SKRIFTLIG FRÅGA E-1666/03

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(19 maj 2003)

Ämne: Avlägsnande och bevarande av barns organ utan föräldrarnas samtycke

Kan kommissionen ange om frågan om föräldrarnas samtycke vid avlägsnande och bevarande av barns organ omfattas av FN:s protokoll om förebyggande, avskaffande och bestraffning av människohandel, som på gemenskapens vägnar undertecknades av kommissionen den 13 december 2000? Detta protokoll kompletterar FN:s konvention om gränsöverskridande organiserad brottslighet och handlar, enligt kommissionens svar på den skriftliga frågan E-3848/00(1), om avlägsnande av organ.

Kan kommissionen ange om Europeiska unionen eller något annat EU-organ t.ex. Europol på grundval av artikel 152 i EG-fördraget eller några andra fördragsartiklar har uttalat sig om avlägsnande och bevarande av barns organ utan föräldrarnas samtycke? Kan kommissionen i så fall förklara detta ställningstagande?

Kan kommissionen ange om denna fråga behandlas inom ramen för gemenskapens handlingsprogram för folkhälsa, som antogs av Europaparlamentet och rådet den 23 september 2002, eller om den behandlas inom ramen för något annat nuvarande eller planerat politiskt initiativ från EU:s sida?

(1) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 63.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(3 juli 2003)

Enligt Förenta nationernas protokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn, skall de avtalsslutande parterna straffbelägga bland annat rekrytering, transport, överföring, hysande och mottagande av barn för utnyttjandeändamål när sådana gärningar begås uppsåtligen. Utnyttjande innefattar även avlägsnande av organ.

Den allmänna frågan om avlägsnande och tillvaratagande av barns organ utan föräldrarnas samtycke behandlas inte uttryckligen i protokollet. I tolkningskommentarerna till förarbetena från förhandlingarna om protokollet (A/55/383/Add. 1) anges dock att det i förarbetena bör anges att avlägsnande av organ från barn med föräldrarnas eller målsmans samtycke av legitima medicinska skäl eller behandlingsskäl inte är att anse som utnyttjande.

Grekland tog nyligen initiativ till ett rambeslut om förebyggande och bekämpande av olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. Utkastet till rambeslut har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning(1) och är under behandling. Det lades fram för parlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor den 23 april 2003. Den allmänna frågan om avlägsnande och tillvaratagande av barns organ utan föräldrarnas samtycke behandlas inte uttryckligen i rambeslutet.

Med stöd av artikel 152 i EG-fördraget har kommissionen utarbetat ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att fastställa kvalitets- och säkerhetsnormer för donation, tillvaratagande, kontroll, bearbetning, förvaring och distribution av mänskliga vävnader och celler(2). Förslaget behandlas för närvarande av parlamentet och rådet. Förslaget är inriktat på kvalitets- och säkerhetsaspekter på användningen av vävnader och celler, därför att artikel 152 handlar om hälsoskydd och inte genomförande av etiska regler i sig. Vissa grundläggande internationella etiska principer främjas dock genom förslaget, till exempel det oeftergivliga kravet på samtycke.

Kommissionen avser att utarbeta en ramstrategi för gemenskapens politik i fråga om mänskliga organ. En konferens planeras till andra halvåret 2003, under det italienska ordförandeskapet och med kommissionens stöd. Syftet är att enas om tydliga rekommendationer för framtida åtgärder. Under tiden sammanställer kommissionen uppgifter om organtransplantation i medlemsstaterna och anslutningsländerna.

Arbetsprogrammet för gemenskapens folkhälsoprogram fastställer tre prioriterade målsättningar med avseende på kvalitets- och säkerhetsaspekter för organtransplantation för 2003: identifiering av faktorer som påverkar kvalitet och säkerhet vid organtransplantation, tillsyn över organdonation och transplantationsprocesser och utveckling av nätverk för uppgiftsutbyte mellan länder.

(1) EUT C 100, 26.4.2003.

(2) EGT C 227 E, 24.9.2002.