SKRIFTLIG FRÅGA E-1672/99

från Arlindo Cunha (PPE-DE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Fiskeprotokoll EG-Grönland

De årliga fiskemöjligheter som Europeiska gemenskapen har tillgång till inom ramen för det tredje protokollet med Grönland underutnyttjas systematiskt av Tyskland, som är den främste förmånstagaren bland medlemsstaterna. Mot bakgrund av detta, vad avser kommissionen att göra för att optimera utnyttjandet av dessa värdefulla fiskeresurser i vatten utanför gemenskapen, då avtalet med Grönland är gemenskapens mest kostsamma fiskeavtal?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1669/99, E-1670/99, E-1671/99 och E-1672/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(9 november 1999)

Både 1985 års fiskeavtal mellan, å ena sidan, Europeiska ekonomiska gemenskapen och, å andra sidan, Danmarks regering och Grönlands lokala regering och det gällande tredje protokollet för perioden 19952000 kommer att löpa ut den 31 december 2000. Avtalet från 1985 kommer dock automatiskt att förnyas för ytterligare en period på sex år (dvs. för perioden 2001 till 2006) om den inte sägs upp åtminstone nio månader innan den nuvarande perioden löper ut (dvs. före den 31 mars 2000). I så fall skulle det räcka att förhandla fram ett efterföljande protokoll som fastställer fångstkvoterna och den ekonomiska ersättningen för den nya perioden i fråga.

Mot bakgrund av dessa tidsfrister har förberedande samtal påbörjats med Grönland, medlemsstaterna och kommissionen. Det stadiet har emellertid ännu inte nåtts då kommissionen skulle tillåtas bestämma möjlig form och innehåll beträffande det instrument som kommer att styra fiskeförbindelserna mellan gemenskapen och Grönland perioden efter den 31 december 2000.

De detaljerade uppgifterna i dokumentationen om både de fångstkvoter som man enats om inom ramen för de tre protokollen med Grönland för var och en av perioderna 19851989, 19901994 och 19952000, och de berörda medlemsstaternas motsvarande fångster, har skickats direkt till ledamoten och parlamentets sekretariat.

Underutnyttjande av fångstkvoterna i grönländska vatten är ett komplicerat fenomen som uppmärksammades redan under det första protokollets tid, och det har kvarstått ända sedan dess. Den viktigaste anledningen till detta är av biologisk art. Mot bakgrund av fenomenets komplicerade natur fastställs i domstolens dom av den 13 oktober 1992 i mål C-63/90, Portugal mot rådet, att enligt principen om relativ stabilitet räcker inte enbart underutnyttjande som ett giltigt motiv till att omfördela fångstkvoterna i fråga till andra intresserade medlemsstater.

I princip anser kommissionen att de enligt ett fiskeavtal tillgängliga fångstkvoterna i tredje lands vatten måste utnyttjas på ett rationellt och optimalt sätt, och att lämpliga mekanismer för överföringar av outnyttjade eller underutnyttjade fångstkvoter till andra intresserade medlemsstater bör fastställas utan att det påverkar principen om den relativa stabiliteten. Kontroversen kretsar kring frågan om på vilken nivå det är tillåtet att blanda sig i medlemsstaternas kvotförvaltning enligt principen om relativ stabilitet. Denna fråga kommer att behandlas inom ramen för den nära förestående övergripande lönsamhetsanalysen av fiskeavtalen som kommer att presenteras på fiskerådet den 26 oktober 1999.