ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2681/01

från Gerard Collins (UEN) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Alltför pressad tidsplan för riskbedömning av zink

Kommissionen har hållit slutliga ingående diskussioner om riskbedömning för zink och andra ämnen som innehåller zink på det tredje tekniska mötet från 17 till 21 september, trots att många viktiga frågor fortfarande är olösta.

Det alltför snabba färdigställandet av förslaget till riskbedömningsrapport (Risk Assessment Report, RAR) innebär att potentiellt viktig forskning inom industrin kanske inte kan tas med i beräkningen. Detta kan innebära att Europaparlamentet kommer att ta ställning i ett lagstiftningsärende där det förekommer fel.

Kan kommissionen förklara varför diskussionerna om zinkärendet kunde avslutas utan att ta med all relevant och ny forskning, då detta skulle ha inneburit att riskvärderingen inom detta område bygger på den bästa tillgängliga vetenskapligt grundade kunskapen?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2082/01, E-2127/01, E-2348/01 och P-2681/01ingivet av Philippe Busquin för kommissionen

(29 oktober 2001)

De sex zinkföreningar som för närvarande genomgår riskbedömning enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen, prioriterades den 27 september 1995. De nederländska myndigheterna, som fungerar som rapportör, överlämnade ett första utkast till riskbedömningsrapporter till gemenskapens tekniska möte i december 1999. Under de senaste tio åren har det förekommit omfattande diskussioner mellan det nederländska institutet Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu, som fungerar som rapportör, och zinkindustrin. De synpunkter som framförts i detta sammanhang har beaktats i rapporterna.

Riskbedömningsförfarandet för de sex zinkföreningarna har inte på något sätt påskyndats jämfört med andra prioriterade ämnen som genomgår riskbedömning enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen, och avsikten har aldrig varit att avsluta diskussionerna utan att ta hänsyn till pågående forskning som kan påverka slutsatserna.

Efter en omfattande diskussion av de nya rapportutkasten vid det tekniska mötet i september 2001 enades medlemsstaternas experter om att fanns behov av ytterligare information som skulle kunna påverka vissa slutsatser om riskerna med detta ämne. Detta var särskilt fallet beträffande utsläpp av zink till marken och den utsläppta zinkens biotillgänglighet i marken. I överensstämmelse med det förfarande som normalt tillämpas enligt denna förordning kom mötet därför fram till att det fanns behov av ytterligare information eller testning, och att denna information skulle tas fram inom en tidsfrist på 18 månader räknat från september 2001. När denna tidsfrist löper ut kommer den rapporterande medlemsstaten att lägga till de nya resultaten i den slutliga riskbedömningsrapporten. Det tekniska mötet kommer sedan att diskutera dessa resultat och slutdelen av rapporten, och anta sina slutsatser.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1595/01

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(21 maj 2001)

Ämne: Kontroll av legitimationshandlingar i strid med Schengenavtalet

Vid incheckningen på den nederländska flygplatsen Schiphol begär personal anställd vid flygbolaget KLM att passagerare till Italien skall visa upp giltig legitimationshandling för inresa i landet i fråga.

Detta strider mot principerna i Schengenavtalet, enligt vilket inga systematiska gränskontroller skall göras mellan de stater som ingår i samarbetet. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till att denna irriterande kontroll upphör?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1486/01 och P-1595/01ingivet av António Vitorino för kommissionen

(5 juli 2001)

I Schengenregelverket, som har införlivats inom Europeiska unionens ramar, föreskrivs att de inre gränserna får passeras överallt. Personkontroll får inte genomföras endast av det skälet att en inre gräns passeras.

De kontroller som utförs av flygbolag kan vara av flera olika slag:

- Identitetskontroller, som ett led i den kommersiella verksamheten, vid incheckningen för att kontrollera identiteten på passagerare med biljett utställd i ett visst namn eller för att bekräfta att en person har rätt till till exempel rabatt.

- Kontroller av säkerhetsskäl i undantagsfall, till exempel när det finns misstanke om att en passagerare kan utgöra en fara för allmän ordning eller övriga passagerares säkerhet.

- Kontroller för att undgå transportöransvar för personer som saknar resehandlingar.

Kommissionen anser att de sistnämnda kontrollerna strider mot gällande gemenskapsrätt. Bestämmelserna om transportöransvar i artiklarna 26 och 27 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet skall endast tillämpas vid transporter från ett land utanför Schengenområdet. Sådana kontroller får inte ske inom ett området utan inre gränser, eftersom deras enda grund är passage av en inre gräns.

De två förstnämnda kontrollerna gäller även vid inrikesflygningar och strider inte mot konceptet med ett område utan inre gränser om de utförs på samma villkor på inrikespassagerare och passagerare som flyger inom Schengenområdet.

Kommissionen kommer att ta kontakt med berörda instanser för att kunna avgöra vilken typ av kontroller det rör sig om och få närmare upplysningar i saken. Om så behövs kommer kommissionen att handlägga ärendet inom ramen för ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1878/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Luxemburg)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Luxemburg som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Luxemburg som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01,E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01,E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(18 september 2001)

Databasen för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) används som källa vid fastställandet av antalet jordbruksföretag vars areal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor är över respektive under 50 hektar. Även om denna databas består av resultaten av en utredning av jordbruksföretagens strukturer (Eurostat), är det allmänt känt att de stora företagen är överrepresenterade. Siffrorna nedan kan därför betraktas som maximital. Uppgifterna är från 1997, det senaste året för vilket det finns uppgifter från alla medlemsstaterna i databasen ISJR.

I kolumnerna A och C i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksföretagen som brukar en jordbruksareal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som är över respektive under 50 hektar.

I kolumnerna B och D i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som drivs av jordbruksföretag som brukar en jordbruksareal som överskrider respektive underskrider 50 hektar.

I kolumn F anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som skulle uteslutas, om alla andra faktorer förblev oförändrade, och om ett tak på 50 hektar skulle tillämpas.

I kolumn I anges vilka summor uttryckta i miljoner euro som skulle sparas in per medlemsstat om ett tak på 50 hektar spannmål, oljehaltiga växter och proteingrödor tillämpades. Den angivna avkastningen är den referensavkastning som medlemsstaterna uppgivit. Gemenskapens totala utgiftsbesparingar skulle uppgå till 4 miljarder euro.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2301/01

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Återhämtningsplan för de områden som drabbats av mul- och klövsjukan

Vilka ekonomiska ramar skulle kommissionen tillämpa om Förenade kungarikets regering ansökte om ekonomiskt stöd till en återhämtningsplan för de områden som drabbats av mul- och klövsjukan inom jordbrukssektorn och andra sektorer?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2300/01 och E-2301/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(15 oktober 2001)

Som kommissionen sade i svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1407/01(1) finns det en flexibilitet i hur gemenskapens stöd kan användas i planerna för utveckling av landsbygden. Stöd kan beviljas för planer för ekonomisk återhämtning, och beroende på av vilken art dessa planer är kan det krävas ett godkännande från kommissionen. De brittiska myndigheterna har emellertid inte inkommit med några förslag om att finansiera sådana planer i de områden som drabbats av mul- och klövsjukan.

Om sådana förslag lämnas in kommer de att granskas från fall till fall innan något svar kan ges. Det finns ett antal förslag om att ändra de nuvarande reglerna för statliga stöd, delvis för att kunna koncentrera resurserna på de sektorer som drabbats värst av sjukdomen. Förslagen kommer snart att ha godkänts.

För de brittiska planerna för landsbygdsutveckling kommer kommissionen att hålla sig inom de ekonomiska ramar som fastslogs genom kommissionens beslut 2000/426/EG av den 26 juni 2000 om ändring av beslut 1999/659/EG om fastställande av vägledande fördelning per medlemsstat av anslagen från garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket när det gäller åtgärder för landsbygdens utveckling under perioden 20002006(2). Genom den förordningen fastställdes den årliga fördelningen till medlemsstaterna av de resurser som EUGFJ:s garantisektion förfogar över.

Kommissionen är medveten om de beslut som vissa övervakningskommittéer för brittiska mål 1- och 2-program fattat för att inrätta ett snabbspår för godkännande av projekt i de värst drabbade områdena, och för att se till att det finns ekonomiska resurser för att stödja den ekonomiska återhämtningen i dessa områden.

(1) EGT C 364 E, 20.12.2001, s. 104.

(2) EGT L 165, 6.7.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2913/01

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: Försäljning och distribution av läkemedel för djur inom EU

Planerar kommissionen att införa kontroller eller begränsningar för försäljning och distribution av läkemedel för djur inom EU?

Om så är fallet, vad tänker kommissionen föreslå?

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(6 december 2001)

Inom ramen för pågående översyn av läkemedelslagstiftningen har kommissionen beslutat förslå ändringar till direktiv 2001/82/EG(1) av vilka några rör avdelning VI om innehav, distribution och tillhandahållande av veterinärmedicinska läkemedel. Det viktigaste syftet med denna del av ändringarna utgörs av att säkerställa konsumentskydd jämte största möjliga nytta för djurens hälsa och välbefinnande.

Som ett bidrag till konsumentskyddet mot möjliga skadliga restsubstansnivåer i livsmedel av animaliskt ursprung fastslås nu tydligt i kommissionens förslag att recept utfärdade av veterinär krävs för alla veterinärmedicinska läkemedel som används för livsmedelsproducerande djur. Där dras dessutom upp riktlinjer för kraven på ägare eller uppfödare av livsmedelsproducerande djur och på innehavare av detaljhandelstillstånd att hålla register över relevanta bestämmelser i direktiv 96/23/EG(2) om kontroll av restsubstanser. Dessutom tillhålls grosshandeln att hålla en nödåtgärdsplan för att effektivt kunna återkalla ett parti veterinärmedicinska läkemedel om så skulle visa sig erforderligt.

Medan ovannämnda förslag är avsedda att klargöra och komplettera vissa bestämmelser i avdelning VI i direktiv 2001/82/EG har inga ändringar föreslagits i de gällande bestämmelser om detaljhandel, enligt vilka endast personer med tillstånd tillåts att ägna sig åt denna verksamhet enligt medlemsstaternas lagar.

(1) Parlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för veterinärmedicinska läkemedel, EGT L 311, 28.11.2001.

(2) Rådets direktiv 96/23/EG av den 29 april 1996 om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav och om upphävande av direktiv 85/358/EEG och 86/469/EEG och beslut 89/187/EEG och 91/664/EEG, EGT L 125, 23.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2582/01

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(18 september 2001)

Ämne: Effekter av Polens och Tjeckiens anslutning till EU på förbundsregeringens ekonomiska bidrag till tyska föreningar i de före detta tyska områdena öster om Oder-Neiße

Enligt uppgifter som nått mig skall det efter Polens och Tjeckiens anslutning till EU inte längre vara möjligt för förbundsregeringen att ge ekonomiska bidrag till tyska föreningar i de före detta tyska områdena öster om Oder-Neiße.

1. Stämmer det att dessa staters anslutning till EU kommer att påverka de ekonomiska bidragen till de nämnda föreningarna? Vad är skälen till det?

2. Vilka möjligheter anser Europeiska kommissionen att den har när det gäller att främja kulturell överlevnad för de tyska folkgrupper som lever där?

3. Kan de aktuella föreningarna stödjas via Phare-programmet?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(15 oktober 2001)

1. På grundval av gemenskapens regelverk blandar sig kommissionen inte i medlemsstaternas bilaterala biståndsprogram och därför skulle anslutningen av dessa länder inte innebära någon förändring i detta avseende När det gäller kulturfrågor handlar utvidgningen om att undanröja hinder och främja förståelsen och kontakterna mellan de olika folk som tillsammans utgör den utvidgade unionen. Många medlemsstater finansierar nätverk som har som mål att främja sina respektive länders språk och kultur på det internationella planet, däribland inom de andra medlemsstaterna, exempelvis Goethe-institutet eller British Council vilka båda är verksamma i Tjeckien och Polen. Anslutningen av dessa länder torde inte ha någon inverkan därvidlag.

2. Tyska kulturföreningar i Polen och Tjeckien kommer att kunna delta i programmet Kultur 2000 på samma villkor som vilka andra kulturföreningar som helst.

3. De icke-statliga organisationernas program finansieras för närvarande genom Phare-programmet inom ramen för utveckling och stärkande av det civila samhället. Dessa kommer att fortsätta finansieras i framtiden. Denna typ av föreningar skulle således kunna få bidrag genom dessa program beroende på om de motsvarar kriterierna för berättigande och projekturval och förutsatt att kommissionens sedvanliga budgetförfarande följs.

Dessutom är Phare-programmet inriktat på institutionsuppbyggnad (t.ex. uppbyggnad av den administrativa förmågan på det nationella och det regionala planet) och investeringsprojekt (för hjälp till att uppfylla gemenskapens normer vad gäller exempelvis miljön). Programplaneringen grundar sig på prioriteringarna i partnerskapen för anslutning. Det finns även åtgärder för gränsöverskridande samarbete inom vilket de europeiska regionerna bidrar till programplaneringen och tjeckiska, polska, tyska respektive österrikiska myndigheter i förekommande fall deltar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2015/01

från Chris Davies (ELDR) och Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Lefke koppargruvor, Cypern

Har kommissionen några farhågor om att Medelhavets ekologi kan skadas i framtiden som en följd av att cyanid och andra föroreningar läcker ut från brytningsplatsen i de nedlagda koppargruvorna i Lefke på den ockuperade delen av norra Cypern?

Kommer kommissionen att beakta möjligheten att använda medel som anslagits till verksamhet som omfattar båda befolkningsgrupperna på Cypern för att genomföra en undersökning av denna fråga?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Kommissionen känner till Lefke koppargruva i den norra delen av Cypern och den oro för miljön som vissa parter uttryckt. Kommissionen kommer att besluta om det finns någon möjlighet att genomföra ett gemenskapsinitiativ i detta område när resultaten från en undersökning som skall inledas av FN:s kontor för projekttjänster (UNOPS) blir klara.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2622/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(27 september 2001)

Ämne: Rådets möte den 2728 juni 2001

Kan kommissionen ange om det hölls några omröstningar under rådets (transport och telekommunikation) möte den 2728 juni 2001 och om så är fallet, hur många och om vilka ärenden?

Kan kommissionen dessutom ange hur alla som deltog i omröstningen röstade om varje ärende som togs upp under mötet?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2620/01, E-2622/01, E-2624/01, E-2626/01 och E-2628/01ingivet av Romano Prodi för kommissionen

(15 oktober 2001)

Enligt artikel 9 i rådets arbetsordning är det rådets sak att offentliggöra omröstningsresultat och röstmotiveringar från rådets medlemmar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2814/01

från Rijk van Dam (EDD) till kommissionen

(10 oktober 2001)

Ämne: Arbetsvillkoren för personal inom inlandssjöfarten

Bland annat till följd av bristen på arbetskraft tar företag som är verksamma inom inlandssjöfarten emot personal från länder utanför EU. Det verkar emellertid som om inte alla företag erbjuder dessa arbetstagare acceptabla arbetsvillkor, om man ser till EU:s standard. Denna praxis får allvarliga följder för företagen inom denna sektor (snedvridning av konkurrensen), arbetstagarna inom EU (social dumpning) och säkerheten på och kring farvattnen.

1. Känner kommissionen till dessa företeelser? Om så är fallet: Hur omfattande är de? Kan kommissionen tillhandahålla en översikt över fenomenet?

2. Kan kommissionen ge en översikt över de luckor i medlemsstaternas relevanta lagstiftning som möjliggör denna sorts praxis?

3. Ett bayerskt företag inom inlandssjöfarten företaget Meier använder sig i stor skala av arbetstagare från länder utanför EU. Kan kommissionen uppge om detta sker i överensstämmelse med den berörda medlemsstatens gällande bestämmelser för anställning av arbetstagare från länder utanför EU och med tillämpning av vedertagna (sociala) arbetsvillkor?

4. Kan kommissionen uppge om den anser att införandet av ett förartillstånd, på liknande sätt som föreslagits för godstransporter på väg(1), kan hjälpa till att förhindra och lösa de problem som beskrivits ovan? Om kommissionen delar denna åsikt: Är kommissionen beredd att ta initiativ i denna riktning?

(1) Se betänkandet av Van Dam om ett enhetligt förartillstånd i samband med godstransporter på väg (PE 286 659; KOM(2000) 751). Detta förartillstånd innebär en förklaring om att alla sociala krav i den medlemsstat där företaget är etablerat uppfyllts med avseende på chauffören. På detta sätt kan man vid en kontroll på vilken plats som helst inom EU fastställa om det förekommit ett brott mot sociallagstiftningen eller ej.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(14 november 2001)

Kommissionen är medveten om att det råder en viss personalbrist inom inlandssjöfarten, inte minst för besättning, och att inlandssjöfartsrederierna därför även anställer personal som inte kommer från gemenskapen.

Däremot har kommissionen hittills inte fått in några klagomål eller krav från den berörda sektorn eller från medlemsstaterna som har föranlett ingrepp på marknaden på grund av social dumping.

Kommissionen förfogar därför inte över några uppgifter som motiverar åtgärder av den typ som de som vidtagits inom vägtransportsektorn, som till exempel införandet av förartillstånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1267/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till rådet

(27 april 2001)

Ämne: Skydd av kulturarvet i Turkiet

I december 1999 i Helsingfors gavs Turkiet status som kandidatland för anslutning till EU. Trots detta erkänner inte den världsliga, moderna staten Turkiet de miljoner kurdiska medborgares

nationella och kulturella arv och tusentals kristna (greker, armenier, romerska katoliker, syriska kaldéer etc.) konfronteras med åtskilliga problem i sitt trosutövande. Kännetecknande är förföljelsen av de ortodoxa i Turkiet; teologiskolan i Chalki är till exempel stängd sedan nästan 30 år tillbaka till följd av ett ensidigt och godtyckligt beslut fattat av de turkiska myndigheterna. Även övriga kristna i Istanbul, Imvros och Tenedos är utsatta för förföljelse.

Kan rådet informera mig om det med detta kandidatland tagit upp frågan om skydd av den kulturella mångfald och religionsfrihet som rör de miljoner människor på dess territorium som inte är av turkiskt ursprung? Hur förklarar Turkiet mer specifikt bristen på respekt för kurdernas kulturella identitet? Vilka konkreta tecken på attitydförändring har de turkiska myndigheterna uppvisat gentemot de kristna som lever i landet sedan det fick status som kandidatland för anslutning till EU?

Svar

(20 november 2001)

I sitt beslut om partnerskapet för anslutning med Turkiet(1) fastställer rådet prioriteringar som särskilt avser religionsfrihet och kulturell mångfald enligt följande:

Garantera alla individer full rätt att utan diskriminering och oberoende av språk, ras, hudfärg, kön, politiska åsikter, filosofisk övertygelse eller religion fritt utöva alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Ytterligare förbättra förutsättningarna för att tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet skall kunna utövas.

Sörja för kulturell mångfald och garantera alla medborgare, oavsett ursprung, kulturella rättigheter. Alla rättsliga bestämmelser som förhindrar utövandet av dessa rättigheter bör avskaffas, även på utbildningsområdet.

Det är självklart att detta gäller för samtliga i Turkiet bosatta minoriteter, antingen de är kristna eller inte, vars rättigheter i praktiken bör respekteras fullt ut. Återöppnandet av teologiseminariet Heybeliada (Chalki) bör ses i detta sammanhang.

Med anledning av villkoren i fråga om partnerskapet för anslutning antog Turkiet i mars 2001 ett nationellt program för antagande av regelverket. Kommissionen är i färd med att granska innehållet i detta program och dess överensstämmelse med partnerskapet för anslutning. I detta sammanhang erinrar rådet om att införlivandet av EU:s regelverk i den turkiska lagstiftningen inte i sig är tillräckligt. Turkiet måste också säkerställa att det faktiskt tillämpas. Genomförandet av partnerskapet för anslutning kommer att noggrant övervakas av associeringsavtalets organ och av de behöriga rådsorgan till vilka kommissionen regelbundet rapporterar.

(1) EGT L 85, 24.3.2001, s. 13.