ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2913/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(20 september 2000)

Ämne: Tvivel på meningen med sanktionspolitiken

EU:s utrikesministrar diskuterade den 10 juli vid sitt första sammanträffande under franskt ordförandeskap mål och medel för sin Balkanpolitik. Därvid förklarade den franske utrikesministern och tjänstgörande ordföranden för rådet, Hubert Vedrine, att tvivlen på hur effektiva sanktionerna mot Jugoslavien är växer i allt fler stater vad gäller målet att demokratisera. Sanktionerna skadar mindre Milosevic än vad de modfäller befolkningen. Vedrine erkände att det är uppenbart att våra politiska mål inte nåtts. Uppenbarligen håller de ansvariga beslutsfattarna på att noga tänka över sin sanktionspolitik, trots Milosevics nyligen gjorda försök att behålla makten.

I detta sammanhang frågar jag rådet om rådet avser att på liknande sätt även tänka över sina i motsats till de mot den odemokratiska Milosevic-regimen ogrundade sanktioner mot Österrike, häva de bilaterala sanktionerna och återuppta dialogen med EU-medlemslandet och partnern Österrike?

Svar

(22 december 2000)

Rådet har inte intagit någon ståndpunkt i den fråga som den ärade parlamentsledamoten har tagit upp och kan därför inte svara.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2944/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Statligt stöd till gödselbearbetning

Gödselbearbetning är vid sidan av minskning av svinbeståndet en möjlighet att lösa problemet med den nitrat- och fosfatförorening som intensiv svinuppfödning leder till.

I Frankrike och Danmark ger staten bidrag till svinuppfödare för att gå över till gödselbearbetning. Detta leder till snedvridning av konkurrensen gentemot länder som inte ger några bidrag för gödselbearbetning till sina svinuppfödare.

1. Känner kommissionen till de statliga bidragen för gödselbearbetning till danska och franska svinuppfödare? Anser kommissionen i så fall att dessa bidrag är förenliga med EU:s konkurrensregler? Om inte, tänker kommissionen snarast möjligt lämna information om de danska och franska statsbidragen så att man kan bedöma om de leder till snedvriden konkurrens eller inte gentemot svinuppfödare i länder där bidrag inte ges för gödselbearbetning?

2. Vilka initiativ tänker kommissionen ta mot bakgrund av svaret på fråga 1?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 oktober 2000)

Kommissionen känner inte till något stöd som har beviljats till svinproducenter för bearbetning av gödsel i Frankrike eller Danmark.

Statligt stöd till driftskostnader skulle normalt inte vara förenligt med artiklarna 87 och 88 (ex artiklarna 92 och 93) i EG-fördraget. Kommissionen fäster stor vikt vid att undersöka anklagelser om att (illegalt) statligt stöd betalas ut. För att göra detta skulle dock kommissionen behöva ha fler uppgifter om typen av stöd som beviljas (ges stödet till producenterna eller till företaget som bearbetar gödseln) och på vilken nivå stödet förvaltas (nationell, regional eller lokal nivå).

Kommissionen vore tacksam om parlamentsledamoten kunde lämna in de uppgifter han förfogar över.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2974/00

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(13 september 2000)

Ämne: Kommissionens kriterier för att fördela fiskemöjligheter i Svalbards vatten

I sitt svar av den 20 juli 2000 på min fråga E-2196/00(1) om beviljandet av fiskemöjligheter gällande räkfiske, meddelade kommissionen att de berörda medlemsstaterna hållit ett möte den 30 juni där man kommit fram till en överenskommelse om en fiskeplan för det innevarande året, vilket frågeställaren redan kände till och självfallet tycker är glädjande. Med tanke på det förslag som kommissionen först lade fram för medlemsstaterna även om det aldrig utmynnade i ett formellt förslag till rådet och som sedan ändrades av medlemsstaterna, kvarstår emellertid vissa tvivel beträffande de kriterier som kommissionen tillämpar då den fördelar dessa fiskemöjligheter. Därför, och mot bakgrund av att den ovannämnda överenskommelsen endast gäller innevarande år, tillfrågas kommissionen följande:

Vilka kriterier tillämpar kommissionen då den föreslår referensperioder, och vilka kriterier har den använt just i ovanstående fall?

Anser kommissionen fortfarande, som den framfört i ett flertal internationella sammanhang, att verksamheten under ett enda år inte kan användas som historiskt maximivärde?

Kan kommissionen ange hur förslaget för år 2001 kommer att se ut och vilken referensperiod och vilka argument den kommer att grunda sitt förslag på?

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

Kommissionen har till uppgift att föreslå referensperioder som är anpassade efter omständigheterna i varje enskilt fall och efter den typ av fiske det gäller. Detta gäller också för det räkfiske som fartyg från gemenskapen bedriver i havet utanför Svalbard.

Denna praxis utesluter inte att kommissionen med hänvisning till fångsterna under ett antal år föreslår ett maximivärde för varje medlemsstat. Metoden användes t.ex. då man 1998 fastställde fördelningsnycklar för olika fiskbestånd i Nordsjön.

Kommissionen har ännu inte bestämt om det krävs något förslag för 2001, men diskussioner har i alla fall inletts med de berörda medlemsstaterna. Det är alltså möjligt att man kan nå en uppgörelse utan att gå via lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2753/00

från Konstantinos Alyssandrakis (GUE/NGL) till rådet

(1 september 2000)

Ämne: De turkiska ockupationsstyrkornas framryckning på Cypern

Inför de förestående samtalen i Genève mellan Cyperns två sidor har den turkiska ockupationsstyrkan flyttat fram sina ställningar och bemäktigat sig om ett område på 200-300 m i Strovilia på Cypern i närheten av de engelska militärbaserna och mitt i den neutrala zon som kontrolleras av FN-styrkor. Denna nya provokativa handling från Turkiets och Denktash sida underminerar gemenskapens överläggningar i Genève och visar på ringaktning av FN:s beslut.

Kan rådet meddela om det fördömer denna nya provokation? Vilka åtgärder har det för avsikt att vidta för att befria den neutrala zonen från de turkiska styrkorna och åstadkomma en rättvis och hållbar lösning på Cypern-frågan som grundar sig på FN:s beslut?

Svar

(20 november 2000)

1. Rådet är i första hand angeläget om att man kommer fram till en övergripande, rättvis och hållbar lösning på Cypernfrågan som överensstämmer med Förenta nationernas säkerhetsråds relevanta resolutioner. Rådet anser att de nu pågående indirekta samtalen i Förenta nationernas regi är det bästa sättet att nå en sådan lösning.

2. Rådet ger sitt fulla stöd till Förenta nationernas ansträngningar i detta avseende och uppmanar enträget alla berörda parter att avstå från varje handling som skulle kunna vara till förfång för samtalen. EU samarbetar nära med FN och andra internationella aktörer för att främja en rättvis och hållbar lösning.

3. Frågan om de militära framryckningarna i Strovilia, som hade en negativ inverkan på stämningen och medförde ökad spänning i de indirekta samtalen och som varit till hinder för UNFICYP:s uppdrag, vilket i första hand innebär att övervaka det eldupphör som inleddes den 16 april 1974 och se till att det bibehålls för att förhindra att striderna återupptas, bör lösas inom FN:s ram och inte tillåtas störa de indirekta samtalen. En återgång till de förhållanden som rådde före de militära framryckningarna skulle göra det möjligt att utan hinder fortsätta de indirekta samtalen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2259/00

från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Kristna minoriteter i Egypten

TEXTI vissa medier har man under de senaste veckorna kunnat ta del av uppgifter om förföljelser av några minoriteter i Egypten, i synnerhet den kristna koptiska minoriteten.

Känner kommissionen till dessa händelser?

Skulle kommissionen kunna informera om den koptiska minoritetens situation i Egypten?

Skulle kommissionen, förutsatt att dessa uppgifter är riktiga, kunna ange vilka medel den förfogar över för att inom ramen för sina befogenheter få de egyptiska myndigheterna att respektera den koptiska minoritetens rättigheter i Egypten?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 augusti 2000)

Kommissionen känner till pressens rapporter om utvecklingen av situationen för den koptiska folkgruppen i Egypten. De flesta av rapporterna handlar om den nyligen utfärdade domen mot William Arsal för mord på två personer i den kristna byn el Khosheh 1998. Rättegången mot de 196 anklagade för inblandning i upploppen och morden i el Khosheh och närliggande byar under nyår har inletts. Under dessa upplopp dog 22 personer (alla utom en var kopter).

Den egyptiska regeringen är medveten om risken för sekteristiskt våld mot det egyptiska samhället och vidtog omedelbart åtgärder för att återupprätta lag och ordning i området. Kommissionen tror att tillkortakommanden i polisbevakningen och socioekonomiska umbäranden i stora delar av övre Egypten är de viktigaste orsakerna till våldet under händelserna i el Khosheh.

De egyptiska myndigheternas reaktion på händelserna under nyår och rättegångarna mot dem som misstänks för att ha framkallat dem är positiva tecken. Kommissionens delegation och medlemsstaternas ambassader fortsätter att övervaka situationen.

Det är en betydande, långsiktig utmaning att få bukt med orsakerna till de ekonomiska umbärandena och intoleransen. Kommissionen arbetar inom de MEDA-finansierade samarbetsprogrammen med Egypten (och i synnerhet inom dem som inriktas på grundläggande utbildning och hälsovård) konkret tillsammans med sina egyptiska partner i dessa frågor, och att minska fattigdomen fortsätter att vara en prioritering i kommissionens programplanering för 20002006.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2878/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(13 september 2000)

Ämne: Invandringen till Europa och de afrikanska invandrarnas död på sydspanska kusten

Under omständigheter som vi hittills bara kan jämföra med latinamerikanska invandrares försök till USA invandring över Rio Grande kan vi nu ofta se hur små båtar fulla med invandrare ankommer till spanska sydkusten. Unga män och kvinnor, många gravida, tas i stor utsträckning om hand av den spanska polisen under de senaste fem dagarna genomled 600 personer detta. Ofta hittas döda människor på stränder och vid klippor efter desperata försök att nå europeisk mark. Det spanska samhället står perplext inför denna makabra situation som kan komma att bli en rutinmässig grymhet. Den spanska regeringen behandlar emellertid invandringen repressivt med ursäkten att man följer den europeiska normen, i stället för att reglera och underlätta den nödvändiga invandringen särskilt viktig för den spanska staten, där en allt snabbare föråldringsprocess pågår hos befolkningen på grund av de låga födelsetalen och har nyligen i parlamentet lagt fram ett lagförslag för att skärpa upp den utlänningslag som inte för så länge sedan antogs, varvid nästan alla de statliga ledamöterna var överens.

När nu det franska ordförandeskapet just har meddelat sin vilja att harmonisera de europeiska normerna i fråga om invandring och rätten till asyl, och med ett problem som på det hela taget är mycket allvarligare och grymmare än de 39 kinesiska invandrarnas död i Dover i år, vilka åtgärder ämnar rådet vidta, såväl vad gäller den spanska regeringens politiska hantering som i fråga om den europeiska normen, för att förhindra absurda och onödiga dödsfall bland de oskyddade människorna vid de spanska kusterna?

Svar

(20 november 2000)

1. Rådet delar helt den ärade parlamentsledamotens åsikt om att den olagliga invandringen till Europa mer och mer antar skepnaden av ett slags slavhandel där den mänskliga värdigheten tillmäts ringa respekt och som ofta sker till priset av människoliv. Det hänvisar den ärade parlamentsledamoten till rådets svar på skriftlig fråga P-1391/00 från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou.

2. Det tillkommer inte rådet att yttra sig om huruvida den spanska utlänningslagen (Ley de Extranjería) överensstämmer med EU:s regelverk. Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande faller frågorna om invandring, viseringar och asyl under gemenskapens behörighet (avdelning IV i EG-fördraget). Det åligger därför kommissionen, i dess egenskap av övervakare av fördragen, att tillse att medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter på dessa områden.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2811/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Optimering av kandidatländernas slakterier

Med tanke på den kommande anslutningen av central- och östeuropeiska länder håller företrädare för EU:s jordbrukssektor på att skapa kontakter med möjliga partner i dessa länder. Det förefaller som om slakterierna i de central- och östeuropeiska länderna sällan eller aldrig uppfyller de stränga EU-normerna. Belgiska slakteriföreträdare påpekar också att flera slakterier bör rivas på grund av deras begränsade kapacitet. Inom EU finns tillräcklig kunskap för att vid ändrade planer bygga upp dessa slakterier igen i de länder som så önskar, och på detta sätt sörja för en typ av återanvändning.

Kan kommissionen meddela om den stöder denna strategi (återanvändning av gamla och/eller nedlagda slakterier) och om den är villig att ge ekonomiskt stöd till pilotprojekt för att återuppbygga och anpassa slakterier i Central- och Östeuropa i syfte att uppfylla EU:s normer?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 december 2000)

Kommissionen kan inte ta ställning till om det vore fördelaktigt att återanvända gamla eller nedlagda slakterier i de kandidatländer som parlamentsledamoten nämner. Däremot är det kommissionens åsikt att det i överensstämmelse med rådets förordning (EG) nr 1268/1999 av den 21 juni 1999 om gemenskapsstöd för föranslutningsåtgärder för jordbruket och landsbygdens utveckling i kandidatländerna i Central- och Östeuropa under föranslutningsperioden(1) ligger i gemenskapens intresse att bevilja stöd till de kandidatländer som anges i förordningen för att förbättra bearbetningen och marknadsföringen av jordbruksprodukter, däribland kött. Kommissionen räknar med att det i de länder där slakterier är i behov av att byggas om och ändras, kommer att beviljas gemenskapsstöd så att slakterierna uppnår europeisk standard, och att detta stöd inte kommer att begränsas till pilotprojekt.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3191/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Förorening av sjön Vegoritida i Grekland

Den 13 september 2000 översände Europeiska kommissionen till den grekiska regeringen sitt andra motiverade yttrande om farliga ämnen som påträffats i Vegoritida-sjön och om regeringens underlåtenhet att genomföra program för sjöns rening. Enligt det motiverade yttrandet strider den grekiska regeringens försumlighet med basdirektivet om vattenkvalitet.

1. Har kommissionen för avsikt att fastställa någon tidsfrist för den grekiska regeringen med avseende på renandet av sjön?

2. Förekommer flera liknande fall där Grekland framträder i dålig dager med tanke på detta gemenskapsdirektiv, och där kommissionen står i färd med att översända ett motiverat yttrande?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 december 2000)

I sin dom av den 11 juni 1998 i de förenade målen C-232/95 och C-233/95 (kommissionen mot Grekland) konstaterade Europeiska gemenskapernas domstol följande: Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö, i synnerhet dess artikel 7, genom att inte upprätta program, som innehåller kvalitetsmål och tidsfrister för genomförandet av dessa program, i syfte att minska föroreningen av vattnet i sjön Vegoritis och floden Soulos, samt av vattnet i Pagasetiska viken, genom utsläpp av sådana farliga ämnen som omfattas av förteckning II i detta direktiv.

Kommissionen ansåg att de grekiska myndigheternas åtgärder för att följa domen var fragmentariska och att de inte utgjorde ett program med kvalitetsmål. Kommissionen utfärdade därför den 7 september 2000 ett motiverat yttrande i enlighet med artikel 228 (f.d. 171) i EG-fördraget.

I sin dom av den 25 maj 2000 i mål C-384/97 (kommissionen mot Grekland) konstaterade domstolen att Grekland inte uppfyllt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 76/464/EEG(1), eftersom landet inte antagit program med kvalitetsmål för att minska vattenförorening genom utsläpp av de 99 farliga ämnen som anges i förteckning II i bilagan till direktivet. Kommissionen begärde därför att de grekiska myndigheterna skulle informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att följa domen.

(1) EGT L 129, 18.5.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3188/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(4 oktober 2000)

Ämne: Försäkringsbolag som inte täcker vården av skadade i trafikolyckor

Den ekonomiska bördan på de sociala trygghetsorganen i Grekland är stor i fråga om sjukhusavgifter, vård utanför sjukhuset och stöd till människor som skadats i trafikolyckor. Detta eftersom en stor del av kostnaderna för läkarvård inte täcks av de privata försäkringsbolagen, som försäkrar fordonen och deras förare, utan av de allmänna sociala trygghetsorganen som inte kan kräva de privata på dessa utgifter. Kännetecknande är exemplet med socialförsäkringsinstitutet IKA vars utgifter för sjukhusvård av skadade i trafikolyckor under 1996 översteg 20,6 miljarder drakmer.

Ovannämnda situation innebär ett indirekt stöd till de grekiska privata försäkringsbolagen och en börda för de allmänna sociala trygghetsorganens budget. Vilken är kommissionens ståndpunkt när det gäller den beskrivna situationen och den ekonomiska börda på försäkringsbolagen? Är det fråga om ett konkurrensproblem? Har de allmänna sociala trygghetsorganen i andra medlemsstater rätt att kräva att de privata försäkringsbolagen skall stå för en del av de utgifter som härrör från trafikolyckor?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(31 oktober 2000)

Ett av målen med de gällande direktiven om försäkring av motorfordon(1) är att se till att trafikolycksoffer, vars skador orsakats av en fordonsförare, omfattas av den obligatoriska försäkringen av det fordon som orsakade olyckan. Denna försäkring täcker ansvar för kroppsskada för alla passagerare bortsett från föraren. Enligt den gällande gemenskapslagstiftningen är föraren undantagen från det försäkringsskydd som hans eller hennes egen obligatoriska motorfordonsförsäkring ger om han eller hon var den som orsakade olyckan.

Parlamentsledamotens fråga gäller en yttre aspekt av försäkringar, dvs. möjligheten för en tredje part som har täckt sjukhuskostnaderna för offret (i detta fall sociala försäkringsorgan) att erhålla ersättning för dessa kostnader från det försäkringsbolag som har försäkrat det fordon som orsakade olyckan. I försäkringsdirektiven behandlas inte denna aspekt, som därför är förbehållen den nationella lagstiftningen i medlemsstaterna.

(1) Rådets direktiv 72/166/EEG av den 24 april 1972 (EGT L 103, 2.5.1972), rådets direktiv 84/5/EEG av den 30 december 1983 (EGT L 8, 11.1.1984), rådets direktiv 90/232/EEG av den 14 maj 1990 (EGT L 129, 19.5.1990) och parlamentets och rådets direktiv 2000/26/EC av den 16 maj 2000 (EGT L 181, 20.7.2000).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2844/00

från Minerva Malliori (PSE) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Gifter ombord på flygplan

Enligt fakta som kommit fram i en internationell undersökning har man kunnat konstatera att luften ombord på många typer av flygplan innehåller kemikalier som sprids genom luftkonditioneringssystemet, vilket leder till hälsorisker för både passagerare och personal.

Har Europeiska kommissionen för avsikt att genomföra egna kontroller av detta problem och vidta lämpliga åtgärder för att undanröja riskerna för folkhälsan?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 september 2000)

Kommissionen är väl medveten om de misstankar som många har om den dåliga luften i trafikflygplanens flygkabiner och den känner även till de studier som vetenskapsmän gör inom detta område och de undersökningar som utförs av flera europeiska och icke-europeiska myndigheter.

Det finns inget i dessa studier och undersökningar som gör det möjligt att dra slutsatsen att det finns en särskild risk som motiverar en omedelbar åtgärd. Som försiktighetsåtgärd har kommissionen i sitt meddelande om skydd av flygpassagerarnas intressen(1) ändå angett att den skall inrätta en oberoende expertgrupp för att få tillgång till uppgifter så att den kan skapa sig en egen uppfattning. Arbetet skall utföras under 2001.

(1) KOM(2000) 365 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3310/00

från Giuseppe Di Lello Finuoli (GUE/NGL) till kommissionen

(18 oktober 2000)

Ämne: Uppförande av byggnad i strid med lagen

Området i kommunen Villa Castelli (Brindisi, Italien) kännetecknas av en gravina, en naturlig ravin som är typisk för landskapet i Apulien och av stor betydelse för miljön.

Hela området, inklusive ravinen, är miljöskyddat genom miljö- och kulturministeriets dekret av den 18 september 1996 (den s.k. Legge galasso).

Enligt regionen Apuliens lag nr 56/1980 råder det byggförbud i ett område på minst 200 meter kring ravinen.

Med dokument nr 3347 av den 14 maj 1996 förklarade regionen Apulien (förvaltningsgrenen miljö, ekologiska sektorn, avdelningen för parker och naturreservat) att uppförandet av en ny byggnad med en yta på 490 m2 i den naturliga miljön runt ravinen kommer att få negativa konsekvenser för landskapet, naturen, marken samt ytvattnet som man ännu inte har gjort någon bedömning av.

Kommunen Villa Castelli, som bland annat åtnjuter stöd från det operativa flerfondsprogrammet (åtgärderna 7.3.9 och 7.3.10), har i strid med miljöskyddet samt nationella och regionala lagar inlett arbetena för att bygga ett allaktivitetshus på 693 m2 i ravinen.

Kan kommissionen mot denna bakgrund uppge om det är tillåtet att utnyttja medel från det operativa flerfondsprogrammet för att genomföra byggnadsprojekt som strider mot miljö- och naturskyddslagar?

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta efter att dess tjänstemän genom en undersökning på plats har bekräftat dessa uppgifter?

Kompletterande svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(13 december 2000)

Kommissionen ber att få meddela parlamentsledamoten att allaktivitetshuset i kommunen Villa Castelli inte är berättigat till stöd från strukturfonderna eftersom slutmottagaren inte har inlämnat projektansökan inom de tidsfrister som föreskrivs i beslutet om antagande av det regionala operativa programmet Puglia för perioden 19941999.