SKRIFTLIG FRÅGA E-1118/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Energisäkerhet

Under de kommande tio åren ökar EU:s beroende av energi från andra länder. Man blir allt mer beroende av att importera gas, i synnerhet gas som produceras i Ryssland och närliggande områden. Vilka planer har kommissionen när det gäller import av olja och gas från dessa områden? Vart bör olje- och gasledningarna enligt kommissionens mening lämpligen förläggas?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 juni 2001)

Det faktum att gemenskapens energiförsörjning i ökad grad domineras av importerade fossila bränslen var en huvudanledning till offentliggörandet i november 2000 av kommissionens grönbok Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning(1). I sin grönbok uppmärksammar kommissionen att olja för närvarande svarar för 41 % av gemenskapens nuvarande energibehov, gas för 22 %, kol för 16 %, kärnkraft för 15 % och förnybara energikällor för 6 %. Under förutsättning att den nuvarande trenden fortsätter kommer under de följande 2030 åren andelen för gas att öka kraftigt till 29 %, medan olja kommer att ligga på omkring 38 %, kol på 19 %, kärnkraft på 6 % och förnybara energikällor på 8 %. Under samma period beräknas energiimporten till gemenskapen att öka från omkring 50 % av dagens energikonsumtion till 70 % under de följande 2030 åren. Beroendet av oljeimport kan öka från 80 % till över 90 %, gasimport kan öka från 40 % till 66 % (70 % i en utvidgad gemenskap) och beroendet av importerat kol kan bli nästan fullständigt.

Vad gäller gas ökar behovet i gemenskapen för närvarande kraftigt huvudsakligen på grund av att gas används för elproduktion. Detta tillsammans med den beräknade minskningen i inhemsk gasproduktion får konsekvenser för den framtida säkerheten för gemenskapens gasförsörjning. Ryssland står för närvarande för 41 % av all gasimport till gemenskapen och är den största leverantören, följd av Algeriet (29 %) och Norge (25 %). De ryska gastillgångarna tillgodoser 17 % av gemenskapens nuvarande totala gasbehov. Det beräknas att gasimporten från Ryssland år 2020 kan täcka 38 % av gemenskapens behov av gas. Ryssland har varit en pålitlig leverantör av naturgas till gemenskapen sedan en tid tillbaka och kommissionen är säker på att Ryssland kommer att fortsätta att uppfylla sina åtaganden till gemenskapen på samma sätt som tidigare.

Tillsammans med behovet av energieffektivitetsåtgärder och nya alternativa energikällor fastslås i kommissionens grönbok den betydelse som flexibla, tillförlitliga och diversifierade externa försörjningskällor har för gemenskapen. En viktig aspekt är att fördjupa dialogen med alla energiproducerande länder och utvidga den så att den omfattar alla frågor av gemensamt intresse, särskilt skyddet av miljön och tekniköverföring. Med särskild hänvisning till Ryssland påpekas i grönboken att Ryssland är redo att arbeta för att förbättra gemenskapens långsiktiga energiförsörjningssäkerhet och att gemenskapen för sin del är redo att agera för att underlätta för investeringar i energisektorn.

Det kommer att var nödvändigt med ny teknik och nya investeringar för att öka produktionen och för att underhålla, förbättra och utvidga gasnäten för rysk gas och för att minska energiförlusten. Nya projekt eller investeringar som avser leveransen av gas eller olja från dessa områden samt beslut om vilka rutter som är bäst att använda är en fråga för marknadsaktörer med hänsyn tagen till ekonomiska förhållanden och marknadsbehov. Dessa frågor är centrala för gemenskapens energidialog med Ryssland som upprättades under toppmötet mellan unionen och Ryssland i Paris i oktober 2000.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.