ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2576/97 från Juan Colino Salamanca (PSE) och Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Kringgående av det embargo som EU föreskrivit mot brittiskt kött

Den 2 juli 1997 meddelade kommissionär Emma Bonino att det eventuellt förekom illegal försäljning av brittiskt kött som blev föremål för ett embargo till följd av krisen i samband med galna kosjukan. I italiensk TV angav hon att Spanien var en av destinationsorterna.

Kommissionen tycks vid ett senare tillfälle ha dementerat uppgifterna om att Spanien skulle vara en av destinationsorterna.

Vilka motiv låg bakom kommissionärens oansvariga handlande?

Har kommissionären värderat de skador som orsakats av detta förfaringssätt?

Är kommissionären medveten om att hennes förvirrade uttalanden endast kan leda till att förvärra den svåra situationen på köttmarknaden?

Vem kommer att ta på sig de ekonomiska konsekvenserna av detta oansvariga handlande?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2576/97, E-2577/97, E-2578/97, E-2603/97, E-2604/97 och E-2605/97 ingivna Emma Bonino för kommissionen (14 oktober 1997)

Kommissionen meddelade den 2 juli 1997, att den hade upptäckt illegal försäljning av brittiskt nötkött till andra medlemsstater och till tredje land.

Kommissionen är mån om att vara öppen och som ett uttryck för dess åtaganden inför parlamentet, har den hållit parlamentet och medlemsstaterna informerade om utvecklingen i denna fråga.

Det är på så sätt som ett spanskt företag med samma namn som ett företag med säte i Guinea Bissau har blivit obefogat anklagad.

Det visade sig dock senare att ett annat spanskt företag hade tagit emot 200 ton kött från ett av de anklagade belgiska företagen. De spanska myndigheterna undersöker för närvarande detta efter att ha blivit informerade av kommissionen.

Kommissionen är medveten om att viss information eventuellt kunde få återverkningar på köttmarknaden, men den har önskat att lägga större vikt vid att informera konsumenterna som ett led i öppenhetsprincipen.

Den händelse som parlamentsledamoten hänvisar till har dock inte haft någon effekt på marknaden, eftersom de insända uppgifterna (på veckobasis), som kommissionen får från medlemsstaterna inte har visat någon prisuppgång för kött i grossistledet på grund av avslöjandena när det gäller illegal export av kött från Förenade kungariket under juli månad.

Det är fortfarande kommissionens uppfattning att det är kommissionens skyldighet att hålla parlamentet, medlemsstaterna och om nödvändigt konsumenterna informerade om denna typ av händelser allteftersom. Detta handlingsmönster stöds för övrigt i hög grad av den tillfälliga kommittén som har till uppgift att göra uppföljningar av rekommendationer när det gäller bovin spongiform encefalopati.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2780/97 från Gianni Tamino (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Gemenskapsinitiativet Leader och städerna Ioannina och Igoumenitsa

Den grekiska regionen Epirus är ett mål 1-område där jordbruksnäringen är mycket viktig. Epirus är ett av de absolut fattigaste områdena i hela Europeiska unionen. Städerna Ioannina och Igoumenitsa (Epirus) har uteslutits från gemenskapsinitiativet Leader i Grekland. De lokala myndigheterna i dessa två städer ifrågasätter de kriterier som tillämpats vid urval av Leaderområden i Grekland. Kommissionen anmodas således att besvara följande frågor:

1. Vem bär ansvar för urval av de områden som mottar finansiering under initiativet Leader i Grekland?

2. Vilka kriterier har används vid urvalet?

3. Varför har städerna Igoumenitsa och Ioannina uteslutits?

4. Ämnar kommissionen använda sin behörighet för att fastställa om urvalet har genomförts objektivt eller inte? Om så inte är fallet, ämnar den undersöka vem som eventuellt bär ansvar för misskötsel av urvalsförfarandet och se över detta?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (26 september 1997)

I samband med de fyra frågor som ställts av parlamentsledamoten på grund av att städerna Ioannina och Igoumenitsa har uteslutits från gemenskapsinitiativet Leader II vill kommissionen påpeka följande:

1. I meddelandet om Leader II ((EGT C 180, 1.7.1994. )), särskilt i punkt 15 av detta, anges klart att kommissionen inte har för avsikt att ingripa i valet av projekt och stödmottagare (lokala grupper och andra grupper). Desto större skäl till att kommissionen inte kan ingripa i valet av internt partnerskap för varje grupp.

2. Också de allmänna kriterierna för val av projekt återfinns i meddelandet, i punkt 16 b, där det anges att projekt skall prioriteras som är nyskapande, demonstrativa och överföringsbara, som är av lokal natur och som inbegriper deltagande av landsbygdsbefolkningen i det berörda området. I allmänhet bör antalet berörda invånare för övrigt enligt punkt 8 i meddelandet inte överstiga 100 000, för att undvika utspridningseffekter på beviljade medel.

3. Med hänsyn till det som sägs ovan och till huvudsyftet med Leader II, som är utveckling av landsbygdsområden, skulle det enligt kommissionens mening, förutom att innebära att det tillåtna antalet berörda invånare överskreds i alltför stor utsträckning, också innebära en avvikelse från målen för Leader II och ge utspridningseffekter på statliga stöd att i den berörda Leadergruppen innefatta de två stadsområdena Ioannina och Igoumenitsa.

4. Innan de grekiska operativprogrammen inom ramen för Leader II i Grekland godkändes av kommissionen genomfördes en oberoende förhandsgranskning av dessa.

Villkor och kriterier för val av stödmottagare kontrollerades vid detta tillfälle, bland annat för Leadergruppen i denna del av Epirus. Kommissionen ämnar därför inte ingripa för att återigen granska dessa val.

Med tanke på det föregående är det inte svårt att inse varför de berörda inom partnerskapet (lokalgrupp, regionala och nationella myndigheter) har valt att inte ta med städerna Ioannina och Igoumenitsa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2218/97 från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (30 juni 1997)

Ämne: Illegalt fiske i Marocko

Företagssektorn inom fiskebranschen i Marocko erkänner att det existerar lokalt organiserade grupper som idkar illegalt fiske och illegal försäljning av bläckfisk och som varken respekterar förbjudna fiskeperioder eller storlekar och inte betalar vare sig skatter eller licenser. Allt detta är till stor skada för dem som utövar sin fiskeverksamhet legalt och i enlighet med det gällande fiskeavtalet mellan Marocko och Europeiska unionen.

Hur har kommissionen förhållit sig till detta och vilka åtgärder har den vidtagit?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (22 september 1997)

Inom ramen för en övergripande politik med syfte att skydda fisket efter bläckfisk gav kommissionen, vid det möte den blandade kommittén EG/Marocko höll i januari 1997, sitt samtycke till ytterligare två månader för biologisk återhämtning under 1997 (mars och april månad, utöver september och oktober månad, vilka fastställts redan tidigare). Denna tidsperiod skall utan åtskillnad gälla för samtliga fartyg som bedriver fiske efter bläckfisk i Marockos hela fiskezon.

Kommissionen följer mycket nära både de nya åtgärder som Marocko vidtar för samtliga fiskeflottor som är verksamma inom dess vatten och de åtgärder som enbart riktar sig till den marockanska fiskeflottan.

Under det nämnda mötet med den blandade kommittén tillkännagav Marocko för gemenskapen att man avsåg att vidta ytterligare åtgärder för att skydda fiskyngel och fortplantningsområden.

Efter att under året ha upprepat detta krav har gemenskapen genom en skrivelse av den 8 augusti 1997 från de marockanska myndigheterna underrättats om förbudet för de inhemska fiskarna att fiska bläckfisk inom zonen på 12 sjömil från och med den 11 augusti till och med den 31 augusti 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2731/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Skydd av hus som är belägna invid Thessalonikis medeltida stadsmur

Med bidrag från Europeiska unionen genomför staden Thessaloniki som bäst en rad ingrepp på bebyggelsen i Gamla stan i Thessaloniki. I dessa ingrepp ingår bland annat rivning av flyktinghusen som är belägna alldeles invid den medeltida muren, som enligt Unesco:s Världsarvslista (kulturobjekt nr 456) tillhör en del av vårt världskulturarv. Där flyktinghusen nu står planerar man att bygga vägar som ska löpa parallellt med muren samt parkeringsplatser.

Lärarna och forskarna vid institutionen för arkitektur vid Thessalonikis universitet samt invånarna i Gamla stan protesterar mot dessa planer, och i ett brev från den grekiska avdelningen av Icomos till staden Thessaloniki understryks att Granadakonventionen och Venedigstadgan stipulerar att det inte bara är det skyddade monumentet-kulturarvsobjektet i sig som skall skyddas utan att man tillsammans med det också bör skydda den naturliga och urbana miljö som finns i omgivningen.

Jag vill fråga kommissionen om den har för avsikt att ingripa så att man i Thessaloniki, tillsammans med den skyddade muren som uppförts på Världsarvslistan också skyddar bostäderna i området, vilka genom den väv som historien spunnit runt Gamla stan i Thessaloniki kommit att utgöra den naturliga omgivningen runt muren.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (14 oktober 1997)

Kommissionen önskar påpeka för parlamentsledamoten att ansvaret för skyddet av det nationella kulturarvet enligt artikel 128 i EG-fördraget helt och hållet bärs av nationella myndigheter. Gemenskapen i allmänhet, och kommissionen i synnerhet, har till uppgift att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna i syfte att bevara och skydda det europeiska kulturarvet.

Kommissionen kan därför inte ingripa för att skydda de hus som omger den medeltida stadsmuren i Thessaloniki.

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att arbetena ifråga inte hör till de projekt som de grekiska myndigheterna har önskat få delfinansierade inom ramen för gemenskapens stöd för åren 1994-1999. Vad husen beträffar är de enligt de grekiska myndigheternas uppgifter inte kulturminnesmärkta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2194/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (25 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - Registrering av ursprunget för nya livsmedelsprodukter

Är producentföretagen inom ramen för kvalitetssäkringen skyldiga att föra protokoll över ursprunget för varje ämne som används i livsmedelsproduktionen och att vid behov meddela myndigheterna dessa data?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2188/97, E-2190/97 och E-2194/97 (28 oktober 1997)

Artikel 4.4 i den förordning som citeras av den ärade parlamentsledamoten, eventuellt kompletterad i enlighet med artikel 4.5 eller i förekommande fall artikel 3.4 eller artikel 9.1 i samma förordning, avser den information som skall tillhandahållas som stöd för ansökningar om utsläppandet av produkterna på marknaden.

Denna information påverkar inte genomförandet av utvärderingsförfarandena av de organ som utvärderar livsmedel enligt vad som avses i artikel 4.3 i förordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2304/97 från José Valverde López (PPE) till kommissionen (3 juli 1997)

Ämne: Bättre spridning av information om program och pilotprojekt

Pressen har informerat om att kommunen Premià de Mar i Katalonien, Spanien tagit initiativ till att installera gatlyktor som drivs med solenergi. Det verkar som om de inte kände till de unionsprogram som främjar alternativa energikällor. Kommunen Premià de Mars exempel skulle kunna spridas till flera kommuner om kommissionen lyckades informera om programmen och sprida dem bättre.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att stimulera utnyttjandet av alternativa energikällor för att nå målet, som parlamentet krävt, om att 15% av energiförbrukningen år 2010 skall täckas av dessa energikällor?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (16 september 1997)

Kommissionen har genomfört flera åtgärder för att främja förnybara energikällor.

Vad gäller det exempel som parlamentsledamoten tar upp finns, såväl på nationell nivå som i den självstyrande regionen Katalonien, flera instrument som utformats för att sprida information om gemenskapsprogrammen samt om tekniken för förnybara energikällor.

- OPET-nätet (Organisations for the promotion of energy technology - Organisationer för främjandet av energiteknik) som IDAE (Instituto para la Diversificación y Ahorro de la Energía - Institutet för diversifiering och sparande av energi) och ICAEN (Institut Català d'Energia - Katalanska energiinstitutet) ingår i.

- EnR-nätet (nationella energikontor) som IDAE ingår i.

- FEDERANE (Fédération des agences régionales d'énergie - Sammanslutningen av regionala energikontor) som ICAEN ingår i.

I Katalonien finns det dessutom energikontor för städer som gemenskapen har givit stöd för att inrätta, särskilt i staden Barcelona och i regionen Maresme.

Kommissionen anser dessutom att det finns skäl att intensifiera och förbättra spridningen av information och den har därför redan påbörjat arbetet med att utveckla en övergripande strategi för information om förnybara energikällor. Närmare bestämt har kommissionen, som en uppföljning av parlamentets resolution om grönboken om förnybara energikällor ((KOM(96) 576. )), redan tagit itu med arbetet att skapa ett speciellt centrum för insamling och spridning av information om förnybara energikällor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2734/97 från Bryan Cassidy (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Offentliggörandet av Amsterdamfördraget i Europeiska gemenskapernas officiella tidning

Maastrichtfördraget undertecknades den 7 februari 1992. Maastrichtfördraget och Romfördraget offentliggjordes inte i sin helhet förrän den 31 augusti 1992 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT C 224). Ändringarna från Maastricht framhävdes med fet kursiv stil och texten var mycket lättläst.

Under dessa sex månader var det folkomröstningar i Irland och Danmark. Som ett resultat av det fördröjda offentliggörandet av den fullständiga fördragstexten var varken medborgarna i dessa medlemsländer eller de nationella parlamenten så välinformerade som de borde ha varit.

När föreslår kommissionen att Amsterdamfördragen skall offentliggöras i sin helhet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (6 oktober 1997)

Den slutliga versionen av fördraget kommer att offentliggöras den 3 november 1997 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2877/97 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Överensstämmelsen mellan kommissionens politik och rådets resolution av den 18 juni 1992 om marknadsföring av modersmjölksersättning i tredje land av tillverkare inom gemenskapen

Kan kommissionen bekräfta att det danska barnmatsföretaget MILCO i samband med sin verksamhet i Bangladesh bröt mot Världshälsoorganisationens etiska regler av år 1981 om marknadsföring av modersmjölksersättning och att företaget följaktligen handlat i strid med rådets resolution av den 18 juni 1992 om marknadsföring av modersmjölksersättning i tredje land av tillverkare inom gemenskapen ((EGT C 172, 8.7.1992, s. 1. ))?

Stämmer det att kommissionen erbjuder skattemässiga förmåner åt företag som MILCO som verkar till förmån för försäljning av modersmjölksersättning utanför EU, också när denna verksamhet står i strid med Världshälsoorganisationens etiska regler av år 1981 och rådets resolution av den 18 juni 1992?

Om det ovansagda äger sin riktighet, anser inte kommissionen då att dess handlingssätt strider fullkomligt mot de internationella etiska reglerna och rådets resolution och att de skattemässiga förmånerna omedelbart bör upphöra?

Svar avgivet av Martin Bangemann på kommissionens vägnar (22 september 1997)

Kommissionen har i linje med rådets resolution av den 18 juni 1992 instruerat delegationerna i tredje land att fungera som kontaktpunkter för myndigheterna i syfte att alla klagomål eller kritik när det gäller saluföringsmetoder hos en tillverkare i gemenskapen skall anmälas till dem. Inga sådana klagomål har emottagits fram till idag från Bangladesh. Kommissionen kan därför inte bekräfta några uppgifter eller rapporter om otillbörliga saluföringsmetoder hos EG-baserade företag i detta land.

Vidare skulle kommissionen vilja understryka att då inget klagomål har framförts när det gäller detta, är det fall som parlamentsledamoten tar upp i andra delen av frågan inte relevant.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2464/97 från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen (8 juli 1997)

Ämne: Bestämmelser om offentlig upphandling

Jag har fått uppgifter om att det förekommer problem vid tolkningen av direktiven 92/50 ((EGT L 209, 24.7.1992, s. 1. )), 93/36 ((EGT L 199, 9.8.1993, s. 1. )) och 93/37 ((EGT L 199, 9.8.1993, s. 54. )) om offentlig upphandling, och därför ber jag nu att få klargjort hur dessa direktiv skall tolkas.

Omfattar bestämmelserna om offentlig upphandling även den offentliga sektorns användning av finansiella tjänster? Denna fråga är av avgörande betydelse eftersom medlemsstaterna idag tolkar bestämmelserna på olika sätt. Till exempel tillämpar Italien inte bestämmelserna på detta område, medan ett land som Danmark anser att bestämmelserna skall gälla även här.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (9 september 1997)

Utgångspunkten är att den offentliga sektorns användning av finansiella tjänster omfattas av gemenskapsbestämmelserna om offentlig upphandling. I bilaga 1 A till rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster ((EGT L 209, 24.7.1992. )) nämns ¨Finansiella tjänster¨, vilka uttryckligen omfattar både a) försäkringstjänster och b) bank- och investeringstjänster. Vad avser bank och investeringstjänster undantas enligt artikel 1 a vii ¨kontrakt avseende finansiella tjänster i samband med utfärdande, försäljning, förvärv eller överförande av värdepapper eller andra finansiella instrument samt centralbankstjänster¨ från direktivets räckvidd.

Mer specifikt anser kommissionen att ett lån som inte utfärdas i form av ett omsättningsbart värdepapper på kapitalmarknaden inte kan jämföras med ett överförbart instrument och således inte kan undantas från räckvidden för artikel 1 a vii i direktiv 92/50/EEG, såvida det inte givits ut av en centralbank.

Det stämmer dock att tillämpningen av direktiv 92/50/EEG på finansiella tjänster tolkas olika i olika medlemsstater. Det är som parlamentsledamoten påpekar av största vikt att säkerställa en enhetlig tolkning av dessa bestämmelser inom gemenskapen. I detta syfte har kommissionen tagit initiativ till att låta frågan undersökas i Rådgivande kommittén för offentlig upphandling, där alla medlemsstater är representerade. I denna avsikt har ett arbetsdokument som utarbetats av kommissionen diskuterats och varje medlemsstat har anmodats att skriftligen lämna in sina synpunkter. Hittills har endast sex medlemsstater - Belgien, Tyskland, Irland, Nederländerna, Österrike och Förenade kungariket - hörsammat uppmaningen. Frågan förväntas dock få sin lösning på ett kommande möte i rådgivande kommittén.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2581/97 från Giuseppe Rauti (NI) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Hormonbehandlat amerikanskt nötkött - tvångsimport till Europa

Hur har situationen utvecklats beträffande de ihärdiga och hotfulla amerikanska krav som gäller import av hormonbehandlat amerikanskt nötkött till Europa?

Europeiska unionen har hittills motsatt sig dessa krav, bland annat på grund av rapporten från sina rådgivande vetenskapliga kommittéer. Nu har Världshandelsorganisationen (WTO) dock förklarat att det europeiska motståndet är ¨oförenligt med bestämmelserna om internationell frihandel¨.

Jag undrar således om och under vilka betingelser Europeiska unionen kommer att fortsätta försvara sina principer, enligt vilka användning av hormoner inom djuruppfödning, som är praxis i Förenta staterna, är mycket skadligt för människors hälsa.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (18 september 1997)

Den 30 juni 1997 informerade Världshandelsorganisationens (WTO:s) panel parterna om sina slutliga rapporter om hormonkött. Enligt dessa strider gemenskapsdirektiven om förbud mot användning av hormoner på djur i växtfrämjande syfte mot tre bestämmelser i det sanitära och fytosanitära avtalet (SPS). Man har fattat ett beslut om att anföra besvär mot panelens rapporter. Det är inte möjligt att ange vilka åtgärder gemenskapen kan vidta innan ärendet slutgiltigt har avgjorts inom ramen för WTO:s förfarande för biläggande av tvister (vilket antagligen inte kommer att ske före november 1997). Även om panelens slutsatser gillas av WTO:s appelationsorgan kommer gemenskapen att få en ¨rimlig tidsfrist¨ till att besluta hur den skall gå tillväga.

Gemenskapen kommer även i fortsättningen att åberopa försiktighetsprincipen till stöd för sina yrkanden och försvara ståndpunkten att SPS-avtalet till fullo skall respektera gemenskapens rätt att bestämma vilken nivå av sanitärt skydd den anser vara lämplig för sina invånare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2548/97 från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Förväntningar inför Europeiska rådets extraordinarie möte om sysselsättning

Kan man förvänta sig att Europeiska rådets extraordinarie möte om sysselsättning skall leda till mer långtgående åtgärder än de som uppnåddes i Essen och Madrid?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2547/97, E-2548/97 och E-2549/97 ingivna av Pádraig Flynn för kommissionen (3 oktober 1997)

Medtagandet av en avdelning om sysselsättning i Amsterdamfördraget ger sysselsättningen en prioriterad ställning i unionen jämsides med de monetära och skattemässiga målen. Även om det primära ansvaret för sysselsättningen fortfarande åligger varje medlemsstat anses sysselsättningen vara av gemensamt intresse, vilket kräver samordning av politiken på europeisk nivå.

I det nya fördraget föreskrives även att sysselsättningen skall beaktas i all gemenskapspolitik. Detta innebär att sysselsättningseffekten uttryckligen skall bedömas vid planering och genomförande av alla programinsatser.

Sammankallandet av Europeiska rådets extraordinära möte i november 1997 är ett tecken på medlemsstaternas engagemang i den omedelbara tillämpningen av bestämmelserna i det nya fördraget. Mötet väntas fästa uppmärksamheten framför allt på tre frågor: för det första en bedömning av sysselsättningsläget och vilka framsteg som har gjorts vid tillämpningen av den europeiska strategin för sysselsättning, och för det andra, en undersökning av det sätt på vilket varje medlemsstat ämnar tillämpa bestämmelserna i fördraget och identifiering av bästa nationella metod i kampen mot arbetslöshet, och för det tredje, definition av de operativa målen för nationell sysselsättningspolitik för de första riktlinjerna för sysselsättning som kommissionen skall föreslå medlemsstaterna.

Efter det att artikel 5 i avdelningen om sysselsättning har ratificerats av alla medlemsstater kan rådet vidta stimulerande åtgärder för att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och stödja deras åtgärder med initiativ som syftar till att utveckla utbytet av erfarenheter och bästa metoder.

Ordförandeskapets slutsatser och resolutionen om tillväxt och sysselsättning som antogs i Amsterdam omfattar ett politiskt åtagande om att dessa bestämmelser genomförs så snabbt som möjligt. Kommissionen kommer att göra allt som står i dess makt för göra detta möjligt.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 082 , 17/03/1998 s. 0041



SKRIFTLIG FRÅGA E-2184/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (25 juni 1997) Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - vidareutveckling av metoder för påvisande Vilka ansträngningar gör Europeiska unionens institutioner för att göra det möjligt att vidareutveckla metoderna för påvisande? Svar (28 oktober 1997) Rådet har inte någon särskild behörighet i detta hänseende och har inga uppgifter om övriga institutioners, i synnerhet Europaparlamentets,intentioner på detta område,förutom vad avser de uppgifter som åligger kommissionen i enlighet med förordning 258/97 ((EGT L 43, 14.2.1997, s. 1. )), särskilt artikel 4.4 i denna.