SKRIFTLIG FRÅGA P-0359/00

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Tvångsarbete

Tvångsarbete utgör en kränkning av de mänskliga rättigheterna som enligt Förenta Nationernas arbetsgrupp för moderna former av slaveri berör ungefär 20 miljoner människor i världen. En stor del av dessa tvångsarbetare finns i Indien och Pakistan.

Med beaktande av ovanstående vill jag be kommissionen svara på följande frågor:

1. Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att samarbeta med FN och ILO i syfte att uppmana alla stater att underteckna relevanta internationella instrument som förbjuder tvångsarbete, framför allt ILO:s konvention nr 29 om tvångsarbete och konvention 182 om de värsta formerna av barnarbete?

2. Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att uppmuntra dessa länder att utveckla och genomföra nationell lagstiftning som förbjuder tvångsarbete samt utföra detaljerade regionala undersökningar för att hitta och återanpassa tvångsarbetare samt för att säkerställa att de som gör sig skyldiga till att hålla tvångsarbetare åtalas i enlighet med nationella lagar?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(8 mars 2000)

Kommissionen delar frågeställarens oro när det gäller tvångsarbete och erkänner, i likhet med medlemsstaterna, vikten av ett avskaffande av barnarbete, genom vilket barn berövas sin rätt till barndom och utbildning och sin frihet. Gemenskapen stöder aktivt arbetet inom Förenta nationerna, Internationella arbetsorganisationen (ILO) och FN:s barnfond (Unicef) på detta område. Den välkomnar antagandet av en ny ILO-konvention om förbud mot de värsta formerna av barnarbete och omedelbara åtgärder för att avskaffa dem. Gemenskapen kommer att delta i arbetet med att säkerställa att konventionen utgör ett positivt bidrag till avskaffan

det av de mest oacceptabla formerna av barnarbete, inbegripet tvångsarbete och utnyttjande av barn för prostitution. Gemenskapen ser antagandet av konventionen som ett stort steg framåt och efterlyser ett snabbt antagande och ett effektivt genomförande av den.

Internationella arbetsorganisationen har väletablerade mekanismer för att övervaka tillämpningen av internationella arbetsnormer, inbegripet ILO:s konventioner om tvångsarbete (nr 29) och om de värsta formerna av barnarbete (nr 182). Det erinras om att Internationella arbetskonferensen 1999 granskade en mycket kritisk rapport om Myanmar och beslutade att dra in ILO:s tekniska bistånd till detta land. Det står emellertid klart att de internationella avtalen för närvarande inte ger någon grund för handelsåtgärder mot import av varor som tillverkats med utnyttjande av tvångs- eller barnarbete.

Gemenskapen följer en strategi som grundar sig på positiva incitament och andra former av bistånd i stället för användning av sanktioner, för att främja eller förbättra förmågan hos fattiga länder att i praktiken efterleva godtagna grundläggande arbetsnormer. Gemenskapens allmänna preferenssystem (GSP) innefattar dock en möjlighet att i extrema och väl specificerade fall dra in förmånerna till länder där allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter har konstaterats. Denna bestämmelse har tillämpats på Myanmar och är fortfarande i kraft.

Vad Pakistan beträffar har dess regering infört lagstiftning mot tvångsarbete och barnarbete, och kommissionen hålls underrättad om myndigheternas insatser för att genomföra denna lagstiftning (undersökningar, fällande domar, rehabilitering). Kommissionen utnyttjar alla lämpliga tillfällen för att hos Pakistan inskärpa sin oro på detta område. Vidare bör frågeställaren vara medveten om den stora betydelse som det internationella programmet för avskaffande av barnarbete (IPEC) inom ILO:s ram har för Indien och Pakistan när det gäller barns utbildning. Genom detta program får barn möjlighet att gå i skolan och familjer hjälp att skaffa arbete eller pengar för att kunna överleva. Gemenskapen är en av de största bidragsgivarna till detta nyskapande instrument i kampen mot fattigdom och mot tvångs- och barnarbete.