SKRIFTLIG FRÅGA E-0231/03

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(4 februari 2003)

Ämne: EU:s bidrag till den grekiska ekonomin

Enligt kommissionens beräkningar samt uppgifter om den grekiska ekonomin (det uppdaterade stabilitetsprogrammet för 2001 och 2002) uppgick tillväxten för Greklands BNP år 2001 till 4,1 procent, vilket är en bekräftelse på att landets ekonomi är på rätt väg i förhållande till det genomsnittliga europeiska indexet. Enligt kommissionens rapport från september 2002 (GD Budget) utgjorde emellertid inflödet av gemenskapsanslag till Grekland 3,5 procent av BNP för 2001 och 3,65 procent för 2000. Motsvarande siffror under 2001 är enligt samma rapport för Portugal 1,53 procent, Irland 1,13 procent och Spanien 1,24 procent. Med andra ord beror ökningen av Greklands BNP väsentligen på omfördelningar ur EU:s budget. Kommissionens uppgifter innebär nämligen att gemenskapens olika former av bidrag strukturfonder, Sammanhållningsfonden, Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, Europeiska socialfonden m.fl. svarade för 85,4 procent av den grekiska BNP-ökningen 2001.

1. Kan kommissionen bekräfta att gemenskapsbidragen till Grekland uppgick till 3,5 procent av BNP för 2001 och 3,65 procent för 2002 och att den grekiska BNP-ökningen på 4,1 procent därmed nästan uteslutande berodde på gemenskapens anslag?

2. Hur stor del av den grekiska BNP-tillväxten 2002 utgjordes av anslag från gemenskapens budget, och hur stor var summan av de bidrag som betalades ut till Grekland under samma år?

3. Vilken blir multiplikatoreffekten för den grekiska ekonomin under åren 2000, 2001 och 2002 till följd av de betydande summor gemenskapsmedel som betalats ut, beräknat på de förefintliga uppgifterna?

4. Hur värderar kommissionen, på grundval av dagens uppgifter, möjligheterna till en självgående tillväxt för den grekiska ekonomin sedan löptiden för den tredje gemenskapsstödramen gått ut (2006)?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(13 mars 2003)

Som en av unionens fattigaste medlemsstater (med en bruttonationalprodukt (BNP) per capita i köpkraftstandard på 68 % av de 15 medlemsstaternas genomsnitt under 2001) är Grekland en nettomottagare från unionens budget. Budgetsaldot netto uppgick till ungefär 3,5 % av BNP under 2001. De viktigaste finansieringskällorna är Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ)-garantisektionen och strukturåtgärder. Utbetalningarna till Grekland under 2000 och 2001 låg inte märkbart högre än under tidigare år i förhållande till BNP, vilket framgår av strukturfondsbetalningarna i tabell 1.

>Plats fÄHor tabell>

Det huvudsakliga syftet med den utbudsinriktade sammanhållningspolitiken är inte att stimulera kortsiktig efterfrågan, utan att öka produktiviteten och konkurrenskraften på lång sikt. Offentliga investeringar med stöd från unionens strukturfonder ger sig dock tillkänna i en ökad efterfrågan. Den inhemska efterfrågans bidrag till BNP-tillväxten kan emellertid dämpas genom ett negativt bidrag från betalningsbalansen, inte minst via import av varor och tjänster, särskilt från andra medlemsstater, inklusive verkstadsvaror som bidrar till att öka produktiviteten och ekonomins tillväxtpotential på lång sikt. Den reala BNP-tillväxten i Grekland under 2002 drevs av en stark inhemsk efterfrågan, nämligen en varaktig privatkonsumtion och både offentliga och privata investeringar, medan betalningsbalansens bidrag var negativ på grund av inverkan på exporten av en nedgång i efterfrågan i världen och en återhämtning av importen.

I samband med den andra sammanhållningsrapporten i januari 2001 genomfördes en utvärdering av strukturfondernas potentiella påverkan på BNP i sammanhållningsländer under 20002006. Den använda makroekonomiska modellen, Hermin, bedömer inte bara de kortsiktiga effekterna av efterfrågan, utan också potentiella långsiktiga effekter av ekonomins utbudspotential, dvs. investeringar i humankapital och infrastruktur antas öka produktiviteten, att göra en ekonomi mer attraktiv för utländska direkta investeringar och att förbättra den inhemska industrins konkurrenskraft. Utvärderingen visade att gemenskapsstödramen kunde öka den reala BNP-tillväxten med ungefär 5-6 % under 20002006, jämfört med basscenariot. Även om man gör ett konstlat antagande om att tillförseln av medel upphör efter 2006, skulle de långsiktiga effekterna på utbudet fortsatt ligga på ungefär 2 %.

Även om Greklands goda tillväxtresultat sedan 1996 delvis beror på offentliga investeringar som samfinansierats av unionen, har andra politikområden också varit avgörande, särskilt blandningen av valutapolitik, budgetpolitik och återhållsamhet med löneökningarna som gjort det möjligt för Grekland att bli medlem i euroområdet och medfört positiva villkor för privata investeringar. Uppdateringen av Greklands stabilitetsprogram för 2002, som utarbetats i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten, visar att den reala BNP-tillväxten förväntas att ligga över unionens genomsnitt under de kommande åren. De långsiktiga utsikterna för tillväxt kommer klart att vara beroende av att den stabilitetsinriktade makroekonomiska politiken fortsätter, inte minst för att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet, samt att åtgärder vidtas för att förbättra produkt- och arbetsmarknadernas funktion för att upprätthålla investeringsflödet. Kommissionen och rådet har vid ett flertal tillfällen rekommenderat den grekiska regeringen att genomföra en sådan politik.