ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3661/01

från Michiel van Hulten (PSE) till rådet

(9 januari 2002)

Ämne: Nedsättande yttranden från Europeiska rådets möte i Laeken

Enligt nyhetsbyrån Reuters ägde följande meningsutbyte rum vid Europeiska rådets möte i Laeken:

Berlusconi: Parma är liktydigt med god mat. Finnarna vet inte ens vad prosciutto är. Jag kan inte acceptera detta.

Schüssel: Jag är inte nöjd. Vi har inte fått någonting.

Persson: Detta är ingen enkel uppgift. Problemet var redan uppe i Göteborg i samband med det svenska ordförandeskapet. Men det är konstigt att Spanien skall få IT-organet.

Verhofstadt: Det faktum att regionen har gastronomisk dragningskraft är inget skäl för att förlägga ett EU-organ dit.

Chirac: Hur skulle det vara om Sverige fick ett organ för att utbilda mannekänger, ni som har så vackra kvinnor?

Berlusconi: Jag har redan accepterat den (europeiska) arresteringsordern. Mitt sista ord är (skriker) Nej!

Schröder: Jag älskar Parma men ni kommer aldrig att få det om ni argumenterar på det sättet.

Chirac: Lille är också kandidat. Det ligger i hjärtat av det politiska (EU-)landskapet.

Schüssel: (EU-)centrumet för övervakning av rasism (i Wien) har bara 19 tjänstemän. Andra har tusentals.

Verhofstadt: Det var det. (Avslutar toppmötet)

Kan rådet bekräfta att detta meningsutbyte ägt rum?

Enligt Laekenförklaringen hämtar det europeiska projektet [] också sin legitimitet ur demokratiska, öppna och effektiva institutioner. Mot bakgrund av händelserna i Laeken, anser rådet att Europeiska rådet är en sådan institution?

Kommer rådet att rekommendera Europeiska rådet att be Europas medborgare om ursäkt för sitt uppträdande?

Svar

(18 mars 2002)

Den ärade parlamentsledamoten torde vara medveten om att det inte tillkommer rådet att kommentera diskussionerna under Europeiska rådets möten eller resultatet av dem. Än mindre har rådet för vana att kommentera de rapporter i massmedia som utger sig för att redogöra för de synpunkter som framförts av stats- eller regeringschefer om en särskild fråga som är föremål för diskussion. Rådet vill avslutningsvis rent allmänt påpeka att insynen i resultatet av Europeiska rådets överläggningar säkerställs genom att ordförandeskapets slutsatser från mötet offentliggörs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3302/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Missgynnande av rapsolja

Gemenskapen missgynnar rapsolja men gynnar olivolja. En lantbrukare i Spanien får mer än dubbelt så mycket stöd per odlad hektar som en svensk rapsodlare får per hektar.Dessutom får den spanske odlaren miljontals kronor i stöd för marknadsföring av olivolja medan rapsodlaren inte får en krona till sin marknadsföring.

Rapsodlaren betraktar sin gröda som miljövänlig. I Spanien sägs olivodlingarna vara på väg att förstöra miljön i till exempel Andalusien. Eftersom odlarna får betalt för den färdiga oljan planteras allt fler olivträd. Det tär i sin tur på grundvattnet. Bidragen till olivodlingen i Sydeuropa är som enskild post betydlig i EU:s budget (tidningen the Economist anger att den utgör 2,5 procent av budgeten).

Mycket behöver göras för att lösa otaliga problem på detta område. En sak är dock principiellt viktig på den fria inre marknad som nu skapas likartade varor måste också behandlas lika.

Vad ämnar kommissionen göra för att jämställa rapsolja och olivolja på den inre marknaden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 januari 2002)

Parlamentsledamoten anser att rapsoljesektorn missgynnas i förhållande till olivoljesektorn.

Det är alltid svårt, för att inte säga riskfyllt, att jämföra två typer av produktion som har så olika karaktär. Raps är en ettårig gröda som kan bytas mot odling av andra oljeväxter eller andra jordbruksgrödor, medan oliv är en flerårig gröda med varierande produktion och där odlaren kan hoppas göra förtjänst först fyra eller fem år efter det att olivträden har planterats.

Ett sätt att försöka jämföra stödnivåerna för de båda grödorna är att jämföra gemenskapsstödet per arealenhet odlad mark. Den totala arealen rybs- och rapsodlingar i gemenskapen är 2,8 miljoner hektar medan arealen olivodlingar är 5,7 miljoner hektar. Stödnivån per hektar kan beräknas utifrån det totala stödet i förhållande till den totala arealen. I så fall skulle stödet till olivodlarna för regleringsåret 1999/2000 bli 415 euro per hektar. För samma period får odlare av oljeväxter i de främsta producentregionerna mellan 567 och 733 euro per hektar, medan medelvärdet för Sverige är 408 euro per hektar på grund av den lägre avkastningen i denna medlemsstat.

Till dessa överväganden bör man lägga det faktum att olivodling huvudsakligen förekommer i missgynnade områden där andra grödor och i synnerhet jordbruksgrödor inte kan odlas. De miljöproblem som hänger samman med intensiv odling i vissa olivproducerande regioner, som parlamentsledamoten antyder, får inte underskattas, och kommissionen studerar grundläggande uppgifter för att kunna lägga fram lösningar i samband med nästa reform. Metoder som är oförenliga med miljöhänsyn är emellertid inte regel, utan snarare undantag när det gäller merparten av odlare och regioner. I de flesta fall är olivodlingen närmast gynnsam för miljön och för landsbygdens utveckling.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3182/01

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(20 november 2001)

Ämne: En deponi på ön Gozo

På ön Gozo utanför huvudön Maltas kust finns en deponi som inte anlagts i enlighet med grundläggande specifikationer och som är skadlig för miljön och för öbornas hälsa. Denna deponi ligger i orten Xaghra mellan staden Marsalforn och Ramlabukten. Områdets namn är Il Qortin. Deponins omfång är nu cirka en kvadratkilometer med en höjd av omkring 40 meter.

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta gentemot de maltesiska myndigheterna för att skydda ön Gozos invånares hälsa, med hänsyn till att denna deponi bara ligger ett fåtal meter ifrån bebodda bostadshus och mycket nära havet, och eftersom alla slags avfall, giftigt och icke giftigt, tippas inom detta område.

Observera att beroende på förbränning av avfall på deponin orsakas luftföroreningar och rök tränger in i de boendes hem.

Vilken hjälp tänker kommissionen ge den maltesiska regeringen när det gäller att stänga deponin, eftersom denna praxis för avfallsdeponering faktiskt utgör ett intrång i de grundläggande rättigheter som personer bosatta på Gozo och på Malta åtnjuter?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(7 januari 2002)

Kommissionen finansierade år 2000 en studie (till en sammanlagd kostnad av 92 000 euro) vars syfte var att utforma en samlad avfallshanteringsstrategi för Malta. Studien färdigställdes i maj 2001 och har offentliggjorts av de maltesiska myndigheterna. Malta antog efter offentlig debatt strategin och håller på att utforma en avfallshanteringsplan för dess genomförande.

I denna plan beaktas följande:

- Hantering av kommunalt avfall och toxiskt avfall.

- Hantering av bygg- och rivningsavfall.

- Avslutning, remediering, restaurering, återställande och efterbehandling av de befintliga deponierna, inbegripet Il Qortin-deponin på ön Gozo.

Maltas statsförvaltning håller med hjälp av konsulter på att utarbeta tekniska specifikationer för att mot slutet av året kunna inleda anbudsförfaranden i syfte att ingå kontrakt med specialiserade företag om genomförande av beslutade åtgärder.

Kommissionen har även gått med på att finansiera ett projekt inför anslutningen, under år 2002. Syftet med projektet är att stärka Maltas förvaltningskapacitet på miljöområdet. Projektet kommer sammanlagt att kosta 1,4 miljoner euro och kommer bl.a. att vara till väsentlig hjälp för att stärka den nyligen inrättade avfallshanteringsbyrån (Waste Management Services Agency) och göra det möjligt för denna att på bästa möjliga sätt tilldela kontrakt och övervaka genomförandet av dessa.

Kommissionen följer noga utvecklingen på detta område.

Kommande diskussioner om Maltas genomförande av gemenskapens regelverk på avfallsområdet kommer bl.a. att gälla hur riktlinjerna i avfallshanteringsstrategin omsätts i praktiken, särskilt hur de finansiella medel som behövs för avslutning, remediering, restaurering, återställande och efterbehandling av de befintliga deponierna skall skaffas fram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3471/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(4 januari 2002)

Ämne: Alternativa metoder för att bedöma akut toxicitet

Forskningscentret MEIC (Multicenter Evaluation of In Vitro Toxicology) har undersökt de mest lovande alternativa metoderna (ungefär 60 st) för att bedöma akut toxicitet för kemiska ämnen och jämfört resultat av forskning med människor, djur respektive alternativa metoder.

Resultaten förefaller visa att en serie av tre cellodlingar från människoceller ger bäst resultat för att bedöma akut toxicitet för kemiska ämnen och följaktligen för att skydda medborgarnas hälsa på ett säkrare och snabbare sätt än vad fallet är med de djurförsök som hittills utförts.

Kan kommissionen med hänsyn till detta besvara följande frågor:

1. Har forskningscentret ECVAM (European Center for the Validation of Alternative Methods) kännedom om denna serie av undersökningar?

2. Skall det göras eller görs det redan ett studie- och valideringsförfarande för att officiellt godkänna dessa alternativa metoder?

3. Om så inte är fallet, vad avser kommissionen att göra för att undvika att kunskapen om dessa nya metoder begränsas till små specialistkretsar?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(14 februari 2002)

Vid Europeiska centret för validering av alternativa metoder (ECVAM) är man fullt medvetna om forskningsprogrammet MEIC (Multi-center evaluation of in vitro cytotoxicity). Chefen för ECVAM:s laboratorieenhet deltog i programmet.

ECVAM deltog också i den internationella workshopen om in vitro-metoder för bedömning av akut systemisk toxicitet, som organiserades av ICCVAM från USA (Interagency Co-ordinating Committee on the validation of alternative methods) och som hölls i Arlington, Virginia den 16/20 oktober 2000. MEIC-programmet var en av huvudpunkterna vid denna workshop.

En av de viktigaste rekommendationerna från ICCVAM-workshopen var att en validering bör genomföras avseende användningen av in vitro-analys av cytotoxicitet för att fastställa dödliga doser för gnagare vid oral administration och dödliga koncentrationer för människan. Anledningen till detta var att MEIC-programmet inte var avsett att utgöra en formell validering genomförd i enlighet med internationella kriterier som är accepterade för närvarande.

Man avser nu att genomföra denna undersökning som ett samarbetsprojekt (ICCVAM/ECVAM), där man kommer att analysera 60 kodade kemikalier i två tester, i tre eller fyra laboratorier i USA och Europa. Man räknar med att resultaten kommer att vara tillgängliga i slutet av 2002.

In vitro-metoder för fastställande av grundläggande cytotoxicitet har används i stor omfattning många delar av världen under många år, och har redan bidragit till ett minskat behov av djurförsök. Syftet med ICCVAM/ECVAM-undersökningen är dock att tillhandahålla oberoende råd avseende officiell användning av dessa för regleringsändamål, ursprungligen för att fastställa startdoser för obligatoriska in vitro-tester, i syfte att minska djurens lidande och att minska antalet djur som krävs. På längre sikt är syftet att avskaffa användningen av djur.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3445/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Återhämtning av kommunalägd mark (montes comunales) i Galicien till följd av förstörelse orsakad av kvaderstensbrytning

Har den galiciska regeringen lagt fram några planer för återhämtning av den kommunalägda marken i Galicien till följd av den förstörelse som orsakats av kvaderstensbrytningen (en del av rådets och parlamentets byggnader i Bryssel är konstruerade av vit eller rosa Porrinho-granit från Galicien), för vilka det skall utgå stöd från Europeiska unionen under perioden 20002006? Kan dessa planer offentliggöras?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3442/01 och E-3445/01ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(12 februari 2002)

I enlighet med rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) sköts urvalet av individuella projekt som skall samfinansieras inom varje program under strukturfonderna uteslutande av medlemsstaterna. Kommissionen har därför vänt sig till de spanska myndigheterna för att få den information frågeställaren har efterlyst.

Vad gäller Natura 2000nätet är det medlemsstaterna som skall föreslå vilka områden som skall ingå i nätet. På grundval av kriterierna i bilaga 2 till rådets direktiv 92/43/EEG(2) (hädanefter kallat livsmiljödirektivet) och relevant vetenskapligt underlag skall varje medlemsstat föreslå en förteckning över områden och ange vilka naturliga livsmiljötyper enligt bilaga 1 i livsmiljödirektivet och vilka arter enligt bilaga 2 i livsmiljödirektivet som finns i området.

Spanien har för närvarande klassificerat 68 områden som föreslagna områden av gemenskapsintresse inom regionen Galicien. Denna klassificering är resultatet av ett förslag från den galiciska regionstyrelsen. Förslaget innehöll 60 områden av gemenskapsintresse för den atlantiska biogeografiska regionen (med en yta av 301 661,50 ha) och åtta områden av gemenskapsintresse för Medelhavsområdet (med en yta av 173 789 ha).

Kommissionen har ingen information om huruvida alla dessa områden är klassificerade som montes comunales enligt spansk lagstiftning.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.

(2) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2725/01

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(5 oktober 2001)

Ämne: Livsmedelsbistånd till Ryssland

Revisionsrätten beskriver i sin särskilda rapport(1) att stora delar av livsmedelsbiståndet betalats ut till Ryska federationen i stället för till de verkligt behövande, såsom det ursprungligen var planerat. Detta har lett till störningar i den vanliga handeln med Ryssland.

Kan kommissionen redogöra för hur det pågående utvärderingsarbetet fortskrider och för vad den tänker göra för att undvika liknande marknadsstörningar vid framtida hjälpaktioner?

(1) EGT C 25, 25.1.2001.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Kommissionen har lämnat ett utförligt svar på slutsatserna i den rapport som ledamoten hänvisar till. Detta svar, som offentliggjorts som en bilaga till Europeiska revisionsrättens särskilda rapport(1), behandlar de frågor som ledamoten för fram.

Kommissionen önskar i synnerhet fästa ledamotens uppmärksamhet på punkterna 48, 50, 51 och 52 som behandlar störningar av handeln, punkt 53 som tar upp frågan om programmets inriktning och punkterna 5661 i slutsatserna. Det finns få bevis på störning av handeln och lokala marknader. Oberoende utvärderare pekade faktiskt på programmets positiva inverkan på livsmedelskedjan. Försäljningen av livsmedelsbiståndet gav upphov till motpartsmedel som bidrog till betalningen av utestående pensioner och till en betydande ökning av folkpensionerna. Livsmedelsbiståndet till Ryssland utformades i enlighet med internationella riktlinjer och genomfördes i nära samarbete med de ryska myndigheterna och andra givarprogram.

När det gäller utvärderingsarbetet kan det noteras att detta program ännu inte har avslutats trots att den fysiska leveransen av 1,67 miljoner ton varor slutfördes i slutet av mars 2000. Den gemensamma arbetsgruppen för gemenskapen och Ryssland, som inrättades för att övervaka genomförandet, fortsätter sina månatliga möten till dess att alla utestående skulder till det särskilda kontot har reglerats och slutliga utbetalningar från detta konto har skett. Den 3 oktober 2001 uppgick de utestående skulderna sammanlagt till 576 miljoner ryska rubel, vilket motsvarar cirka 8 % av det totala värdet av de produkter som såldes inom ramen för programmet. I enlighet med det uppdrag som rådet givit (artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 2802/98 av den 17 december 1998 om ett program för leverans av jordbruksprodukter till Ryska federationen(2)) har en oberoende utvärdering slutförts. En oberoende revision pågår och den slutliga revisionsrapporten väntas under våren 2002.

Beträffande frågan om framtida livsmedelsbistånd kommer kommissionen att beakta den värdefulla erfarenhet som den fått genom detta särskilda program liksom de detaljerade rekommendationer som lämnats i de oberoende utvärderarnas rapport. I samtliga storskaliga verksamheter för livsmedelsbistånd bemödar sig kommissionen om att särskilt undvika störande av marknaden, både inom gemenskapen och på mottagarnivå. När det gäller Ryssland har kommissionen för närvarande inga planer på att föreslå ytterligare livsmedelsbistånd.

(1) EGT C 25, 25.1.2001.

(2) EGT L 349, 24.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3270/01

från Nirj Deva (PPE-DE) till kommissionen

(26 november 2001)

Ämne: Nawab Khair Baksh Marri

Kommer kommissionen att använda sitt inflytande för att den pakistanska regeringen skall låta den 80-årige Nawab Khair Baksh Marri lämna landet för att få brådskande läkarvård, samtidigt som den erkänner att nawaben frigetts från sin fångenskap?

Nawabens sjukdom har förvärrats av fångenskapen och utresetillståndet skulle ha stor betydelse för hans hälsa och för freden i Balochistan.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

Nawab Khair Baksh Marri har varit aktiv i provinspolitiken i Baluchistan sedan 1970-talet. Han arresterade den 11 januari 2000 och anklagades för mordet på en domare vid Baluchistans högsta domstol. Nawab Khair Baksh Marri har nu släppts.

Enligt den information som mottagits genom kommissionens delegation i Islamabad har Nawab Khair Baksh Marri ansökt om att få lämna Pakistan för att resa till Europa av medicinska skäl. Då kommissionen inte känner till den pakistanska regeringens skäl till att vägra Nawab Khair Baksh utresetillstånd kommer dess delegation att ta upp fallet med unionens arbetsgrupp för mänskliga rättigheter i Islamabad.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3127/01

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(14 november 2001)

Ämne: Radiosändningarnas effekt

Europa är en föregångare på den trådlösa dataöverföringens område. Nu har det emellertid visat sig att bland annat verksamheten för trådlösa Internet-nätverk baserade på radioteknik, och i synnerhet maximeringen av räckvidden för dataöverföring, bromsas av ett beslut från Europeiska radiokommittén (ERC) ERC/DEC/(01)07. Enligt beslutet är den högsta tillåtna effekten för radiosändningar avsevärt lägre än den effekt våra internationella konkurrenter tillåter. I synnerhet i EU:s glest bebyggda områden förhindrar begränsningen av effekten möjligheterna att utveckla den trådlösa dataöverföringen.

Varför har maximieffekten för sändningar på låg frekvens (lägre än 6 MHz) fastställts till bara 100 mW i Europa, då den motsvarande gränsen i Förenta staterna är 4 W? Hur kan man motivera så här stora skillnader i den tillåtna maximieffekten? Varför är de låga frekvenserna (i allmänhet 2,4 MHz och 5 MHz på andra håll i världen) överhuvudtaget inte i kommersiellt bruk i EU?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(5 februari 2002)

Parlamentsledamoten tar upp frågan om trådlösa dataöverföringstillämpningar som fungerar i det så kallade licensundantagna frekvensbandet.

Ett beslut baserat på kommissionens förslag för parlamentets och rådets regelverk för gemenskapens radiospektrumpolitik skall snart träda i kraft efter parlamentets andra behandling den 12 december 2001. Detta beslut kommer att göra det möjligt att på gemenskapsnivå utvärdera användningen av radiospektrum där sådan krävs för gemenskapens politik, för att harmonisera dess användning i gemenskapen, särskilt genom mandat till Europeiska konferensen för post- och teleförvaltningar (CEPT) samt att göra en sådan harmonisering rättsligt bindande för medlemsstaterna. Parlamentsledamotens fråga visar att det finns ett brådskande behov av att genomföra en sådan mekanism.

Situationen för de licensundantagna frekvensbanden, som används av många system förutom dataöverföringssystem, är mycket komplicerad och den kräver en detaljerad analys. För att jämföra de bestämmelser som tillämpas i Europa eller de rekommendationer som CEPT har gjort om bestämmelser som tillämpas i andra länder som Förenta staterna skulle man dessutom behöva ta hänsyn till arvet från användningen av dessa frekvensband som kan skilja sig avsevärt.

En fullständig utvärdering av situationen kommer att skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3083/01

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen

(30 oktober 2001)

Ämne: Europeiska säkerhetsstandarder och skyddsåtgärder för kärnkraftverk

Vilka åtgärder har kommissionen redan vidtagit för att utarbeta gemensamma europeiska säkerhetsstandarder för kärnkraftverk för alla medlemsstater i Europeiska unionen?

Kan kommissionen föreställa sig att enhetliga, rättsligt bindande säkerhetsstandarder kan fastställas, trots att medlemsstaterna använder olika teknik?

När kommer kommissionen att kunna lägga fram en grönbok som behandlar gemensamma europeiska säkerhetsstandarder och skyddsåtgärder för kärnkraftverk?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 december 2001)

Unionens behörighet på kärnkraftsområdet fastställs i Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget). I kapitel 3 (avdelning II) i detta fördrag behandlas frågor om hälsoskydd.

Förordningar, direktiv och riktlinjer inom strålskyddsområdet har tagits fram med tanke på skydd mot eventuella negativa hälsoeffekter på grund av joniserande strålning.

Ansvaret för att bevilja tillstånd och reglera lokalisering, utformning, uppförande, drift och avveckling av kärnkraftverk ligger hos medlemsstaterna i synnerhet hos de myndigheter som är behöriga på området. I samband med detta måste medlemsstaterna respektera de bestämmelser som följer av Euratom och andra internationella konventioner och fördrag. Medlemsstaterna har olika lagstiftningssystem, och förfarandena varierar därför från land till land, ofta till följd av olika reaktortekniker och administrativa ramar.

Det kan nämnas i sammanhanget att rådet i juni 2001 gav ut en rapport(1) om kärnsäkerhet med tanke på utvidgningen. Rapporten har utarbetats av experter från medlemsstaternas behöriga myndigheter i samarbete med kommissionen och innehåller ett europeiskt perspektiv för bedömning av kärnsäkerheten i kandidatländerna. Till följd av bedömningen har ett antal rekommendationer lämnats till kandidatländerna för att hjälpa dem att uppnå en god kärnsäkerhet.

Under år 2002 kommer ett system för expertgranskning att inledas inom rådet för att övervaka genomförandet av rekommendationerna. Hela processen visar tydligt att gemenskapen kan utarbeta ett gemensamt synsätt för kärnsäkerhet trots de olika typer av utformning och teknik som används inom kärnkraftssektorerna.

(1) KOM(2001) 568 final.