SKRIFTLIG FRÅGA P-2476/00

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(12 juli 2000)

Ämne: Finlands och Sveriges undantag punktskatter på alkohol

Kommissionens rapport om de nordiska undantagen avslutas med ett uttalande om att kommissionen med kraft vill uppmana vardera av de berörda medlemsstaterna att vidta de åtgärder som behövs för att bereda vägen för en mjuk övergång till att gällande regler skall tillämpas, senast vid den tidpunkt då deras undantag upphör att gälla(1). Dessa åtgärder består uppenbarligen i att de höga

punktskatterna skall sänkas, men påfallande nog står inte detta någonstans direkt utskrivet i rapporten. Den enda motiveringen till de fortsatta undantagen är den enorma skillnaden i pris som råder på olika sidor om gränserna och, vilket är ännu viktigare, behovet av att de höga punktskatterna sänks i takt med att införselbegränsningarna slopas.

Anser kommissionen att de nuvarande skillnaderna i fråga om skattesatser i längden inte kan finnas på den inre marknaden. Om så är fallet: vad tänker kommissionen då göra åt saken? Kommer kommissionen att i sin rapport om hur minimiskattesatserna fungerar (enligt direktiv 92/84/EEG)(2) föreslå att dessa höga skattesatser skall sänkas?

Artikel 93 i EG-fördraget handlar om harmonisering av indirekta skatter i den mån en sådan harmonisering är nödvändig för att säkerställa att den inre marknaden upprättas och fungerar. Saknar denna artikel relevans för en bedömning av undantagen för Finland och Sverige?

Kommissionens rapport om förlängning och gradvis avveckling av undantagen för de nordiska länderna drar den slutsatsen att de nordiska länderna bör företa de anpassningar som behövs för att personliga införselbegränsningar inom EU skall kunna slopas. Har jag rätt i min förmodan att dessa anpassningar går ut på att punktskatterna skall sänkas?

Om de nordiska länderna inte företar de anpassningar som behövs, kan kommissionen då garantera att undantagen slutgiltigt kommer att upphöra att gälla den 31 december 2003?

Håller kommissionen med mig om att snedvridningen av den inre marknaden kommer att öka om inte de höga punktskattesatserna i de nordiska länderna gradvis avvecklas i takt med att införselbegränsningarna slopas? I så fall: finns det i själva verket något berättigande till en åtgärd som ökar snedvridningarna? Verkar en sådan åtgärd till förmån för ändamålet med artikel 93 i EG-fördraget?

(1) Detta är en icke-officiell översättning, den officiella texten till kommissionens rapport har inte stått till förfogande vid översättningsarbetet vid Europaparlamentets svenska avdelning.

(2) EGT L 316, 31.10.1992, s. 29.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Såsom kommissionen angivit i den rapport som frågeställaren nämner beviljades undantagen för att göra det möjligt för de berörda medlemsstaterna att gradvis anpassa sin politik så att den helt överensstämmer den inre marknadens krav. Det är dessa medlemsstater själva som skall fastställa vilken sorts åtgärder som skall vidtas samtidigt med avvecklingen av begränsningarna för resenärer. Hur som helst har kommissionen inte för avsikt att föreslå någon ytterligare förlängning av undantagen efter 2003, även om det skulle visa sig att dessa medlemsstater inte har vidtagit nödvändiga anpassningsåtgärder.

Frågan om storleken på medlemsstaternas punktskatter kommer att behandlas i ett bredare sammanhang i en rapport som kommer att läggas fram av kommissionen i början av 2001. I rapporten kommer hänsyn att tas till faktorer som en välfungerande inre marknad, konkurrensen mellan olika slag av alkoholhaltiga drycker, punktskatternas realvärden och EG-fördragets övergripande mål. Kommissionen vill inte föregripa slutsatserna i denna rapport.