ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1348/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Institutionell reform

Rapporten om reformering av Europeiska kommissionen är ett viktigt första steg på vägen mot att ta itu med problemen med inkompetens och korruption bland

en liten del av kommissionens anställda, och jag applåderar kommissionen för att ha vågat konfrontera tjänstemännens mäktiga fackföreningar. Men vore det inte en bra idé om man i kommissionens absoluta topp (alltså bland kommissionsledamöterna själva) föregick med gott exempel för sin personal genom att tillämpa samma strikta mål för arbetsinsatserna som personalen och genom att själva gå igenom en årlig bedömning?

Vad anser kommissionen om mitt förslag att varje kommissionsledamot skall bestämma tid för ett möte med parlamentet en gång om året för att båda parter fullständigt och öppet skall kunna diskutera hur både kommissionsledamöterna själva och deras generaldirektorat har skött sig?

Tänker kommissionsledamöterna, i jämställdhetens intresse, underkasta sig samma disciplinära förfaranden som de anställda, så att man i de mest extrema fallen kan omplacera kommissionsledamöter som gör ett dåligt jobb, på samma sätt som med de anställda?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(26 juni 2000)

Den rättsliga grunden för personalbedömningar är artikel 43 i tjänsteföreskrifterna, som rekommenderar att personal skall undergå en periodisk bedömning åtminstone vartannat år. Detta gäller endast tjänstemän och övriga anställda inom gemenskaperna, med undantag av grad A1 och A2. För de sistnämnda graderna föreslår vitboken om reformen av kommissionen, utgiven i mars, införandet av ett särskilt utvärderingssystem (KOM(2000) 200, kapitel IV.2, sidan 11).

Kommissionens ledamöter har, till skillnad från den personal som omfattas av artikel 43, ett politiskt ansvar vilket förtydligas i fördraget och som ligger utanför tjänsteföreskriftens räckvidd.

Alla kommissionsledamöter deltar regelbundet i parlamentskommittéernas möten mycket oftare än bara en gång per år. De gör detta för att diskutera och redovisa syften och resultat beträffande sin verksamhet inom den sektor de politiskt ansvarar för.

Som parlamentsledamoten torde veta pågår för närvarande förhandlingar om ett nytt interinstitutionellt avtal om de ömsesidiga relationerna. Den politiska relationen mellan parlamentet och kommissionen skall integreras inom avtalade ramar i framtiden.

Enligt artikel 160 (f.d. artikel 130c) i EU-fördraget skall en ledamot av kommissionen avsättas om denne inte längre uppfyller de krav som ställs för att han skall kunna utföra sina uppgifter eller om han har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse. För övrigt har alla ledamöter i den nuvarande kommissionen lovat ordföranden att avgå från sin post om ordföranden så begär.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2258/00

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Ändring av artikel 296

Mot bakgrund av punkt 23 i den resolution som Europaparlamentet antog den 15 juni 2000 (Lalumières betänkande) undrar jag om kommissionen nu tänker föreslå regeringskonferensen att artikel 296 skall ändras i Nicefördraget så att den blir mer flexibel och gör det möjligt att skapa förutsättningarna för en inre marknad för försvarsmateriel?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(4 augusti 2000)

Artikel 296 (tidigare artikel 223) i EG-fördraget, enligt vilken medlemsstaterna får undanta sina försvarsindustrier från den gemensamma konkurrenslagstiftningen, uppfattas av många i allt högre grad som ett hinder för utvecklingen av en europeisk försvarsindustri. De nationella undantag som beviljas genom denna artikel var kanske berättigade vid en tidpunkt då det inte fanns några utsikter till ett europeiskt försvar, men kan idag i vissa fall visa sig ineffektiva.

Domstolen har en tendens att bli mer och mer restriktiv i sin tolkning av denna artikel, vilket i synnerhet framgår av dess dom av den 16 september 1999 (mål C-414/97, kommissionen mot Spanien). Fördragets allmänna bestämmelser tillämpas normalt på de produkter som avses i denna artikel och den medlemsstat som vill göra undantag måste kunna bevisa att undantaget är berättigat.

Även om kommissionens tolkning är densamma som domstolens är kommissionen ändå väl medveten om vad som står på spel och vilka diskussioner denna artikel ger upphov till. Av denna anledning överväger kommissionen för närvarande att lägga fram ett förslag till en ändring av artikeln i samband med en kommande regeringskonferens. Kommissionen överväger även ett annat sätt, nämligen att föreslå en slags uppförandekod för en harmoniserad tolkning och tillämpning av denna artikel 296 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1483/00

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(11 maj 2000)

Ämne: Minskning av kvoten för miljöpoäng

I transiteringsavtalet mellan Österrike och EU regleras antalet transiteringstillstånd med hjälp av miljöpoäng. I de hithörande bestämmelserna föreskrivs, förutom en årlig automatisk minskning av dessa miljöpoäng, också att kvoten skall minskas, eftersom det under fjolåret varit möjligt att genomföra flera transporter på grund av att fordonen förorsakat mindre mängder utsläpp. Efter att också den ekonomiska utvecklingen under 1999 lett till en ökad efterfrågan på transporter genom Österrike än vad som förutsetts i transiteringsavtalet måste man i dagens läge räkna med en ytterligare och rentav oproportionerlig minskning av kvoten för miljöpoäng.

Erfarenheten har utvisat att antalet tilldelade miljöpoäng inte räcker till för att garantera att näringslivet överallt i Europa får den tillförsel av varor det behöver. Detta förvärras ytterligare av att en oproportionerlig minskning kommer att göra sig gällande i år.

Är kommissionen medveten om att en brist på transiteringstillstånd, alltså på miljöpoäng, kunde komma att äventyra det nuvarande ekonomiska uppsvinget i Europa?

Vad tänker kommissionen i detta sammanhang företa sig för att trygga försörjningen för näringslivet i Europa?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 juni 2000)

Enligt artikel 11.2 c i protokoll nr 9 till Anslutningsakten för Österrike(1) är kommissionen skyldig att komma med förslag för att minska det sammanlagda antalet tillgängliga miljöpoäng om antalet transitresor med lastbil genom Österrike överskrider 1991 års nivå med mer än 8 %. Under 1999 överskred antalet resor 1991 års nivå med nästan 15 %.

Metoderna för hur den föreskrivna minskningen av antalet miljöpoäng skall beräknas fastställs tydligt i protokoll nr 9, och innebär att antalet skulle behöva minskas med cirka 300 000 transitresor. För att denna minskning skal få så små negativa effekter som möjligt försöker kommissionen

sprida minskningen över de återstående 3 ½ år som miljöpoängsystemet kommer att gälla. Genom att sprida minskningen på detta sätt ger man järnvägarna möjlighet att kompensera för de transitresor över Alperna som inte längre kan göras med lastbil. Kommissionen noterar att Tyskland, Österrike och Italien samarbetar väl för att förbättra godstrafiken på järnväg i nord-sydlig riktning via transportkorridorerna för järnvägsgods.

Dessutom kommer konsekvenserna av det minskade antalet miljöpoäng från och med 2001 delvis att kunna mildras genom de ökande möjligheterna för lastbilstrafik över Alperna genom Schweiz som uppstår när transportavtalet med Schweiz träder i kraft.

Den 31 maj 2000 lades förslaget till kommissionens förordning fram inför styrelsekommittén för väg- och järnvägstrafik samt kombinerad trafik i Österrike. Omröstning genomfördes, men det fanns ingen tillräcklig majoritet för att anta förslaget. Därför har förslaget lämnats till rådet för ställningstagande i enlighet med de regler som fastställs i artikel 16 i protokoll nr 9.

(1) EGT C 241, 29.8.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1688/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Gurkböjning i klass 2

I Sverige blev det sommaren 1997 bråk mellan en gurkodlare och en växtinspektör på Jordbruksverket. Växtinspektören ansåg att böjen på gurkorna var av för liten omfattning. Om gurkorna skulle få säljas under beteckningen klass 2 måste de böja sig två centimeter, hävdade tjänstemannen. Odlaren sade att han lät bli att beskriva gurkpartiet som klass 1, för säkerhets skull, och att gurkorna får böja sig två centimeter i klass 2. Gurkorna ruttnade under tvisten. Vad anser kommissionen, vilka villkor vad gäller gurkors böjning gäller för klassindelningen enligt ovan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 juli 2000)

Kommissionen hade inte fått kännedom om nämnda fall tidigare och föreslår att den svenska tillsynsmyndigheten på området tillfrågas.

Kommissionen vill även betona att det i gemenskapens normer för gurkor, som fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 1677/88 av den 15 juni 1988 om kvalitetsnormer för gurka(1) och som grundas på internationellt erkända normer, inte fastställs några maximala eller minimala böjningar för gurkor av klass II. I denna klass kan gurkor med alla former, raka såväl som böjda, saluföras.

(1) EGT L 150, 16.6.1988.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1478/00

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(11 maj 2000)

Ämne: Registrering av företagsägda bilar

I anslutning till sitt pressmeddelande av den 31 mars 1998 har kommissionen inlett ett överträdelseförfarande mot Danmark, varvid en av de frågor som berörs är dansk praxis gentemot arbetstagare som är bosatta i Danmark och använder företagsägda bilar som är registrerade i en annan medlemsstat.

Kan kommissionen ge besked om vad den gjort sedan pressmeddelandet offentliggjordes och vad den ämnar göra gentemot Danmark, i och med att Danmark uppenbarligen fortsätter med en praxis som strider bland annat mot domstolens dom i målet Ledoux, mål C-127/86 (jfr senast det andra målet Ryborg som kommissionen fick kännedom om i november 1999 och jfr. kommissionens j.nr. D(99) EMPL/D/4-45329)?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(5 juli 2000)

Kommissionen kan meddela parlamentsledamoten att de danska myndigheterna efter ett motiverat yttrande av den 18 maj 1998 har ändrat de tillämpliga nationella bestämmelserna. Således har lagen om registreringsavgift för motorfordon ändrats genom lag nr 385 av den 2 maj 1999. Även trafikministeriets kungörelse om registrering och besiktning av fordon har ändrats.

Även om de nya bestämmelserna ger gränsarbetare tillstånd att använda företagsägda bilar i Danmark under vissa omständigheter, där detta inte var möjligt enligt tidigare bestämmelser och praxis, anser kommissionen att det fortfarande finns en bristande överensstämmelse med den gällande gemenskapsrätten, särskilt artiklarna 39 och 49 (f.d. artiklarna 48 och 59) i EG-fördraget jämförd med artikel 10 (f.d. artikel 5) i EG-fördraget. Kommissionen fortsätter därför överträdelseförfarandet mot Danmark.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2249/00

från Diana Wallis (ELDR) till kommissionen

(29 juni 2000)

Ämne: Förslag till gemensam ståndpunkt om upphovsrättsdirektivet (KOM(1997) 628)

Förslaget till gemensam ståndpunkt om upphovsrättsdirektivet (KOM(1997) 628)(1) innehåller en förklaring från kommissionen och rådet om skäl 23, som har ett teknologiskt innehåll, i vilket man endast hänvisar till proxy caching.

Avser kommissionen med proxy caching generell cachning (inhämtning) från nätverk eller utesluter kommissionen och rådet avsiktligt alla andra former av cachning från förklaringen?

Kan kommissionen, om förklaringens avser generell cachning från nätverk, garantera att den gemensamma ståndpunkten återspeglar detta?

(1) EGT C 108, 7.4.1998, s. 6.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Både i det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället och i den gemensamma ståndpunkten undantas i artikel 5.1 vissa tillfälliga mångfaldiganden som betraktas som tekniska kopior(1).

Liksom i kommissionens ändrade förslag till detta direktiv måste flera villkor vara uppfyllda för att undantaget skall vara tillämpligt. Enligt artikel 5.1 gäller undantaget tillfälliga former av mångfaldigande som utförs som en integrerad och nödvändig del i en teknisk process av en tredje part med det enda syftet att möjliggöra effektiv överföring i ett nätverk mellan olika parter eller laglig användning av ett verk. Vidare skall mångfaldigandet sakna fristående ekonomisk betydelse. Detta omfattar också kopiering som möjliggör webbläsning och cachning och som utförs för att få effektiv överföring, i den mån de uppfyller dessa krav. De cachade kopiorna kan lagras i nätverket, men undantaget omfattar också andra typer av cachning.

När det gäller behandling av kopior som uppstått vid webbläsning eller cachning sägs i skäl 23 att undantaget i artikel 5.1 endast gäller så länge som mellanhanden inte ändrar informationen och inte ingriper i den lagliga användningen av vedertagen teknik för att erhålla uppgifter om hur informationen används. Villkoren är inspirerade av avsnitt 4, Mellanhänders ansvar, i parlamentets och rådets direktiv om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden(2). Härvidlag tänker rådet och kommissionen göra ett uttalande där de bekräftar att denna formulering (tjänsteleverantören inte ändrar informationenmldr för att få fram data om hur informationen används) inte utesluter att proxycachning utförd av en mellanhand undantas enligt artikel 5.1, om cachningen uppfyller villkoren i artikeln. Hänvisningen till proxycachning innebär alltså inte att andra former av cachning inte omfattas av artikel 5.1.

(1) EGT C 180, 25.6.1999.

(2) EGT L 178, 17.7.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2257/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Transport av levande husdjur

Erfarenhet har visat att långa transporter ofta leder till märkbart sämre villkor för husdjuren. Forskare har dessutom påpekat att långa resor bör undvikas. I en avhandling om fårtransporter gjord av forskare vid universitetet i Bristol slog man fast att med utgångspunkt från djurens välfärd bör transportsträckor och tidsåtgång hållas så korta som möjligt. Den vetenskapliga veterinärkommittén har slagit fast att det vore bäst för slaktgrisarnas välbefinnande om

transporterna förblev så korta som möjligt. Så tidigt som 1992 betonade dessutom kommittén att de dåliga villkoren kan förbättras avsevärt genom att slakt utförs nära uppfödningsplatsen och genom transporter av kött.

Anser kommissionen att de dåliga villkoren i samband med långa transporter kan undvikas om man inför en förändring av de politiska riktlinjerna, genom att där det är genomförbart avskaffa de långa transporterna av levande husdjur och ersätta dem med kötthandel?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 september 2000)

I rådets direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport, och ändring av direktiv 90/425/EEG och 91/496/EEG(1), senast ändrat av rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995(2) fastställs krav om transporttider, viloperioder, utfodrings- och vattningsintervaller för djur under transport.

Gemenskapslagstiftningen är utarbetad på grundval av resultaten av vetenskaplig forskning och praktiska kunskaper. Dessa visar att det faktiskt är godtagbart med djurtransporter på grundval av djurhälsoskäl om särskilda djurskyddskrav uppfylls.

Enligt artikel 13 i direktiv 91/628/EEG har kommissionen för avsikt att lämna en rapport till rådet om de erfarenheter medlemsstaterna har gjort av tillämpningen av gemenskapslagstiftningen på detta område. Rapporten kommer även att läggas fram för parlamentet.

Vid utarbetandet av rapporten har kommissionen identifierat flera områden där det är svårt att genomföra gällande lag. Man håller för närvarande på att undersöka såväl långsiktiga initiativ som tekniska lösningar.

Efter det att kommissionen har lagt fram rapporten, skall den lägga fram särskilda förslag för att hantera dessa svårigheter.

Flera grundläggande aspekter i direktivet bör så snart som möjligt utvärderas på vetenskaplig grund och bl.a. uppgifter om transporttider, stress som härrör från lastning och lossning (beläggningsgrad). Inom denna ram bör man även undersöka åtgärder för att främja slakt av djur på platser som ligger närmare de platser där de är uppfödda.

Kommissionen avser att tillsammans med experter från medlemsstaterna och de berörda sektorerna inom en nära framtid undersöka dessa och alla andra möjligheter till förbättring.

(1) EGT L 340, 11.12.1991.

(2) EGT L 148, 30.6.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2061/00

från Per Gahrton (Verts/ALE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Visumkrav för Rumänien och Bulgarien

Sedan början av år 2000 har man från kommissionens sida planerat för att släppa visumkravet för Bulgarien och Rumänien. Detta skulle vara ett viktigt steg för att hjälpa dessa länder mot en mer positiv utveckling och inte minst en markering från EU:s sida att man ej ämnar fortsätta diskrimineringen av europeiska stater utan EU-medlemskap.

Vad är resultatet av kommissionens förslag till medlemsländerna att avskaffa visumtvång för Bulgarien och Rumänien? Kommer kommissionen att arbeta vidare för att diskrimineringen av de två länderna upphör?

Svar från Antonio Vitorino på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Kommissionen antog den 26 januari ett förslag till rådets förordning om fastställande av förteckningen över de tredje länder vars medborgare måste ha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav(1). I förslaget finns Bulgarien och Rumänien med bland de länder vars medborgare är undantagna från viseringskravet.

Kommissionens förslag har överlämnats till rådet och parlamentet för behandling enligt gällande förfaranden.

(1) KOM(2000) 27 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1718/00

från Raffaele Costa (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Mario Mantovani (PPE-DE), Vittorio Sgarbi (PPE-DE), Luigi Cesaro (PPE-DE), Amalia Sartori (PPE-DE), Renato Brunetta (PPE-DE), Antonio Tajani (PPE-DE), Giuseppe Gargani (PPE-DE), Francesco Musotto (PPE-DE), Guido Viceconte (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE), Mario Mauro (PPE-DE), Giuseppe Nisticò (PPE-DE), Marcello Dell'Utri (PPE-DE), Guido Podestà (PPE-DE), Raffaele Fitto (PPE-DE), Umberto Scapagnini (PPE-DE), Pier Casini (PPE-DE) och Raffaele Lombardo (PPE-DE) till rådet

(7 juni 2000)

Ämne: Eurokrisen

Euron befinner sig onekligen i en kris som ger upphov till omfattande farhågor i alla de länder som ingår i Euroområdet och mer generellt i Europeiska unionen.

Kan rådet utan dröjsmål klargöra för Europaparlamentet och mer allmänt för de europeiska medborgarna vilka initiativ som har tagits eller kommer att tas för att få slut på en situation som vi alla önskar skall vara tillfällig, men som nu har pågått i flera månader?

Svar

(28 september 2000)

Euro 11-gruppen avgav följande uttalande den 8 maj:

Ministrarna och kommissionsledamoten i Euro 11-gruppen samt ordföranden i Europeiska centralbanken (ECB) anser alla att tillväxten inom euro-området är mycket

stark. Antalet arbetstillfällen som skapas ökar hela tiden. ECB har förpliktigat sig att se till att denna tillväxt förblir icke-inflatorisk. Ministrarna är fast beslutna att påskynda den budgetsanering och de strukturreformer som pågår för att nå fram till en kunskapsbaserad ekonomi med full sysselsättning i enlighet med de riktlinjer som fastställdes av det extra Europeiska rådet i Lissabon och på så sätt öka våra ekonomiers tillväxtpotential.

Vi är alla lika oroade över eurons nuvarande nivå, vilken inte återspeglar euro-områdets starka ekonomiska fundamenta.

Ehuru rådet inte själv tagit ställning till den senaste tidens utveckling av eurons yttre värde, kan det i detta sammanhang påpekas att rådet i de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik 19992000, som antogs den 12 juli 1999(1), betonade att stark, varaktig tillväxt och sysselsättning utgör en huvudprioritering som skall uppnås i första hand genom en makroekonomisk politik inriktad på tillväxt och stabilitet samt övergripande och samordnade ekonomiska reformer.

(1) EGT L 217, 17.8.1999, s. 34.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1696/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Jordgubbsklassificering och det svenska klimatet

Har kommissionen anpassat jordgubbsklassificeringen till det svenska klimatet? Svenska jordgubbar är som bekant mindre men godare än de jordgubbar som odlas längre söderut i Europa p.g.a. klimatet. En del av den svenska jordgubbsskörden har efter Sveriges EU-inträde fått sållas bort och bli puré då de storleksmässigt inte passat in i de fyra klasser som indelats för jordgubbar. Har denna skandinaviska vinkling på jordgubbsproduktionen beaktats av kommissionen i regelverket?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 juli 2000)

Syftet med handelsnormer är bland annat att avlägsna produkter som inte är av tillräckligt god kvalitet för konsumenten från marknaden. För att åstadkomma detta har man b.la. valt att fastställa minimistorlekar vilket gör det möjligt att avlägsna de produkter som inte är tillräckligt utvecklade eller mogna. När det gäller jordgubbar så har minimistorleken enligt erkända internationella normer fastställts till 22 millimeter (mm).

För två sorter (Primella och Gariguette) har det visat sig att frukterna kan vara av tillräckligt god kvalitet även när de är mindre än 22 mm. Kommissionen har därför beslutat att sänka minimistorleken för dessa två sorter till 18 mm.

Kommissionen har inte några uppgifter om andra jordgubbssorter, med frukter på mindre än 22 mm som ändå har en tillräcklig utveckling eller mognad, oavsett om de odlats i Sverige eller någon annanstans i gemenskapen.