SKRIFTLIG FRÅGA E-2389/02

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Datortomografiska undersökningar av barn

Nukleär medicin används i stor skala på belgiska sjukhus. Inom medicinen används joniserande strålning vid diagnos och behandling. Radiologin, där röntgenstrålning används och den nukleära medicinen, där patienten tillförs ett radioaktivt preparat, är allt fortfarande de kraftigaste medlen i diagnostikens tjänst. I en rapport från FN nyligen förutsades det att användningen av joniserande strålning vid diagnos och behandling ytterligare skulle öka under de kommande åren.

Problemet är dock att barn som genomgår en datortomografisk undersökning ofta får en större strålningsdos än vad som behövs, bland annat därför att flertalet skannrar är inställda för vuxna och inte justeras. Detta är något som läkarna inte alltid är medvetna om. Och det medför problem, eftersom barn är känsligare för joniserande strålning än vuxna. De löper en mellan två och tio gånger större risk för cancer och kan drabbas av utvecklingsstörningar.

Borde inte Europa drastiskt minska på dessa medicinska undersökningar?

Vilka åtgärder avser kommissionen vidta med tanke på detta?

Vilka åtgärder finns det för att bättre skydda barn mot för stora doser?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Användningen av datortomografi har medfört obestridliga fördelar för medicinsk diagnostik och för sjuk- och hälsovård i allmänhet. Det är dock ett faktum att behandlingen kan innebära betydande individuella strålningsdoser. Dessa doser måste minimeras så att patienterna inte utsätts för större dos än vad som behövs för att man skall få fram erforderlig diagnostisk information. Ett grundläggande krav när det gäller strålningsskydd är att man skall försäkra sig om att de metoder som används (t.ex. skanning med hjälp av datortomografi) är berättigade (dvs. nyttan med behandlingen måste uppväga eventuella nackdelar) och optimerade (dvs. strålningsdoserna måste reduceras till en nivå som rimligen kan uppnås). Rådets direktiv 97/43/Euratom av den 30 juni 1997 (om skydd för personers hälsa mot faror vid joniserande strålning i samband med medicinsk bestrålning och om upphävande av direktiv 84/466/Euratom)(1), har nyligen reviderats. Direktivet innehåller bl.a. specifika krav på kvalitetssäkring och bedömning av patientdoser i samband med datortomografi och särskilda verksamheter där barn är inblandade. Dessa krav skall säkerställa att användningen av datortomografi på barn är omsorgsfullt berättigad och optimerad.

Berättigande innebär att man skall undvika att människor i onödan utsätts för bestrålning och att man skall överväga andra avbildningsmetoder (t.ex. ultraljud eller magnetisk resonans). Det är läkarens bedömning som skall ha högst prioritet när man fattar beslut om huruvida man skall använda datortomografi eller andra avbildningsverktyg vid skanning av barn.

När barn utsätts för skanning med hjälp av datortomografi måste medlemsstaterna se till att lämplig utrustning och särskilda avbildningmetoder används, att utrustningen handhas på rätt sätt och att specialutbildade radiologer övervakar och tolkar skanningen, så att pediatriska patienter inte utsätts för mer strålning än vad som är nödvändigt.

Kommissionen kommer även i fortsättningen att arbeta för att se till att det nya direktivet genomförs på rätt sätt i medlemsstaterna.

Kommissionen kommer att ge sitt aktiva stöd till en rad verksamheter inom Europa för att försäkra sig om att nya rön, med potentiella följder för nuvarande användning av datortomografi på barn, blir tillgängliga för berörda läkare och föräldrar.

Inom de fjärde och femte ramprogrammen har kommissionen finansierat forskning om kvalitetskriterier och dosreducering inom datortomografi och pediatrisk radiologi. Även inom sjätte ramprogrammet, som precis håller på att komma igång, kommer denna fråga att ha hög prioritet.

Vidare har kommissionen offentliggjort Riktlinjer för remittering till bilddiagnostik(2), där man i ett av kapitlen behandlar pediatrisk bilddiagnostik med syfte att minimera röntgenbestrålning på barn, särskilt barn med kroniska sjukdomar.

(1) EGT L 180, 9.7.1997.

(2) ISBN: 92-828-9454-1- http://europa.eu.int/comm/environment/radprot/118/118.htm.