SKRIFTLIG FRÅGA E-0472/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(20 februari 2003)

Ämne: Omständigheter, metoder och tidsplan för reglering av Kosovos framtid före en eventuell anslutning till EU

1. Hur länge anser rådet att Kosovos nuvarande ställning av att de facto vara ett protektorat till FN och EU kan fortsätta? Området har å ena sidan en högsta styresman som kommit utifrån men å andra sidan ett eget parlament, en egen regering, en egen president och använder samma myntenhet som tolv av EU:s medlemsstater, har inga egna internationella relationer och har formellt erkänts vara en del av en stat som i själva verket inte längre utövar någon bestämmanderätt där, vartill kommer att det stora flertalet av Kosovos befolkning fullständigt tar avstånd från denna stat?

2. Vad gör rådet för att undvika att ovisshet om framtiden och misströstan om att en lösning skall kunna uppnås skapar nya spänningar i stället för ett gott grannskapsförhållande mellan de angränsande områden som bebos av serber respektive av albaner?

3. Kommer frågan om Kosovos statstillhörighet att avgöras i enlighet med invånar majoritetens önskemål innan antingen eventuellt Kosovo eller en stat dit området hör går med i EU?

4. Under vilka omständigheter, med vilka metoder och enligt vilken tidsplan skall besluten fattas om Kosovos ställning i framtiden? Hur skall samråd ske med alla berörda parter? Hur skall det åstadkommas att denna lösning skall föra med sig fred och demokrati på fortgående basis?

Källa: Den nederländska dagstidningen De Volkskrant den 5 och 8 februari 2003.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0471/03 och E-0472/03

(29 september 2003)

Rådet har fullständig kännedom om de uttalanden om Kosovo som den serbiska premiärministern Zoran Djindjic gjorde innan han mördades. Rådet har också fullständig kännedom om det initiativ som nyligen har tagits av vissa medlemmar av Kosovos parlament att lägga fram en resolution om självständighet för Kosovo. I rådets slutsatser (allmänna frågor och yttre förbindelser) av den 24 februari 2003 vädjade rådet till alla parter, både i Belgrad och Pristina, att avstå från alla ensidiga initiativ som är oförenliga med målet att skapa ett multietniskt och demokratiskt Kosovo och som kan äventyra stabiliteten och normaliseringsprocessen inte enbart i Kosovo utan i hela regionen. Generalsekreteraren/höge representanten för GUSP, Javier Solana, har vid direkta kontakter med både de ansvariga och i Pristina upprepat och betonat de farhågor rådet hyser till följd av nyligen gjorda destabiliserande uttalanden och initiativ och uppmanat alla parter att avhålla sig från ensidiga handlingar.

Rådet har den fasta övertygelsen att FN:s säkerhetsresolution 1244 förblir giltig i alla hänseenden. Frågan om Kosovos slutliga status kommer således att behöva behandlas i sinom tid i enlighet med FN:s säkerhetsresolution 1244, med medverkan från regeringen i Belgrad och folkvalda ledare och företrädare för de lokala politiska institutionerna i Pristina.

Rådet stöder UNMIK och FN:s generalsekreterares särskilda representant och ger därmed utan förbehåll sitt stöd för politiken Normerna före statusen. Tillämpningen av denna politik är väsentlig för att man en dag skall kunna planera den politiska process som skall bestämma Kosovos framtid i enlighet med resolution 1244. Inom ramen för denna politik gav rådet i sina slutsatser av den 24 februari 2003 sitt fulla stöd för UNMIK:s insatser för att undan för undan och före utgången av 2003 överföra kvarstående befogenheter till de provisoriska institutionerna för självstyre i Kosovo, med undantag för de befogenheter som enligt FN:s resolution 1244 är förbehållna den särskilda representanten. Rådet erinrade också i sina slutsatser av den 14 april 2003 om den vikt det fäster vid den särskilda representantens senaste initiativ att inleda en direkt dialog mellan Belgrad och Pristina om praktiska frågor av ömsesidigt intresse.