de kolväten och andra skadliga produkter och föroreningar som släpps ut vid avgasning och ballasttömning släpps ut avsiktligt i havsmiljön och ekosystemen, vilket är alltså brottsligt och sker under förevändningen att man sparar tid och slipper kostnaderna för att rengöra tankarna. Det har uppgetts att 2 miljoner ton kolväten släpps ut i haven olagligt och i det närmaste ostraffat varje år. Officiellt uppskattar franska nationalförsamlingen att de här rutinutsläppen uppgår till 600 000 ton per år bara i Medelhavet. Detta innebär att det varje vecka! uppstår ekonomiska, ekologiska skador med följder för framtida generationer i samma storleksordning som de som Erikas förlisning medförde.

Kan kommissionen ta fram aktuella och utförliga uppgifter om hamnanläggningar och infrastruktur för ballasttömning i medlemsstaterna och kandidatländerna samt om nödvändiga system för inspektion och kontroll av fartygen för att visa anläggningarnas effektivitet?

Vilken är kommissionens ståndpunkt om tillämpning av stränga åtgärder för automatisk bordning av fartyg som grips på bar gärning eller som misstänkts för illegal avgasning? Vad anser kommissionen om ett system där det krävs en deposition för att dessa fartyg skall kunna lämna gemenskapens vatten och på så sätt se till att avsiktliga miljöbrott får rättsliga följder?

Är kommissionen övertygad om att det behövs ett system för spårning av produkter som transporteras på sjön, särskilt förorenande produkter, så att det kan ställas fast att brott har begåtts och så att de skyldiga kan identifieras?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(29 maj 2002)

Kommissionen delar ledamotens oro över de föroreningar som orsakas av fartygsdrift och särskilt av rengöring av tankar i gemenskapens vatten. Kommissionen har länge ansett att det vid sidan om internationella insatser krävs åtgärder som hindrar utsläpp av olja och andra ämnen i havet. Kommissionen förslog därför 1998 ett direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester. Direktivet antogs av parlamentet och rådet i november 2000(1) och skall genomföras av medlemsstaterna senast den 28 december 2002.

Genom direktivet säkerställs främst tillgången på lämpliga mottagningsanordningar för avfall i samtliga gemenskapshamnar och införs en skyldighet för fartyg att avlämna sitt avfall i land. Enligt direktivet är fartygen dessutom skyldiga att före ankomsten underrätta hamnen om mängden avfall ombord. Detta, i kombination med hamnkontroller och lämpliga påföljder, kommer att göra det avsevärt mycket lättare att kontrollera efterlevnaden av internationella regler. Kommissionen har dock inga konkreta siffror av det slag som ledamoten begär, eftersom medlemsstaterna ännu inte har införlivat direktivet med nationell lagstiftning.

När det gäller åtgärder mot fartyg som gjort sig skyldiga till eller som misstänks vara inblandade i olagliga utsläpp, måste medlemsstaterna enligt det föreslagna direktivet om inrättandet av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (ERIKA II-paketet) utbyta information om fartyg för vilka det finns bevis eller sannolika bevis för avsiktliga utsläpp av olja och utföra alla de inspektioner eller kontroller i sina hamnar som är lämpliga. Ett system med deposition eller bordning av utländska fartyg på öppet hav skulle emellertid stöta på en lång rad rättsliga, politiska och ekonomiska svårigheter, och kommissionen har därför för närvarande inga sådana planer.

Kommissionen har i ovannämnda direktiv om trafikövervakning också infört en skyldighet för fartyg att informera om upptäckta kringdrivande oljebälten. Enligt samma direktiv måste myndigheterna i så fall vidta lämpliga åtgärder(2). Direktivet förväntas bli formellt antaget av parlamentet och rådet under de kommande månaderna.

Kommissionen undersöker för närvarande också andra övervakningssystem för oljespill, som bland annat bygger på övervakning och spårning av olja.

Slutligen upprättas genom Europaparlamentet och rådets beslut nr 2850/2000/EG av den 20 december 2000 en gemenskapsram för samarbete om oavsiktlig eller avsiktlig förorening av havet(3). Denna gemenskapsram kommer bland annat att bana väg för gemensamma initiativ, såsom workshops eller kurser, där man kommer att försöka förbättra metoderna för identifiering av fartyg som bryter mot reglerna. Dessutom kommer gemenskapsramen att förbättra informationsutbytet om effektiviteten hos medlemsstaternas åtalssystem. Detta kommer att ge samverkanseffekter på gemenskapsnivå och torde också möjliggöra införandet av avskräckande sanktioner mot de parter som bär ansvaret för de påtalade brotten.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (EGT L 332, 28.12.2000).

(2) Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om inrättandet av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen, EGT C 120 E, 24.4.2001.

(3) EGT L 332, 28.12.2000.