SKRIFTLIG FRÅGA E-3610/98

från Gianfranco Dell'Alba (NI) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Statligt stöd till RAI enligt det italienska budgetförslaget

Då den italienska regeringen förelade det italienska parlamentet förslaget till budget för 1999 införde den en subvention på över 200 miljarder ITL för RAI som kompensation för intäkter som det statliga radio- och TV-bolaget inte fått via sina årliga licensavgifter. Subventionen, som skall betraktas som statligt stöd i enlighet med artikel 92 i fördraget, skall inte tas med i någon separat bokföring eller redovisning och uppfyller således inte de mest grundläggande kriterierna för öppen redovisning. Stödet skall dock delges kommissionen på förhand.

Kan kommissionen mot bakgrund av sina senaste riktlinjer på detta område besvara följande frågor: Anser den inte att stödet är olagligt, eftersom det är oförenligt med bestämmelserna om statligt stöd?

Ämnar den göra den italienska regeringen uppmärksam på denna oegentlighet i syfte att förhindra att det införs en bestämmelse i det italienska budgetförslaget som är oförenlig med gemenskapslagstiftningen?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(11 januari 1999)

Kommissionen har inte mottagit någon anmälan från den italienska regeringen om de finansiella åtgärder parlamentsledamoten nämner. Nationella myndigheter som tilldelar offentliga medel till ett offentligt företag i den mening som avses i kommissionens direktiv 80/723/EEG av den 25 juni 1980 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag(1) är enligt artikel 93 i EG-fördraget skyldiga att anmäla detta.

Kommissionen håller emellertid med anledning av ett klagomål som mottogs 1996 på att granska andra åtgärder till förmån för Radio televisione italiana (RAI) vilka i princip kan omfattas av gemenskapens regler för statligt stöd. Den viktigaste av dessa åtgärder är finansieringen av RAI genom offentliga medel (licensavgift) och privata medel (reklamintäkter).

Det framgår av de uppgifter som kommissionen har att RAI inte har någon kostnadsbokföring där åtskillnad görs mellan utgifter och intäkter till följd av public service-uppdraget och kommersiella utgifter och intäkter. Den italienska regeringen förefaller inte heller tillräckligt tydligt ha definierat vilken verksamhet som hör till vilket område. Det krävs en mycket avancerad analys för att bedöma klagomålet.

Kommission har begärt in detaljerad information från de italienska myndigheterna för att mot bakgrund av EG-fördraget och Amsterdamprotokollet bringa klarhet i de uppgifter som lämnats i klagomålet. En del av denna information har redan lämnats av regeringen, andra delar är ännu inte tillgängliga.

Kommissionen anser att de åtgärder som parlamentsledamoten hänvisar till måste bedömas tillsammans med RAI:s finansiering i dess helhet, med hänsyn till det public service-uppdrag som ålagts RAI genom den italienska lagstiftningen. Om de medel som staten beviljat RAI skulle överstiga företagets kostnader för att genomföra sitt public service-uppdrag kan de utgöra statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden i den mening som avses i artikel 92 i EG-fördraget.

(1) EGT L 195, 29.7.1980.