ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1118/02

från André Brie (GUE/NGL) till rådet

(11 april 2002)

Ämne: Reaktion på ett uttalande av den brittiske försvarsministern Geoff Hoon om Förenade kungarikets politik gentemot Irak och den potentiella användningen av kärnvapen

Jag skulle vilja fästa rådets uppmärksamheten på ett uttalande från den brittiske försvarsministern nyligen, där han hävdade att Förenade kungariket skulle ha all rätt att använda våld utan FN-mandat om Saddam Hussein uppfattades som ett hot, inklusive användning av kärnvapen i extrema fall (Financial Times, den 25 mars 2002).

Med hänvisning till detta vill jag fråga rådet om man anser att detta uttalande är förenligt med internationell rätt, särskilt med hänsyn till

- resolution 984 (1995) från FN:s säkerhetsråd, antagen vid dess 3514:e sammanträde (den 11 april 1995), särskilt punkt 1, vilken lyder: Säkerhetsrådet noterar med uppskattning de uttalanden som var och en av kärnvapenstaterna gjort (S/1995//261, S/1995/262, S/1995/263, S/1995/264, S/1995/265), i vilka de avger säkerhetsförklaringar om att inte använda kärnvapen till de länder utan kärnvapen som har undertecknat icke-spridningsavalet om kärnvapen,

- uttalandet från Förenade kungadömet om att man inte kommer att använda kärnvapen mot länder utan kärnvapen som har undertecknat icke-spridningsavtalet om kärnvapen, utom i fall av invasion av eller annat anfall mot Förenade kungadömet, dess beroende territorier, dess väpnade styrkor eller andra trupper, dess allierade eller stater med vilka man har säkerhetsavtal, som genomförs eller stöds av en sådan stat utan kärnvapen i samarbete eller allians med en kärnvapenstat,

- det vägledande uttalandet av Internationella domstolen (8 juli 1996) på begäran från FN:s generalförsamling om lagligheten beträffande hot om användning eller faktisk användning av kärnvapen, och särskilt dess ställningstagande att hot om eller användning av våld medelst kärnvapen som bryter mot artikel 2.4 i FN-stadgan och som inte uppfyller samtliga förutsättningar i artikel 51, är olagligt samt att hot om användning eller faktisk användning av kärnvapen vanligtvis bryter mot internationell rätt som gäller väpnade konflikter, särskilt principerna och bestämmelserna i humanitär rätt. Dessutom tolkade Internationella domstolen FN-stadgan så att innebörden av hot om och användning av våld i artikel 2.4 i FN-stadgan hänger ihop såtillvida att om användning av våld i sig är olagligt i ett visst fall av vilket skäl det vara månde så är det även olagligt att hota med att använda våld.

Svar

(3 oktober 2002)

Det åligger inte rådet att kommentera uttalanden från den brittiska försvarsministern.

Rådet är övertygat om att Irak fullt ut och villkorslöst bör tillämpa resolutionerna från Förenta nationernas säkerhetsråd, särskilt resolutionerna 687, 1284 och 1382.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2343/02

från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen

(23 juli 2002)

Ämne: Åtgärder för landsbygdsutveckling i Katalonien 20002006

Kan kommissionen ange de åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden för åtgärder för landsbygdsutveckling (avdelning B1-4 i gemenskapens budget) som avsatts för den autonoma regionen Katalonien, Spanien, under perioden 1 januari 2000 till 30 juni 2002?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 september 2002)

Garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) bygger på icke differentierade anslag. Åtagandebemyndigandena är således identiska med betalningsbemyndigandena. Under den period som parlamentsledamoten nämner tillämpades tre program för landsbygdsutveckling i den autonoma regionen Katalonien. Ett regionalt program för landsbygdsutveckling vars tillämpningsområde endast omfattar den autonoma regionen Katalonien och två övergripande program som täcker flera autonoma regioner. Det ena handlar om förbättrade strukturer inom jordbruksproduktionen och det andra om kompletterande åtgärder.

För det övergripande programmet om kompletterande åtgärder har medlemsstaten inte delat upp beloppen per region och kommissionen kan följaktligen endast redovisa det sammanlagda beloppet: 910,47 miljoner EUR för 20002002.

EUGFJ-stödet från garantisektionen för de båda andra programmen, vilket anges i vägledande syfte i programmen för räkenskapsåren 2000, 2001 och 2002, är som följer:

- Övergripande program för förbättrade strukturer inom jordbruksproduktionen: 165,15 miljoner EUR varav 59,94 EUR för Katalonien.

- Regionalt program för landsbygdsutveckling: 82,03 miljoner EUR.

När det gäller utgifter som deklarerades den 30 juni 2002 har följande utgifter verkställts av det katalanska utbetalningsstället (DARP) för alla tre programmen (budgetpost B1-40 i gemenskapsbudgeten):

- Räkenskapsåret 2000 (16 oktober 199915 oktober 2000): 28,771 miljoner EUR

- Räkenskapsåret 2001 (16 oktober 200015 oktober 2001): 56,998 miljoner EUR

- Räkenskapsåret 2002 (16 oktober 200130 juni 2002): 20,002 miljoner EUR

- Totalt t.o.m. 30 juni 2002: 105,771 miljoner EUR
SKRIFTLIG FRÅGA E-0964/02

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(10 april 2002)

Ämne: Rambeslut om sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi

Europaparlamentet respekterade den tidsplan som fastställts av rådets ordförandeskap och antog den 12 juni 2001 ett betänkande (A5-0206/2001) om bekämpning av sexuell exploatering av barn och barnpornografi. Ansvarigt utskott för detta betänkande var utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och jag var föredragande. Betänkandet, som beaktade den senaste tekniska utvecklingen, innehåller fullständiga definitioner och beskrivningar av brotten samt en lägsta straffgräns i syfte att skapa enhetliga straff i medlemsstaterna. Men trots alla försäkringar och uttalanden har rådet ännu inte antagit förslaget.

Varför är antagandet av detta konkreta ramförslag försenat när fenomenet ökar inom EU och man på nationell nivå inte är kapabel att grundligt ta itu med denna allvarliga fråga som är ett oacceptabelt brott mot mänskliga rättigheter och mänsklig värdighet?

Svar

(3 oktober 2002)

Rådets rambeslut om sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi har ännu inte kunnat antas, eftersom rådet inte har varit i stånd att enas i ärendet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2478/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(6 september 2002)

Ämne: Genomförande av direktiv 1999/31/EG om deponering

Vilket datum skulle de första krav som anges i EU:s direktiv 1999/31/EG(1) om deponering träda i kraft?

Vilka inledande krav skulle medlemsstaterna uppfylla enligt direktivet?

Vilka medlemsstater informerade kommissionen inom den vederbörliga tidsfristen om att direktivets bestämmelser hade införlivats i nationell lagstiftning?

Vidtar kommissionen åtgärder mot någon medlemsstat som inte har informerat kommissionen eller som inte uppfyller de inledande kraven i direktivet? Hur har dessa åtgärder i så fall varit utformade?

(1) EGT L 182, 16.7.1999, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(8 oktober 2002)

Rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall trädde i kraft den 16 juli 1999 och skulle ha införlivats i den nationella lagstiftningen senast den 16 juli 2001.

Direktivet innehåller de tekniska kraven för utformning, skötsel, avslutning och efterbehandling av deponier för att begränsa utsläpp och skydda miljön. Nya deponier måste sedan juli 2001 uppfylla dessa krav. Befintliga deponier måste anpassas till kraven senast 2009. Kortare övergångsperioder gäller för deponier för farligt avfall.

Den 16 juli 2001 hade kommissionen erhållit införlivandeåtgärderna endast från Österrike. Sedan dess har Danmark, Finland, Frankrike, Nederländerna, Portugal, Spanien, Sverige och Tyskland anmält sina åtgärder för införlivande.

Kommissionen driver överträdelseförfaranden mot Belgien, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg och Förenade kungariket för att de inte har anmält sina nationella införlivandeåtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0932/02

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till rådet

(9 april 2002)

Ämne: Tillfällig mekanism för skydd av varvsindustrin

I rådets (energi och industri) slutsatser av den 4 och 5 december 2001 anges det att rådet hållit en debatt om förslaget till förordning om att skapa en tillfällig mekanism för skydd av gemenskapens varvsindustri. Eftersom rådet inte lyckades nå kvalificerad majoritet om kommissionens förslag beslutade rådet emellertid att skjuta upp ärendet till ett kommande möte.

Kan rådet besvara följande frågor:

- Vilket är det huvudsakliga skälet till att det inte kunde godkänna kommissionens förslag?

- När kommer det på nytt att granska förslaget?

Svar

(3 oktober 2002)

Den ärade parlamentsledamoten är väl medveten om att medlemsstaternas ståndpunkter är delade när det gäller vilka åtgärder som skall sättas i verket för att bekämpa illojal konkurrens från varvsindustrin i Korea, eftersom vissa befarar att den tillfälliga skyddsordningen skulle medföra risker för snedvridning av konkurrensen inom gemenskapen och alltså principiellt avvisar varje form av statligt stöd till denna sektor.

Vid rådets möte den 45 december 2001 kunde ingen kvalificerad majoritet uppnås bland medlemsstaterna, varför rådets förordning om en tillfällig skyddsordning för varvsindustrin inte kunde antas. Rådet beslutade alltså avslutningsvis att återkomma till denna fråga vid ett kommande möte och förde därför upp denna punkt på dagordningen för mötet den 67 juni. Vid sitt möte den 27 juni 2002 antog rådet med kvalificerad majoritet, varvid den danska, nederländska, finländska, svenska och brittiska delegationen röstade emot, en förordning om en tillfällig skyddsordning för gemenskapens varvsindustri för att kunna möta Republiken Koreas illojala affärsmetoder på världsmarknaden inom denna sektor. Förordningen kommer att gälla under den tid som behövs, tills ett tvistlösningsförfarande inom WHO mot Korea har avslutats, och upphör att gälla den 31 mars 2004.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1092/02

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: AVS-EU:s forum för lokala regeringar

Hur tänker kommissionen främja och stödja AVS-EU:s forum för lokala regeringar, som omfattar Commonwealthländernas lokala regeringsforum?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(15 maj 2002)

Kommissionen tillmäter de lokala myndigheternas roll som samarbetsaktörer enligt artikel 6 i Cotonouavtalet stor betydelse. Denna roll är avgörande såväl med avseende på demokrati och styre som med avseende på hållbarheten.

Kommissionen har nära följt organisationen och uppbyggnaden av ett forum för lokala myndigheter som gjorts av staterna i Afrika, Västindien och Stilla havet och unionen (AVSEU). Kommissionen deltog även i ett seminarium som organiserades av forumet i Bryssel den 14 mars 2002, för att gemensamt utforska samarbetsformer. Under seminariet uppmuntrade kommissionen forumet att öppna kommunikationskanaler för frågor som institutionsutveckling och styre.

Vad gäller finansiellt stöd har AVSEU-forumet för lokala myndigheter möjlighet att få medel från den Europeiska utvecklingsfonden, genom vilken betydande stöd redan har givits till decentraliseringen av myndighetsinrättningar och till följande två budgetposter:

- Budgetposten B7-6000 för samfinansiering av icke-statliga organisationers verksamhet, vars genomförande grundar sig på förslagsinfordringar. Sista ansökningsdag för den senaste förslagsinfordran var den 15 april 2002. En ny förlagsinfordran kommer att offentliggöras med en planerad sista ansökningsdag i november 2002.

- Budgetposten B7-6002 för decentraliserat samarbete, för vilken en förslagsinfordran kommer att offentliggöras före juli 2002.

Finansiellt stöd har redan givits Brittiska samväldets forum för lokala myndigheter enligt följande:

- År 1999 undertecknades ett avtal avseende ett projekt för utvecklingen av lokala myndigheter i Stilla havet. Projektet omfattar Papua Nya Guinea, Salomonöarna, Vanuatu, Fiji och Kiribati. Gemenskapens bidrag uppgår till 300 000 EUR för en period om 30 månader. Projektet bör vara avslutat den 30 juni 2002.

- I maj 2000 undertecknades ett avtal avseende ett projekt för lokala myndigheters regionala informationskontor, fas 2. Projektet omfattar Sydafrika, Zambia, Zimbabwe, Swaziland, Moçambique, Namibia, Lesotho, Botswana och Malawi. Gemenskapens bidrag uppgår till 326 813 EUR för en period om 27 månader, till och med augusti 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2049/02

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(10 juli 2002)

Ämne: Regionalpolitik

I samband med den grekiska offentliga organisationens Attiko Metro A.E. upphandling av järnvägsmaterial, som finansierats med medel från Europeiska regionala utvecklingsfonden (50 procent) och EIB (40 procent) finns det allvarliga misstankar om att tilldelningen av ett kontrakt till det koreanska företaget allvarligt skulle kunna skada EU:s finansiella intressen.

Denna tilldelning har ifrågasatts av två domar från den grekiska revisionsrätten. Det förefaller inte rimligt att tilldela kontraktet uteslutande med basutförande, det vill säga utan luftkonditionering och ATC-system. Det är ännu obegripligare att man utöver basutförandet inte sätter in de sju dubbelspänningstågen på den nya tunnelbanelinjen till flygplatsen som behövs som infrastruktur för Olympiska spelen 2004, vilket också är anledningen till att projektet samfinansieras med gemenskapsmedel. Överraskande nog har det kommit till min kännedom att arbetet med att genomföra kontraktet redan har inletts.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att se till att dess resurser används på ett riktigt sätt?

Vilka åtgärder kommer att vidtas för få den offentliga organisationen Attiko Metro A.E. att respektera gemenskapslagstiftningen?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 september 2002)

Till följd av ett klagomål har kommission bett de grekiska myndigheterna att besvara en rad olika frågor om den offentliga upphandling som parlamentsledamoten nämner. Kommissionen kan inte i nuläget föregripa de grekiska myndigheternas slutgiltiga svar, men om det skulle visa sig att det skett en överträdelse mot EG-rättens bestämmelser om offentlig upphandling kommer kommissionen på grundval av artikel 226 i EG-fördraget att vidta nödvändiga åtgärder för att se till att EG-rätten efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0963/02

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(10 april 2002)

Ämne: PerryLux-affären utredning av före detta anställda vid OLAF

I ett pressmeddelande av den 28 februari 2002 (MEMO/02/38) meddelade kommissionen att bekämpningsenheten OLAF skall inleda en utredning som främst inriktar sig på eventuella missförhållanden vid UCLAF, den före detta enheten för samordning av bedrägeribekämpningen.

1. Har denna utredning inletts?

2. Kan kommissionen bekräfta att utredningen omfattar tjänstemän som inte bara varit verksamma inom UCLAF, utan också togs över av OLAF och att de en bra bit in på år 2001 fortfarande var ansvariga för interna utredningar om korruptionsbekämpning?

3. Kan kommissionen bekräfta att de berörda tjänstemännen även hade ansvar för utredningen av den så kallade PerryLux-affären?

4. Kommer kommissionen se till att man även följer upp anklagelserna från en berörd person, om att de nämnda tjänstemännen inte bedömt och följt upp de uppgifter som han överlämnat den 10 december 1998 och den 22 februari 1999?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(19 juni 2002)

Generaldirektören för Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) har inlett den utredning som parlamentsledamoten nämner.

I artikel 12.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999(1) och rådets förordning (Euratom) nr 1074/1999 av den 25 maj 1999(2) om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) föreskrivs att direktören regelbundet skall rapportera till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och revisionsrätten om resultaten av de utredningar som görs av byrån, med iakttagande av deras förtroliga karaktär, berörda personers legitima rättigheter och i förekommande fall tillämpliga nationella bestämmelser för rättsliga förfaranden.

Mot bakgrund av ovanstående lagstiftning kan OLAF inte ge någon information om punkterna 2, 3 och 4 i den skriftliga frågan.

Generaldirektören för OLAF har beslutat att upprätta en utredningsgrupp ledd av en högt uppsatt åklagare från en av medlemsstaterna. Gruppen skall bedöma om man behöver göra vidare undersökningar i samband med de viktigaste interna ärenden som inleddes inom Enheten för samordning av bedrägeribekämpningen (Uclaf). De frågor som parlamentsledamoten tar upp kommer att finnas med i granskningen. Gruppen kommer även att ha kontakter med alla myndigheter som är inblandade i dessa ärenden, såväl inom gemenskapen som i medlemsstaterna. Gruppen kommer sannolikt att inleda sitt arbete i juli 2000, så snart som åklagaren har rekryterats.

(1) EGT L 136, 31.5.1999.

(2) EGT L 136, 31.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2112/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(17 juli 2002)

Ämne: Gemenskapsbestämmelser som reglerar skönhetsinstituts verksamhet

Spanska sällskapet för medicin och kosmetisk kirurgi (Sociedad Española de Medicina y Cirugía Cosmética) har i en skrivelse begärt att hälsoministeriet vid den regionala regeringen i Andalusien, Spanien, skall utarbeta särskild lagstiftning som reglerar skönhetsinstituts verksamhet i denna autonoma region.

Hälsoministeriet meddelar i sitt svar att deras rättstjänst håller på att samla in information för att fastställa om det finns någon specifik rättslig ram, trots att det från experthåll har konstaterats att det inte finns några konkreta bestämmelser för denna typ av institut.

Kan kommissionen ange om det på gemenskapsnivå finns någon lagstiftning som tydligare och mer precist än bestämmelserna för allmänmedicinska kliniker reglerar skönhetsinstitut, eftersom spanska sällskapet för medicin och kosmetisk kirurgi inte anser dessa sistnämnda bestämmelser vara tillräckliga?

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 september 2002)

Svaret på parlamentsledamotens fråga är att det ej finns någon särskild gemenskapslagstiftning för skönhetskliniker.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1246/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(30 april 2002)

Ämne: Assyrier-syrianer från Tur Abdin vägras att återfå sin konfiskerade egendom

1984 inledde kurderna sin väpnade kamp mot turkiska staten. Detta inbördeskrig i sydöstra Turkiet utvecklades efterhand till ett hänsynslöst krig, där civila drabbades mycket hårt i alla delar av den sydöstra regionen. Trots många provokationer från turkiska staten, vägrade assyrier-syrianer att delta i krigföringen på någon av sidorna. Detta hindrade inte turkiska staten att deportera assyrier-syrianer från ett stort antal av deras byar. Neutraliteten från assyrier-syrianer bemöttes av turkiska staten snarast som om assyrier-syrianer var statens fiender. Turkiska statens tillvägagångssätt var ofta att med vapenhot och misshandel samla byborna och ge dem order att inom 24 timmar lämna byn. I ett stort antal byar som tillhörde assyrier-syrianer fördrevs befolkningen varefter staten placerade ut sina egna i stället på platsen.

Följande är endast två exempel av 32 byar som behandlats på samma sätt: Byarna Sare (turkiska Sari) och Gaznag (turkiska Gevizagaci) tömdes båda 1996 på sin assyrisk-syrianska befolkning. Byborna har sedan dess vänt sig till alla tänkbara instanser för att få sin egendom och byn tillbaka. Detta har hittills ignorerats. Nyligen vände sig byborna till turkiske presidenten, med samma resultat.

Vad avser kommissionen göra för att assyrier-kaldéer-syrianer skall få sina konfiskerade byar tillbaka?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(4 juni 2002)

Kommissionen konstaterade i sin återkommande rapport, offentliggjord i november 2001(1), att byvakter som beväpnats och avlönats av staten för att försvara evakuerade eller övergivna byar i flera fall har tagit frånvarande bybors hus i besittning och vägrar att återlämna dem till de rättmätiga ägarna. Det finns mellan 45 000 och 90 000 byvakter i regionen.

I partnerskapet för anslutning med Turkiet ingår en prioritering på kort sikt som avser utarbetandet av en övergripande strategi för att minska skillnaderna mellan olika regioner och i synnerhet förbättra situationen i sydöstra Turkiet i syfte att främja de ekonomiska, sociala och kulturella möjligheterna för alla medborgare.

Kommissionen kommer att följa upp hur denna prioritering genomförs i syfte att garantera full respekt för de grundläggande rättigheterna, däribland kulturella rättigheter, och den kulturella mångfalden hos alla turkiska medborgare oavsett ursprung.

(1) KOM(2001) 700 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0955/02

från Gilles Savary (PSE) till kommissionen

(9 april 2002)

Ämne: Vägavgifter

I vilken utsträckning och på vilka villkor är skatter eller obligatoriska och selektiva avgifter för att stimulera till en övergång till andra transportmedel förenliga med nuvarande rättspraxis och gemenskapsrätt, och särskilt principen om fri rörlighet för varor och personer samt konkurrensbestämmelserna?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(30 maj 2002)

För tillfället är det i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer(1) vid vägtransport som man finner villkoren för hur medlemsstaterna får ta ut skatter, tullar och användaravgifter för tunga godsfordon.

I enlighet med Vitboken om den gemensamma transportpolitiken(2) och som svar på rådets förväntningar förbereder kommissionen ett regelverk för att se till att priset på olika transportsätt bättre återspeglar kostnaden för samhället.

Kommissionen avser att lägga fram ett arbetsdokument med beskrivning av en metod som sätter infrastrukturavgifterna i relation till kostnaderna för infrastruktur, trafikstockning, förorening och olyckor för alla transportsätt. Detta kommer att utgöra grunden för gemenskapens framtida regelverk för infrastrukturavgifter.

Detta regelverk kommer att utgöra en lösning både beträffande en effektiv användning av infrastrukturen och för att underlätta finansieringen av ny infrastruktur. Ytterligare åtgärder för att organisera ett progressivt och samordnat genomförande kommer att beaktas senare.

(1) EGT L 187, 20.7.1999.

(2) KOM(2001) 370.