ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3838/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (28 november 1997)

Ämne: Skydd mot jordbävningar i Grekland och höga kostnader för nya byggnadsprojekt

Grekland är som känt det område inom EU där den högsta graden av seismisk energi utlöses. Det är anledningen till att den nya grekiska förordningen om skydd mot jordbävningar (NEAK) som utfärdats av det grekiska ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga byggnader innehåller bestämmelser om att dubbel armering med järn är obligatoriskt vid byggande av nya bostadshus i Grekland. Det här innebär att byggnadskostnaderna ökar med 15 %, vilket är en stor ekonomisk påfrestning för den vanliga greken.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen om några fullständiga seismologiska studier har utförts i samband med de nya projekten för Athens metro och flygfältet i Spata, och om kommissionen har för avsikt att skapa en särskild reserv inom strukturfonderna, för att utnyttjas vid finansiering av nya offentliga och privata arbeten så att de skyddas fullständigt mot jordbävningar eftersom det är oändligt mycket bättre att förebygga än att ersätta skador som, när de uppstår, drabbar både materiella och mänskliga resurser.

Svar från M. Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (19 januari 1998)

De bestämmelser om skydd mot jordbävningar som gäller i Grekland tillämpas vid konstruktionen och byggnationen av Atens tunnelbana, av Spatas flygplats och i alla andra projekt som genomförs i Grekland och samfinansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden eller Sammanhållningsfonden.

Kostnaderna för konstruktion och byggnad av dessa projekt, inklusive de extra kostnader som förorsakas av att bestämmelserna om skydd mot jordbävningar tillämpas, berättigar till stöd från dessa fonder och följaktligen finns ingen anledning att avsätta en särskild reserv för detta ändamål.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3734/97 från Yves Verwaerde (PPE) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: EU-stöd till filmfestivaler och filmpris

Jag skulle vilja att Europeiska kommissionen lämnar mig sifferuppgifter om det ekonomiska stöd som Europeiska unionen ger filmfestivaler och filmpris.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

Europeiska filmer upplever en tillbakagång i kommersiella sammanhang. Därför vill kommissionen genom att stödja filmfestivaler ge sitt bidrag till främjandet av europeisk film och filmernas distribution i medlemsstaterna.

Festivalarrangörerna har förbundit sig att respektera krav på att visa ett visst antal europeiska filmer, vilket har gjort att den samlade effekten av gemenskapens insats på detta område varit mycket positiv. Mellan 1992 och 1997 ökade antalet europeiska filmer på filmfestivaler inom gemenskapen med nästan 45 %. Repertoaren på de evenemang som erhöll stöd bestod till över 80 % av europeiska filmer. Skapandet av en europeisk samordningsorganisation för filmfestivaler under kommissionens beskydd, som för närvarande samlar 125 olika evenemang och vars syfte är att göra gemensamma insatser till förmån för europeisk film, vittnar också om att kommissionens ansträngningar burit frukt.

Filmfestivalernas ständigt ökande publik (20 % per år och totalt 12 miljoner festivalbesökare under 1997 i medlemsstaterna) och det växande antalet festivaler (över 600) gör dessa evenemang utomordentligt viktiga för att främja europeiskt filmskapande. Festivalernas insatser för att sprida europeisk film har under de senaste åren breddats i betydande grad (tävlingar, distribution, visning av prisbelönta filmer).

Festivalerna är ett viktigt forum för att upptäcka nya filmskapare och erbjuder den så gott som enda möjligheten för unga att stifta bekantskap med bilden som medium på ett sätt som skiljer sig från televisionen. Festivalernas ekonomiska och sociala betydelse, lokalt och regionalt, är stor och det är också deras sysselsättningseffekter (50 000 arbetstillfällen varje år).

Sedan 1993 har gemenskapen aktivt stött dessa evenemang via budgetrubrik B3-2011 genom ansökningsomgångar. Följande belopp har anslagits:

Filmfestivaler (totalbelopp i ecu)

>TABLE>

Filmfestivaler (evenemang som erhållit stöd)

>TABLE>
SKRIFTLIG FRÅGA E-3986/97 från Georges Berthu (I-EDN) till rådet (15 januari 1998)

Ämne: Eurosedlar och nationella kännetecken

Europeiska monetära institutets råd beslutade den 3 december 1996 att eurosedlarnas två sidor skulle se likadana ut i alla länder och inte ha några som helst nationella kännetecken. Ställningstagandet avgör indirekt en viktig fråga: Om sedlarna är identiska i alla länder kommer det att bli praktiskt taget omöjligt att ¨haka av¨ ett land i händelse av en allvarlig kris som äventyrar hela systemets framtid. På detta sätt skulle riskerna för en generell kollaps i vissa gränsfall öka.

Anser inte rådet att EMI:s råd genom detta politiska beslut - som i olika europeiska dokument ofta framställs som definitivt - har gått längre än ordalydelsen i fördragets artikel 109f.3, vilken enbart ger rådet befogenhet att övervaka de ¨tekniska förberedelserna¨ för de framtida sedlarna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3986/97, E-3987/97, E-3988/97, E-3989/97 och E-3990/97 (19 mars 1998)

Det framgår av fördragets fördelning av behörigheter att Europeiska centralbanken skall ha ensamrätt att tillåta utgivning av eurosedlar och även skall bestämma sedlarnas utformning (artikel 105a i fördraget och artikel 16 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken)

Vid sitt möte i Dublin den 13*14 december 1996 välkomnade Europeiska rådet de modeller till eurosedlar som Europeiska monetära institutet hade lagt fram.

De slutgiltiga besluten i denna fråga kommer att fattas av Europeiska centralbanken när den väl har upprättats i enlighet med fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4229/97 från Ulf Holm (V) till rådet (15 januari 1998)

Ämne: Reklamkampanj om Amsterdamfördraget

Utrikesdepartementet i Sverige har under hösten lanserat en stor propagandakampanj för Amsterdamfördraget till en kostnad av ca nio miljoner svenska kronor. Kampanjmaterialet innehåller dock många sakfel och texten domineras av ett exempel på så kallade svenska ¨framgångar¨ vad gäller sysselsättning, miljö och jämställdhet. Läser man däremot t. ex. det tyska utrikesministeriets skrift ¨Det Abschluss der Regierungskonferens - eine Gesamtwortung¨ nämns inte ens de frågor som lyfts fram i den svenska kampanjen. I stället står där utförligt vad syftet är med Amsterdamfördraget: en vidareutveckling av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, ett utökat samarbete vad gäller polis- och rättsväsen, samt att göra unionen effektivare genom att öka överstatligheten och minska ländernas vetorätt så att en utvidgning av unionen blir möjlig. Skillnaderna på materialets innehåll är så omfattande att en läsare måste ställa sig frågan om det är samma Amsterdamfördrag texterna hänvisar till. I stället för offentliga diskussioner har vi alltså fått en envägskommunkation där makten talar om för medborgarna hur det är. Med anledning av detta vill jag fråga rådet: Hur är de möjligt att två länders regeringars ¨informationsmaterial¨ om Amsterdamfördraget skiljer sig så mycket åt? Anser rådet att det är etiskt riktigt att använda regeringsmakten och skattebetalarnas pengar för hårt ¨politiskt¨ vinklade informationskampanjer om EU där det t. o. m. finns sakfel?

Svar (30 mars 1998)

Den ärade parlamentsledamoten ombedes notera att det inte tillkommer rådet att uttala sig om den information som medlemsstaterna ger om Amsterdamfördraget, vilket för närvarande är under ratificering av medlemsstaterna.

Rådets generalsekretariat har medverkat till offentliggörande av Amsterdamfördragets text och fördragens konsoliderade versioner genom byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer. Dessa publikationer kan konsulteras gratis via Internet, på rådets generalsekretariats webbplats (http://ue.eu.int). Till texterna finns en beskrivande sammanfattning, för vilken varken gemenskapsinstitutionerna eller medlemsstaterna bär ansvaret.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4215/97 från Francesco Baldarelli (PSE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Respekt för konsumenternas rättigheter och bestämmelserna för fri konkurrens i Italien

Den italienske medborgaren Gaetano Di Bari har i över sjutton år drivit ett mål mot den italienska grenen av ett internationellt företag som tillverkar kontorsmaskiner. Di Bari var återförsäljare för detta företags maskiner i ett område i Mellanitalien.

Orsaken till denna ytterst långdragna tvist är problem i samband med stora mängder maskindelar som skulle ha distribuerats gratis till kunderna som ersättning för defekta delar. Denna bristfälliga distribution innebar en snedvridning av den fria konkurrensen och var otvivelaktligen till men för de återförsäljare och konsumenter som under flera år betalade enorma summor för tekniska åtgärder på grund av problem som i själva verket redan hade lösts av moderbolaget. Di Bari ansåg det vara lämpligt att väcka åtal. Det långa rättsliga förfarande som följde och som ännu inte är avslutat har gjort Di Bari lidande ur såväl materiell och ekonomisk som moralisk aspekt och har orsakat personliga och yrkesmässiga problem. Bland annat tvingades han upphöra med sin verksamhet i och med att företaget drog tillbaka rättigheterna till återförsäljning, och han har därmed lidit stora ekonomiska förluster.

Anser Europeiska kommissionen inte att det internationella företaget i fråga har skadat konsumenterna och återförsäljarna direkt, genom att dessa inte har informerats om skadorna på kontorsmaskinerna och inte har fått defekta delar utbytta gratis?

Anser Europeiska kommissionen inte att företaget har underlåtit att följa bestämmelserna för korrekt och snabb information till konsumenterna och därmed underlåtit att respektera deras rättigheter?

På vilket sätt avser Europeiska kommissionen att i detta och andra aktuella eller framtida fall säkerställa respekten för gemenskapsdirektiven på området fri konkurrens?

Anser Europeiska kommissionen inte att Di Bari har varit utsatt för en form av bestraffning i form av tydliga och negativa ekonomiska och moraliska följder?

Svar från Karel van Miert på kommissionens vägnar (18 februari 1998)

Kommissionen vill till att börja med nämna att varje ställningstagande beträffande en eventuell tillämpning av gemenskapens konkurrensregler förutsätter en noggrann granskning av ärendet i fråga i dess juridiska och ekonomiska sammanhang.

Med beaktande av de upplysningar som frågeställaren lämnat är det motiverat att undra om det inte rör sig om en tvist som i första hand bör lösas med utgångspunkt i italiensk privaträtt. Det administrativa förfarande som kommissionen i princip skulle kunna inleda, kan nämligen inte leda till att eventuella skadestånd utdöms. I detta sammanhang konstaterar kommissionen att åtal redan väckts vid domstol i Italien och att flera rättsliga förfaranden fortfarande pågår.

Ett ingripande från kommissionens sida förefaller därför varken lämpligt eller tillräckligt för att den person som frågeställaren nämner skall kunna uppnå sina syften.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3530/97 från Gunilla Carlsson (PPE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Varningstext på svenskt snus

Entydig forskning visar att det inte går att finna något som helst samband mellan bruket av svenskt snus och cancer. Trots detta säger EU-direktivet 92/41/EEG ((EGT L 158, 11.6.1992, s. 30. )) att snusets förpackningar måste förses med texten ¨Orsakar cancer¨. Naturligtvis skadas förtroendet för såväl den svenska Socialstyrelsen som EU genom att detta felaktiga påstående framförs på varje förpackning snus som säljs. När påståendet nu återigen i nya forskningsrapporter visat sig vara felaktigt är det självklart att direktivet måste ändras. Det är inte en fråga om detta skall ske eller ej, det är en fråga om när det skall ske.

Med anledning av det ovan sagda ställer jag följande fråga till kommissionen: När kommer kommissionen att ta initiativ till att ändra det nu gällande direktivet rörande varningstext på svenskt snus?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (20 januari 1998)

Gemenskapslagstiftningen kräver varningstext på produkter av rökfri tobak med beaktande av vetenskapliga experters yttranden om att alla tobaksprodukter utgör en hälsorisk och att särskilt dessa produkter är en stor riskfaktor vad gäller cancer.

Kommissionen föreslår i sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet om gemenskapens nuvarande och dess planerade roll när det gäller bekämpning av tobak och rökning ((KOM(96) 609 slutlig. )) att den skulle granska genomförandet av det befintliga direktivet om märkning mot bakgrund av utvärdering av dess effektivitet vad gäller att informera konsumenterna om rökningens faror, samt ifall varningstextens innehåll och utformning skulle kunna förbättras. Möjligheten att kräva större och synligare hälsovarningstexter ges redan i direktivet om märkning och kommissionen skulle kunna undersöka denna möjlighet i samarbete med medlemsstaterna.

Kommissionen kommer att studera reaktionerna på detta meddelande och kan med ledning av dessa lägga fram lämpliga förslag till verksamhet och åtgärder. Mot bakgrund av pågående undersökningar och framtida forskning på detta särskilda område kommer kommissionen noggrant att granska alla faktorer som kan bidra till att bestämma sambandet mellan snus och cancer.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3555/97 från Mirja Ryynänen (ELDR) till kommissionen (4 november 1997)

Ämne: EU:s åtgärder mot Rysslands gränsavgifter

Ryssland har återigen meddelat om nya hinder för handeln och trafiken till Finland. De ryska tullmyndigheterna börjar tillämpa viktgränser på 44 ton vid den gränsöverskridande trafiken. Denna begränsning skulle så gott som helt förlama den gränsöverskridande trafiken med finsk materiel, bland annat vid trävarutransporter.

På samma sätt som i tidigare fall kom beskedet om de nya bestämmelserna till myndigheterna och utövarna av yrkesmässig trafik i sista stund och som en total överraskning. Situationen vid gränsen mellan EU och Ryssland är alltså fortfarande godtycklig och kaotisk. Jag ber att få veta följande:

Hur ämnar kommissionen säkerställa att inte Ryssland genom sina egna bestämmelser och krav diskriminerar unionen och dess medlemsstater?

Vad ämnar kommissionen göra för att de ryska tullmyndigheternas verksamhet skall kunna styras och fås att fungera i enlighet med internationell god handelssed?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (9 december 1997)

Kommissionen är medveten om den svåra situationen vid gränsen mellan Finland och Ryssland.

Oförutsägbara förändringar med kort varsel av den ryska lagstiftningen och förfarandena för gränsöverskridande transporter, tullformaliteter, och gränskontroller har klart haft ett negativt inflytande på transportflöden mellan Ryssland och dess grannländer, i synnerhet Finland.

Av denna anledning har kommissionen haft täta kontakter och möten på alla nivåer med diverse ryska ministerier, den ryska transportministern, och andra myndigheter på detta område. I juni 1997 besökte den ansvarige ledamoten i kommissionen tillsammans med den finske och den ryske transportministern den nya gränsövergången för vägtrafik vid Vaalima.

Vad gäller frågan om viktbegränsningar är kommissionen medveten om de svårigheter som den senaste förändringen i de ryska bestämmelserna har förorsakat. Tyvärr kan denna fråga inte behandlas inom ramen för gemenskapens partnerskaps- och samarbetsavtal med Ryssland. Enligt detta avtal lämnas frågor om vägtransporter mellan gemenskapen och Ryssland till framtida förhandlingar.

Även om kommissionen 1992 lade fram en rekommendation om transportförhandlingar med en rad länder, inbegripet Ryssland, har rådet ännu inte tillåtit förhandlingar. Frågan om de viktbegränsningar som gäller i Ryssland för finska nyttofordon måste därför tas upp av de finska myndigheterna.

Det bör noteras att viktbegränsningen för fordon från tredje land som förs in i gemenskapen är 40 ton, även om enskilda medlemsstater på ett icke-diskriminerande sätt får ge fordon med högre vikt tillträde till det egna territoriet.

Kommissionen kommer naturligtvis att fortsätta att utöva påtryckningar på de ryska myndigheterna så ofta som möjligt för att garantera att alla ändringar av bestämmelserna tillkännages i tillräckligt god tid och på ett godtagbart och icke-diskriminerande sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3970/97 från James Nicholson (I-EDN) till rådet (15 december 1997)

Ämne: Ahn Jae-Ku

Ahn Jae-Ku arresterades i juni 1994 efter åtal väckt enligt Sydkoreas nationella säkerhetslag. Han dömdes till livstids fängelse i november 1994. Medborgarrättsgrupper hävdar att Ahn Jae-Ku fängslades på grund av sina icke-våldsaktioner för rätten till yttrande- och föreningsfrihet och att han behandlas sämre än vad som är normalt.

Med hänsyn till att Sydkorea ratificerat ett antal internationella fördrag och konventioner som garanterar mänskliga rättigheter, vilken är rådets synpunkt på fängslandet av Ahn Jae-Ku?

Svar (17 mars 1998)

Rådet fäster stor vikt vid att alla länder strikt respekterar de mänskliga rättigheterna. De länder som har undertecknat internationella konventioner och fördrag som garanterar mänskliga rättigheter har offentligt förbundit sig att försvara dessa rättigheter.

Rådet är medvetet om att arresteringar görs enligt Sydkoreas nationella säkerhetslag. Rådet har vid upprepade tillfällen protesterat mot denna lag, som kan ses som en spegling av den historiskt spända situationen på Koreahalvön. Rådet hoppas att en lösning kan uppnås efter inledandet av fyrpartssamtalen i Genève.

Rådet har ingen specifik åsikt när det gäller arresteringen av Ahn Jae-Ku, eftersom det inte har fått upplysningar om åtalspunkter eller förhållandena i fängelset.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3806/97 från Roberto Mezzaroma (UPE) till kommissionen (17 november 1997)

Ämne: Byggandet av bron över Messinasundet

Kan kommissionen redogöra för det framtida brobygget över Messinasundet och särskilt besvara följande frågor:

1. Vilka medel har EU avsatt för brobygget och för hur många år?

2. Har något projektförslag utarbetats? Om ja, av vilket företag, till vilken kostnad och finansierat av vem?

3. Ger förslaget verkliga garantier i fråga om brobyggets miljömässiga och geologiska förutsättningar och förbindelserna mellan fastlandet och Sicilien?

4. Har EU:s anvisningar följts?

5. Vilka företag kommer att delta i anbudsförfarandet för brobygget?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (30 januari 1998)

Kommissionen har inte avsatt några medel för brobygget över Messinasundet.

De italienska myndigheterna har informerat kommissionen om att förfaranden för att ingå kontrakt om konstruktion och uppförande av bron omfattas av en ny lag som skall antas. Den kontraktslutande parten för förarbetet är företaget Stretto di Messina S.p.A, i enlighet med lag nr 1158 av den 17 december 1971 och det tvärministeriella dekretet nr 3437 av den 27 december 1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3929/97 från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen (12 december 1997)

Ämne: Oreglerade vägsträckor för godstransporter

Känner kommissionen till att 16 europeiska länder för närvarande tillämpar 50 olika sorters bestämmelser i fråga om körförbud och att dessa körförbud orsakar mycket höga kostnader för den gren av näringslivet som lever på att lasta och transportera gods?

Anser kommissionen att många av nuvarande bestämmelserna i fråga om körförbud ofta verkar diskriminerande och kan utgöra hinder för den fria rörligheten för varor inom Europeiska unionen?

Om ja, avser kommissionen då att vidta åtgärder för att det skall inrättas harmoniserade bestämmelser för körförbud inom EU och på det europeiska planet, varvid det skall träffas överenskommelser om att motverka den oönskade och vildvuxna floran av regionala och nationella bestämmelser?

Delar kommissionen dessutom min uppfattning att dessa körförbud, men också de blockader som nyligen inträffade, kan få mycket negativa följder för det europeiska näringslivet och innebär att det behövs ett nätverk av europeiska oreglerade vägsträckor för godstrafik (E-ways) i analogi med de europeiska oreglerade järnvägssträckorna för godstrafik?

Om ja, avser kommissionen i så fall att på kort sikt lägga fram förslag om europeiska oreglerade vägsträckor för godstrafik?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (28 januari 1998)

Kommissionen känner till de problem som ledamoten avser, och har redan meddelat rådet att den ser allvarligt på frågan. Problemen uppstår genom bristande samordning mellan körförbud, som påverkar vägtrafik med lastbil över hela unionen.

Kommissionen har därför för avsikt att lägga fram ett förslag till en rättsakt under våren 1998, i syfte att fastställa entydiga och gemensamma regler som medlemsstaterna måste respektera när de utfärdar körförbud.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4216/97 från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till rådet (22 januari 1998)

Ämne: Förbud mot drivgarn - uteblivet rådsbeslut - skyldighet att informera

I Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 367 av den 4 december 1997 offentliggjordes två svar från rådet på frågor från ledamöter av Europaparlamentet. Jag skulle gärna få ytterligare information om innehållet i dessa. I fråga P-1212/97 ((EGT C 367, 4.12.1997, s. 99. )) efterfrågas information om vilka medlemsstater som i rådet uttalat sig mot kommissionens förslag om förbud mot fiske med drivgarn. ¨På grund av att rådets överläggningar är sekretessbelagda¨ lämnar rådet emellertid inte något svar.

1. Jag ställer här på nytt frågan hur medlemsstaterna förhållit sig vid omröstning i detta ärende. Vem röstade i rådet på exakt vilket sätt?

I rådets svar på fråga E-0893/97 ((EGT C 367, 4.12.1997, s. 56. )), som likaledes offentliggjorts i ovan nämnda nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning, hänvisas nämligen till ¨de åtgärder som redan har vidtagits, särskilt i fråga om offentliggörande av röstresultat och röstmotiveringar, offentliga debatter, allmänhetens tillgång till uttalanden och protokoll samt allmänhetens tillgång till rådets handlingar i allmänhet¨.

2. I tillägg till frågan ovan skulle jag vilja veta varför rådet å ena sidan utlovar insyn och öppenhet, men å andra sidan i samma publikation (EGT C 367, 4.12.1997) vägrar att lämna information med hänvisning till sekretessen?

3. På vilket sätt avser rådet hädanefter att förfara med sina beslut: öppet eller hemligt?

Svar (7 april 1998)

Rådet ber att få informera den ärade parlamentsledamoten om att det ännu inte har antagit någon slutlig rättsakt när det gäller kommissionens förslag om förbud mot fiske med drivgarn. Rådet har därför inte haft någon omröstning i denna fråga.

Bestämmelserna om insyn i rådets lagstiftning (offentliggörande av röstresultat och röstmotiveringar samt uttalanden till rådets protokoll) gäller endast det slutliga antagandet av rådets rättsakter. Eftersom ärendet ännu inte har kommit så långt gäller därför inte dessa bestämmelser.

Andra åtgärder för öppenhet som rör tillgång till särskilda rådshandlingar regleras i rådets beslut 93/731/EG om allmänhetens tillgång till rådets handlingar ((EGT L 340, 31.12.1993, s. 43. )).