ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1782/97 från Manuel Porto (PPE) till rådet (27 maj 1997)

Ämne: Unilateralt uppgivande av Uruguayrundans avtal

Den internationella handeln måste avtala om tydligt fastställda och passande regler. Endast så kan de ekonomiska aktörerna tryggt planera sin verksamhet.

På ett mycket speciellt sätt var Europeiska unionens medlemsstaters inledning imponerande då de under Uruguayrundan behandlade importen av textilprodukter och kläder. Länderna visste att flera hundratusentals arbetstillfällen stod på spel. Man enades därför om en successiv process som skulle göra det möjligt att planera för de omstruktureringar och de produktionsomställningar som skulle visa sig nödvändiga.

Hur skall man nu förstå de eftergifter som gjorts jämfört med vad som tidigare sagts gälla?

Hur skall man framför allt kunna förstå att man unilateralt accepterar att ett avtal inte uppfylls, till skada för mindre gynnade länder och regioner, för att man vill skapa fördelar för exporten från rikare länder och regioner?

Svar (10 november 1997)

Rådet erinrar om den vikt den fäster vid att textilvaror och konfektion integreras i reglerna och bestämmelserna för GATT 1994, i enlighet med de villkor som föreskrivs i avtalet om textil och konfektion (ATK). Rådet vill framhålla det faktum att ATK särskilt föreskriver en progressiv integrering under en övergångsperiod av 10 år för att göra det möjligt för gemenskapens industri att gradvis anpassa sig till de nya internationella konkurrensvillkoren.

I samband med detta har rådet antagit bestämmelser som är nödvändiga för att gemenskapen skall kunna fullgöra sitt åtagande inom ramen för ATK, däribland sådana bestämmelser som krävs för en god förvaltning av importkvoterna från tredje land.

Rådets antagande av förordning (EG) nr 825/95 om ett ekonomiskt bidrag från gemenskapen på 400 miljoner ecu för perioden 1995-1999 till Portugal för ett speciellt program för modernisering av textil- och konfektionsindustrin är också detta ett uttryck för rådets åtagande gentemot Portugal och för dess vilja att skapa villkor som skall minimera de problem som kan påverka gemenskapens fattigare regioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2864/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Transport av levande fjäderfän

Har kommissionen, med hänsyn till att kycklingar, ankor, gäss och kalkoner under vila varken äter eller dricker, beaktat det orimliga i att artikel 39.3 A i den europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter (19.12.1968) anger en gräns på tolv timmar för transport av levande djur?

Anser kommissionen, mot bakgrund av att fåglar kommer att vila eller sova i upp till 18 timmar i vintermörker utan mat och vatten i de skotska högländerna och på de skotska öarna, och att fåglar som ruvar kan få vara utan näring betydligt längre tid, att fåglar som transporteras i ett mörkt utrymme i över tolv timmar inte skadas?

Kommer kommissionen att överväga att ändra gällande lagstiftning på detta område, där den gräns på tolv timmar som anges i ovannämnda europeiska konvention tillämpas?

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser den att vidta för att rådgöra med erkända icke-statliga organisationer då politiken skall fastställas på detta område?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (8 oktober 1997)

I artikel 39.3 a i Europeiska konventionen för djurskydd under internationella transporter begränsas inte transporten av fjäderfä till tolv timmar. Det krävs att lämpligt foder och, om så är nödvändigt, vatten finns tillgängligt under transporten i tillräckliga mängder, utom i de fall en resa varar mindre än tolv timmar. Kommissionen har ingen anledning att betrakta detta som orimligt, och har inga planer på att ändra bestämmelserna i rådets direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport och om ändring av direktiven 90/425/EEG och 91/496/EEG ((EGT L 340, 11.12.1991, ändrad genom rådets direktiv 95/29/EG (EGT L 148, 30.6.1995). )), som grundar sig på konventionen. Kommissionen har inga uppgifter som tyder på att ämnesomsättningen hos fjäderfä sker på samma sätt vid transport som vid sömn eller ruvning.

Det bör noteras att medlemsstaterna, i enlighet med artikel 16 i direktiv 91/628/EEG, ändrat genom direktiv 95/29/EG, får göra undantag från bestämmelserna i direktivet med hänsyn till det avlägsna läget hos vissa delar av deras territorium.

Kommissionen rådfrågar regelbundet icke-statliga organisationer om policyn på området för djurskydd, särskilt den europeiska paraplyorganisationen för djurskyddsgrupper ¨Europgroup for Animal Welfare¨.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2525/97 från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Åtgärder för att minska energiförbrukningen

Att minska energiförbrukningen och skydda miljön är två av målen för kommissionens program Joule och Thermie. Vilka kompletterande åtgärder, förutom de rent utredande, har kommissionen vidtagit för att informera konsumenterna och industrin om vilka åtgärder de skall vidta och vilka rutiner de skall införa för att minska energiförbrukningen?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (16 september 1997)

Save och Altener är två program som kompletterar forsknings- och utvecklingsprogrammet Joule-Thermie, som handlar om främjandet av energieffektivitet och användningen av förnybara energikällor i gemenskapen.

Programmens viktigaste mål är att underlätta för energieffektiva metoder och förnybara energikällor att vinna marknadsandelar för att minska konsumtionen av fossila bränslen. I båda programmen stöds ett stort antal informationsaktiviteter i nära samarbete med de nationella myndigheterna och de nationella energikontoren vilka spelar en viktig roll för att sprida resultaten av alla åtgärder som programmen stöder.

Alla europeiska medborgare och den europeiska industrin har genom Internet Cordis-databasen gratis tillgång till resultaten från 290 Save-projekt avseende energieffektivitet i byggnader, industrin och transportsektorn och från 109 Altener-projekt som omfattar alla sektorer för förnybara energikällor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1984/97 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (9 juni 1997)

Ämne: Skuldbeloppet för medlemsländernas pensionsansvar och frågan om hur pensionsansvaren kommer att skötas när den gemensamma valutan införts

EU:s medlemsstater är olika och har olika socioekonomisk struktur. Olika länder har olika pensionssystem och den offentliga sektorn har inte tillnärmelsevis på alla håll skaffat täckning för sina kommande pensionsutgifter.

Av denna anledning ville jag ställa följande fråga till kommissionen: Har kommissionen tagit reda på hur stora skulder för pensionsansvaren som de olika medlemsländerna har och hur man skall garantera att vart och ett land sköter sina egna pensionsansvar efter det att den gemensamma valutan införts?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (4 september 1997)

Socialförsäkringssystemen för pensioner skiljer sig åt mellan medlemsstaterna i många avseenden, inklusive skyddets omfattning, vem som är berättigad, ersättningsnivåer och förmånsnivåer. Dessutom finns det i de flesta medlemsstater i regel mer än ett system för olika yrkeskategorier (arbetare och tjänstemän, statstjänstemän). Gemensamt för allmänna sjukförsäkringssystem är att det stora flertalet av dem drivs utifrån principen att man betalar ¨under resans gång¨, vilket betyder att nuvarande pensionsförmåner finansieras genom statsinkomster som hämtas från den yrkesverksamma befolkningen. Det finns således ingen ¨täckning¨ för framtida pensionsfordringar i form av en kapitalstock, och systemets genomförbarhet beror av solidariteten mellan generationerna - på varje yrkesverksam generations vilja att stödja den föregående generationen.

Kommissionen har inte själv gjort någon uppskattning av pensionsfordringarna i medlemsstaterna, men ett antal studier har genomförts på senare år. I regel överstiger det nuvarande värdet av framtida pensioner, som skall betalas utifrån förvärvade rättigheter, ländernas nuvarande bruttonationalprodukt (BNP). Dessa beräkningar är emellertid mycket känsliga för förändringar i de bakomliggande antagandena (förväntad livslängd, sysselsättningsnivå, pris- och lönebildning) och de skall tolkas med försiktighet. En hög nivå på fordringar i förhållande till BNP behöver inte nödvändigtvis betyda en obalans i pensionssystem där dagens arbetstagare försörjer dagens pensionärer. Bedömningen av systemens genomförbarhet är beroende av de resurser som planerats finnas tillgängliga för att betala för de förvärvade pensionsrättigheterna, samt av den framtida utvecklingen för sysselsättningen och inkomsten per capita ((För ytterligare information inklusive citerade resultat från uppskattningar av pensionsfordringar, se Europeiska kommissionen, Ekonomisk årsrapport för 1997, Bryssel, 12.2.1997; II/671/96-SV. )).

Det åligger emellertid inte kommissionen att säkerställa att medlemsstaterna uppfyller sina förpliktelser beträffande pensionsfordringar. Detta är de enskilda medlemsstaternas skyldighet. Den ekonomiska och monetära unionen och införandet av euron har inget som helst med denna skyldighet att göra och inte heller har den några direkta effekter på ett pensionssystems genomförbarhet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2663/97 från Eryl McNally (PSE) till kommissionen (25 juli 1997)

Ämne: Rationella planeringstekniker i sektorerna för distribution av el och gas

Vad har hänt med direktivet om rationella planeringstekniker?

Svar avgivet av Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (18 september 1997)

Kommissionens ursprungliga förslag om rationella planeringstekniker lämnades den 14 november 1995till rådet och parlamentet. Kommissionen lämnade den 24 mars 1997 ett ändrat förslag ((EGT C 180, 14.6.1997. )) i enlighet med parlamentets yttrande som antogs den 13 november 1996. I detta infördes ett betydande antal ändringar som parlamentet hade föreslagit.

Det förekom ingen diskussion i rådet om det ändrade direktivet under det nederländska ordförandeskapet. Det luxemburgska ordförandeskapet har dock fört upp förslaget på den preliminära dagordningen för rådet (energi) den 8 december 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2170/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (25 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - personalmässiga förutsättningar för kontroll

1. Finns personalresurser för de olika kontrollåtgärderna eller skall de inrättas?

2. Skall särskilda utbildningsåtgärder för personalen vidtas?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2168/97, E-2170/97, E-2172/97 och E-2174/97 (28 oktober 1997)

Rådet har informerats om medlemsstaternas åtgärder på dessa punkter
SKRIFTLIG FRÅGA E-2803/97 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Honduras

Är kommissionen medveten om de illdåd som för närvarande äger rum i Honduras och som har resulterat i åtminstone två mord på gatubarn?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att säkerställa att det i Honduras visas fullständig respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter i enlighet med nationella lagar och internationella normer?

Svar från Manuel Marin på kommissionens vägnar (30 september 1997)

Kommissionen har kännedom om de problem som Honduras står inför vad gäller gatubarn och fängslade barn.

Vad gäller problemet med barn som fängslas tillsammans med vuxna har kommissionen kunnat konstatera vilka åtgärder som myndigheterna i Honduras inom ramen för sina begränsade möjligheter vidtagit för att lösa detta problem.

Kommissionen har svarat positivt på en begäran om hjälp, särskilt med beaktande av att regeringen tydligt gett uttryck för sin vilja att vidta effektiva åtgärder för att säkerställa att fängslade barn ges en riktig behandling och att finna en lösning på gatubarnsproblemet.

Det projekt som snart kommer att inledas innehåller åtgärder för att belysa gatubarnsproblematiken och för att finna lösningar på barnens situation. Detta inbegriper bland annat en förstärkt roll för de instanser som kommer i kontakt med barnen, såsom det nationella rådet för social välfärd och högsta domstolen samt förebyggande åtgärder och en ökning av hjälpkapaciteten hos de icke-statliga organisationer som arbetar med gatubarn. Projektet innehåller särskilda åtgärder för att sprida kunskap om och öka tillämpningen av den nya lag om behandling av barn som nyligen antogs i landet.

Vidare är detta projekt helt och hållet förenligt med den politik som förs av Honduras regering för att stärka rättsstaten. Kommissionen är därför övertygad om att den genom projektet kan förse Honduras regering med lämpliga redskap för att lösa dessa problem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1746/97 från Honório Novo (GUE/NGL) och Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) till rådet (22 maj 1997)

Ämne: Import av textilprodukter från Indonesien

Med stöd av de ändringar som gjorts av förordning 3030/93 ((EGT L 275, 8.11.1993, s. 1. )), godkända i januari 1997 och ratificerade den 29 april 1997 av rådet, har kommissionen antagit en särskild förordning avsedd att göra det möjligt att importera en utökad mängd textilprodukter från Indonesien.

Anser rådet att dess beslut av den 29 april 1997 är förenligt med Indonesiens brist på respekt för FN:s beslut och för Europaparlamentets och EU:s ståndpunkt, som innebär att hanteringen av Östtimor-frågan skall vara avgörande för hur handelsförbindelserna med Indonesien skall se ut?

Svar (28 oktober 1997)

De ytterligare kvantiteter för import av vissa textilprodukter från Indonesien tilldelas genom kommissionens förordning (EG) nr 560/97 av den 26 mars 1997 ((EGT L 85, 27.3.1997. )) som trädde i kraft tidigare än dagen för antagandet av rådets förordning (EG) nr 824/97 ((EGT L 119, 8.5.1997. )) om ändring av förordning (EEG) nr 3030/93 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredje land.

Ovan nämnda förordning (EG) nr 824/97 antogs utan hänsyn till Europeiska unionens ståndpunkt i politiska frågor när det gäller tredje land. Denna förordning faller inom kommissionens behörighetsområde, biträdd av förvaltningskommittén för textilprodukter.

Rådet antog den 25 juni 1996 en gemensam ståndpunkt i vilken unionens politik fastställs när det gäller Östtimor. Denna gemensamma ståndpunkt omfattar inte någon åtgärd på det handelspolitiska planet som är riktad mot Indonesien.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2130/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (24 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - förutsättningar för tillstånd

Vilka är exakt de kontrollkriterier som skall gälla när Europeiska unionen bedömer ansökningar om tillstånd för produkter i enlighet med förordning (EG) nr 258/97 ((EGT L 43, 14.2.1997, s. 1. )) med avseende på om det krävs ett godkännande eller om en enkel anmälan betraktas som tillräcklig, ifall producenten inte på eget initiativ ansökt om ett godkännande?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2126/97, E-2128/97 och E-2130/97 (20 oktober 1997)

Enligt artikel 3.4 i förordning 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser skall undantag medges för tillståndsförfarandet enligt samma förordning, om livsmedlen eller livsmedelsingredienserna på grundval av tillgängliga och allmänt vedertagna vetenskapliga rön, eller på grundval av ett yttrande från något av de behöriga organen, har visat sig i huvudsak motsvara livsmedel eller livsmedelsingredienser som redan finns när det gäller sammansättning, näringsvärde etc.

Om det behövs får det, enligt förfarandet i artikel 13 i denna förordning, bestämmas om ett livsmedelsslag eller en livsmedelsingrediens omfattas av undantaget i fråga. Bestämmelserna för anmälan av dess produkter är fastställda genom artikel 5 i förordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2470/97 från Freddy Blak (PSE) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Arbetskraftens fria rörlighet

Har Europeiska unionen i samband med införandet av arbetskraftens fria rörlighet övervägt att bistå medlemsstaterna med att upprätta ett regelverk som säkrar effektivt och ömsesidigt utbyte av upplysningar om anställningsperioder och löneinkomster för att undvika bedrägerier med sociala medel, såsom arbetslöshetsunderstöd? Kommer kommissionen att säkra att beskattningen sker, antingen i den stat där arbetet utförs eller i det land där inkomsttagaren är fast bosatt?

Svar av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Enligt artikel 51 i EG-fördraget skall rådet, inom den sociala trygghetens område, besluta om åtgärder som är nödvändiga för att genomföra fri rörlighet för arbetstagare.

Inom denna ram ((Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, 5.7.1971), särskilt artiklarna 81 och 85 i rådets förordning nr 574/72 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71 (EGT L 74, 27.3.1972), särskilt artiklarna 2, 50 och 117, senast ändrade genom förordning (EG) nr 1290/97 av den 27 juni 1997 (EGT L 176, 4.7.1997). )) har kommissionen och administrativa kommissionen för social trygghet för migrerande arbetare utvecklat programmet Telematik för social trygghet (Tess), vars huvudmål är att göra snabbare utbetalningar och beräkningar av sociala förmåner för migrerande arbetstagare.

Nödvändiga upplysningar för att fastställa rätten till sociala förmåner samt deras storlek utväxlas mellan de behöriga institutionerna i medlemsstaterna genom standardiserade blanketter. Projekten inom Tess-programmet kommer att göra det möjligt att ersätta informationsutbytet på papper med dataöverföring, bland annat genom att man utvecklar gemensamma normer för att identifiera försäkrade personer, den behöriga institutionen samt de försäkringsperioder som har fullgjorts i en annan medlemsstat. De första dataöverföringarna har skett mellan åtta medlemsstater inom ramen för ett pilotprojekt för utbyte av upplysningar på pensionsområdet. Utvidgningen av Tess-programmet till arbetslöshetsområdet planeras ske först efter utvärdering av de pågående projekten. En snabb och effektiv tillämpning av nationell lagstiftning och gemenskapsrätt avseende social trygghet för migrerande arbetstagare är ett av målen för Tess-programmet. Dataöverföringar mellan behöriga institutioner kommer att medföra att man på ett bättre sätt kan följa upp utbetalningen av förmåner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2589/97 från Hilde Hawlicek (PSE) till kommissionen (29 juli 1997)

Ämne: Europeisk kulturhuvudstad och Europeisk kulturmånad

Efter år 2000 tar de Europeiska kulturhuvudstäderna och den Europeiska kulturmånaden slut.

Vad kommer att ske i framtiden med dessa båda inrättningar?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (22 september 1997)

Kommissionen har meddelat att den i början av nästa höst kommer att lägga fram ett förslag till särskild åtgärd, på grundval av artikel 128 i EG-fördraget, för att förstärka denna verksamhets europeiska dimension och för att få fler och fler arrangörer att engagera sig i gemensamma projekt.

Kommissionen vill dessutom uppmärksamma parlamentet på de särskilda förhållanden som kommer att känneteckna år 2001. Med tanke på hur lång tid det tar att anta ett förslag på grundval av artikel 128 och att arrangörerna behöver tillräckligt med tid på sig för att förbereda evenemangen, anser kommissionen att dess förslag bör omfatta perioden 2002-2006, och att evenemangen år 2001 bör genomföras av rådet (kultur) i enlighet med befintliga bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2623/97 från Christine Oddy (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Mordechai Vanunu

Mordechai Vanunu har suttit i isoleringscell i ett israeliskt fängelse i mer än tio år. Hans bortförande i Italien 1986 av israelisk säkerhetspolis har allmänt fördömts och den efterföljande behandlingen av Mordechai Vanunu står inte i rimlig proportion till något hot som han utgör mot Israels nationella säkerhet.

Vad avser kommissionen att göra för att få den israeliska regeringen att medge att tio år i isoleringscell är grymt och ett omänskligt straff, liktydigt med tortyr, samt att Mordechai Vanunu sedan länge skulle ha blivit frigiven?

Svar från Manuel Marin på kommissionens vägnar (30 september 1997)

Kommissionen är medveten om att Mordechai Vanunus situation i fängelset inte har förändrats sedan domen fälldes och kommissionen skulle med säkerhet välkomna varje förändring i riktning mot mer normala fängelseförhållanden. Kommissionen delar här åsikten att det inte längre förefaller finnas någon mening med att Mordechai Vanunu sitter i isoleringscell för att förhindra att han offentliggör information som är skadlig för Israel.

Gemenskapen tar med jämna mellanrum upp frågan om mänskliga rättigheter i Israel till diskussion när så visar sig lämpligt i kontakterna med de israeliska myndigheterna.

När processen för ratificering av Europa-Medelhavsavtalet om associering har slutförts och det inrättats ett ramverk för den politiska dialogen med Israel kommer gemenskapen som helhet och även kommissionen i högre grad att kunna utöva ett positivt inflytande i alla frågor som har att göra med mänskliga rättigheter, vilket även inbegriper fallet Mordechai Vanunu. I detta sammanhang bör det påpekas att det i avtalet föreskrivs att respekten för de mänskliga rättigheterna är ett av de grundläggande elementen för avtalet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2651/97 från Roberto Mezzaroma (UPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Mynt inom ramen för den gemensamma valutan

Den 9 juni 1997 godkände Ecofin-rådet förslaget till förordning i fråga om storlek på och materialet i mynten i Eurocoins-systemet. I detta förslag till förordning, som också godkändes av Europeiska rådet i Amsterdam nyligen, utesluts rostfritt stål helt och hållet.

Rostfritt stål skulle ha följande fördelar:

1. Ekonomiska: En besparing på över 300 miljoner ecu om bara mellanstorlekarna (0,1, 0,2 och 0,5 euro) tas i beaktande.

2. Tekniska: Det är lätt att prägla, det behåller utseende och form och det är lämpligt för automatiska maskiner.

3. Hygieniska: Det rostfria stål som används i de mynt som präglats av de största medlemsstaternas myntverk uppvisar inga tecken på att vara hälsofarliga för konsumenterna.

4. Återvinning: Vid tillverkningen av rostfritt stål används omkring 80 % skrot och produkten kan återanvändas till 100 %.

5. Miljöhänsyn: Rostfria produkter innebär inget miljöproblem.

6. Tillverkning: Det föreligger inga problem att tillverka euro-mynten (omkring 300 000 ton).

Vilka initiativ och motiv har hittills inskränkt valet till mynt som skall framställas av koppar eller kopparlegeringar och helt uteslutit rostfritt stål, som är en typiskt europeisk produkt (44 % av världsproduktionen)?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (23 september 1997)

Kommissionen antog den 29 maj 1997 ett förslag till förordning om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro ((EGT C 208, 9.7.1997. )) som fick ett principiellt godkännande av Ekofin-rådet den 9 juni 1997. Förslaget är resultatet av det förberedelsearbete som sedan 1994 utförts av medlemsstaternas myntdirektörer och av det intensiva samrådet med användargrupper (konsumenter, synskadade och blinda, varuautomatbranschen).

Valet av material har gjorts mot bakgrund av en mängd faktorer, framförallt de som rör de tekniska aspekterna, folkhälsan och säkerhetsaspekterna.

Valet av material grundar sig på resultatet från talrika test som utförts med en mängd olika material, inklusive rostfritt stål. Dessutom har det kontrollerats att det finns en tillräcklig produktionskapacitet tillgänglig för de material som valts.

Rostfritt stål ingår inte bland de utvalda materialen eftersom det inte uppfyller samtliga uppställda säkerhetskriterier och leder till höga produktionskostnader till följd av slitage på produktionsverktygen.