ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3525/97 från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Gemenskapens deltagande i Uralides-projektet

Det internationella Uralides-projektet i vilket för närvarande 39 vetenskapliga instititut i hela världen deltar (24 europeiska, 1 från USA och 14 ryska) har som målsättning att ingående studera Uralbergen, den bergskedja som delar den europeiska och den asiatiska kontinentalsockeln och anses vara en av de bergskedjor i världen som är rikast på fyndigheter av alla slag och en potentiell källa till energiresurser och andra resurser. Detta projekt uppstod till följd av att det multinationella initiativet ¨Europrobe¨ inleddes av Europeiska vetenskapsstiftelsen för geologisk forskning.

Kan kommissionen tala om vad den har för inställning till det internationella Uralides-projektet samt berätta om sitt eventuella deltagande i detsamma och hur stort ett eventuellt ekonomiskt bidrag från kommissionen kan bli?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar (15 december 1997)

Kommissionen är fullt medveten om den internationella betydelsen ur såväl vetenskaplig som ekonomisk synpunkt av Uralides-projektet. I det fjärde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (beslut nr 1110/94/EG) ((EGT L 126, 18.5.1994. )) stöder kommissionen detta projekt genom INTAS, Internationella sammanslutningen för främjandet av samarbete med forskare från de nya, oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen.

I planerna för det nya femte ramprogrammet ((KOM(97) 439. )) ingår ett fortsatt stöd till gemensamma forskningsprojekt och samordnade åtgärder med Ryssland och andra stater i f.d. Sovjetunionen inom ett flertal områden, inklusive energi och miljö.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3659/97 från María Izquierdo Rojo (PSE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Bilfria städer

Anser kommissionen att följande yttranden om Klubben för bilfria städer är rimliga: klubbens projekt ¨går bara ut på att några personer i styrelsen skall kunna göra en massa resor¨ och ¨projektet innebär onödigt kommunalt slöseri som bara leder till att några ledande personer i kommunen ges strålande tillfällen att turista och det lär oss inget nytt¨?

Med tanke på att denna typ av beskyllningar skadar det goda rykte som initiativet om bilfria städer hade i Granada, skulle jag vilja fråga vad kommissionen har att framföra?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (23 januari 1998)

Nätet för bilfria städer omfattar ungefär 60 lokala myndigheter i hela Europa. Deras mål är att minska trafikvolymen genom att främja miljövänliga transportsätt i tätortsområden. Detta nät, som delvis finansieras av kommissionen, ger städer möjlighet att driva en sådan politik, främst genom att det underlättar utbyte av erfarenheter och kunskap både på teknisk och politisk nivå, och gör det möjligt att identifiera och lyfta fram möjliga lösningar för hållbar rörlighet. Nätet skal också bidra till spridning av god metodik. Sådan verksamhet innebär att städernas representanter måste resa en del. Enligt kommissionens uppgifter gick mindre än 12 % av nätets totala budget för 1997 till resor och uppehälle.

Nätet för bilfria städer syftar till att skapa kontakter mellan de aktörer som har ansvar för tätortstrafik. I detta syfte har sex arbetsgrupper bildats, som sysslar med olika viktiga aspekter av tätortstrafik. Arbetsgruppernas verksamhet kompletteras med större sammankomster, som seminarier och konferenser för lokala myndigheter både på politisk och teknisk nivå.

Nätets framgångar speglas av det antal projekt som utvecklats i städerna. Sådana projekt kan antingen vara direkta resultat av utbytet av erfarenheter och kunskap, eller uppkomma genom samarbete mellan ett antal medlemmar i nätet. Nätet samarbetar nu regelbundet med kommissionen och har lett till minskad användning av privatbilar, förbättrad luftkvalitet, rationellare energianvändning och ökad livskvalitet i ett flertal städer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3988/97 från Georges Berthu (I-EDN) till rådet (15 januari 1998)

Ämne: Eurosedlar och nationella kännetecken

EMI:s råd beslutade den 3 december 1996 att de framtida eurosedlarna inte skulle ha några som helst nationella kännetecken.

Kan rådet förklara vilka skäl som legat till grund för en sådan lösning vad gäller sedlarna och vilka skäl - uppenbarligen helt motsatta - som rådet använder sig av för att göra gällande en helt annan lösning för mynten?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3986/97, E-3987/97, E-3988/97, E-3989/97 och E-3990/97 (19 mars 1998)

Det framgår av fördragets fördelning av behörigheter att Europeiska centralbanken skall ha ensamrätt att tillåta utgivning av eurosedlar och även skall bestämma sedlarnas utformning (artikel 105a i fördraget och artikel 16 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken)

Vid sitt möte i Dublin den 13*14 december 1996 välkomnade Europeiska rådet de modeller till eurosedlar som Europeiska monetära institutet hade lagt fram.

De slutgiltiga besluten i denna fråga kommer att fattas av Europeiska centralbanken när den väl har upprättats i enlighet med fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3265/97 från María Estevan Bolea (PPE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Förbrukad olja

Hur mycket avfall uppstår årligen genom oljeförbrukning inom Europeiska unionen?

Kan kommissionen tillhandahålla detaljerade uppgifter för varje enskild medlemsstat och uppgifter om hur hanteringen sker?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (1 december 1997)

Nedanstående uppgifter, vilka ingår i en rapport som kommissionen har låtit utarbeta, torde besvara parlamentsledamotens frågor. Siffrorna, som uttrycks i ton, avser åren 1994-1995 och omfattar samtliga etapper i medlemsstaternas och gemenskapens hantering av spilloljor.

Tabellen visar att 1 827 300 ton (75,6 % av spilloljorna) samlas in. Det kan förmodas att återstående 24,4 % bränns illegalt, bortskaffas tillsammans med annat avfall, utnyttjas för energiproduktion av de oljeproducerande företagen eller sprids i miljön.

Av de 75,6 % som samlas in regenereras 677 000 ton (37,1 %), varav 657 000 ton (36 %) återvinns för att användas som smörjoljor och 20 000 ton (1,1 %) upparbetas till oljor av hög kvalitet som används för energiproduktion (uppvärmning).

Återstående 1 150 300 ton (63 %) bortskaffas genom förbränning. De kan antingen efter behandling (filtrering) (584 600 ton (32 %)) användas som ersättningsbränsle inom industrin (cement) eller i fartygsmotorer, eller helt obehandlade (566 000 ton (31 %)) förbrännas i avfallsförbränningsanläggningar (eller i cementverk som har tillstånd för sådan förbränning).

Hantering av spilloljor 1994-1995 (i ton)

>TABLE>

Källa: Economics of waste oils regeneration - Coopers & Lybrand 1997
SKRIFTLIG FRÅGA E-3920/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Avbildande av de grekiska öarna på eurons mynt och sedlar

I sitt artiga svar på min föregående skriftliga fråga (E-0885/97) ((EGT C 319, 18.10.1997, s. 186. )) upplyste mig kommissionsledamot de Silguy om att bilderna av Europas karta på eurons mynt och sedlar inte var de slutgiltiga och att den slutliga utformningen också skulle visa de grekiska öarna, som fallit bort i modellerna till den nya gemensamma europeiska valutan, vilka offentliggjorts för länge sedan.

Jag önskar be Europeiska kommissionen om ett klargörande angående huruvida den ansvarige kommissionsledamotens löfte har uppfyllts i samband med den slutgiltiga avbildningen av de nya euromynten och eurosedlarna, eftersom det här är en fråga som med all rätt berör den allmänna opinionen i Grekland och som också har att göra med det psykologiska mottagandet som den första gemensamma valutan i vår världsdels historia bör få av folken i Europa.

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (29 januari 1998)

Vad angår eurosedlarna godkände Europeiska monetära institutets råd de slutliga motiven i maj 1997. De ändringar som gjorts har bl.a. rört Europakartan, som har rättats till i syfte att få en korrekt geografisk återgivning av Europa. Samtliga öar, skärgårdar och landområden med en yta större än 400 km2 har återgivits.

Vad angår mynten tillkännagav kommissionen i samband med avslutandet av Europeiska rådets möte i Amsterdam att de motiv som valts ut för euromyntens gemensamma sida skulle ändras något i syfte att få en korrekt återgivning av Europakartan.

Dessa ändringar har nu genomförts på grundval av synpunkterna från de femton medlemsstaternas myndigheter och de slutliga motiven godkändes av Ekofin-rådet den 17 november 1997.

Med tanke på de tekniska begränsningar som myntstorleken innebär har endast öar med en yta på minst 2 500 km2 medtagits. Tillämpningen av detta kriterium har bland annat lett till att Kreta lagts till i motiven på mynten från och med 10 cent och uppåt.

Dessutom har återgivningen av Grekland rättats till på grundval av synpunkterna från de grekiska myndigheterna vilket bl.a. har lett till att återgivningen av Peloponnesos och halvön Chalkidike korrigerats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3990/97 från Georges Berthu (I-EDN) till rådet (15 januari 1998)

Ämne: Eurosedlar och nationella kännetecken

EMI:s råd beslutade den 3 december 1996 att de framtida eurosedlarna inte skulle ha några som helst nationella kännetecken. Om det stämmer att denna fråga ligger långt utanför befogenheten att tekniskt förbereda utgivning av sedlarna (artikel 109f.3) och om det också stämmer att den är av en annan karaktär än det penningpolitiska begreppet ¨sedelutgivning¨ (artikel 105a.1), anser inte rådet då att det skulle vara lämpligt att hitta en annan rättslig grund för frågan? Skulle man inte kunna tycka att beslutet faller under artikel 109l.4 som säger att rådet enligt samma förfarande även skall ¨vidta de övriga åtgärder som behövs för att snabbt införa ecun [euron] som dessa medlemsstaters gemensamma valuta¨?

Är inte denna tolkning för övrigt den enda som kan tänkas bevara staternas kontroll över ett i högsta grad politiskt beslut?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3986/97, E-3987/97, E-3988/97, E-3989/97 och E-3990/97 (19 mars 1998)

Det framgår av fördragets fördelning av behörigheter att Europeiska centralbanken skall ha ensamrätt att tillåta utgivning av eurosedlar och även skall bestämma sedlarnas utformning (artikel 105a i fördraget och artikel 16 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken)

Vid sitt möte i Dublin den 13*14 december 1996 välkomnade Europeiska rådet de modeller till eurosedlar som Europeiska monetära institutet hade lagt fram.

De slutgiltiga besluten i denna fråga kommer att fattas av Europeiska centralbanken när den väl har upprättats i enlighet med fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3463/97 från Rijk van Dam (I-EDN) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Tillgång till franska inre vattenvägar

Enligt uppgifter i sjöfartstidningen de Scheepvaartkrant från den 30 september 1997 hindras utländska skeppare från att företa resor inom Frankrike. Framförallt i Sydfrankrike lär cabotage vara så gott som omöjligt. Dessutom lär det vid fraktbörsen i Frankrike vara tal om att kategoriskt neka att frakta gods inom Frankrike på icke-franska skepp. Kan kommissionen bekräfta dessa uppgifter?

Om ja, vilka åtgärder tänker kommissionen vidta mot detta brott mot principen om en fri marknad och i synnerhet mot cabotageförordningen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (8 december 1997)

Kommissionen är medveten om en påstådd diskriminering av icke-franska skeppsägare i förbindelse med ¨tour de rôle¨ på franska inre vattenvägar. Den påstådda diskrimineringen strider utan tvivel mot gemenskapslagstiftningen och då i synnerhet mot bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 3921/91 av den 16 december 1991 om villkoren för att transportföretag skall få utföra inrikes transport av gods eller passagerare på inre vattenvägar i en annan medlemsstat än den där de är hemmahörande ((EGT L 373, 31.12.1991. )).

Kommissionen har kontaktat de franska myndigheterna för att fastställa om den påstådda diskrimineringen faktiskt äger rum.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3719/97 från Stelios Argyros (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Informationspublikationer från det gemensamma centret för forskning

Det europeiska centret för forskning (Europeiska kommissionen, GD XII) publicerade nyligen en rikt facetterad informationsbroschyr i formatet A4 x 8 som handlar om de gemensamma forskningscentren. Det är fråga om ett dubbelsidigt illustrerat färgtryck på plastat papper.

Publikationens format gör att man kan ifrågasätta dess praktiska nytta. Papperet är av ett material som inte går att återanvända och som förmodligen inte heller kan betraktas som miljövänligt.

Trots detta är det fråga om en publikation som utan tvekan kostat mycket pengar, trots att man har försökt skära ned kostnaderna för de gemensamma forskningscentren inom ramen för en allmän ekonomisk åtstramning av gemenskapens forskningspolitik.

Vi ber kommissionen upplysa oss om följande:

- Vad kostade det att framställa ovannämnda publikation?

- Vilken tjänst godkände kostnaderna?

- Vad är ändamålet med och vilken vinning väntas denna publikation ge?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (7 januari 1998)

Kommissionens gemensamma forskningscenter (GFC) spelar en avgörande roll för det vetenskapliga stödet av gemenskapspolitiken.

Dessutom erbjuder forskningscentret en viktig potential för innovationen inom den europeiska industrin genom sin verksamhet på konkurrensutsatta områden. Denna resurs är emellertid för närvarande inte tillräckligt känd.

Därför har en aktiv insats gjorts för att stimulera tekniköverföring, forskningssamarbete och utbildningen vid forskningscentret. Syftet var att öka forskningscentrets värde för medborgaren och den europeiska industrin.

Detta innebär också att man gör forskningscentrets verksamhet mer synlig och öppen. Den affisch som parlamentsledamoten nämner har framställts i detta syfte. Den kostade 6 114 ecu för 10 000 exemplar.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 187 , 16/06/1998 s. 0060



SKRIFTLIG FRÅGA E-3801/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (26 november 1997) Ämne: Lika värde för betyg och examensbevis Sedan 1993 har gränserna öppnats vad gäller betyg och examensbevis men i vissa länder, däribland Italien, utfärdas betyg som inte erkänns i de andra medlemsstaterna. Har kommissionen för avsikt att åtminstone uppmana medlemsstaterna att betrakta olika staters betyg som likvärdiga, så att man i Europa äntligen kan uppnå den fria rörligheten för arbetskraft? Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hennes skriftliga fråga E-85/95 ((EGT C 190, 24.7.1995. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3567/97 från Graham Mather (PPE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Kommissionens meddelande om skattesamordning (KOM(97)0495)

Vid Ekofin-rådets möte den 13 oktober 1997 diskuterades detta meddelande från kommissionen för första gången. I dokumentet föreslås ett åtgärdspaket för att angripa ¨skadlig skattekonkurrens¨. Rådet uppmanade kommissionen att senast den 12 november lägga fram ett nytt meddelande som skulle ta i beaktande resultaten från detta möte och från Skattepolitiska gruppens möte den 20 oktober. Ministrarna betonade enhälligt sin avsikt att komma fram till en politisk överenskommelse i denna fråga vid Ekofin-rådets möte den 1 december.

Beträffande beskattning av kapitalinkomster konstateras i punkt 19.III i meddelandet att varje medlemsstat antingen bör ¨tillämpa en minimikällskatt eller ge information om inkomst av sparande till de andra medlemsstaterna¨.

1. Hur skulle kommissionen säkerställa uppgifternas förenlighet och jämförbarhet i ett sådant informationsutbyte?

2. Hur skulle kommissionen garantera säkerheten för den information som utbyts?

3. Vilka undersökningar har kommissionen genomfört för att beräkna kostnaderna för utveckling och genomförande av ett sådant system?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3563/97, E-3564/97, E-3565/97, E-3566/97 och E-3567/97 ingivna av Mario Monti för kommissionen (3 februari 1998)

Kommissionen vill fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på sitt nya meddelande av den 5 november 1997 ((KOM(97) 564 slutlig. )) och på slutsatserna från Ekofin-rådets möte den 1 december 1997 om skattepolitik.

I dessa slutsatser godkände rådet en text om beskattning av inkomst av sparande som innehöll fyra punkter, vilka skulle kunna utgöra grunden för ett nytt förslag till ett direktiv.

Som kommissionen angav redan i det meddelande som nämns ovan, är det kommissionens avsikt att mycket snabbt lägga fram ett sådant förslag, i princip i april 1998.

Kommissionen anser att det ännu är för tidigt att kommentera den känsliga och svåra fråga som parlamentsledamoten tar upp.

Kommissionen har ännu inte avslutat sina överväganden och dess ståndpunkt kommer att framgå klart av direktivförslaget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4060/97 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Förslag om att slå samman mål 2 och 5b

Kommissionen har föreslagit en sammanslagning av de befintliga mål 2 och 5b till ett nytt mål 2 med start från år 2000. Detta mål skulle syfta till omställning av industri-, landsbygds-, stads- och fiskeriberoende regioner.

Kan kommissionen bekräfta att varje enskilt delprogram under det nya målet kommer att tilldelas egna, öronmärkta anslag? Kan kommissionen också bekräfta att varje delprogram kommer att garanteras finansiering för nästa finansplans hela sjuårsperiod? Kan kommissionen lova att övergångsbestämmelserna för f.d. mål 5b- och mål 2-regioner blir desamma som för mål 1?

Svar från M.Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (5 februari 1998)

Kommissionen föreslår i Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 final. )) att det nya mål 2 ¨bör ge stöd till områden som genomgår en ekonomisk omvandling (på industri- eller tjänsteområdet), landsbygdsområden på tillbakagång, krisdrabbade områden som är beroende av fiskerinäringen eller tätorter med svårigheter¨.

Enligt förslaget bör varje typ av område som ingår i det nya mål 2-området uppfylla ett antal samhällsekonomiska kriterier. Kommissionen anser dock att det av flexibilitetsskäl inte vore lämpligt att öronmärka de anslag som tilldelas varje typ av område.

Eftersom det är frågan om ett enhetligt målområde är det meningen att den nya programperioden skall vara lika lång för varje delprogram.

När det gäller att fastställa övergångsbestämmelser föreslår kommissionen att hänsyn skall tas till att förhållandena är olika i f.d. mål 1-regioner å ena sidan och i f.d. mål 2- och mål 5b-regioner å andra sidan. Räknat per person är det finansiella stödet betydligt lägre i mål 2- och mål 5b-regioner än i mål 1-regioner, som är de minst utvecklade och därför får högsta prioritet i gemenskapens strukturpolitik.

Följaktligen föreslår kommissionen i Agenda 2000 att de f.d. mål 2- och mål 5b-regionerna skall få ¨ett begränsat finansiellt stöd¨ under övergångsperioden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3679/97 från Patricia McKenna (V) till rådet (19 november 1997)

Ämne: Statligt förtryck i Burma

Den 28 oktober 1997 gjordes många arresteringar när medlemmar av National League for Democracy (NLD) försökte hålla ett möte i ett kontor i stadsdelen Mayangone i utkanten av Burmas huvudstad Rangoon. Aktivisterna hade planerat att hålla ett möte med sin ledare Aung Saan Suu Kyi, men säkerhetsstyrkorna satte upp barrikader för att hindra dem från att få tillträde till henne.

När detta skrivs befinner sig åtta av de arresterades fortfarande i häktet. Organisationer för mänskliga rättigheter har uttryckt fruktan för att de kanske har torterats.

Känner rådet till denna händelse? Vilka åtgärder har det vidtagit? Kommer det att ta upp de pågående händelserna med utpressning av fredliga aktivister i Burma vid det nästa mötet mellan EU och ASEAN? Om sådan händelser fortsätter, kommer rådet då att överväga nya ekonomiska sanktioner mot Burma?

Svar (19 mars 1998)

Den 6 oktober 1997 beslutade Europeiska unionens råd att förlänga den gemensamma ståndpunkten om Burma/Myanmar med en ny sexmånadersperiod. Denna ståndpunkt antogs ursprungligen den 28 oktober 1996 ((EGT L 287, 8.11.1996. )) och innehåller administrativa sanktioner såsom begränsad rörelsefrihet för all militär personal från burmesiska diplomatiska beskickningar inom Europeiska unionen, samt förbjuder all försäljning av militär utrustning till Burma/Myanmar, och inför visumrestriktioner för medlemmar i det regerande rådet och deras släktingar. Alla samtal på hög nivå mellan Europeiska unionen och officiella företrädare för regimen inställs till vidare. Eftersom det anses osannolikt att ersättandet nyligen av några medlemmar i det burmesiska ledarskapet och namnbytet på Statens råd för återupprättande av lag och ordning (SLORC)

Denna politik är välkänd. Unionen har vid många tillfällen gjort kraftfulla offentliga uttalanden där man djupt beklagar situationen i Burma/Myanmar när det gäller mänskliga rättigheter och bristen på demokrati. Om och om igen har unionen uppmanat SLORC att inleda en meningsfull dialog med alla demokratiska oppositionspartier, inklusive National League for Democracy som fick några av sina medlemmar arresterade den 28 oktober 1997.

Unionen följer noga utvecklingen i Burma/Myanmar och understryker ständigt inför sina internationella dialogpartner, särskilt ASEAN-staterna, behovet av reformer i Burma/Myanmar och att dessa länder spelar en viktig roll som påtryckare för att förmå de härskande i Rangoon att införa förändringar.

Rådets organ håller för närvarande på att se över sin gemensamma ståndpunkt om Burma/Myanmar, antagen den 28 oktober 1996. Bred enighet råder om att den bör förnyas för ytterligare en sexmånadersperiod från och med den 29 april, det datum då denna gemensamma ståndpunkt löper ut. För närvarande planerar rådet inga ytterligare åtgärder som t.ex. ekonomiska sanktioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3946/97 från Johannes Swoboda (PSE) till kommissionen (12 december 1997)

Ämne: Yttrandefrihet för Open Society Institute-Croatia

Enligt rapporter i pressen har Open Society Institute-Croatia utsatts för starka påtryckningar från president Tujdmans och regeringens sida (International Herald Tribune, 25.11.1997, s. 6: ¨Tudjman's Vendetta¨).

I vilken mån är denna information korrekt och vad ämnar kommissionen göra för att förbättra yttrandefriheten och friheten att verka för det berörda institutet, men även för andra institut?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (19 januari 1998)

Kommissionen delar den oro som parlamentsledamoten, Europeiska rådet och internationella människorättsorganisationer gett uttryck för beträffande respekten för yttrande- och föreningsfriheten i Kroatien. Kommissionen anser att den kroatiska regeringens nyligen vidtagna lagstiftningsåtgärder och rättsliga åtgärder riktade mot medborgarrätts- och människorättsorganisationer (t.ex. Open Society Institute) och oberoende medier skapar allvarliga hinder för utvecklingen av en pluralistisk demokrati och skyddet för de mänskliga rättigheterna.

Respekten för de mänskliga rättigheterna är ett av villkoren för att förbindelserna mellan Kroatien och gemenskapen skall kunna förbättras. Yttrande- och föreningsfriheten nämns uttryckligen i rådets slutsatser av den 29 april 1997 om villkoren för upprättandet av bilaterala förbindelser med de länder som omfattas av gemenskapens regionala initiativ i sydöstra Europa. Kroations inställning till icke-statliga organisationer som arbetar för de mänskliga rättigheterna och yttrandefriheten är i detta sammanhang viktig.