SKRIFTLIG FRÅGA E-3447/02

från Bob van den Bos (ELDR) till rådet

(6 december 2002)

Ämne: Situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran/resolution i FN:s generalförsamlings tredje kommission

Den 21 oktober 2002 hölls det i rådet (allmänna frågor och utrikesfrågor) en diskussion om situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran och unionens hållning i denna fråga. Ett centralt spörsmål i detta sammanhang var hur den resolution om Iran som EU eventuellt avsåg lämna in till FN:s generalförsamlings tredje kommission förhöll sig till den dialog om de mänskliga rättigheterna, om vilken det överenskommits med Iran såsom en del av ett paket, där det också ingår förhandlingar om ett handels- och samarbetsavtal. Till sist beslutades det att EU i år inte skall lämna in någon resolution om Iran till tredje kommissionen och att de fortsatta åtgärderna i frågan (till exempel nästa vår inför människorättskommissionen i Genève) också skall få bero av hur den planerade dialogen med Iran utvecklar sig.

1. Delar rådet åsikten om att situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran kraftigt försämrats under den tid som varit?

2. Delar rådet åsikten om att EU:s dialog med Iran om de mänskliga rättigheterna inte utesluter att situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran förs på tal inför andra forum med hjälp av resolutioner? Om så är fallet: varför har det då likafullt beslutats att det inte skall lämnas in någon resolution till FN:s generalförsamlings tredje kommission?

3. Vad skall dialogen om de mänskliga rättigheterna egentligen föreställa, när man betänker att samma dag som en EU-delegation besökte Teheran (den 30 september 2002), då hängdes fem personer offentligt i den staden? Hur har denna händelse påverkat dialogen mellan EU och Iran?

4. Delar rådet åsikten om att beslutet om att lämna in en resolution vid den 59 sammankomsten för FN:s människorättskommission 2003 inte får bero av hur dialogen om de mänskliga rättigheterna utvecklar sig, utan av den faktiska situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran? Om inte: varför inte?

Svar

(8 maj 2003)

1. Det första mötet i den dialog om de mänskliga rättigheterna mellan EU och Iran som upprättades genom rådets slutsatser av den 21 oktober 2002 ägde rum i Teheran den 1617 december 2002. Mötet hölls som en rundabordsdiskussion med företrädare för det civila samhället från både EU och Iran samt även som särskilda sammankomster på tjänstemannanivå. De ämnen som togs upp vid rundabordsdiskussionen rörde hur diskriminering och tortyr skall förhindras. Vid sammankomsterna på tjänstemannanivå togs dessa ämnen upp tillsammans med samtliga övriga frågor som inger EU oro när det gäller de mänskliga rättigheterna i Iran. Rådet har ännu inte haft möjlighet att utvärdera resultatet av detta första möte i dialogen eller att ta ställning till om situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran verkligen har försämrats sedan oktober 2002 eller inte.

2. I slutsatserna av den 21 oktober 2002 bekräftade rådet åter sin ståndpunkt att inrättandet av dialogen inte påverkar huruvida en resolution läggs fram i FN:s generalförsamlings tredje kommitté eller i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Denna ståndpunkt har redan fastställts i punkt 9 i EU:s riktlinjer för dialoger om mänskliga rättigheter som antogs 2001.

Rådet beslutade den 21 oktober 2002 att inte lägga fram någon resolution om de mänskliga rättigheterna i Iran vid FN:s generalförsamlings 57:e session i oktober/november 2002. Rådet fattade den 21 oktober 2002 emellertid inget beslut om man vid kommande sessioner i FN:s generalförsamling eller FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna avser att lägga fram någon resolution om Iran eller inte.

3. Dialogen med Iran syftar till att uppnå konkreta framsteg vad gäller de mänskliga rättigheterna i landet. EU:s delegation av människorättsexperter, som besökte Iran den 30 september och 1 oktober 2002, uttryckte under besöket sin oro för det iranska utrikesministeriet över de offentliga avrättningar som åsyftas i frågan.

Rådet kommer att regelbundet utvärdera resultatet av dialogen, för att kontrollera om den leder till konkreta framsteg vad gäller de mänskliga rättigheterna i Iran. De riktmärken enligt vilka framstegen kommer att mätas omfattar samtliga områden som inger EU oro, bl.a. utdömande av dödsstraff.