SKRIFTLIG FRÅGA P-0664/00

från Hubert Pirker (PPE-DE) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Minoriteter i staterna i Central- och Östeuropa

Kommissionen har inte endast erhållit ett mandat av rådet vid dess sammanträde i Köpenhamn, utan är även i enlighet med artikel F i fördraget om Europeiska unionen från 1992 förpliktigat att övervaka skyddet av minoriteter upprätthålls. Detta gäller även för de framtida medlemsstaterna. Av de ytliga och summariska redogörelser för minoritetsproblemen som förekommit i yttrandena om kandidatländerna från juli 1997 och i de olika rapporterna om deras framsteg från december 1998 och oktober 1999, som ensidigt begränsar sig till och endast tar upp problemen med den inflyttade ryska befolkningens svårigheter med att erhålla medborgarskap i de baltiska staterna, och de vidriga sociala förhållanden som zigenarbefolkningen i Östeuropa och på Balkan tvingas uthärda, framgår inte att kommissionen ägnat den uppmärksamhet som krävs åt denna fråga, eller förfogar över en adekvat kunskap om den. Det skulle därför välkomnas om kommissionen med den grundlighet som krävs, och inte genom lapidariska konstateranden som man har för vana, behandlade följande problemkomplex:

Genom Benesch-dekretet och Jajce- och AVNOJ-besluten från 1945 blev hela den tyska och ungerska befolkningen i Tjeckoslovakien, som utgjorde nästan 30 % av dess befolkning, samt de tyska och österrikiska minoriteterna i Jugoslavien rättslösa, fredlösa och fick samtlig egendom beslagtagen utan ersättning. Dessa orättvisa dekret är fortfarande gällande rätt i Tjeckien, Slovakien och Slovenien. Den tjeckiska författningsdomstolen i Brno (Brünn) förklarade senast den 8 mars 1995 att Benesch-dekretet var lagligt och legitimt.

Att så som skett genom de ovannämnda dekreten utan åtskillnad ställa hela befolkningsgrupper och samtliga deras medlemmar från spädbarn till åldringar till svars för andras krigsförbrytelser och sedan bestraffa dem kollektivt i vissa fall genom massmord utgör enligt en enhällig civiliserad rättsuppfattning i sig självt en krigsförbrytelse. Även Europadomstolen har entydigt yttrat sig i denna fråga. Endast kommissionen fortsätter envist att tiga om den fortsatta giltigheten för dessa orättfärdiga lagar i de tre kandidatländerna.

Skulle det inte vara i dessa kandidatländers eget intresse om kommissionen öppet och klart påpekade det nödvändiga i att snarast avskaffa dessa uppenbart diskriminerande bestämmelser och se till att offren erhåller ersättning, eftersom dessa orättfärdiga lagar ändå inte fortsatt kan bestå sedan de man uppnått EU-medlemskap?

Kommer de närmast följande rapporterna om kandidatländernas framsteg att ta upp denna grundläggande brist i de tjeckiska, slovakiska och slovenska rättssystemen?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(24 mars 2000)

Som framtida medlemsstater har kandidatländerna åtagit sig att uppfylla kriterierna beträffande respekt för rättstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna. Benesch-dekretet och Jajce- och AVNOJ-besluten antogs och genomfördes dock innan gemenskapen grundades och innan Romfördraget trädde i kraft.

Kandidatländerna måste anta och genomföra alla områden av gemenskapens lagstiftning och politik. I artikel 295 (f.d. artikel 222) i EG-fördraget anges uttryckligen att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen har därför inte någon behörighet att ingripa i frågor som hänför sig till återlämnande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Tjeckiska republiken, Slovakien och Slovenien är avtalsslutande parter i Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna. Europarådet ansvarar för genomförandet av Europeiska konventionen. Frågor som rör ärenden som uppträder inom ramen för denna konvention bör ställas till Europarådet.

Mot bakgrund av ovanstående inriktas de reguljära rapporterna på de framsteg som kandidatländerna gjort beträffande förberedelser inför medlemskap i unionen, i synnerhet i vilken takt de antar unionens regelverk. I detta sammanhang kommer kommissionen att fortsätta att följa de metoder som antogs genom Agenda 2000 när det gäller utvärdering av kandidatländernas förmåga att uppfylla ekonomiska kriterier och uppfylla de skyldigheter som härrör från anslutningen.