ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3948/00

från Pere Esteve (ELDR) till rådet

(20 december 2000)

Ämne: Det katalanska språket i EU

Sammanslutningen Joves de Mallorca per la Llengua arbetar med att standardisera det katalanska språket på Mallorca och omfattar fler än 40 ungdomsgrupper på ön och fler än 18 000 ungdomar. Sammanslutningen har bett ledamoten av Europaparlamentet, Pere Esteve, att framföra denna fråga till rådet.

Frågan ställs mot bakgrund av att Europeiska språkåret 2001 snart inleds, att man nyligen antog stadgan om de grundläggande rättigheterna enligt vilken diskriminering på grund av språk skall förbjudas, och att det inom EU talas om att den språkliga mångfalden i Europa utgör ett kulturarv.

Det katalanska språket talas dagligen av fler än 8 miljoner människor och är utan tvekan det icke-officiella språk i EU som talas av flest människor. Inom den närmaste framtiden, även med hänsyn tagen till utvidgningen, kommer katalanskan fortsätta att med stor marginal vara det mest talade icke-officiella språket. Dessutom används katalanskan mycket mer än vissa officiella språk. Hur man än ser på saken förtjänar det katalanska språket inte att behandlas som det gör idag, det vill säga som minoritetsspråk.

Tänker rådet vidta några åtgärder utöver det erkännande som det katalanska språket idag åtnjuter inom gemenskapsinstitutionerna?

Svar

(7 maj 2001)

De åtgärder som har vidtagits i samband med Europeiska språkåret 2001, som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till, i enlighet med artikel 1 i beslutet(1) om inrättandet av detta kommer att omfatta de officiella gemenskapsspråken samt iriska, luxemburgska och andra språk som enligt medlemsstaterna skall omfattas av detta beslut. Rådet erkänner till fullo rikedomen i gemenskapens språkliga mångfald (däribland katalanska) men anser, vilket klart framgår av ovanstående samt av formuleringen i artikel 149 i EG-fördraget och faktiskt i subsidiaritetsprincipen i allmänhet, att ansvaret för denna kulturella och språkliga mångfald åligger medlemsstaterna.

(1) Europaparlamentets och rådets beslut nr 1934/2000/EG av den 17 juli 2000 om inrättande av Europeiska språkåret 2001 (EGT L 232, 14.2.2000, s. 1).
SKRIFTLIG FRÅGA E-4082/00

från Ioannis Souladakis (PSE) till rådet

(10 januari 2001)

Ämne: Återgång till stabilitet i Somalia

Den senaste tidens utveckling i Somalia för landet ur det tillstånd av anarki som landet har befunnit sig i under tio år. Att Abdiqassim Salad Hassan har tillträtt posten som landets president är den första fasen av en lång och skör övergångstid som Somalia går in i på väg mot en återgång till ett rättssamhälle och uppnående av fred. Hittills har dessa första försök att återföra Somalia till att vara ett rättssamhälle fått stöd genom bidrag från arabländerna. De europeiska länderna har hållit sig borta från området sedan de tragiska händelserna 1993 då amerikanska soldater fick sätta livet till.

Har rådet för avsikt att ta initiativ som kan stödja de ansträngningar Somalia gör för att komma ur tillståndet av anarki?

Svar

(7 maj 2001)

I sitt uttalande av den 8 september 2000 uttalade Europeiska unionen sin beredvillighet att inleda en dialog med de nya somaliska myndigheterna. EU är villigt att ge stöd till det arbete med statens rehabilitering, återuppbyggnad och återupprättande som övergångsregeringen utför. För att Europeiska unionen skall kunna stödja detta arbete fullt ut, bör övergångsregeringen med politiska medel söka uppnå målet bestående stabilitet och säkerhet i hela landet och skapa effektiva och representativa institutioner.

EU kommer att fortsätta stödet till återuppbyggnadsarbetet i alla delar av landet där stabila förhållanden råder.

Europeiska unionen uppmanar myndigheterna i Somaliland och Puntland att upprätta konstruktiva förbindelser med de institutioner som är ett resultat av Arta-processen. Unionen uppmanar likaledes övergångsregeringen att inleda en regelbunden och konstruktiv dialog med de tidigare nämnda myndigheterna för att återupprätta nationell enhet under fredliga former och med iakttagande av den stabilitet som har uppnåtts. Europeiska unionen förväntar sig att övergångsregeringen kommer att ägna stor uppmärksamhet åt att utarbeta en ny författning där federalism är den ledande principen.

Dessutom uppmanar unionen alla politiska grupper och väpnade rörelser som stod utanför Arta-processen att ansluta sig till den och att delta i det arbete för demilitarisering som övergångsregeringen har inlett.

Europeiska unionen välkomnar kontakterna mellan övergångsregeringen och länderna i området. Övergångsregeringen bör ta kontakter med Somalias grannländer för att skapa vänskapliga förbindelser som bygger på respekt för territoriell integritet och nationellt självbestämmande samt på regionalt samarbete.

Europeiska unionen kommer i februari 2001 att sända en trojka till Somalia för att för att bedöma situationen i landet och lämna synpunkter till myndigheterna i Mogadishu, Garowe och Hargeisa.

Andra särskilda initiativ i samband med Somalia finns angivna i handlingsplanen för Somalia vilken utformades av högnivågruppen för asyl och migration och godkändes av Europeiska rådet i Nice i december 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2809/00

från Jeffrey Titford (EDD) till rådet

(6 september 2000)

Ämne: Inrättande av EU-ambassader

Det har kommit till min kännedom att kommissionen föreslår att en europeisk diplomathögskola skall inrättas för att ge fullständig diplomatisk utbildning till EU-tjänstemän som deltar i extern verksamhet i länder utanför EU. Jag har fått veta att medlemsstater utan diplomatisk representation i tredje land skall använda sig av delegationer från kommissionen hellre än att ha egna diplomater.

För Förenade kungarikets del vill jag att vi endast skall representeras av brittiska diplomater och inte av dem som har utbildats vid den europeiska diplomathögskolan. Vi vill ha egna diplomater för att kunna försvara vårt eget lands intressen och inte vara hänvisade till EU-diplomater.

Kan rådet ge mig en kategorisk försäkran om att brittiska intressen under inga omständigheter skall representeras av en diplomat från EU?

Kan ni också tala om huruvida EU:s delegationer tänker beteckna sig själva som EU-ambassader?

Kan ni också tala om huruvida EU tänker kräva att få status som en egen nation och därmed bli juridisk person?

Svar

(12 februari 2001)

Rådet har inte mottagit något formellt förslag från kommissionen om ett inrättande av en europeisk diplomathögskola (College of European Diplomacy). Ett nytt europeiskt diplomatprogram, genom vilket diplomater på unionsnivå skall utbildas, lanserades däremot i Strasbourg den 9 september 2000.

Rådet noterade dessutom vid sitt möte den 910 oktober 2000 Europaparlamentets resolution av den 5 september 2000 om den gemensamma EU-diplomatin.

Vad gäller kommissionens delegationer i tredje land företräder de kommissionen och inte Europeiska unionen, och deras behörighet gäller endast gemenskapsfrågor. Unionens representation i tredje land i frågor som gäller GUSP sköts av ordförandeskapet. I tredje land där ordförandeskapet saknar diplomatisk representation, sköts representationen av andra medlemsstater i enlighet med detaljerade bestämmelser som fastställts av rådet från och med den 11 oktober 1997.

Unionen erkänner att det skulle ligga i det allmänna intresset för unionens yttre åtgärder att eventuellt föra samman medlemsstaternas diplomatiska beskickningar och kommissionens delegationer, under förutsättning att ett beslut om detta bara skulle gälla de medlemsstater som tycker det är lämpligt, och, i förekommande fall, kommissionen. I detta sammanhang är det inte aktuellt att ändra de nationella representationernas och ambassadernas beteckning till Europeiska unionens ambassader.

I alla fall gäller att varje unionsmedborgare inom ett tredje lands territorium, där den medlemsstat i vilken han är medborgare inte är representerad, skall ha rätt till skydd av varje medlemsstats diplomatiska eller konsulära myndigheter på samma villkor som medborgarna i den staten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3733/00

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(30 november 2000)

Ämne: Förlängning av motorvägen Lissabon-Cascais från Birre till Areia

Det meddelas i den lokala pressen att kommunfullmäktige i Cascais betalar markägare 10 000 ESC per kvadratmeter för den mark de äger, för att bygga denna motorväg. Markpriset i detta område skulle i normala fall inte överstiga 500 ESC per kvadratmeter.

Kan kommissionen ange om denna förlängning av motorvägen byggs med hjälp av medel från EU:s budget? Vilka åtgärder vidtar den i så fall för att se till att pengarna inte används för att betala uppskruvade priser till markägarna?

Kompletterande svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(16 februari 2001)

Enligt de upplysningar som kommissionen erhållit från de portugisiska myndigheterna har förlängningen av motorvägen mellan Lissabon och Cascais genom anläggning av sträckan Birre-Areia inte medfinansierats av gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3924/00

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(13 december 2000)

Ämne: Öppenhet under sammanträden

Kan kommissionen bekräfta om det finns någon lagstiftning på medlemsstatsnivå eller på EU-nivå som föreskriver att debatter som hålls av regerande eller beslutsfattande styrelser eller kommittéer måste vara öppna för allmänheten?

Denna fråga är av särskild betydelse med tanke på den pågående reformprocessen inom Europeiska unionens institutioner.

Kommissionen bör notera att detta är ett krav i USA både enligt den federala lagstiftningen och de olika staternas lagstiftningar (se avsnitt 5, avdelning 552b i Förenta staternas lagsamling).

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(8 mars 2001)

Kommissionen känner inte till någon lagstiftning på medlemsstatsnivå som föreskriver att debatter som hålls av beslutsfattande organ ska vara öppna för allmänheten. I allmänhet är de valda församlingarnas debatter öppna för allmänheten medan överläggningarna i de lagstiftande församlingarna inte är det. Vad beträffar offentligheten hos gemenskapsinstitutionernas debatter, innehåller varje arbetsordning bestämmelser i detta hänseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3522/00

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Djurfoder innehållande animaliskt protein

Anser inte kommissionen att det är nödvändigt på grund av de ökande riskerna för BSE-smitta och de konsekvenser som vissa djurfoder kan få för människors hälsa att förbjuda användningen av animaliskt protein i djurfoder?

Ett förbud skulle garantera en större säkerhet för konsumenterna och det är fullt möjligt att införa ett sådant förbud eftersom det räcker med att öka den europeiska produktionen av oljeväxtprotein genom att åter odla viss mark som lagts i träda.

Har kommissionen för avsikt att lägga fram förslag i denna riktning och hur ämnar den bemöta konsumenternas oro beträffande livsmedlens säkerhet då konsumenterna i allt större utsträckning motsätter sig bruket av dessa djurfoder?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 januari 2001)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro på detta område.

Kommissionen har lagt fram ett förslag som förbjuder bearbetat animaliskt protein, köttmjöl inbegripet, i allt foder som används till djuruppfödning under en period av 6 månader.

Förslaget antogs genom rådets beslut 2000/766/EG(1).

Kommissionen kan före den 30 juni 2001 komma att anpassa detta beslut till situationen i de enskilda medlemsstaterna mot bakgrund av resultatet av kommissionens inspektioner och förekomsten av bovin spongiform encefalopati (BSE).

(1) EGT L 306, 7.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3568/00

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(17 november 2000)

Ämne: När är krabbpastej inte krabbpastej?

Kan kommissionen kommentera den erfarenhet som en boende i min valkrets, D Baker från Thorpe Bay, Essex, gjorde när han försäkrades om att en burk krabbpastej helt och fullt levde upp till EU:s märkning och konsumenträttighetsnormer, när faktum var att burken innehöll bara 10 procent krabba och därutöver 40 procent makrill, 24 procent torsk och 26 procent andra ingredienser? Vad är minsta möjliga procenttal för krabbinnehåll under vilken benämningen krabbpastej är otillåten? Tänker kommissionen vidta en ny översyn av lagstiftningen i detta hänseende genom att gå sidovägar likt en krabba, eller tänker den gå rakt på sak?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 januari 2001)

Den allmänna lagstiftningen om märkning av livsmedel utgörs av direktiv 2000/13/EG(1), vars huvudmål är att säkerställa att konsumenterna får information om de berörda produkterna.

När det gäller ingrediensmängden i ett livsmedel föreskrivs i artikel 7.2 i direktivet att den måste anges om ingrediensen nämns i livsmedlets försäljningsnamn. Mängden skall uttryckas i procent av den totala mängden.

I det särskilda fall som parlamentsledamoten nämner skulle en märkning som anger att produkten innehåller 10 % krabba följa ovan nämnda bestämmelser. I annat fall skulle det ha varit en överträdelse av lagstiftningen i fråga.

Kommissionen förstår att konsumenten blev förvånad vid upptäckten att den ingrediens som nämndes i livsmedelsnamnet endast utgjorde 10 % av produkten.

Det är på sin plats att påminna om att innehållet i och namnet på livsmedlen i princip inte är reglerade på gemenskapsnivå och att det således inte finns harmoniserade bestämmelser om krabbpastej.

Medlemsstaterna kan inom detta område stifta nationell lagstiftning, som dock inte får utgöra ett hinder för den fria rörligheten för varor på den inre marknaden.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel EGT L 109, 6.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3138/00

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Europahymnen

I början av den konsert som Europeiska unionens ungdomsorkester gav i Europaparlamentet den 20 september 2000 spelades den så kallade Europahymnen, som ursprungligen tonsatts av Ludvig von Beethoven. När musiken började reste sig kommissionens ledamöter under ledning av Prodi, alldeles som om det hade varit frågan om en nationalhymn. EU är ingen stat eller nation och kan följaktligen inte ha någon nationalhymn. På vilka rättsliga beslut grundar sig kommissionens praxis, enligt vilken man måste resa sig när Beethovens komposition spelas?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(8 november 2000)

Fastställandet av en Europahymn var en av de frågor som togs upp av den särskilda kommittén för medborgarnas Europa (med Pietro Adonnino som ordförande) i dess rapport till Europeiska rådet (som efterlyst detta) den 28 och 29 juni 1985. Europeiska rådet godkände formellt förslagen i denna rapport, däribland idén om en hymn. Parlamentet och kommissionen gav sitt samtycke den 13 november respektive 10 december 1985.

Vid ett informellt möte mellan ordförandena för parlamentet, rådet och kommissionen den 12 mars 1986 fick generalsekreterarna för de tre institutionerna i uppdrag att ge närmare föreskrifter om samtliga de europeiska symboler som Europeiska rådet fastslagit. Uppdraget utfördes den 20 mars 1985 genom att man fattade beslut om sådana närmare föreskrifter. Europeiska hymnen är således väl etablerad som en av unionens symboler. Därmed inte sagt att den är att jämställa med en nationalhymn eller att den ger unionen status av stat eller nation.

Det är därför helt i sin ordning att institutionerna, däribland parlamentet, låter framföra hymnen under fastställda former och att kommissionärerna, precis som varje medborgare som så önskar, reser sig upp för att understryka sin hängivenhet för den gemensamma saken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2857/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Harmonisering av reglerna vid anordnande av uttagningsprov för anställning inom den offentliga sektorn

Europeiska unionens medlemsstater tillämpar olika regler vid genomförande av uttagningsprov för anställning inom den offentliga sektorn.

Insyn och förenkling av de administrativa förfarandena bör utgöra grundläggande principer vid genomförande av dessa uttagningsprov. De statliga företagen överträder ofta dessa principer, vilket ger upphov till oegentligheter som inte kan accepteras.

Avser kommissionen att ingripa rättsligt genom att föreslå gemensamma regler för anordnande av uttagningsprov så att alla gemenskapsmedborgare får samma förutsättningar? Avser den samtidigt att inrätta instrument för att kontrollera att de som anordnas proven arbetar enligt förfaranden som är gemensamma inom hela Europa (dokument som krävs för att få delta i uttagningsprov, tillgång till handlingar, tidsfrister, överklaganden, nivåer vid överklagande, m.m.)? Kommer kommissionen slutligen att garantera att medborgarna inte skall behöva betala överdrivet stora belopp?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Kommissionen har igen rättslig behörighet att reglera hur medlemsstaternas offentliga förvaltning organiseras internt, inklusive hur rekryteringen går till. Dessutom är det medlemsstaterna som har ansvar för att se till att deras nationella bestämmelser för tillträde till den offentliga sektorn tillämpas korrekt. Därför har kommissionen inte för avsikt att lägga fram ett förslag till gemenskapslagstiftning som syftar till att harmonisera medlemsstaternas metoder för att rekrytera offentliganställda.

Kommissionen övervakar emellertid, i sin egenskap av väktare av fördragen, att rätten till fri rörlighet för arbetstagare inom den offentliga sektorn tillämpas korrekt, så som den tolkats av EG-domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3169/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 oktober 2000)

Ämne: Märkning av förpackningar som innehåller medicin

Alla mediciner som säljs i Förenade kungariket, vare sig de är importerade eller inte, måste leva upp till Förenade kungarikets lagstiftning om märkning, vilket innebär att vissa fakta måste stå på engelska. Instruktionerna på förpackningen, till exempel veckodagarna, täcks däremot inte av denna lagstiftning.

Vilken är kommissionens ståndpunkt om att göra det obligatoriskt att alla instruktioner som har att göra med medicinsk användning tydligt skall vara skrivna på det språk som talas i landet där produkten säljs?

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

I rådets direktiv 92/27/EEG av den 31 mars 1992 om märkning av humanläkemedel och om bipacksedlar(1) föreskrivs att läkemedelsprodukterna skall förses med en märkning på det officiella språket (eller de officiella språken) i den medlemsstat, där produkten saluförs (artikel 4.2). Denna bestämmelse gäller läkemedelsprodukternas såväl yttre som inre förpackning. Samma krav gäller den information som finns på bipacksedeln (artikel 8).

Detta direktiv och den brittiska lagstiftning för märkning, som införlivar detta direktiv för att uppgifterna skall föreligga på engelska språket, skall följaktligen omfatta uppgifterna på tablettkartan.

Dessa bestämmelser berättigas av behovet av att förse patienterna med klar och begriplig information.

(1) EGT L 113, 30.4.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2969/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: En integrering av skolmjölken i en hälsofrämjande livsmedelspolitik

Eftersom skolmjölksprogrammet bidrar till uppfyllandet av målsättningarna beträffande livsmedel och folkhälsa har kommissionen och jordbruksministrarna beslutat om att ånyo stödja detta till 75 % genom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. Det vore dock meningsfullare att erbjuda skolbarn gratis mjölk än att låta dem lockas av de dryckesautomater innehållande Cola och Fanta som tillverkarna placerat ut. Det förefaller som det då även vore lämpligt att de återstående 25 % av skolmjölksprogrammet överförs till programmet för en hälsofrämjande livsmedelspolitik.

Kommer kommissionen att arbeta för att de resterande 25 % av stödet för skolmjölksprogrammet överförs till programmet för en hälsofrämjande livsmedelspolitik, med tanke på dess särskilda omsorg om detta tema? Om inte, varför anser då kommissionen att de resterande 25 % av stödet för skolmjölksprogrammet inte bör belasta budgeten för en hälsofrämjande livsmedelspolitik? Hur kan kommissionen förena en dylik ståndpunkt med kommissionär Fischlers uttalande om att distributionen av mjölk i skolorna kan bidra till att vissa målsättningar uppnås ifråga om näringstillförsel eller i socialt hänseende (svar på skriftlig fråga E-1320/00)(1)?

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 126.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 oktober 2000)

I den motivering som åtföljer förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1255/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter(1) som resulterade i rådets beslut att sänka stödet till skolmjölk till 75 % av riktpriset för mjölk (rådets förordning (EG) nr 1670/2000 av den 20 juli 2000 om ändring av förordning (EG) nr 1255/1999(2)), anger kommissionen visserligen att ordningen skulle kunna vara av betydelse för de mer övergripande politiska målen för hälsofrågor, näringslära och sociala frågor både på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna. Samtidigt understryker kommissionen att gemenskapens budgetsituation är sådan att det inte finns utrymme för ytterligare stöd till ordningen för skolmjölk, oavsett om det skulle vara fråga om jordbruksmedel eller medel från andra politikområden.

Frågan om komplettering av gemenskapens stöd bör därför undersökas i medlemsstaterna, eventuellt i samarbete med andra berörda parter. I gemenskapens förordning om skolmjölk ges en rättslig grund och därutöver möjlighet att bevilja statligt stöd, eventuellt i form av ett bidrag från mjölksektorn. Detta skulle dessutom vara i linje med det starka intresse och stöd för skolmjölk som mjölksektorn uttryckte i samband med diskussionerna rörande kommissionens förslag.

(1) EGT C 89 E, 28.3.2000.

(2) EGT L 193, 29.7.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3244/00 från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen. Användning av biologiska ämnen mot drogtillverkning.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 136 E , 08/05/2001 s. 0212 - 0213



SKRIFTLIG FRÅGA E-3244/00 från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen (20 oktober 2000) Ämne: Användning av biologiska ämnen mot drogtillverkning Känner kommissionen till rapporterna (i till exempel The Observer, London, av den 17 september 2000) om att medlemsstaterna deltar i utvecklingen av biologiska agens för att utrota växter som används för tillverkning av förbjudna droger? Kan kommissionen bekräfta att användningen av sådana agens inom EU:s territorium skulle utgöra en överträdelse av försiktighetsprincipen och därmed vara illegal? Svar från David Byrne på kommissionens vägnar (27 november 2000) Kommissionen känner inte till de rapporter som nämns. Huruvida användningen av biologiska agens för att utrota växter som används för tillverkning av förbjudna droger är en överträdelse av försiktighetsprincipen eller är olaglig är en komplicerad fråga som inte kan besvaras generellt. Användningen av sådana agens måste undersökas i varje enskilt fall.