SKRIFTLIG FRÅGA P-2518/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(25 juli 2000)

Ämne: Stadsplan avseende parkeringsplatser i Rom, miljökonsekvensbedömning och information till invånarna (via Oslavia, P. Vescovio, Via Taranto mm.)

Roms kommun har för några år sedan inlett en plan för anläggning av underjordiska parkeringshus, kallad Piano Urbano Parcheggi (PUP). Genomförandet har anförtrotts åt privata företag och parkeringsplatserna säljs till personer som har ansökt om en sådan plats. Att dessa underjordiska parkeringshus byggs har givit upphov till polemik bland dem som bor i berörda områden på grund av att byggnadsarbetena varar länge, av att vägar läggs om och av de miljömässiga konsekvenser som utgrävningarna kan få, till men för kringliggande byggnaders stabilitet och för näringsidkarnas ekonomiska verksamhet, samtidigt som träd och grönområden går förlorade.

De upplysningar som Roms kommun har tillhandahållit i fråga om de underjordiska parkeringshusens skadliga inverkan på miljön är ytterst vaga och otillräckliga, vilket har föranlett de boende i de berörda områdena att väcka talan vid den lokala förvaltningsdomstolen för att säkerställa sin rätt att informeras om byggarbetsplatsernas art, arbetenas varaktighet osv. Denna fullständiga brist på information från de behöriga myndigheternas sida om huruvida projekten är farliga eller inte ger dessutom upphov till en berättigad oro hos de boende i de berörda områdena, vilka har slutit sig samman i protestgrupper, vilket beklagligt nog har lett till en konflikt mellan de boende och företagen som är onödig i den mån som det inte är företagen (som själva bär risken och riskerar att behöva säga upp personal) utan kommunen som utfärdar bygglov och är skyldig att informera invånarna. Därtill skall klargöras att det under alla omständigheter inte har begärts någon miljökonsekvensbedömning, vilket innebär en sannskyldig särbehandling av olika projekt och byggarbetsplatser i olika delar av Rom, vilket (även med hänsyn till kommissionens svar på min tidigare fråga E-2858/99(1)) gör det möjligt att anse att direktiv 85/337/EEG(2) i dess ändrade lydelse förmodligen har åsidosatts. Tillräckliga förhandsbedömningar, inte bara av de enstaka projekten utan även av hela parkeringsplanen, saknas nämligen. Med anledning av att det samtidigt pågår arbeten vid ett stort antal byggarbetsplatser är inverkan på miljön särskilt betydande.

Kan kommissionen med hänsyn till detta svara på följande frågor:

1. Anser kommissionen inte att de underjordiska parkeringsplatserna under alla omständigheter skall omfattas av miljökonsekvensbedömning, även med avseende på parkeringsplanen i dess helhet?

2. Anser kommissionen inte att invånarna har rätt till detaljerad information från Roms kommun?

3. Anser inte kommissionen att det är lämpligt att medborgarna deltar i beslutsfattandet, även för att föreslå alternativa lösningar, innan sådana projekt börjar genomföras?

(1) EGT C 303 E, 24.10.2000, s. 120.

(2) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 september 2000)

Planerna faller inte inom tillämpningsområdet för gemenskapens direktiv om miljökonsekvensbedömning (rådets direktiv 85/337/EEG(1) av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt och direktiv 97/11/EG(2) om ändring av direktiv 85/337/EEG). Enligt domstolens utlåtande skall dock eventuella ackumulerade effekter av olika projekt beaktas i erforderlig utsträckning i samband med en miljökonsekvensbedömning.

Enligt rådets direktiv 90/313/EEG(3) av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation, skall offentliga myndigheter åläggas att lämna ut uppgifter om miljön till varje fysisk eller juridisk person på dennes begäran och utan att kräva att skälen för begäran anges (artikel 3.1). En offentlig myndighet skall utan dröjsmål och senast inom två månader besvara en begäran om uppgifter. Om en begäran om uppgifter avslås skall skälen till detta anges (artikel 3.4). Den som anser att hans begäran om uppgifter har avslagits eller lämnats utan avseende utan rimlig orsak, eller anser sig ha fått ett otillfredsställande svar från en offentligt myndighet, skall kunna begära att få saken prövad hos domstol eller i administrativ ordning i enlighet med det rättssystem som tillämpas i medlemsstaten (artikel 4). Detta direktiv införlivades i italiensk lagstiftning genom decreto legislativo 24 febbraio 1997 n. 39 sulla libertà di accesso alle informazioni in materia di ambiente.

Kommissionen välkomnar för övrigt att medborgarna medverkar vid beslutsfattande som rör dem själva.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.

(3) EGT L 158, 23.6.1990.