SKRIFTLIG FRÅGA E-1934/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(29 juni 2001)

Ämne: Toppmöte i Donauregionen

Kommissionen har försäkrat att befintliga EU-resurser kan användas för att stödja slutsatserna i förklaringen av den 30 april 2001 från toppmötet om miljö och hållbar utveckling i Karpaterna och Donauregionen, vilket är mycket viktigt eftersom dessa är helt avgörande för att bevara den biologiska mångfalden i dessa regioner. Det påstås dock att det i flera förfaranden för användning av EU:s stöd inför anslutningen finns krav som hindrar att dessa utnyttjas för att stödja slutsatserna från toppmötet.

Dessa förfaranden är bland andra följande:

1. Tröskeln på 5 miljoner euro (kriterium för Ispa-projektet) hindrar stöd till lokala, småskaliga, intressentdrivna projekt som ofta är de mest effektiva för att stimulera hållbara metoder.

2. Inträdesbiljetten (krav för Life Nature) avskräcker många anslutningsländer från att delta i detta program.

3. Sapard-programmets nuvarande förfaranden (till exempel kriteriet för de sökandes ekonomiska behörighet) och planer (som till stor del koncentreras på utveckling av jordbrukets infrastruktur) gynnar stora kommersiella intressen och diskriminerar småbrukarna och den befolkning på landsbydgen som inte är jordbrukare. Dessa är mycket viktiga målgrupper för (och kan också driva på) en hållbar utveckling på landsbygden.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående redogöra för hur den avser att handskas med dessa problem när den omprövar och utvecklar dessa tre viktiga finansieringsmekanismer för det aktuella finansieringsprogrammet 20002006?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(20 september 2001)

ISPA (instrumentet för strukturpolitiska åtgärder inför anslutningen) är ett av de tre instrumenten inför anslutningen som används för att utdela gemenskapsstöd till de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Mellan 2000 och 2006 kommer ungefär 7 miljarder euro att anslås till att hjälpa kandidatländerna att uppfylla gemenskapslagstiftningens krav på miljöområdet och de mål som anges i partnerskapen för anslutning samt till att finansiera transportinfrastruktur som främjar en hållbar rörlighet.

Investeringar som finansieras inom ramen för ISPA bör vara tillräckligt stora för att kunna ge betydande verkningar på området miljöskydd eller utveckling av transportinfrastrukturen. Med hänsyn till dessa mål krävs enligt rådets förordning (EG) nr 1267/1999 av den 21 juni 1999 om upprättande av ett strukturpolitiskt föranslutningsinstrument(1) att investeringarna uppgår till minst 5 miljoner euro. I vederbörligen motiverade fall får den totala kostnaden emellertid understiga denna tröskel.

Enligt artikel 2.1 i den ovannämnda förordningen kan grupper av projekt finansieras inom ramen för ISPA. Även om den sammanlagda investeringen för de olika delprojekten inom en grupp i princip bör överstiga denna tröskel kan kostnaderna för enskilda delprojekt väl underskrida 5 miljoner euro. För att uppfylla målet att maximera nyttan av gemenskapens bistånd måste grupper av projekt uppfylla vissa kriterier. De måste till exempel följa ett strategiskt tillvägagångssätt och uppfylla gemensamma mål såsom förbättring av vattenkvaliteten i ett fångstområde (avrinningsområdesstrategi) eller tillhöra samma transportkorridor. Kommissionen uppmuntrar detta tillvägagångssätt och mottagarländernas ansökningar skall följa dessa principer.

Kommissionens insatser för att främja kandidatländernas deltagande i Life, särskilt Pharebidraget som är avsett att göra inträdesbiljetten mindre betungande, har gjort det möjligt för de viktigaste berörda länderna att delta i Life från och med 2001. Länderna i fråga är Rumänien, Slovenien och Ungern, och inom en snar framtid troligen även Slovakien. Detta faktum bekräftar att de berörda länderna fäster vikt vid bevarandet av naturen i Donauområdet och i Karpaterna. Endast Bulgarien (6 % av Donaus avrinningsområde) förefaller att inte kunna delta i Life för närvarande. Även om detta är beklagligt är kommissionen ändå inte av den åsikten att den s.k. inträdesbiljetten skulle ha en avskräckande verkan och den delar inte heller frågeställarens pessimistiska inställning.

När det gäller oron över att de förfaranden som fastställs i det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruk och landsbygdsutveckling (Sapard) till stor del är inriktade på utveckling av jordbrukets infrastruktur finns det inga fakta som talar för att så skulle vara fallet. Såsom framgår av kommissionens rapport om Sapard för 2000 (Sapard årsrapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén år 2000(2)) kan ett mycket brett spektrum av potentiella mottagare, bl.a. småbrukare och den del av landsbygdsbefolkningen som inte är sysselsatt inom jordbruket, erhålla stöd från Sapard. Såsom även framgår av rapporten avser ungefär en tredjedel av Sapard-medlen investeringar i jordbruksföretag och diversifiering av verksamhet, vilka har till syfte att skapa alternativa inkomstkällor i landsbygdsområden, under det att närmare hälften av medlen avser investeringar i landsbygdsinfrastruktur och förbättringar av förädlingen och saluföringen av jordbruks- och fiskeriprodukter.

Ett av de grundläggande målen för instrumentet Sapard är att bidra till en hållbar anpassning av jordbrukssektorn och landsbygden i kandidatländerna. En viktig del av detta är att främja omstruktureringen av ekonomin inom dessa sektorer i syfte att sätta dem i stånd att hantera konkurrenstrycket

i en utvidgad gemenskap. I överensstämmelse med detta mål, med principerna om sund ekonomisk förvaltning och med villkoren i rådets grundförordning måste mottagarna kunna påvisa att projektet är ekonomiskt bärkraftigt och att de kan finansiera sin del av den sammanlagda investeringskostnaden. Till följd härav ligger tyngdpunkten på investeringarnas bärkraft och hållbarhet och inte på hur intressanta de är ur affärssynpunkt.

Mot denna bakgrund anser kommissionen att instrumenten inför en anslutning redan tar hänsyn till de problem som frågeställaren tar upp.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.

(2) KOM(2001) 341 slutlig.