SKRIFTLIG FRÅGA E-3387/01

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(7 december 2001)

Ämne: Personaluthyrningsföretag

Tillfälliga anställningar är en arbetsrelation som ger ett auktoriserat företag rätt att placera arbetskraft för en viss tidsperiod i företag som efterfrågar det. Arbetstagaren är anställd och avlönas av personaluthyrningsföretaget medan det hyrande företaget betalar personaluthyrningsföretaget arbetstagarens lön plus en ersättning för tjänsten.

Den tillfälliga anställningen (även kallad korttidsanställning eller inhyrning) är ett arbete som avses vara en kort tid och fritar företagen från förpliktelsen att ge fast anställning även om man kan förutse två typer av kontrakt, av vilka ett är på obestämt tid (i klar motsättning till dess definition och i strid med arbetsmarknadens som är inriktad på flexibilitet).

Personaluthyrningsföretagen fungerar ofta i flera europeiska länder och erbjuder framför allt de unga tillfälle till arbete i utländska och multinationella företag som inte utesluter intressanta erbjudanden om arbete även utomlands. Mot bakgrund av de olika sociala välfärdssystemen, olika kontraktsstandarder, icke likvärdiga examina, hälsovårds- och pensionssystem som inte är likvärdiga, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att undvika att detta expanderande fenomen kan komma att omvandlas från en verklig möjlighet för arbetstagarna och företagen till en ren affär för personaluthyrningsföretagen?

Avser kommissionen att med anledning av denna onormala arbetsgivarrelation förstärka de kontrollåtgärder som redan vidtagits på nationell nivå beträffande dessa personaluthyrningsföretags minimistandard för säkerhet som garanti och skydd för arbetstagaren?

Avser kommissionen att begränsa antalet arbetstagare som varje personaluthyrningsföretag kan omfatta samtidigt?

Planerar kommissionen att kontrollera kvaliteten på de utbildnings- och omskolningsprogram som dessa företag skall organisera till förmån för arbetstagarna genom att använda den obligatoriska avsättningen (åtminstone i Italien) av 4 procent av lönen avsedd för specifika initiativ?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(30 januari 2002)

Tillfälligt arbete är en anställningsform som har utvecklats snabbt i Europa under de senaste tio åren. Man kan beskriva det som ett triangelförhållande mellan en arbetstagare, en firma som agerar som personaluthyrningsföretag och ett hyrande företag. Personaluthyrningsföretaget, som i allmänhet är arbetsgivaren, lånar ut arbetstagaren till det hyrande företaget som ansvarar för arbetet under en bestämd tidsperiod. I princip skall all sociallagstiftning även gälla tillfälligt anställda.

Inför ökningen av denna nya anställningsform tog kommissionen redan 1982 initiativ till flera lagförslag i syfte att reglera användningen av denna metod. Hitintills har bara ett förslag gått igenom med antagandet 1991 av direktivet om tillfälligt anställdas säkerhet och hälsa på arbetsplatsen(1).

Det senaste försöket att reglera anställningsformen för tillfälligt arbete gjordes helt nyligen när arbetsmarknadens parter på europeisk nivå förhandlade om denna fråga mellan maj 2000 och maj 2001, efter ett samråd med kommissionen. När den fastställda tidsfristen för förhandlingarna löpte ut, måste parterna tyvärr erkänna att de inte hade kunnat enas i frågan.

(1) Rådets direktiv 91/383/EEG av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande EGT L 206, 29.7.1991.