SKRIFTLIG FRÅGA E-2101/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Handel med papegojor och andra exotiska fåglar samt förbud mot import av arter som omfattas av CITES

1. Känner kommissionen till artikeln i New Scientist av den 9 juni 2001 med rubriken The pet trade is driving parrots to extinction?

2. Vet den om att man i artikeln beskyller bland annat Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater för att ha misslyckats att införa lagar som skulle kunna stoppa importen av exotiska fåglar, särskilt papegojor, som fångas illegalt ute i naturen?

3. Delar kommissionen min oro över att biologer har upptäckt att 30 % av papegojornas fågelbon i Nya världen förstörs av plundrare och att siffran var 70 % för fyra utrotningshotade papegojarter?

4. Delar kommissionen min oro över slutsatserna av en separat studie, som omnämns i samma artikel och som visar att illegal handel med exotiska fåglar blomstrar till stor del på grund av en omfattande legal handel som kan tjäna som fasad för den illegala handeln?

5. Anser kommissionen att Europeiska unionen och dess medlemsstater bör göra som USA, som i 1992 års Wild Bird Conservation Act helt förbjöd import av arter som omfattas av CITES (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna)?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Kommissionen uppmärksammade artikeln i New Scientist den 9 juni 2001, och reagerade genom att den 12 juni sända följande brev till tidningens redaktör:

Man må förlåta Era läsare om de på grund av artikeln Sick as a parrot [http://www.newscientist.com/dailynews/news.jsp?id=ns9999836] har fått intrycket att Europeiska unionen (EU) inte tillämpar internationella överenskommelser som ingåtts för att reglera handeln med papegojor.

Den gemenskapslagstiftning genom vilken konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) genomförs är i själva verket en av det mest omfattande av sitt slag i världen; detta trots att EU inte har kunnat bli part till CITES, eftersom inte tillräckligt många av de nuvarande CITES-parterna har ratificerat den ändring av konventionen som skulle göra detta möjligt.

Den övervägande delen av handeln med papegojor mellan Latinamerika och EU sker genom handelskvoter som fastställts av exportländerna själva. Medlemsstaterna medverkar till att se till att kvoterna följs genom att kontrollera att varje leverans ingår i den fastställda kvoten innan sändningen går i väg. Om man från EU:s sida inte är övertygade om att handeln bedrivs på en hållbar nivå kan EU tillfälligt avbryta importen av vissa arter från vissa länder. EU har inte tvekat att vidta denna åtgärd när det har varit nödvändigt, och har därefter samarbetat med exportländerna för att komma till rätta med situationen.

Vi försöker hela tiden förbättra våra kontroller, och förslag till ytterligare förbättringar är alltid välkomna. Olyckligtvis valde författarna till ovannämnda artikel att inte kontakta oss innan de drog sina slutsatser.

När det gäller importförbud för samtliga arter som omfattas av CITES hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till svaren på dennes skriftliga frågor E-238/01, E-239/01, E-240/01(1) och E-1786/01(2). I dessa förklaras hur gemenskapslagstiftningen om handel med vilda djur och växter fungerar, och hur den överensstämmer med principen om hållbart utnyttjande av vilda djur och växter, en princip som av många myndigheter i världen anses vara en bättre lösning när det gäller att bevara vilda djur och växter.

(1) EGT C 261 E, 18.9.2001, s. 71.

(2) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 106.