SKRIFTLIG FRÅGA E-2719/98

från Leonie van Bladel (UPE) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Ökande medelålder bland befolkningen medför brist på biodlare i Europa

1. Känner ministerrådet till att medelåldern bland amatörbiodlare i Europa blir allt högre och att detta är till fara för beståndet av bin?

2. Känner rådet till att det skett en strukturell snedvridning inom biskötseln, bland annat i och med att antalet områden med biskötsel under de senaste åren gått tillbaka och det förespråkats att inte mera än fyra bisamhällen skall hållas per hektar?

3. Vet rådet om att antalet bisamhällen gått ner med en tredjedel på femton år, under det att efterfrågan på honung stigit?

4. Inser rådet att många trädgårdsodlare föredrar bisamhällen för pollinationen av grönsaker och frukt?

5. Vilka möjligheter anser rådet föreligga för att man skall kunna motverka att medelåldern bland biodlarna blir allt högre?

6. Är rådet berett att med hjälp av upplysningsprogram försöka få de unga att bli intresserade av biodling?

7. Ser rådet några möjligheter att ge finansiellt stöd till kostnaderna för att hålla bisamhällen?

Svar

(22 oktober 1998)

Rådet är medvetet om de speciella problem som den ärade parlamentsledamoten tar upp. Kommissionen har emellertid inte för rådet lagt fram förslag som rör just de punkter som nämns i frågan.

Rådet erinrar om att det för närvarande inte finns någon gemensam organisation av marknaden för biodling. De åtgärder som kan vidtas på området är därför mer begränsade än inom andra jordbrukssektorer som har ett system för en gemensam organisation av marknaden.

Efter att ha hört Europaparlamentet antog rådet den 25 juni 1997 förordning (EG) 1221/97 om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung(1). Tillämpningsföreskrifterna för denna förordning fastställdes i kommissionens förordning (EG) 2300/97(2).

Rådets förordning syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung i Europeiska unionen genom samfinansiering av åtgärder på grundval av nationella program.

De åtgärder som kan ingå i dessa program är följande:

a) Teknisk hjälp till biodlare och sammanslutningar av biodlare som producerar honung för att förbättra kvaliteten på produktion och utvinning av honung.

b) Bekämpning av varroakvalster och därmed sammanhängande sjukdomar; förbättring av förhållandena vid behandling av bikupor.

c) Rationalisering vid flyttning av bisamhällen.

d) Stödåtgärder för laboratorier för analys av honungens fysisk-kemiska egenskaper.

e) Samarbete med organ som är specialiserade på att genomföra tillämpade forskningsprogram för förbättring av honungens kvalitet.

För att kunna komma i åtnjutande av samfinansieringen skall medlemsstaterna utföra en studie över strukturen inom biodlingssektorn på sitt territorium såväl på produktionsnivå som på saluföringsnivå. Gemenskapen skall delta i finansieringen av nationella program med upp till 50 % av medlemsstaternas kostnader

Kommissionen skall vart tredje år till Europaparlamentet och rådet lämna en rapport om tillämpningen av denna förordning.

Rådet anser på nuvarande stadium att ovan nämnda bestämmelser utgör en lämplig avvägning mellan budgetkraven och de mest akuta behoven inom biodlingssektorn.

(1) EGT L 173, 1.7.1997, s. 1.

(2) EGT L 319, 21.11.1997, s. 4.