ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2743/00

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Reningsverk i Sarroch, Sardinien

Regionen Sardinien delegerade 1993 uppgiften att uppföra ett reningsverk i samhället Perd'e Sali Porto Columbu till kommunen Sarroch. Projektet finansierades av gemenskapsprogrammet Envireg(1). Efter att arbetena lagts ut på entreprenad(2) avbröts dessa den 26 februari 1996 för att göra

en utvärdering om möjligheten att flytta reningsanläggningen, eftersom den ingenjör som var ansvarig för projekteringen inte hade beaktat att det fanns bostäder i närheten av den plats där man hade tänkt uppföra anläggningen! Efter att utvärderingen godkänts(3) vägrade entreprenören att återuppta arbetena, varvid kommunen Sarroch svarade med att häva ifrågavarande kontrakt(4). Arbetena anförtroddes således åt ett annat företag som uppförde reningsanläggningen på den nya plats som anvisades i utvärderingen, dvs. högre upp i användarområdet, vid havet, i det sista orörda naturområdet i kommunen Sarroch.

Trots att det skickades en skrivelse till åklagarämbetet i Cagliari den 23 juli 1997 med en uppmaning att undersöka om de olika tillstånden för genomförande av arbetena hade laglig grund och huruvida gällande miljölagstiftning iakttogs har inga åtgärder vidtagits.

I dagsläget har reningsanläggningen helt övergivits och utsatts för vandalism. Reningsproblemet i det berörda området har inte lösts och området har förstörts, varvid en möjlig utveckling av turismen har äventyrats.

Skulle kommissionen kunna undersöka huruvida förvaltningen av de gemenskapsmedel som använts i projektet har följt gällande bestämmelser? Anser inte kommissionen att mottagarna av finansieringen bör ersätta Europeiska unionen för ett projekt som inte har uppnått sina mål?

(1) Beslut nr 35/3 av den 24 september 1993; förordnande DCGADA nr 2557 av den 8 oktober 1993.

(2) Kommunstyrelsens beslut nr 365 av den 25 november 1994.

(3) Kommunstyrelsens beslut nr 328 av den 8 november 1996 med yttranden från miljöministeriet och utbildningsministeriet i den autonoma regionen Sardinien samt från Soprintendenza ai BB.AA.AA.AA.SS. i Cagliari.

(4) Kommunstyrelsens beslut nr 58 av den 21 februari 1997.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(13 oktober 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1260/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) och Marie Isler Béguin (Verts/ALE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Utplantering av björn i franska Pyrenéerna

Frankrikes parlament har i slutet av mars beslutat att brunbjörnarna i (franska) Pyrenéerna måste bort. 1996 specialimporterades ett antal brunbjörnar från Slovenien som förstärkning till den utrotningshotade brunbjörnsstammen i Pyrenéerna och för att friska upp denna med nytt liv.

Anser inte kommissionen som vi att det strider mot livsmiljödirektivet att infånga dessa brunbjörnar och tvångsförflytta dem till Slovenien eller till vilthägn?

Om kommissionen delar denna uppfattning: vilka åtgärder avser kommissionen då vidta för att förmå de franska myndigheterna att avstå från denna tvångsförflyttning av björnar?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 juni 2000)

Frågeställaren hänvisar till en ändring som antagits i första behandlingen av den franska nationalförsamlingen. Kommissionen har i dagens läge inte någon information om att de franska myndigheterna fattat ett definitivt beslut att fånga de björnar som släppts ut i centrala Pyrenéerna eller deras ungar.

Om Frankrike beslutar sig för att fånga björnarna måste de följa bestämmelserna i artikel 16 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1). Kommissionen har dessutom ingen information om att Slovenien har accepterat att ta emot björnar från Pyrenéerna.

Kommissionen hoppas att det Life Nature-projekt som pågår i Pyrenéerna kan fortsätta med de björnar som släppts ut eller fötts i dessa berg, där de tills nyligen fanns naturligt.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1199/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Läkemedel för barn

Av statistiska uppgifter i den ansedda tidskriften British Medical Journal framgår det att 67 procent av barnen på sjukhusens allmänna barnavdelningar har ordinerats åtminstone ett recept som inte motsvarar de kriterier enligt vilka läkemedlet har godkänts.

Enligt institutet för farmakologisk forskning Mario Negri uppgår denna andel till hela 86 procent i Italien. Kan kommissionen tala om vilka åtgärder den vidtar eller planerar att vidta för att lösa detta allvarliga problem som barnen blir lidande av?

Har man planerat undersökningar för att förbättra den vetenskapliga kunskapen i syfte att säkerställa effektivitet, säkerhet och rationellare användning när det gäller läkemedel som ges till barn?

Kan kommissionen slutligen uppge om det skulle vara möjligt att främja och stöda barnets rätt till vård med läkemedel som grundar sig på evidensbaserad medicin?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(29 juni 2000)

Kommissionen känner till de problem som parlamentsledamoten hänvisar till. Det är allvarliga problem som inte bara berör barn, utan hela befolkningen.

Det är riktigt att läkemedel som ges till barn i de flesta fall och inom de flesta behandlingsområden inte förekommer i anpassad farmaceutisk form, och inte heller har genomgått klinisk provning för denna patientgrupp. Dessutom behandlar försäljningstillstånden inte uttryckligen medicinering av barn. Kriterierna avseende läkemedels verkningar och säkerhet skall dock även gälla för läkemedel som ges till barn.

Vad beträffar insatser inom ramen för gemenskapens forskningsverksamhet syftar två åtgärder inom det särskilda programmet Livskvalitet och förvaltning av levande resurser i femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling till att främja en optimal användning av behandlingsmetoder inom hälsovården.

Dels är det den nyckelåtgärd som berör cellfabriken och skall främja en bättre, säkrare och effektivare användning av läkemedel. Dels är det en åtgärd av generisk art som är avsedd att främja utvärderingen av olika behandlingsmetoder i sjukhusmiljö med hjälp av kliniska undersökningar i stor skala. Resultaten skall bidra till evidensbaserade medicinska behandlingsmetoder.

De pågående forskningsprojekten, exempelvis, som valts ut i samband med ansökningsomgångar under 1999, syftar till att forska fram optimala undersökningsmetoder för medfödda ämnesomsättningssjukdomar, medfödd muskeldystrofi samt sällsynta hematologiska störningar som främst drabbar barn. Tyvärr har kommissionen inte fått in några projektförslag som varit mer direkt inriktade på de problem som frågeställaren avser.

I oktober 2000, och därefter vid de datum under 2001 och 2002 som offentliggörs i arbetsprogrammet, kommer nya ansökningsomgångar att genomföras. Kommissionen hoppas på att i samband med dessa nya ansökningsomgångar få in projektförslag som syftar till effektivare, säkrare och rationellare behandlingsmetoder för barn.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2450/00

från William Newton Dunn (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Stöd till brittiska grisuppfödare

Vilka är de senaste nyheterna när det gäller den brittiska regeringens krav på att bevilja särskilt stöd till brittiska grisuppfödare, vilka befinner sig i en katastrofal situation till följd av BSE-krisen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Ni syftar i Er fråga förmodligen på den anmälan om statligt stöd som kommissionen tog emot genom en skrivelse av den 30 mars 2000 och som hade benämningen Programmet för omstrukturering av svinsektorn 2000. Det skall dock betonas att BSE-krisen inte nämns vare sig i motiveringen till anmälan eller i huvudtexten.

Kommissionen kan bekräfta att man haft bilaterala diskussioner och deltagit i en skriftväxling med de brittiska myndigheterna. Vissa inslag i stödsystemet håller dock ännu på att utvärderas och det är därför för tidigt att säga vilket slutresultatet blir.

Bedömningen av om det anmälda systemet för statligt stöd är förenligt med artiklarna 87-89 (tidigare artiklarna 92-94) i EG-fördraget görs enligt förfarandena i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 (numera artikel 88) i EG-fördraget(1). Genom tillämpning av artikel 20.3 i den förordningen kommer Ni också att informeras om hur kommissionen beslutar i ärendet.

(1) EGT L 83, 27.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1849/00

från Esko Seppänen (GUE/NGL) och Armando Cossutta (GUE/NGL) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Icke -forskningsrelaterade projekt inom ramen för IST

IST-programmet genomförs med hjälp av delade kostnader och andra stödåtgärder som stödjande nätverk, samordnade insatser, kompletterande åtgärder, insatser när det gäller utnyttjande, utbildningsinsatser och så vidare, såsom anges på sidan 10 i IST:s arbetsprogram för 2000.

1. Kan kommissionen tillhandahålla en förteckning över alla icke-forskningsrelaterade projekt inom IST som redan har fastställts eller som det förhandlas om efter godkännande av bedömningspanelen och som finansieras (eller sannolikt kommer att finansieras) som kompletterande åtgärder av detta slag?

2. Kan kommissionen för varje projekt eller godkänt förslag tillhandahålla:

- en kortfattad beskrivning av projektet,

- en förteckning över de viktigaste förväntade resultaten och

- en förteckning över projektdeltagarna och tilldelningen av medel i respektive fall?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 juli 2000)

En förteckning av de 70 godkända projekt som rör teknik för informationssamhället (IST), med undantag för projekt som rör forskning och utveckling (FoU), har sänts direkt till parlamentsledamoten och parlamentets sekretariat.

Information om projekten finns på Internet på den offentliga servern Cordis (Community Research & Development Information Service) på följande Internetadress: http://www.cordis.lu.

Information med en kortfattad beskrivning av de enskilda projekten och de viktigaste förväntade resultaten finns på: http://www.cordis.lu/ist/home.html eller http://www.cordis.lu/ist/projects.htm. Man kan få tillgång till informationen på ovannämnda webbsida genom att ange projektnumret från förteckningen över projekt.

Av sekretesskäl kommer uppgifter om kontrakt som man fortfarande förhandlar om att finnas tillgängliga på webbplatsen först när de har undertecknats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2296/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Enhetligt gemenskapspatent

Vetenskaplig forskning och i synnerhet teknisk utveckling är pådrivande faktorer för våra små och medelstora företags ekonomiska tillväxt och konkurrenskraft. Därför är det mycket viktigt med ett effektivt och lämpligt skydd av immaterialrätten.

Det nuvarande europeiska patentsystemet är inte bara komplicerat att förvalta för de olika medlemsstaterna, utan det är också ett dyrt system. De höga patentkostnaderna betraktas också rent allmänt som ett av de främsta hindren för en bred användning av systemet i Europa. Det måste här påpekas att 45 procent av de patent som utfärdas i Europa kommer från USA och att 15 procent av de som utfärdas i USA kommer från Europa. Skyddet av immaterialrätten är utan tvekan en komplicerad, dyr och splittrad fråga.

Skulle kommissionen kunna ange vilka åtgärder som har föreslagits för att lösa denna situation och, i förekommande fall, hur den avser att tillämpa dem?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Gemenskapspatent är en prioriterad fråga för kommissionen. Mot bakgrund av de slutsatser som stats- och regeringscheferna kom fram till vid Europeiska rådets möten i Lissabon och Feira, antog kommissionen den 5 juli 2000 sitt förslag om en förordning för gemenskapspatent(1). Den föreslagna förordningen syftar till att skapa ett gemenskapspatent som är kostnadsmässigt rimligt och som ger industrin fullt juridiskt skydd. Kommissionens förslag är när det gäller dessa aspekter både ambitiöst och välbalanserat.

Den slutliga tidsplanen för införandet av gemenskapspatentet kommer att bero på många faktorer, inte minst utfallet av revideringen av EG-fördraget när det gäller upprättandet av en ny, centraliserad rättsinstans för hela gemenskapen, som skall handlägga rättstvister när det gäller giltighet för och intrång i gemenskapspatent. Ett integrerat rättskipningssystem som ger maximal rättssäkerhet åt det enhetliga gemenskapspatentet är en av de viktigaste förutsättningarna för att det skall få framgång.

(1) KOM(2000) 412 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1654/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Import av vegetabiliska oljor från Turkiet

Genom kommissionens förordning nr 2828/93(1) åläggs medlemsstaterna att anta alla nödvändiga åtgärder för att kontrollera oljors destination och användningsområde och att se till att fett avsett för fritt bruk inte lagras med andra produkter.

Man har spårat upp misstänkta brott mot folkhälsan i ett fall då vegetabilisk olja importerats från Turkiet, där det tycks som om alla de kontroller som gemenskapens regelverk kräver inte genomförts.

Enligt uppgifter i pressen erkände den spanska statens skattekontor i juni förra året att alla tillbörliga kontroller inte utförts.

Känner kommissionen till dessa ärenden?

Om ja, vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att komma till rätta med situationen?

(1) EGT L 258, 16.10.1993, s. 15.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

De fakta som parlamentsledamoten nämnde har inte kommit till kommissionens kännedom. För att kunna ge ett mer detaljerat svar ber kommissionen därför parlamentsledamoten att lämna mer ingående information. I samband med detta skulle kommissionen vilja påpeka att kommissionens förordning (EEG) nr 2828/93 av den 15 oktober 1993 om gemensamma bestämmelser för kontroll av användningen av eller bestämmelsen för importerade produkter som omfattas av KN-nummer 1515 90 59 och 1515 90 99, som parlamentsledamoten hänvisar till, inte avser folkhälsa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1820/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Europakonventionen om skyddet av de mänskliga rättigheterna och stadgan om de grundläggande rättigheterna

Enligt Europeiska rådet i Köln kommer stadgan om grundläggande rättigheter i Europeiska unionen att verka för att dessa rättigheters utomordentliga betydelse och räckvidd skall förankras på ett för medborgarna synligt sätt.

Jurister frågar sig dock hur denna stadga skall förhålla sig till Europakonventionen om skyddet av de mänskliga rättigheterna. De föreslår att unionen skall underordna sig den juridiska behörighet i sista hand som innehas av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna, för att det på så sätt skall kunna undvikas att de mänskliga rättigheterna på den europeiska kontinenten urholkas.

1. Är kommissionen beredd att låta unionen underordnas den juridiska behörighet i sista hand som innehas av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna? Om inte: varför inte?

2. Anser kommissionen att stadgan om grundläggande rättigheter inte får leda till att de mänskliga rättigheterna på den europeiska kontinenten urholkas? Vilka juridiska argument avser kommissionen förebära för att framhålla att denna stadga inte skall leda till en urholkning av Europakonventionen om skyddet av de mänskliga rättigheterna?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

1. Kommissionen påminner parlamentsledamoten om att den flera gånger uttalat sig för en gemenskapsanslutning till Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. På så sätt skulle gemenskapen kunna kontrolleras utifrån på samma sätt som medlemsstaterna nu kontrolleras. Kommissionen anser att frågan om en anslutning, som skulle kräva en ändring av fördragen(1), fortfarande är högaktuell.

2. Kommissionen fäster mycket stor vikt vid arbetet med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Där kan man samla alla de grundläggande rättigheter som skyddas inom unionen i en enda text, vilket leder till ökat rättsskydd.

Kommissionen medger att de grundläggande rättigheterna i unionens stadga måste få en enhetlig tolkning när de motsvaras av rättigheter som redan finns i den tidigare nämnda Europakonventionen.

Kommissionen kan alltså inte på något sätt dela parlamentsledamotens pessimism.

(1) Se EG-domstolens yttrande av den 28 mars 1996, rättsfallssamling 1996, s. I-1759.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2372/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Återbetalning av räntefria lån

Känner kommissionen till hur vissa oseriösa finansföretag går till väga, nämligen att de erbjuder räntefria lån med en lånetid på t. ex. tolv månader för köp av konsumtionsvaror, för att sedan insistera på att kunden skall underteckna ett avtal om att lånet skall betalas tillbaka under en tid av två eller tre år och göra det så svårt som möjligt att ordna med återbetalning av lånet under den ifrågavarande tiden?

Tänker kommissionen föreslå någon lagstiftning för att förbjuda sådana tillvägagångssätt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Kommissionen har inte fått några upplysningar om den praxis som parlamentsledamoten beskriver. Problemet är uppenbarligen vilseledande tidsfrister i samband med erbjudanden om räntefria lån i kreditannonser, varvid det avtal som sedan föreslås inte innehåller den utlovade tidsfristen.

Man kan beakta olika aspekter vid bedömningen av problemet.

I artikel 3 i direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om konsumentkrediter(1) hänvisas det uttryckligen till rådets direktiv 84/450/EG av den 10 september 1984 om vilseledande reklam(2) och till de regler och principer som skall tillämpas vid vilseledande reklam.

I artikel 4.2 i direktiv 87/102/EEG föreskrivs vad det skriftliga kreditavtalet skall innehålla och i artikel 8 fastslås att konsumenten skall ha rätt att betala sin skuld innan den överenskomna avtalstiden löpt ut. I artikel 2.1 c) och g) medges dock att kredit som lämnas eller tillhandahålls utan ränta eller annan avgift och kreditavtal, där konsumenten åläggs att betala tillbaka krediten genom ett maximalt antal delbetalningar inom en period som inte överstiger 12 månader, kan undantas från direktivets tillämpningsområde, men praktiskt taget ingen medlemsstat har utnyttjat denna möjlighet till undantag.

Det konkreta problemet bör föreläggas de myndigheter i medlemsstaten som ansvarar för tillsyn och kontroll av de nationella bestämmelserna om konsumentkrediter och vilseledande reklam.

(1) EGT L 42, 12.2.1987.

(2) EGT L 250, 19.9.1984.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1812/00

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Utredningar av vilka radiologiska inverkningar driften av Sellafield haft på Irland

Ämnar kommissionen ingå med en begäran till de behöriga säkerhetsmyndigheterna i Storbritannien, Nordirland och Irland om kopior av alla utredningar som gjorts sedan 1980 av vilka radiologiska inverkningar driften av Sellafield haft på Irland och tänker kommissionen tillsätta en panel för översyn för att bedöma hur tillförlitliga dessa utredningar är och vilken relevans de har i dag?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Genom artikel 37 i Euratomfördraget tillåts kommissionen att yttra sig om huruvida den planerade deponeringen av radioaktivt avfall kan ha inverkningar på andra medlemsstater. Enligt artikel 36 i Euratomfördraget krävs att medlemsstaterna håller kommissionen underrättad om radioaktivitetsnivån i luft, vatten och jord som är ett resultat av den fortlöpande kontroll som utförs i enlighet med artikel 35 i fördraget. Sådan information erhålls regelbundet.

Ytterligare undersökningar som görs av nationella myndigheter, t.ex. om de radiologiska inverkningar som driften av Sellafield har på Irland krävs inte enligt Euratomfördraget eller sekundärrätten. Kommissionen har följaktligen inget ansvar av att se över och bedöma sådana undersökningar var gäller deras tillförlitlighet och nutida relevans.

Kommissionen kommer ändå att fråga myndigheterna i Irland och Förenade kungariket om sådana studier är tillgängliga och hur rapporterna kan erhållas. Dessutom lanserar kommissionen en omfattande tvåårig undersökning för att utvärdera radioaktivitetsnivån i de nordueropeiska vattnen på grundval av all tillgänglig information. Genom denna undersökning kommer en liknande utvärdering (Marína) som avslutades omkring 15 år sedan att uppdateras. Resultaten från nationella undersökningar och utvärderingar kommer att beaktas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1726/00

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Utvärdering av risker som grannländer utsätts för genom lagring av flytande radioaktivt avfall vid Sellafield i Förenade kungariket

Hur har man utvärderat de risker som Förenade kungarikets grannländer utsätts för genom ackumulering och lagring av starkt radioaktivt avfall i Sellafield i Cumbria, Förenade kungariket, till följd av omarbetning av förbrukat radioaktivt kärnbränsle?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1726/00 och E-1727/00 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(20 juli 2000)

Lagringsanläggningen för den högaktiva vätskan (HAL) i Sellafield har varit i drift sedan 1955. I samband med inneslutningen av det högaktiva avfallskoncentratet i glas på Windscale förglasningsanläggning (WVP) 1990, lades det i enlighet med artikel 37 Euratomfördraget

fram allmänna uppgifter för denna anläggning i januari 1990 och kommissionen yttrade sig om detta. De allmänna uppgifterna gav information om en referensolycka vilket var förlusten av kylning till HAL inmatningskärl. Man drog slutsatsen att de doser som det är troligt att befolkningen i Irland eller någon annan medlemsstat i händelse av ett oplanerat usläpp av denna typ och omfattning skulle motta inte är signifikanta ur hälsosynpunkt. Den uppdaterade säkerhetsgranskningen för lagringen av den högaktiva avfallsvätskan vid British Nuclear Fuel Limited (BNFL) Sellafield (HM Nuclear Installations Inspectorate, februari 2000) ger inte information som ger anledning till en omprövning av denna bedömning.

Det är respektive medlemsstats ansvar att kräva att liknande bedömningar görs för de lagringstankar som är i drift vid United Kingdom Atomic Energy Authority i Dounreay, Compagnie générale des matières nucléaires i La Hague, Commissariat à l'Energie Atomique i Marcoule och Forschungscentrum i Karlsruhe vad gäller allmänhetens potentiella exponering och de därav följande hälsoeffekterna.

Med tanke på att det finns flerdubbla inneslutningsskikt skulle ett hål i inneslutningen likväl kunna leda till betydande radioaktivitetsnivåer i floder eller i havsmiljön. Det är därför lämpligt att undersöka de eventuella skadorna på miljön utöver på människor. Kommissionen har dragit igång ett forskningsprogram om effekterna på djur- och växlivet i området och de motsvarande ekologiska skadorna samt om utvecklingen av grunderna och metoderna för att fastställa skyddsnormer i syfte att inrätta miljökvalitetsnormer. Sådana normer skulle sedan kunna tillämpas på utvärderingen av konsekvenserna av ett stort utsläpp av flytande radioaktivt avfall.