SKRIFTLIG FRÅGA E-3773/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till rådet (24 november 1997)

Ämne: Den olagliga invandringen till Europeiska unionen och arbetslösheten

I de flesta medlemsstater har olika gallupundersökningar klart gett uttryck för uppfattningen att den olagliga invandringen utgör ett av den europeiska medborgarens mest allvarliga problem.

Under det här årtiondet har fenomenet antagit särskilt stora proportioner, och då antalet personer som hindrades från att ta sig in i Europa uppgick till 30 000 år 1990 hade det här antalet tre år senare ökat till 200 000. Mellan 1991 och 1995 räknar man med att ca 3 miljoner människor tog sig in i Europeiska unionen - vilket för genomsnittseuropén helt uppenbart lett till ökad arbetslöshet

Jag vill fråga rådet om vilka åtgärder det tänker vidta i syfte att kombinera den solidaritet som unionen visar invandrarna från tredje länder med att också visa intresse för den vanliga medborgaren i Europa, på vars lott det faller att axla kostnaden för anpassningen till Maastricht-kriterierna samtidigt som hon eller han inte lyckas få något jobb och under långa perioder är tvungen att gå arbetslös.

Svar (26 februari 1998)

1. Den ärade parlamentsledamoten kan inte vara okunnig om den stora vikt medlemsstaterna fäster vid de grundläggande sociala rättigheterna och främjandet av befolkningens ekonomiska och sociala framsteg. Enligt det undertecknade Amsterdamfördraget är Europeiska unionens främsta mål att främja ekonomiska och sociala framsteg samt en hög sysselsättningsnivå bland annat genom att stärka de ekonomiska och sociala sambanden och genom att upprätta den ekonomiska och monetära unionen. EG-fördraget, ändrat i Amsterdam, kommer att omfatta en ny avdelning om sysselsättningen.

Kampen mot arbetslösheten har således fått hög prioritet i Europeiska unionens verksamhet. Europeiska rådets extra möte om sysselsättning (i Luxemburg den 20*21 november 1997) återspeglar denna oro och denna vilja. I väntan på att bestämmelserna om sysselsättning i Amsterdamfördraget skall ratificeras, och för att använda alla tillgängliga medel i kampen mot arbetslösheten, beslutade rådet att den metod som anges i den kommande artikel 128 i fördraget skall tillämpas omedelbart i praktisk handling och i samförstånd. Europeiska rådet enades således om ¨riktlinjerna för sysselsättningen¨ som bygger direkt på erfarenheten av den multilaterala övervakningen av den ekonomiska politiken.

2. Europeiska unionen har för övrigt antagit åtgärderna inom ramen för avdelning VI i fördraget om kampen mot olaglig invandring, bosättning och arbete. Samarbetet mellan medlemsstaterna på detta område har lett till antagandet av följande instrument:

- Rådets rekommendation av den 30 november 1994 om antagande av ett enhetligt utformat resedokument för avlägsnande av medborgare i tredje land.(EGT C 274, 19.9.96)

- Rådets rekommendation (96/C 5/01) av den 22 december 1995 om harmonisering av åtgärder i kampen mot olaglig invandring och olagligt arbete och förbättring av kontrollåtgärderna på detta område.(EGT C 5, 10.1.96)

- Rådets rekommendation (96/C 5/02) av den 22 december 1995 om samråd och samarbete vid verkställighet av avvisning eller utvisning.(EGT C 5, 10.1.96)

- Rådets rekommendation av den 27 september 1996 om kampen mot olaglig anställning av tredjelandsmedborgare.(EGT C 304, 14.10.96)

- Rådets beslut av den 16 december 1996 om uppföljningen av de rättsakter som antagits av rådet om olaglig invandring, återtagande, olaglig anställning av medborgare från tredje land och samarbete för att genomföra beslut om avlägsnande.(EGT L 342, 31.12.96)

- Rådets resolution av den 4 december 1997 om de åtgärder som bör vidtas för att bekämpa skenäktenskap.(EGT C 382, 16.12.97)