ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2904/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Sysselsättningen inom tobaksindustrin i Förenade kungariket

Hur många arbetstillfällen skulle enligt kommissionen försvinna eller skapas inom Förenade kungarikets tobaksindustri till följd av bestämmelserna i det föreslagna direktivet om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror i fråga om

1. nya gränser för högsta tillåtna tjärhalt per cigarett,

2. exportbegränsningar för tobaksprodukter som inte överensstämmer med EU-standard?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(31 oktober 2000)

Den föreslagna ytterligare minskningen av tjärhalten i cigaretter(1) från 12 mg till 10 mg är en fortsättning på den utveckling som påbörjades genom rådets direktiv 90/239/EEG av den 17 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter(2). När de avsevärda minskningarna genomfördes genom direktivet från 1990, hade detta enligt den information kommissionen fått ingen negativ effekt på ekonomin eller sysselsättningen. Kommissionen känner inte heller till någonting som skulle tyda på att den mycket mindre minskning av tjärhalten som nu föreslagits skulle få några allvarliga konsekvenser för ekonomin eller sysselsättningen.

Enligt förslaget skall begränsningarna för tjära, nikotin och kolmonoxid tillämpas på alla produkter oberoende av om de är importerade eller tillverkade inom gemenskapen. Detta anses mycket viktigt för att säkerställa att bestämmelsen inte kan kringgås, att tillämpningen av produktbestämmelserna kan kontrolleras och för att garantera en hög hälsoskyddsnivå. Kommissionen har inte kännedom om några allvarliga konsekvenser för ekonomin och sysselsättningen.

För att ge tillverkarna tillräckligt med tid att anpassa sig till de nya gemenskapsstandarderna, att hitta nya marknader eller att ändra marknadsföringen och tillverkningsprocesserna, har kommissionen föreslagit att övergångsperioden förlängs.

(1) KOM(2000) 428 slutlig.

(2) EGT L 137, 30.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2594/00

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Meda-programmet

Under det besök som kommissionsledamot Patten, ansvarig för utrikesfrågor, gjorde i utskottet för utveckling och samarbete vid sammanträdet i Strasbourg i juni 2000, informerade han utförligt och briljant om sina projekt i samband med reformen av kommissionens avdelning för utrikes frågor och biståndspolitik.

Några av de frågor som jag ställde till honom under debatten besvarades emellertid inte, sannolikt på grund av tidsbrist. För att i lugn och ro kunna besvara dem, frågar jag därför på nytt:

När det gäller Europeiska unionens tillämpning av Meda-programmet i Marocko har man hittills endast utnyttjat ca 25 % av de tillgängliga medlen. Vilka åtgärder tror ni att man i framtiden kan vidta på kort och medellång sikt för att upphäva en så oönskad situation som hindrar att ett för unionen strategiskt mål i fråga om utvecklingssamarbete uppfylls och, vad som är allvarligare, hindrar Marocko och dess medborgare att skörda frukterna och avkastningen av detta samarbete?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(11 oktober 2000)

Mellan 1996 och 1999 uppgick åtagandena för Meda-programmet i Marocko till 630,29 miljoner euro, vilket helt motsvarar den eftersträvade nivån.

Däremot är det enbart medlen för strukturanpassningsprogrammet (120 miljoner euro) som har utbetalats. Den tredje och sista delbetalningen ägde rum i december 1999.

Den låga andelen utbetalningar för de övriga samarbetsprojekten med Marocko kan delvis hänföras till att de klassiska samarbetsprojekten löper under lång tid (5-10 år). Men den beror även på att det tar lång tid för Meda-projekten att komma i gång, vilket är ett problem som är gemensamt för samtliga tredje länder i Medelhavsområdet och som delvis beror på de långa förhandlingarna om ramkonventionen. Situationen förbättrades under 1999, och en ökning av utbetalningarna torde kunna äga rum från och med i år. Det är tydligt att den tungroddhet som utmärker gemenskapens besluts- och förvaltningsförfaranden också har bidragit till att genomförandet av och utbetalningar för Meda-projekten har försenats.

När det gäller Marocko visar statistiken att de administrativa förseningarna hittills lika mycket beror på kommissionen som på den marockanska förvaltningen.

Syftet med kommissionens beslut nyligen att reformera förvaltningen av biståndet till tredje land är att ta itu med de frågor över vilka parlamentsledamoten uttryckt oro. Genom denna reform skall kvaliteten på åtgärder som finansieras genom gemenskapens budget höjas, samtidigt som det garanteras att en åtgärd genomförs snabbt när beslut om dess finansiering har tagits. Detta torde göra att den faktiska utnyttjandegraden blir högre.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2900/00

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Trafikolyckor

I artikel 2 i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG(1) om utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet heter det att målet för transportnätet är att under bästa möjliga sociala och säkerhetsmässiga betingelser, säkerställa en varaktig framkomlighet för personer och varor (mldr).

Men idag, fyra år senare, visar statistik från Europeiska unionen att antalet skadade i trafikolyckor i samtliga 15 medlemsstater är lika stort som tidigare, och samtidigt ökar antalet dödsfall i trafiken i länder som Grekland, Spanien och Portugal hela tiden.

Med andra ord vad tänker kommissionen göra för att höja säkerheten på de europeiska vägarna?

(1) EGT L 228, 9.9.1996, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(26 oktober 2000)

Mänskligt såväl som socialt och ekonomiskt utgör vägsäkerheten ett av de allvarligaste problem som medlemsstaterna står inför. Det finns stora skillnader mellan medlemsstaterna.

Förbättringen av vägsäkerheten är ett ansvar som delas av alla inblandade parter: gemenskapen, medlemsstaterna, de regionala eller lokala myndigheterna, företagen och, naturligtvis, medborgarna själva.

Gemenskapen har för sin del ett klart ansvar och för vissa åtgärder ett exklusivt sådant, t.ex. beträffande tekniska standarder för motorfordon, bestämmelser för körkort eller åtgärder för att främja teknisk innovation, till exempel inom trafikledning.

Andra insatser pågår eller planeras på utbildningsområdet, för kontroller och samarbete inom polisområdet, bättre beaktande av vägsäkerheten vid vägförbättring och vägprojekt samt ökat utbyte av information och erfarenheter inom många olika områden, som vidareutbildning och informationskampanjer.

Alla dessa åtgärder bör ge resultat, särskilt i de medlemsstater som har högst dödlighet på vägarna.

De insatser som pågår eller planeras på kort sikt beskrivs i meddelandet från kommissionen av den 17 mars 2000 med titeln Prioriteringar när det gäller vägtrafiksäkerheten inom EU Lägesrapport och klassificering av åtgärder(1). Dessa åtgärder ingår i gemenskapens andra handlingsprogram (19972001) för vägsäkerheten.

Dessutom fortsätter kommissionen sina ansträngningar med innevarande program och kommer under 2001 att utarbeta ett handlingsprogram för att minska antalet döda och svårt skadade på de europeiska vägarna för perioden 20022010. Programmet kommer att behandla alla nämnda aspekter och dem som väcks av frågeställaren.

Vad beträffar det transeuropeiska vägnätet stöder kommissionen dessutom ett antal projekt för telematiklösningar inom trafikledning och användarinformation, vilket också kommer att förbättra vägsäkerheten.

(1) KOM(2000) 125 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3392/00 från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen. Beskattning av gemenskapsstödet till jordbrukarna.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 151 E , 22/05/2001 s. 0157 - 0157



SKRIFTLIG FRÅGA P-3392/00 från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen (25 oktober 2000) Ämne: Beskattning av gemenskapsstödet till jordbrukarna Kan det inkomststöd som betalas ut till jordbrukarna genom gemenskapsfonderna beskattas i det land där jordbrukaren är bosatt och därmed delvis kompensera respektive medlemsstats utgifter? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (21 november 2000) Kommissionen anser att inkomststöd till jordbrukare i form av gemenskapsmedel kan bli föremål för nationella skatter och avgifter, men inte för skatter som särskilt tas ut på inkomststöd. Beskattningen i den medlemsstat där jordbrukaren är bosatt och risken för att medlemsstaten skall kompensera sina utgifter genom beskattning av inkomststöd beror på den nationella skattelagstiftningen och, om nationella gränser överskrids, av bilaterala skatteavtal mellan berörda medlemsstater. Beskattningen varierar avsevärt både i räckvidd och i skattenivå mellan medlemsstaterna. Om flera medlemsstater berörs finns ett antal olika regler i det bilaterala skatteavtalet som skall förhindra dubbelbeskattning mellan två medlemsstater av inkomster i en medlemsstat som betalas ut till någon som är bosatt i en annan medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3734/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(30 november 2000)

Ämne: Omställningskostnader för euron

Kan kommissionen uppskatta vilka omställningskostnaderna för euron (för varuautomater, byte av programvara, tillverkning av sedlar och mynt etc.) troligen kommer att bli för varje medlemsstat som deltar i euro-området?

Kan den också ange alternativa uppskattningar som finns tillgängliga från nationella centralbanker, offentliga myndigheter, forskningsgrupper på universitet eller privata forskningsgrupper, inklusive affärsorganisationer?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(18 januari 2001)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2741/00 från Theresa Villiers(1).

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001, s. 219.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2022/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Flyttning av grekisk fånge från egyptiskt till grekiskt fängelse

Sedan 19 360 avtjänar den grekiske medborgaren Georgios Lepidakis ett livstids fängelsestraff i form av straffarbete vid ett egyptiskt fängelse för att ha brutit mot den egyptiska narkotikalagstiftningen. Lepidakis skulle vilja förflyttas till ett grekiskt fängelse, för att där avtjäna resten av sitt straff. Med hjälp av det grekiska utrikesministeriet, inrikesministeriet och justitieministeriet har han sedan 1988 försökt att, i enlighet med det mellanstatliga avtal om utbyte av fångar som Grekland och Egypten slöt den 22 december 1986, återvända till Grekland.

Tidigare har fångar från andra medlemsstater i Europeiska unionen som dömts för samma brott (Otto Kraling, Gunter Leonhardt från Tyskland, Roland Devaux från Frankrike, Paul Collet och Maureen Plesehet från Förenade kungariket) kunnat återvända till sina länder för att där avtjäna resten av sitt straff.

Tror kommissionen att den, på basis av den allmänna gemenskapslagstiftningen och Europa-Medelhavspartnerskapet med Egypten, kan bidra till en förflyttning av Georgios Lepidakis från det egyptiska fängelset till ett grekiskt fängelse?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 juli 2000)

Kommissionen noterar de ansträngningar som görs för att Georgios Lempidakis skall kunna överflyttas från Egypten till ett grekiskt fängelse. Dylika arrangemang omfattas normalt av bilaterala avtal som t.ex. det som slöts mellan Grekland och Egypten 1986. Det finns tyvärr inga bestämmelser enligt de befintliga avtalen mellan Egypten och unionen, varken bilaterala eller inom ramen för Barcelonaprocessen, som skulle kunna tillämpas i detta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2646/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Risker med asbestliknande ämnen (transitional fibres) i färgkritor för barn

Enligt New York Times av den 14 juni 2000 har Consumer Product Safety Commission i USA nyligen testat 25 olika slags vaxkritor, och då upptäckt att 21 av dessa innehöll asbestliknande ämnen som betecknas som transitional fibres.

Även om risken för en farlig exponering för asbest eller asbestliknande ämnen enligt ovannämnda Safety Commission är liten eftersom fibrerna befinner sig i vaxet, måste åtgärder vidtas på grundval av försiktighetsprincipen i syfte att skydda barns hälsa.

Tidigare undersökningar även de visat att det förekommer asbest eller transitional fibres i barnkritor. Stora tillverkare i USA frivilligt lovat att inom ett år byta ut dessa fibrer.

Känner kommissionen till om detta problem även gäller kritor som tillverkas inom Europeiska unionen eller som importeras hit. Om detta är fallet, vilka åtgärder föreslår då kommissionen för att hantera frågan om eventuella hälsorisker för barn?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 oktober 2000)

Tidigare i år fick kommissionen höra talas om att det hade funnits uppgifter i amerikanska tidningar om att det kunde förekomma asbest och asbestliknande fibrer (s.k. transitional fibres) i det talkpuder som används vid tillverkning av barnkritor.

Kommissionen tog då kontakt med Consumer product safety commission (CPSC) i USA för att få klarhet i denna fråga, särskilt när det gäller observerade halter och fibertyper samt varuslag och varumärken. CPSC informerade därefter om de preliminära resultat som presenterades i det pressmeddelande som New York Times citerade den 14 juni 2000, precis som frågeställaren angett. CPSC håller nu på att slutföra resultaten från denna undersökning och har åtagit sig att överlämna en kopia av denna rapport till kommissionen.

Samtidigt har kommissionen informerat ledamöterna i kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor (inrättad genom rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet)(1) om detta potentiella problem och har begärt in all relevant information som medlemsstaterna kan tänkas ha tillgång till.

Om uppgifterna bekräftas kommer kommissionen att informera medlemsstaterna för att man skall kunna överväga lämpliga marknadsbegränsningar för produkter innehållande asbestfibrer i enlighet med rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar)(2).

(1) EGT L 228, 11.8.1992.

(2) EGT L 262, 27.9.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2232/00

från Elisa Damião (PSE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Avtalet mellan Sydafrika och EU

Trots att ett avtal slutits mellan Sydafrika och EU förekommer det enligt portugisiska exportörer fortfarande dumpning i strid med artikel 2 i avtalet. Dumpningen förorsakar stora skador för den portugisiska industrin.

Jag skulle därför vilja veta vad rådet gjort för att råda bot på den illojala konkurrensen och vilka ansträngningar rådet gjort för att de portugisiska industrierna inte skall missgynnas?

Svar

(7 november 2000)

Avtalet om handel, utveckling och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Sydafrika, som undertecknades den 11 oktober 1999, bekräftar båda parternas åtagande att stimulera den ekonomiska omstruktureringsprocessen som för närvarande pågår i Sydafrika och främja utvecklingen och den ömsesidiga liberaliseringen av den gemensamma handeln med varor, tjänster och kapital. Genom att stimulera dessa gemensamma handelsflöden har dock båda parterna tydligt visat att de åtagit sig att respektera de principer och föreskrifter som styr den internationella handeln, och som också inbegriper tillämpning av antidumpnings- och utjämningsåtgärder. Artikel 23 i avtalet fastställer att det på inget sätt förhindrar tillämpningen att GATT:s föreskrifter avseende de åtgärder som skall tillämpas när det gäller dumpning och artikel 24 fastställer de förhållanden som medger att skyddsåtgärder som är förenliga med WTO:s föreskrifter får vidtas antingen av Europeiska gemenskapen eller Sydafrika om en produkt importeras i sådana ökade mängder och under sådan förhållanden att inhemska tillverkare orsakas eller riskerar att orsakas allvarlig skada. Artikel 26 föreskriver att innan sådana skyddsåtgärder kan vidtas skall samarbetsrådet, som inrättats i enlighet med samarbetsavtalet, förses med alla relevanta upplysningar i syfte att nå en lösning som är godtagbar för båda parter, även om vid exceptionella omständigheter, som kräver en omedelbar åtgärd, skyddsåtgärder får vidtas utan samråd. Det bör uppmärksammas att avtalet inte omfattar de metoder som tillverkare och exportörer inom Europeiska unionen och i Sydafrika tillämpar i handeln med tredje länder.

Avtalet föreskriver dock särskilda åtgärder som skall vidtas om företag i en medlemsstat orsakas skada till följd av illojal konkurrens på Europeiska gemenskapens marknad från sydafrikanska tillverkare. De berörda företagen bör uppmana sitt handelsministerium att antingen direkt kontakta kommissionen eller ta upp frågan med den berörda kommittén i rådet. Under det senaste mötet i samarbetsrådet mellan gemenskapen och Sydafrika den 31 mars 2000 togs det inte upp något fall av dumpning av någon av medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2693/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Jordbruksstöd och Litauens anslutning till EU

1. Hur mycket tror kommissionen att kostnaderna för stöd skulle öka om EU:s nuvarande jordbrukspolitik även skulle omfatta Litauen i samband med landets anslutning till EU, och om man antar

a) att landets jordbruksproduktion inte förändras,

b) att landets jordbruksproduktion ändras genom ändrade prissubventioner i samband med att stöd och strukturstöd EU-anpassas?

2. Hur stor skulle den årliga kostnaden för Garantifonden och för strukturfonderna bli i de två olika fallen ovan?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2692/00, E-2693/00, E-2694/00, E-2696/00, E-2697/00 och E-2698/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(13 oktober 2000)

För att kunna göra en uppskattning av de ytterligare årliga kostnaderna för jordbruksstöd som blir följden av Lettlands, Litauens, Maltas, Slovakiens, Bulgariens och Rumäniens anslutning till gemenskapen krävs det något sånär säkra uppgifter om datum och villkor för anslutningen. Dessa aspekter kommer att fastställas vid anslutningsförhandlingarna med dessa länder, men jordbrukskapitlet har ännu inte öppnats för förhandling. De kostnadsberäkningar som gjorts på grundval av de antaganden som anges av parlamentsledamoten måste därför anses vara högst hypotetiska, spekulativa och osäkra. Vid det nuvarande skedet i förhandlingsprocessen har kommissionen följaktligen inte möjlighet att besvara parlamentsledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2735/00

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Inledning av EU:s förhandlingar med Bulgarien

Enligt det franska ordförandeskapets uttalanden inför inledningen av förhandlingarna med kandidatländerna, förväntas diskussionerna mellan EU och Bulgarien att endast påbörjas om fem områden av gemenskapslagstiftningen. Därmed försenas processen inför landets anslutning ännu mer.

Anser kommissionen att det är tillräckligt att inleda förhandlingar om ovanstående antal områden eller kan antalet utökas för att påskynda processen inför Bulgariens anslutning till EU?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(26 september 2000)

Medlemsstaterna har under det franska ordförandeskapet beslutat att inleda anslutningsförhandlingar med Bulgarien om fem nya kapitel utöver de sex som inleddes under det portugisiska ordförandeskapet. Detta är i överensstämmelse med kommissionens förslag. Det innebär att totalt elva kapitel nu är föremål för förhandling (fri rörlighet för kapital, bolagsrätt, statistik, små och medelstora företag, vetenskap och forskning, utbildning och vidareutbildning, telekommunikation, kultur- och audiovisuell politik, konsument- och hälsoskydd, yttre förbindelser och den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken). För fyra av dessa kapitel har förhandlingarna under det portugisiska ordförandeskapet preliminärt redan avslutats (små och medelstora företag, vetenskap och forskning, utbildning och vidareutbildning samt den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken).

Med tanke på att förhandlingarna med Bulgarien inleddes först i mars 2000 anser kommissionen att de resultat som hittills har uppnåtts utgör betydande framsteg.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2164/00

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Import av jordbruksprodukter från tredje länder genom en ordning för förmånstullar

I sitt svar av den 17 mars 2000 på min skriftliga fråga E-0314/00(1) bekräftade kommissionsledamot Fischler att unionen, trots att den är självförsörjande när det gäller produktion av olivolja, ändå importerar ansenliga mängder från tredje länder på för dessa länder mycket förmånliga tullvillkor.

Skulle kommissionen kunna upplysa mig om exakt hur stora mängder grönsaker, citrusfrukter, tobak, vin och bomull som importeras genom denna ordning för förmånstullar, om vad denna ordning består av, vilka syften den tjänar och dessutom vilka dessa tredje länder är?

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 120.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

När det gäller produktionen av olivolja inom gemenskapen kan den variera med 1520 % mellan olika år. Den import som omfattas av förmånstullar utgör ca 2,5 % av medelproduktionen, vilket knappast kan anses vara en ansenlig mängd.

De förmåner som beviljas tredje land vid import av de produkter som tas upp är i allmänhet sänkning av eller befrielse från värdetullar. För särskilt känsliga frukter och grönsaker har ett system bibehållits som kopplar importnivån för produkten till en särskild tull, för att undvika import av lågprisprodukter som kan störa balansen på den inre marknaden. De flesta medgivanden gäller tullkvoter för traditionell import från tredje land och är förbundna med stränga villkor för importtidpunkt. I en studie om konsekvenserna av medgivanden för tredje land i Medelhavsområdet(1) inom ramen för förbindelserna med dessa länder, som lades fram för rådet 1997, fastslår kommissionen att de åtgärder som syftar till en liberalisering av importen inte påverkar den inre marknaden. Kommissionen skickar ett exemplar av den rättade versionen av detta opublicerade dokument till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat. Man bör också komma ihåg att de förmånstullar som beviljas tredje land utgör en del av de avtal som också medför medgivanden som tredje land har beviljat och som gynnar exporten av jordbruksprodukter från gemenskapen till dessa länder.

Kommissionen kan också redovisa de uppgifter parlamentsledamoten efterlyser. Inom tobakssektorn sker ingen import med förmånstullar till gemenskapen. Inom vinsektorn utgjorde denna import 1,663 miljoner hektoliter 1997, 1,727 miljoner hektoliter 1998 och 1,633 miljoner hektoliter 1999. För bomull finns inga särskilda villkor för import från tredje land, eftersom tullsatsen är noll oavsett bomullens ursprung. När det gäller frukt och citrusfrukt är det omöjligt att inom rimlig tid ta fram de efterfrågade siffrorna, eftersom detta skulle innebära flera veckors heltidsarbete för en tjänsteman. Relevanta uppgifter finns dock i ovannämnda konsekvensstudie från 1997.

(1) KOM(1997) 477 slutlig.