ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2138/98

från John Iversen (PSE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Djurens välfärd när det gäller nötboskapsrasen belgisk blå

Belgisk blå är en nötboskapsras som är byggd på ett sätt som gör att kalvarna måste födas genom kejsarsnitt. Det är ändå tillåtet att avla på rasen i Europeiska unionen, vilket har medfört att det i Danmark har fötts 7 000 kalvar av rasen belgisk blå med kejsarsnitt. För närvarande behandlas ett mål i Europeiska gemenskapernas domstol, där en svensk medborgare är inblandad, som kommer att avgöra om Sverige kan förbjuda import av säd och djur av rasen belgisk blå.

1. Kan kommissionen bekräfta eller förneka att det är skadligt för kor att vid upprepade tillfällen kalva med kejsarsnitt?

2. Ett protokoll om djurens välfärd har antagits inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Kommer kommissionen att ta initiativ till att det utarbetas specifika kriterier för djurs välfärd?

3. Kommer kommissionen att ta initiativ till att förbjuda rasen om Sverige vinner målet i domstolen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

1. Alla kirurgiska ingrepp innebär en viss risk, men om ett kejsarsnitt utförs korrekt av en veterinär, är det ett säkert förfarande, även om det sker vid upprepade tillfällen.

2. och 3. Gemenskapens lagstiftning täcker olika aspekter av uppfödning, transport och slakt av animalieproduktionens djur. Rådets direktiv 98/58/EG av den 20 juli 1998 om skydd av animalieproduktionens djur(1) innehåller bland annat särskilda bestämmelser om stympning och uppfödningsförfaranden.

Kommissionen har inga planer för närvarande att lägga fram nya bestämmelser avseende någon särskild boskapsras.

(1) EGT L 221, 8.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3506/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (Agenda 2000)

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) 404/93 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (KOM(98) 0004 slutlig - CNS 98/0013)(1). Det finns ett behov av att anpassa vissa delar av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer till internationella åtaganden (i synnerhet de som WTO kräver). Det måste också betonas att ändringen av formerna för att utfärda importlicenser skulle kunna inverka negativt på inkomster och sysselsättning för producenterna i gemenskapen och AVS-staterna.

Mot bakgrund av detta, kan kommissionen vidta åtgärder för att garantera rimliga priser för såväl producenter som konsumenter, förutsatt att den nya modell för utfärdande av importlicenser som skall antas skall säkra rimlig konkurrens mellan samtliga led i handelskedjan för att i samband med unionens import inte störa jämvikten mellan samtliga producentområden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 januari 1999)

Vid ändringen(2) av rådets förordning (EEG) 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer(3), vilken genomfördes för att uppfylla kraven från Världshandelsorganisationen (WTO), var kommissionen medveten om sina övriga internationella åtaganden inom ramen för den fjärde Lomékonventionen vad gäller länder i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) och sina plikter gentemot europeiska producenter.

Till grund för fördelningen av licenser under den nya ordningen ligger bevis på faktisk import. I den nya ordningen ingår också en bestämmelse om en ökning av kompensationsstödet för gemenskapsproducenter. Genom ett förslag till rådsförordning(4) för att upprätta ett särskilt ramverk för stöd till traditionella AVS-leverantörer har hänsyn redan tagits till effekterna för AVS-producenter av den nya ordningen.

(1) EGT C 75, 11.3.1998, s. 6.

(2) KOM(98) 4 slutlig.

(3) EGT L 47, 25.2.1993.

(4) KOM(98) 5 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3956/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Respekt av kodex för vapenexport

Unescos professur för fred och mänskliga rättigheter vid Barcelonas autonoma universitet undersökte nyligen om Europeiska unionens uppförandekodex för vapenexport följs, och fann att Spanien har sålt vapen till ett värde av 23 miljarder pesetas till 23 länder som inte följer denna kodex.

Känner kommissionen till dessa uppgifter? Vet kommissionen om det finns andra medlemsstater som också handlar i strid mot uppförandekodexen? Har kommissionen för avsikt att vidta några åtgärder för att göra medlemsstaterna mer medvetna om nödvändigheten av att uppfylla de villkor som de godkänt i och med att de undertecknat denna uppförandekodex?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Kommissionen har ingen kännedom om den rapport som parlamentsledamoten nämner.

Kommissionen har inget direkt ansvar för vapenexportlicenser som utfärdas av medlemsstaterna. Eftersom medlemsstaterna emellertid nyligen har antagit en uppförandekodex beträffande vapenexport, har de förbundit sig att se till att kriterierna, principerna och förfarandena i denna kodex noggrant genomförs. Kommissionen kommer fortsatt att i lämpliga sammanhang bidra till att uppmuntra medlemsstaterna i det avseendet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3174/98

från Michel Scarbonchi (ARE) till kommissionen

(12 oktober 1998)

Angående: EU:s samarbete med Kongo-Brazzaville

Kan kommissionen detaljerat beskriva Europeiska unionens samarbete med Kongo-Brazzaville sedan 1994 både inom ramen för EUF och gemenskapsbudgeten? Vilka villkor ställer Europeiska unionen för att samarbetet inom Lomé-konventionen med landet i fråga skall återupptas?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(6 november 1998)

Unionen har av säkerhetsskäl varit tvungen att avbryta sitt samarbete med Kongo-Brazzaville under inbördeskriget. Unionen har genom ett uttalande den 3 november 1997 visat sin inställning till detta inbördeskrig och den nya regeringens makttillträde. Vid detta tillfälle påminde unionen om att ett återupptagande av samarbetet beror på vilka framsteg som uppnås när det gäller den nationella försoningen och myndigheternas legitimitet.

Sedan dess har vissa framsteg kunnat noteras, som t.ex. att man har bildat en nationell samlingsregering, sammanträtt i ett nationellt forum för enhet, demokrati och återuppbyggnad, fastställt en övergångsperiod på tre år som skall leda till president- och parlamentsval år 2000 samt inrättat ett nationellt övergångsråd som skall fungera som lagstiftande organ.

Kommissionen har anslagit ett humanitärt bistånd på cirka 12 miljoner ecu. Fram till årsskiftet planerar kommissionen att sända ytterligare humanitärt bistånd på 1,2 miljoner ecu. Med hänsyn till de framsteg som har kunnat konstateras när det gäller den nationella försoningen och demokratiseringen har kommissionen godkänt att de flesta projekten inom 7:e Europeiska utvecklingsfonden (EUF) återupptas, varvid verksamhet som direkt gynnar den del av befolkningen som drabbats av konflikten och behöver återanpassas prioriteras. Programplaneringen för 8:e EUF kan komma i fråga så snart som Kongo har preciserat sina prioriteringar och sin sektorspolitik.

Kongo har inom ramen för gemenskapens samarbete erhållit totalt runt 54,8 miljoner ecu i åtaganden under perioden 1994-1998, varav 40,6 miljoner ecu inom ramen för vägledande program, såväl nationella (39,1 miljoner ecu) som regionala (1,5 miljoner ecu); 12 miljoner ecu för humanitärt bistånd samt 2,2 miljoner ecu inom ramen för gemenskapens budget. En fullständig förteckning över kommissionens åtaganden har sänts direkt till frågeställaren och parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3285/98

från Marialiese Flemming (PPE) till rådet

(10 november 1998)

Angående: Rådets ansträngningar för att skapa enhetliga säkerhetsnormer för kärnkraftverk inom Europeiska unionen

Under åren 1975(1) och 1992(2) antog ministerrådet resolutioner angående de "tekniska säkerhetsproblemen inom kärnenergin". Dessa kräver att anpassningen av säkerhetskrav och -kriterier sker stegvis, så att befolkningen och miljön kan garanteras ett likvärdigt och tillräckligt skydd mot strålningsriskerna som atomteknisk verksamhet medför. Eftersom Euratomfördraget inte förutser någon enhetlig reglering blir denna resolution särskilt betydelsefull.

Vilka enhetliga säkerhetsnormer har hittills kunnat genomföras tack vare dessa resolutioner? Vilka åtgärder vidtar rådet för att i framtiden befrämja att enhetliga normer skapas? Planeras ytterligare resolutioner från rådet angående detta tema?

Svar

(29 mars 1999)

1. Rådet är angeläget om att åter bekräfta den stora vikt som det fäster vid kärnsäkerheten. Vidare är det i detta sammanhang som rådet antog de båda resolutioner som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till och vars genomförande av kommissionen, medlemsstaterna och de berörda industrierna följs uppmärksamt av rådet.

Rådet erinrar om att behörigheten och ansvaret för säker konstruktion, uppbyggnad och drift av en kärnenergianläggning ligger hos den medlemsstat som har jurisdiktion över en sådan anläggning och gemenskapens tilläggsregelverk inom området för kärnsäkerhet vilket grundar sig på Euratomfördraget, särskilt kapitel 3 (hälsoskydd).

2. Med sin rapport av den 13 december 1993 om skapande av en samling säkerhetskriterier och säkerhetskrav som erkänns på gemenskapsnivå och spridande av en verklig säkerhetskultur i hela Europa(3), som även riktar sig till Europaparlamentet, gjorde kommissionen en noggrann analys av hur dessa båda resolutioner genomförts.

Rådet kommer inte att underlåta att granska varje ny rapport som kommissionen finner det lämpligt att översända i detta ärende.

3. Vidare önskar rådet rikta uppmärksamheten på det faktum att rådet den 7 december 1998 antog beslutet om godkännande av Europeiska atomenergigemenskapens anslutning till konventionen om kärnsäkerhet.

Denna konvention syftar till att uppnå och vidmakthålla en hög nivå av kärnsäkerhet över hela världen genom nationella åtgärder och ett internationellt samarbete samt till att upprätta effektivt skydd i kärnenergianläggningar mot möjliga faror för att skydda individer, samhället och miljön från skadliga verkningar av joniserande strålning från sådana anläggningar.

4. Rådet antog också den 7 december 1998 slutsatser om kärnsäkerheten inom ramen för utvidgningen av Europeiska unionen för att säkerställa att kärnsäkerhet även fortsättningsvis ges hög prioritet i samband med anslutningsförfarandet, bland annat genom att hjälpa kandidatländerna att se till att den tekniska och driftsmässiga säkerhetsnivån överensstämmer med nu rådande säkerhetspraxis i unionen.

(1) EGT C 185, 14.8.1975, s. 1.

(2) EGT C 172, 8.7.1992, s. 2.

(3) KOM(93) 649 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2529/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Privat import av amerikanska personbilar till Förenade kungariket

Artikel 30 i Romfördraget anger att "kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna, om inte annat föreskrivs nedan".

Många personer som äger amerikanska personbilar i Förenade kungariket anser att denna rättighet begränsas i deras fall. De har framfört klagomål om att tillämpningen av standarder för typgodkännande enligt det enhetliga systemet för godkännande av fordon (Single Vehicle Approval Scheme) hindrar den fria rörligheten för amerikanska fordon mellan medlemsstaterna. Dessutom hävdar de att bestämmelser om ömsesidigt erkännande är ogenomförbara för dem som vill importera ett enda fordon, och att i varje fall tjänstemän i Förenade kungariket inte respekterar dessa bestämmelser.

1. Känner kommissionen till denna situation?

2. Vidtar kommissionen några åtgärder för att utreda frågan och för att säkerställa fri rörlighet mellan medlemsstater för amerikanska personbilar som uppfyller EU:s bestämmelser om buller och utsläpp?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 december 1998)

När kommissionen mottar ett vederbörligen berättigat klagomål om att en medlemsstat eventuellt bryter mot gemenskapsrätten inleder kommissionen en undersökning om detta. På området registrering av fordon agerar kommissionen i enlighet med tolkningsmeddelandet om förfaranden för mottagande och registrering av fordon som tidigare varit registrerade i en annan medlemsstat(1).

Kommissionen har mottagit klagomål om de brittiska bestämmelserna vad avser mottagande av enstaka fordon ("single vehicle approval"), vilka möjligen utgör ett brott mot artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget.

Kontakterna med de brittiska myndigheterna fortsätter i syfte att precisera de berörda bestämmelsernas exakta innebörd samt om de eventuellt är berättigade.

(1) EGT C 143, 15.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3938/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Omedelbara utsikter för det långsiktiga fusionsprojektet

Beslutet av USA:s energidepartement om att dra tillbaka sina forskare från de utländska centrum som är inblandade i det pågående ITER-projektet ställer de kvarvarande partnerna, dvs. EU, Japan och Ryssland, inför svåra beslut.

Enligt nyligen publicerad information har EU beslutat att fortsätta under några år utan att öka sina anslag.

Å andra sidan leder förlusten av förtroende när det gäller den långsiktiga lönsamheten för tokamak-lösningen (ITER) till att andra lösningar blir aktuella, till exempel stellarator-reaktorer.

Kan rådet informera om sina planer på detta område och om Japans och Rysslands ståndpunkt? Kan rådet också ange vilka budgetmedel EU avsatt för detta projekt under perioden för det femte ramprogrammet? Anser rådet att denna budgetpost kan bestå oförändrad efter USA:s beslut?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(10 februari 1999)

Både gemenskapen (i enlighet med femte ramprogrammet) och Japan och Ryssland har en reaktororienterad ansats när det gäller den långsiktiga energi- och miljöstrategin, men USA:s del av energifusionsprogrammet har minskat till ett rent vetenskapsorienterat program. Det kan noteras att detta är resultatet av att budgetmedlen har minskat med två tredjedelar under de senaste 15 åren.

Den omfattande databasen och kunskapen om magnetisk isolering som är resultatet av både ITER-EDA (Engineering Design Activities) och den världsomfattande forskningen om Tokamak och liknande (t.ex. Stellarators) har lett till ökat förtroende för att den experimentreaktor som för närvarande håller på att utformas inom ramen för treårsförlängningen av ITER-EDA avtalet med minskad omfattning, kommer att innebära minskat arbete och minskade kostnader.

Som helhet kommer USA:s utträde ur ITER i juli 1999 inte innebära några ökade kostnader för de tre kvarvarande parterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3769/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Den franska gränspolisens behandling av innehavare av brittiskt pass

I sitt svar på min skriftliga fråga P-2892/98(1) riktade kommissionen in sig på medlemsstaternas rätt att kontrollera identiteten på EU-medborgare vid inresa i deras territorium. Min fråga handlade emellertid väsentligen om det sätt på vilket EU-medborgare behandlas då dessa kontroller utförs. Jag undrar om det i det berörda fallet var välbetänkt av de franska myndigheterna att inte ha någon kvinnlig polis i tjänst i denna internationella hamn för att ta hand om fall som rör kvinnor?

Håller kommissionen därför med om att att den franska myndighetens bristfälliga hantering av denna situation som annars lätt hade kunnat lösas, det vill säga det faktum att man inte kallade in en kvinnlig polis, förvärrade situationen på ett onödigt sätt och resulterade i att kvinnan förvägrades inresa i Frankrike? Håller inte kommissionen med om att detta är oacceptabelt och att det, för att säkerställa kvinnors värdighet i sådana situationer, vid varje tidpunkt bör finnas kvinnliga poliser i tjänst vid alla större platser för inresa i unionen eller transit mellan medlemsstaterna?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 mars 1999)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att det är betydelsefullt att kvinnors värdighet respekteras och då även i samband med identitetskontroller vid gränserna.

Med undantag för det fall som beskrivs i den skriftliga frågan 2892/98 känner kommissionen inte till några problem i fråga om kvinnors rättigheter och värdighet i samband med kontroller av EU-medborgare vid gemenskapens gränser.

Kommissionen anser att det inte finns någon anledning att vidta specifika åtgärder i frågan.

(1) EGT C 118, 29.4.1999, s. 161.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 297 , 15/10/1999 s. 0061



SKRIFTLIG FRÅGA E-3234/98 från David Martin (PSE) till kommissionen (26 oktober 1998) Angående: En inre marknad för opiater Skulle kommissionen kunna ange huvuddragen i gemenskapens inställning till fri rörlighet för opiater och säga vilka åtgärder den ämnar vidta för att skapa en inre marknad för opiater? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (15 januari 1999) Opiater, dvs. ämnen som utvunnits ur opium, klassificeras som narkotika. Framställning, import, export och bruk av dessa ämnen regleras därför av bestämmelserna i Wienkonventionen från 1961, som undertecknats av alla medlemsstater men däremot inte av gemenskapen. Eftersom opiater är skadliga för den enskildas hälsa och kan förorsaka illegal handel, föreskriver alla medlemsstater stränga bestämmelser inom detta område, som i brist på EG-lagstiftning faller under medlemsstaternas ansvar. Med stöd av framför allt artikel 36 i EG-fördraget har medlemsstaterna rätt att vidta åtgärder i form av förbud eller restriktioner mot import av opiater från andra medlemsstater. I nästan tio års tid har kommissionen vid ett flertal tillfällen - senast helt nyligen - försökt förmå medlemsstaterna att utarbeta en gemensam strategi för en kontrollerad spridning av opiater inom gemenskapen och för en kontroll av importen från tredje land. Detta har visat sig vara omöjligt, eftersom de flesta medlemsstater vill behålla hela kontrollen över opiattrafiken över landets gränser. För närvarande kan därför inte kommissionen vidta några initiativ inom det här området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3917/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Ekofin-rådets möte den 1 december 1998

Vid detta möte anmodade uppförandekodgruppen kommissionen att så snart som möjligt genomföra två studier: dels en jämförande studie över administrativa metoder, dels en undersökning av hur förvaltningsbolagens aktiviteter och koncerninterna aktiviteter beskattas i de olika medlemsstaterna.

Kan kommissionen svara på följande:

1. Vem skall genomföra dessa studier?

2. Om en extern konsult anlitas för detta, hur stort är dennes arvode?

3. Hur är de direktiv exakt utformade som har angivits för dessa studier?

4. När väntas dessa studier vara genomförda?

5. Avser kommissionen att göra dessa studier tillgängliga för parlamentsledamöterna så snart de är genomförda?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 mars 1999)

Kommissionen har uppmanats att ge en extern konsult med praktisk erfarenhet av frågan i uppdrag att göra en undersökning av förvaltningspraxis i alla de femton medlemsstaterna. Undersökningen bör också innehålla en jämförande granskning av koncernintern verksamhet i de olika medlemsstaterna. Kommissionen kommer att göra en jämförande granskning av beskattningen av holdingbolag i de olika medlemsstaterna. Granskningen kommer att bygga på allmänt tillgängliga uppgifter och uppgifter som skall tillhandahållas av medlemsstaterna.

Den 8 december 1998 inledde kommissionen ett anbudsförfarande för undersökningen av förvaltningspraxis. Förfarandet har ännu inte avslutats. Så snart en konsult har tilldelats kontraktet, kommer kommissionen att offentliggöra ett meddelande om avslutad upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning med uppgifter om denna konsult.

I undersökningen av förvaltningspraxis kommer man att på grundval av praktisk erfarenhet granska och beskriva förvaltningsmyndigheternas befogenheter i frågor om företagsbeskattning i alla de 15 medlemsstaterna och de praktiska rutinerna för att bestämma internpriser vid kontrollerade transaktioner i samband med koncernintern verksamhet och finansiella tjänster. Det har inte givits några ytterligare direktiv för kommissionens jämförande granskning av medlemsstaternas ordningar för holdingbolag.

Syftet med undersökningarna är att förse uppförandekodgruppen med upplysningar för dess bedömning av skatteåtgärder. Så snart undersökningarna har slutförts, kommer kommissionen att lägga fram resultaten för gruppen. Parlamentet kommer så småningom att få tillgång till resultaten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3953/98

från Nuala Ahern (V) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Euratoms budget för 1999

Varför har kommissionen föreslagit att Euratoms anslag för verkställandet av "särskild kontroll av stora anläggningar för upparbetning av plutonium" (punkt B4-2021) skall minskas med 15 procent i 1999 års budget?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(8 mars 1999)

Nedskärningen i budgetpost B4-2021 uppgår endast till 1,5 % när det gäller åtagandebemyndiganden. Detta beror främst på att två större investeringsprojekt kommer att avslutas i början av 1999, nämligen skyddslaboratorierna på plats vid upparbetningsanläggningarna i La Hague och Sellafield.

Eftersom de stora anläggningarna för upparbetning av plutonium redan är i drift eller håller på att tas i drift kommer utbetalningarna under kommande år att istället för att avse investeringar i skyddsutrustning riktas in på underhåll samt rekrytering och utbildning av kvalificerade tjänstemän för den ytterst komplicerade kontroll som skall genomföras i dessa anläggningar.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 289 , 11/10/1999 s. 0049



SKRIFTLIG FRÅGA E-3442/98 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (24 november 1998) Angående: Luftkvalitet Med hänvisning till förslag till rådets direktiv om gränsvärden för halter i luften av svaveldioxid, kväveoxider, partiklar och bly (KOM(97) 0500-97/0266(SYN))(1) frågar jag kommissionen angående gränsvärdena för svaveldioxid (SO2) att undersöka om de inte kan träda i kraft 2005, som planeras för andra skadliga ämnen, och inte först 2010, så som förslaget till direktiv anger. Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (26 januari 1999) I förslaget till rådets direktiv om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partikar och bly i luften(2), föreskrivs gränsvärden för svaveldioxid redan 2005. I det fall frågeställaren syftar på de gränsvärden för kvävedioxid (NO2) som för att skydda människors hälsa kommer att gälla från och med den 1 januari 2010, är det kommissionens uppfattning att en snävare tidsram inte är tekniskt möjlig för gemenskapen som helhet. Det står emellertid varje medlemsstat fritt att sätta en tidigare gräns om man så önskar. (1) EGT C 9, 14.1.1998, s. 6. (2) EGT C 360, 23.11.1998.