SKRIFTLIG FRÅGA E-2674/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Stöd till kandidatländerna i samband med uppfyllandet av Schengensamarbetets villkor

Införlivandet av EU:s regelverk och därmed EU:s bestämmelser om kontrollen av de yttre gränserna har vid upprepade tillfällen framhållits som en av förutsättningarna för anslutning. Under den senaste tiden har kritiken mot effektiviteten i kandidatländernas gränskontroller blivit allt starkare, liksom tvivlet på att detta kriterium uppfylls. I samband med ett tal inför Europaparlamentet den 15 juli 1998 i Strasbourg uppmanade därför rådets nuvarande presidium kommissionen uttryckligen att söka möjligheter att bistå kandidatländerna i samband med säkerställandet av gränserna, varvid man argumenterade att de elva kandidatländernas yttre gränser sammanlagt uppgår till 6 600 kilometer, vilket man, enligt rådet, inte får glömma.

1. Hur avser kommissionen att följa denna uppmaning?

2. Har konkreta förberedande åtgärder redan vidtagits, och vilka belopp är aktuella?

3. Från vilka budgetposter skall medlen tas, och med stöd av vilken rättslig grund skall de betalas ut?

4. Hur motiverar man ett sådant stöd mot bakgrund av att andra medlemsstater under den senaste tiden själva har tvingats stå för att Schengensamarbetets villkor uppfylls, trots att exempelvis enbart Österrike har en yttre Schengengräns på 2 400 kilometer?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-2126/98 och E-2674/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen

(11 november 1998)

Enligt den 44:e till Amsterdamfördraget bilagda förklaringen skall rådet på dagen för Amsterdamför-dragets ikraftträdande besluta om alla sådana nödvändiga åtgärder som avses i artikel 2 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar och särskilt beslutet om vad som ingår i Schengenregelverket och beslutet som förtecknar Schengenbestämmelserna i den första och den tredje pelaren. Förberedelserna inför detta har påbörjats. Rådets beslut enligt ovan kommer att offentliggöras i EGT.

Enligt etablerad Schengen-praxis när det gäller tillämpning av Schengenregelverket och enligt artikel 2.2 i Schengenprotokollet kan en stat som önskar delta i Schengensamarbetet - dvs. i det inre området utan gränser - anslutas genom ett enhälligt beslut i rådet av alla Schengenstater. Beslutet fattas när det står klart att alla anslutningsvillkor, även kontroll och övervakning av yttergränserna enligt Schengenregelverket, är uppfyllda.

Vid Europeiska rådets möte i Essen i december 1994 beslutade man att, som ett led i arbetet med att förbereda de associerade länderna inför anslutningen till EU, bredda samarbetet med dessa länder till att omfatta relevanta delar av den tredje pelaren (även gränskontroll, asylpolitik, invandrarpolitik, polis- och tullsamarbete, rättsligt samarbete). Med hänsyn till beslutet beställde kommissionen en utredning om de berörda staternas behov på området rättsliga och inrikes frågor. Uppgiften anförtroddes en expert på hög nivå som hade ingått i K4 - kommittén. Rapporten över hans besök i de associerade länderna lämnades till kommissionen i oktober 1995. Kommissionen har startat ett antal program för att åtgärda de behov rapporten beskriver.

1. Det övergripande Phare-programmet för rättsliga och inrikes frågor. Programmet betecknas som övergripande för att det vänder sig till alla kandidatländer i Central- och Östeuropa. Tyngdpunkten ligger på samarbete mellan regioner och verksamhet som involverar flera länder främst med inriktning på utbildning och utbytesverksamhet. Programmet har ett anslag på 11 miljoner ecu för perioden 1996-1998. Inom ramen för programmet genomfördes en kartläggning av behoven i vart och ett av de 10 länderna i Central- och Östeuropa. Den syftade till att precisera utredningens slutsatser och föreslå lämpliga åtgärder på området inrikes och rättsliga frågor. Kartläggningen genomfördes i kandidatländerna av poliser, företrädare för rättsväsendet och andra ämbetsmän som medlemsstaterna själva hade utsett via nationellt baserade kontaktpunkter i rättsliga och inrikes frågor. Den fokuserades på fyra frågor, varav tre var direkt eller indirekt kopplade till gränsövervakning (gränsövervakning, aysl- och invandrarpolitik, polissamverkan). Den fjärde rörde rättsväsendet. Med hjälp av detta Phare-program planerar man också en bred utbildningsinsats för poliskårerna i kandidatländerna. Projektet skall organiseras av de europeiska polishögskolornas förbund. Utbildningsinsatsen, som syftar till att harmonisera kursplanerna för polisutbildning i länderna i Central- och Östeuropa och anpassa dem till de metoder som används i EU, kommer att innehålla ett betydande avsnitt om gränsövervakning och i synnerhet åtgärder mot smuggling.

2. Ett länderprogram skapades inom Phare 1997 med inriktning på övervakning av de baltiska ländernas östgräns (6 miljoner ecu). Målet för programmet var att förbättra Estlands, Lettlands och Litauens förutsättningar att övervaka sin nyligen upprättade östgräns och att motverka smugglingen. Programmet är inriktat på övervakning både av obevakade gränsavsnitt och officella gränsposteringar. Det omfattar stöd till gränsvakterna på sådana områden som samband, datorisering, övervakning, rörlighet, rådgivning i taktik och utbildning. Vid sidan om de två program som beskrivits ovan kan man nämna länderprogrammet inom Phare för modernisering av tullväsendet och de nationella anslagen till Phare-programmet.

3. Länderprogrammet för modernisering av tullväsendet startades 1995. Det omfattar stöd till kandidatländerna i kampen mot smuggling av sådant som narkotika, stulna bilar och kärntekniskt material. Närmare bestämt inleddes ett projekt på 0,5 miljoner ecu i oktober 1997 för att förbättra kontrollerna vid gränsposteringarna genom att införa riskbedömningsteknik i tulltjänstemännens arbetsmetoder.

4. Nationella anslag till Phare-programmet. Dessa anslag förväntas finansiera den större delen av arbetet med att avhjälpa de brister länderna i Central- och Östeuropa har när det gäller rättsliga och inrikes frågor i allmänhet och gränsövervakning i synnerhet. Avsikten är att ge gränspolisen och andra grupper som deltar i arbetet med att övervaka gränserna bättre utrustning och utbildning.

I detta sammanhang bör man skilja på hur situationen var innan den intensifierade anslutningsförberedande strategin antogs (december 1997) och hur den är sedan början av 1998.

- Situationen fram till december 1997. På basis av de länderrapporter som hade genomförts inom ramen för det övergripande Phare-programmet startades ett antal gränsprojekt. Exempelvis ingick ett projekt för datoriserade gränsposteringar i Ungerns operationella program 1997 (4 miljoner ecu) som en följd av den kartläggning man hade gjort i det landet i juni samma år. Projektet "baltländernas östgräns" (se ovan) utvidgades till att omfatta Polen 1997 (12 miljoner ecu). Andra gränsprojekt bedrevs inom nationsfinansierade program från tidigare, t.ex. utrustning för att hantera fingeravtryck till den polska polisen (5 miljoner ecu) och framtagning av maskinläsbara identitetshandlingar i Tjeckien.

- Situationen sedan början av 1998. Till följd av den intensifierade anslutningsförberedande strategi som kommissionen lade förslag till i Agenda 2000 och som Europeiska rådet fastställde vid mötet i Luxemburg i december 1997 omorienterades Phare-programmet för att få en tydligare anslutningsstödjande inriktning. Bland programmets kommande prioriteringar märks särskilt hjälp till kandidatländerna att förstärka förvaltningen och rättsväsendet. Ungefär 30 % av anslaget till Phare kommer att ägnas åt detta, vilket innebär nära 500 miljoner ecu i stöd per år. Insatserna till stöd för förvaltningen och rättsväsendet kommer att fördelas på fyra prioriterade områden, varav ett är rättsliga och inrikes frågor. Reformer på detta område är en viktig arbetsuppgift för kandidatländerna om de skall kunna införliva EG-rätten. När det gäller inrikes och rättsliga frågor, särskilt gränsövervakning, kommer man att inleda samverkan parvis mellan förvaltningar i medlemsländer respektive kandidatländer. Samverkan skall ske genom att experter från de förra placeras hos de senare under längre perioder. Denna parsamverkan kommer att finansieras via nationella Phare-program och den startar i slutet av 1998.

Phare-programmet finansieras via budgetposten B7-500 och, till skillnad från programmen under avdelning VI i EU-fördraget (Grotius, Oisin, Odysseus, Falcone, Stop), som förutsätter samfinansiering mellan kommissionen och den projektansvarige - det rör sig om program som kandidatländerna kan delta i, förutsatt att initiativtagaren till projektet tänkt sig det, men som de inte kan ta initiativ till - ställer det inte några finansieringskrav på förmånstagaren. Men Phare-programmet ingår i den allmänna samverkan med sikte på anslutning, genom vilken kandidatländerna förbinder sig att anta EG-rätten. För deras del innebär detta stora investeringar i lagstiftning, omorganisation och utbildning, och EU beviljar dem därför ekonomiskt stöd.

Kandidatländerna i Central- och Östeuropa kan, när det gäller ekonomisk utveckling och finansiell styrka, inte jämföras med de tre länder som anslöt sig till EU i januari 1995. De står dessutom inför långt mera komplicerade problem när det gäller att uppfylla kriterierna från Köpenhamn, eftersom kommunismens kollaps tvingar dem att bygga upp ett helt nytt politiskt, administrativt, ekonomiskt och socialt system. På grund av dessa mycket speciella omständigheter är den intensifierade, anslutningsförberedande strategi som kommissionen lade förslag till i Agenda 2000 i juli 1997 och som Europeiska rådet fastställde vid mötet i Luxemburg i december 1997 befogad.