SKRIFTLIG FRÅGA E-1709/02

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(13 juni 2002)

Ämne: Fri rörlighet för varor

En irländsk medborgare som återvänder hem efter ett antal års arbete i Spanien önskar ta med sig spanskt vin tillbaka till Irland. Både tullen i Förenade kungariket och i Irland sätter dock upp hinder för införsel av spanskt vin i några större mängder. Det finns särskilda restriktioner vad gäller kvantitet och dessutom måste vinet föras in personligen, annars beläggs det med skatt och tullavgift. Är inte detta emot principen om fri rörlighet för varor?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(1 oktober 2002)

För att den inre marknaden skall fungera krävs fri rörlighet för varor, inbegripet punktskattebelagda varor. Regler som utformats i syfte att uppnå detta finns i direktiv 92/12/EEG(1) rörande innehav och flyttning av punktskattebelagda varor. Huvudsyftet med direktivet är att trygga fri rörlighet mellan medlemsstaterna för punktskattebelagda varor i samband med kommersiella transaktioner, med betalning av punktskatten på varorna vid ett enda tillfälle, i den medlemsstat där konsumtionen sker.

Privatpersoner köper ofta varor för eget bruk i en annan medlemsstat än den där de avser att konsumera dem. Det är inte meningen att sådana inköp skall beskattas i den medlemsstat där konsumtionen sker. I artikel 8 i direktivet kastas därför den allmänna regeln om: skatten skall i sådana fall betalas i den medlemsstat där varorna köps. I artikeln anges dock, i syfte att garantera att de berörda transaktionerna inte har något samband med kommersiella transaktioner, vissa villkor. Av avgörande betydelse vad parlamentsledamotens fråga beträffar är att de berörda varorna måste transporteras av köparen.

EG-domstolen prövade i mål C-296/95(2) det kravet i detalj. Domstolen undersökte artikelns ordalydelse på samtliga gemenskapsspråk och angav i sin dom att artikel 8 i direktivet är tillämplig enbart i de fall då inget ombud är inblandat i transporten av varorna: den enskilda individ som förvärvat varorna måste transportera dem själv.

Om den enskilda individen transporterar de punktskattebelagda varorna själv skall punktskatten alltså tas ut enbart i förvärvslandet, förutsatt att individen i fråga förvärvat varorna för eget bruk (inga kvantitativa begränsningar).

Om en tredje part, t.ex. en flyttfirma, är inblandad i transporten av varorna, kan en strikt tolkning av domen i mål C-296/95 leda till slutsatsen att artikel 8 i direktiv 92/12/EEG inte är tillämplig. De punktskattebelagda varorna skulle till följd därav beskattas i destinationslandet.

Kommissionen är emellertid av den meningen att en sådan strikt tolkning av ordledet transported by them (sv. transporterats av dem själva) enbart bör gälla flyttning som till sin natur är direkt eller indirekt kommersiell, inte sådana situationer som den parlamentsledamoten tar upp, där en privatperson för över sina personliga tillhörigheter från en medlemsstat till en annan i samband med ett byte av huvudbostad. Kommissionens tolkning har hittills inte bekräftats av EG-domstolen.

Kommissionen håller för närvarande på med att utarbeta en rapport om tillämpningen av artiklarna 7-10 i direktiv 92/12/EEG. Den kommer i samband därmed att pröva huruvida det är nödvändigt att införa förtydliganden i direktivet i syfte att skapa rättslig säkerhet i sådana situationer som den parlamentsledamoten tar upp.

(1) Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT L 76, 23.3.1992, s. 1).

(2) Domstolens dom den 2 april 1998. The Queen mot Commissioners of Customs and Excise, ex parte EMU Tabac SARL, The Man in Black Ltd, John Cunningham. Rättsfallssamling 1998 s. I-1605.