SKRIFTLIG FRÅGA E-3531/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Transporter av avelsdjur i tredje land

Inom EU görs en strikt åtskillnad mellan avelsdjur och slaktdjur när det gäller nötkreatur. Denna differentiering medför även konsekvenser när det gäller de bidrag som beviljas av EU.

Angående avvecklingen av bidragsutbetalningarna uppstår följande frågor:

1. Vilken nationell myndighet utfärdar intyg om att en ko är att betrakta som avelsdjur? Vilken instans gör detta i Österrike?

2. På vilket sätt är denna institution auktoriserad, och till vilka gemenskapliga institutioner har denna rapporteringsskyldighet respektive från vilken gemenskaplig institution erhåller den sina direktiv?

3. Vilka kriterier tillämpas för att skilja på avelsdjur och slaktdjur?

4. Vilka kontrollmöjligheter har EU för att fastställa om en ko är mogen för avel, och när det gäller att kontrollera det bidragsbelopp som detta ger rätt till?

5. Är det principiellt möjligt att kringå respektive ignorera dessa kriterier?

6. Om det förhåller sig så, vilka åtgärder har kommissionen då vidtagit för att motverka dylika manipulationer?

7. Är det möjligt att djur som i Österrike deklarerats som avelskor exporters till tredje land där de omedelbart förs till slakt?

8. Motsvara ett dylikt tillvägagångssätt de europeiska stödkriterierna?

9. Hur säkerställer kommissionen att aveldjur som exporterats från EU även utnyttjas för avel i importlandet om detta utgörs av ett tredje land?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 januari 1999)

Bestämmelser om exportbidrag för renrasiga avelsdjur återfinns i kommissionens förordning (EEG) 2342/92 om import av renrasiga avelsdjur av nötkreatur från tredje land och beviljande av exportbidrag för detta samt om upphävande av förordning (EEG) 1544/79(1).

1. - 2. Enligt artikel 3a i ovannämnda rättsakt skall härstamningsbeviset utfärdas av den sammanslutning, den organisation eller det offentliga organ i medlemsstaten som ansvarar för stamboken.

3. I gemenskapens lagstiftning definieras ett "renrasigt avelsdjur av nötkreatur" som varje nötkreatur vars föräldrar samt far- och morföräldrar är införda eller registrerade i en stambok för samma ras och som självt är infört i eller är registrerat och berättigat till införande i en sådan stambok. I enlighet med bilaga III till kommissionens förordning (EG) 2469/97 av den 11 december 1997 om ändring av förordningarna (EEG) 1964/82 om villkoren för beviljande av särskilda exportbidrag för vissa urbenade styckningsdelar av nötkreatur, (EEG) 3846/87 om upprättandet av en exportbidragsnomenklatur för jordbruksprodukter och (EG) 1445/95 om tillämpningsföreskrifter för ordningen med import- och exportlicenser inom nötköttssektorn(2), skall exportbidrag för renrasiga avelsdjur av honkön endast beviljas om man - när tullformaliteterna för export klaras av - för varje djur kan lägga fram ett original och en kopia av härstamningsbeviset innehållande resultatet från avelsprövningen samt en avelsvärdesbedömning av både det berörda djuret och av dess föräldrar och far- och morföräldrar.

5. - 6. De kontrollåtgärder som anges ovan syftar till att förebygga bedrägerier.

7. - 9. Det är inte möjligt enligt gemenskapens lagstiftning att förbjuda en köpare i ett bestämningsland utanför gemenskapen från att slakta ett renrasigt avelsdjur omedelbart efter det att djuret anlänt till landet i fråga. Det är dock högst osannolikt att slakt sker direkt efter ankomsten till ett tredje land, eftersom renrasiga avelsdjur betingar ett högt värde, vilket gör att de ekonomiska motiven för omedelbar slakt bortfaller. Kontrollen av att det exporterade djuret verkligen är ett renrasigt avelsdjur görs samtidigt med tullformaliteterna för export, då man för varje djur skall kunna visa upp ett härstamningsbevis.

Enligt artikel 3b måste man också, samtidigt som tullformaliteterna klaras av, kunna lägga fram ett sådant hälsointyg för renrasiga avelsdjur av nötkreatur som krävs av det tredje land som är bestämmelseland.

(1) EGT L 277, 11.8.1992, s. 12.

(2) EGT L 341, 12.12.1997, s. 8.