ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2563/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(13 september 2001)

Ämne: Det nationella fastighetsregistret

Enligt de senaste uppgifterna i offentligheten om inrättandet av ett nationellt fastighetsregister i Grekland har 83 % av de resurser som projektet tilldelades i den andra gemenskapsstödramen redan använts, men bara 21 % av själva projektet har genomförts.

Kommissionen vägrar att bidra med ytterligare finansiering av det här viktiga projektet och den grekiska regeringen väntar nu, fram till slutet av året, på att Europeiska investeringsbanken skall bevilja den ett lån för att arbetena skall kunna slutföras. Jag ber mot bakgrund av detta kommissionen upplysa mig om följande:

1. Har kommissionen för avsikt att godkänna ett införlivande av fastighetsregistret i den tredje gemenskapsstödramen?

2. Har de behöriga myndigheterna återsänt de 20 miljarder drakmer, som de uppmanades göra i en skrivelse av den 6 augusti 2001 från direktören för kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik?

3. Vilka oegentligheter har generaldirektoratet kunnat konstatera när det gäller utarbetandet av studier om fastighetsregistret, vem bär ansvaret för dessa och vilken typ av straff kommer att utmätas?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(30 oktober 2001)

Kommissionen har alltid betraktat upprättandet av det nationella fastighetsregistret som ett mycket viktigt projekt för Greklands ekonomiska utveckling.

Till följd av problem i genomförandet av projektet har kommissionen inlett en undersökning inom ramen för förfarandet i enlighet med artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet(1).

Genom att tillämpa partnerskapsprincipen har kommissionen överlämnat resultaten från denna undersökning för information till de grekiska myndigheterna liksom det planerade förslag som den ämnar lägga fram med syfte att anta ett beslut gällande gemenskapsstödet som godkänts inom gemenskapsstödramen för programperioden 19941999. Kommission kan först i slutet av detta förfarande besluta om eventuella indragningar eller minskningar av gemenskapsstödet till detta projekt.

När förfarandet enligt artikel 24 har slutförts skall kommissionen dessutom besluta om de villkor som ytterligare finansieringar av fastighetsregistret inom ramen för GSR III 20002006 för Grekland skall omfattats av.

Kommissionen kommer att meddela parlamentsledamoten det eventuella beslutet.

(1) EGT L 374, 31.12.1988.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2036/01

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Situationen beträffande mänskliga rättigheter i Vietnam

Är kommissionen beredd att be den vietnamesiska regeringen om upplysningar om det öde som drabbade den katolske prästen Nguyen van Ly, som arresterades och misshandlades allvarligt efter att han i maj hade krävt större religionsfrihet i Vietnam?

Är kommissionen beredd att be sin delegation i Vietnam att besöka denna präst, som verkar vara allvarligt sjuk, i fängelset och att rapportera om detta till kommissionen och parlamentet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Fader Ly arresterades den 17 maj 2001 och sägs fortfarande vara arresterad i ett militärsjukhus nära Hue.

Kommissionens delegation i Hanoi samt medlemsstaternas diplomatiska beskickningar i Vietnam följer noga fall som rör mänskliga rättigheter och deltar i all verksamhet som syftar till att förmedla unionens oro till de vietnamesiska myndigheterna. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att vid dessa kontakter ta upp särskilda frågor och individuella fall som ger anledning till oro.

När det gäller fallet Fader Ly kan det hänvisas till det som sades av kommissionens ledamot med ansvar för yttre förbindelser i Europaparlamentets debatt om religionsfrihet i Vietnam den 5 juli 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2948/01

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2001)

Ämne: Anpassningsbar handsfree till mobiltelefoner

I och med att bilister använder mobiltelefoner i allt större utsträckning, har näst intill alla Europeiska unionens medlemsstater de senaste åren, framför allt i trafiksäkerhetssyfte, infört kravet på handsfree.

Den snabba utvecklingen av mobiltelefoner och kravet att använda handsfree innebär att man när man köper en ny mobiltelefon oftast också måste byta ut den dyra handsfreeutrustningen, eftersom denna oftast inte passar till den nya mobiltelefonen. Detta resulterar i att färre använder handsfree, vilket leder till sämre säkerhet och fler olyckor orsakade av att man talar i mobiltelefon.

Tycker kommissionen därför att det är på sin plats att man inför normgivande bestämmelser inom detta område?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(21 december 2001)

Kommissionen anser att det vore bra med frivilliga normer på området, men vill påpeka att det redan idag finns handsfreeutrustning som går att använda med flera olika mobiltelefoner. Vidare vill kommissionen påpeka att enklare handsfreeutrustning numera finns att köpa från 20 euro. Därmed finns det inga ekonomiska eller tekniska skäl att inte använda handsfree. Precis som med säkerhetsbälten förefaller det nödvändigt att informera allmänheten om hur viktigt det är att använda sådan utrustning samt övervaka att föreskrifterna följs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2771/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Strutsuppfödning

Den 6 juni 1995 meddelade kommissionär Fischler i EU-parlamentet att ett särskilt EU-utskott fått i uppdrag att undersöka om det är djurplågeri att föda upp strutsar och besläktade djurarter i de nordiska länderna. EU-parlamentariker Schweitzer hade frågat kommissionären om det kunde vara rätt och riktigt att föda upp strutsar, som ju hör hemma i ett varmt och torrt australiskt klimat, i det kyliga Norden. Enligt Schweitzer var den strutsuppfödning som utfördes i Norden ingenting annat än djurplågeri, som måste stoppas.

Problemet, enligt Schweitzer, var att strutsar saknar en specifik körtel, med vilken de kan smörja sina fjädrar så att de blir vattenavstötande. De fryser därmed så snart det regnar på dem.

Fischler svarade att frågan om strutsars och liknande djurarters välbefinnande höll på att granskas i det stående utskottet för den europeiska konventionen om djurskydd. När riktlinjerna för behandlingen av strutsar utarbetas kommer detta utskott att ta all hänsyn till djurens biologiska säregenskaper, försäkrade Fischler.

Min fråga till kommissionen är vad har hänt i detta ärende?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 november 2001)

Ständiga kommittén för den europeiska konventionen om skydd av animalieproduktionens djur antog den 22 april 1997 en rekommendation om strutsfåglar (strutsar, emuer och nanduer). Rekommendationen trädde i kraft sex månader senare.

Medlemsstaterna samt gemenskapen har skrivit under konventionen och förväntas tillämpa rekommendationen.

Rekommendationen innehåller särskilda bestämmelser för att minska den påfrestning som djuren utsätts för vid låga temperaturer med tanke på deras biologiska egenskaper. Det föreskrivs särskilt att uppfödningsanläggningarna endast får finnas i områden där klimatet och andra förhållanden tillåter fåglarna att vistas utomhus under större delen av dagen under alla tider på året och där det finns stora ytor av väldränerad mark som ger fåglarna tillräckligt stort utrymme för att röra sig och hitta bete.

Vidare rekommenderas att de inhägnader där djuren hålls skall förses med uppvärmningsanordningar och att man sandar de utrymmen utomhus som har isbelagts.

Kommittén kommer att se över rekommendationen 2002 och ta hänsyn till erfarenheter från uppfödningen och nya vetenskapliga rön.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2017/01

från Chris Davies (ELDR) och Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Projekt som omfattar båda befolkningsgrupperna på Cypern

Vad för anslag av medel till projekt som omfattar båda befolkningsgrupperna på Cypern har det gjorts varje budgetår sedan det först beslutades om ett anslag?

Hur mycket av dessa medel har betalats ut varje år?

Hur mycket har för närvarande avsatts till framtida eller existerande projekt som samtliga berörda parter kommit överens om?

Vilka projekt som omfattar båda befolkningsgrupperna har fullgjorts och vilka pågår nu? (Var vänlig upprätta en förteckning med namn och typ av projekt).

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Projekt som rör båda befolkningsgrupperna anses utgöra en viktig del av de två cypriotiska befolkningsgruppernas försoningsprocess. Kommissionen stöder alla åtgärder som kan bidra till försoningen.

Kommissionen har genom åren inbegripet under den tid Meda-programmet (programmet om utvecklingsstödet till Medelhavsområdet) funnits ingått fyra finansprotokoll om finansiellt samarbete med Cypern.

Inom ramen för det andra finansprotokollet anslogs 3,9 miljoner euro till en övergripande plan för Nicosia (Nicosia Master Plan, omfattande rehabiliterings- och reaktiveringsåtgärder i gamla Nicosias centrum, särskilt i områden avsedda för fotgängare) och 2,4 miljoner euro till förbättringar av Nicosias avloppssystem.

Från och med år 2000 och ikraftträdandet av rådets förordning om strategin (för år 20002004) inför anslutningen för Cypern och Malta (rådets förordning (EG) nr 555/2000 av den 13 mars 2000 om genomförande av åtgärder inom ramen för en föranslutningsstrategi för Republiken Cypern och Republiken Malta(1)) avsätts en tredjedel (19 miljoner euro) av det årliga anslaget (57 miljoner euro) för Cypern till verksamhet som rör båda befolkningsgrupperna.

Enbart de medel för vilka åtaganden gjorts inom ramen för tidigare finansprotokoll har förbrukats hittills. De medel för vilka åtaganden gjorts sedan år 2000 (se nedan) har ännu inte förbrukats, men kontrakt har ingåtts för medlen från budgeten för år 2000 för Nicosia Master Plan.

>Plats fÄHor tabell>

>Plats fÄHor tabell>

(1) EGT L 68, 16.3.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2353/01

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(6 augusti 2001)

Ämne: Kinas inträde i WTO

Sedan 1995 har WTO beviljat de länder, vilka har förhandlat om anslutning till organisationen, status som utvecklingsländer enligt de överenskomna villkoren i anslutningsförhandlingarna.

I samband med förhandlingarna om anslutning till WTO enades Europeiska kommissionen nyligen angående de viktigaste avvikelserna rörande Kinas inträde i WTO. Kan kommissionen konkretisera vilken status eller vilka villkor Kina har beviljats inom ramen för förhandlingarna om inträde i WTO? Är kommissionen medveten om att detta land har mycket konkurrenskraftiga industrisektorer och att hänsyn till detta borde tas beträffande landets status som utvecklingsland?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(27 september 2001)

Världshandelsorganisationen (WTO) beviljar inte länder status som utvecklingsländer under anslutningsförhandlingarna. Det är i själva verket det anslutande landet självt som förklarar sig ha denna status. Världshandelsorganisationen har visserligen fastställt särskilda villkor för medlemmar som har förklarat sig vara utvecklingsländer, men dessa villkor gäller inte automatiskt för de anslutande länderna, vars anslutningsvillkor helt och hållet är ett resultat av anslutningsförhandlingarna. Kina har gått med på att på vissa områden uttryckligen inte tillämpa bestämmelser som Världshandelsorganisationen har fastställt för utvecklingsländer.

Varje förhandling syftar alltså till att fastställa anslutningsvillkor som är specifika för landet i fråga och som står i proportion till landets ekonomiska kapacitet och utveckling. Detta tillvägagångssätt har också använts i Kinas fall.

Kinas anslutningsvillkor, som nu är nästan helt och hållet fastlagda, har således förhandlats fram av de olika medlemmarna i Världshandelsorganisationen, varvid de olika kinesiska industri-, jordbruks- och tjänstesektorernas utvecklingsnivåer har beaktats. Kommissionen har under förhandlingarna tagit tydlig hänsyn till sådana olika utvecklingsnivåer och i de fall där Kinas ekonomi är konkurrenskraftig yrkat på motsvarande åtaganden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1871/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Danmark)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Danmark som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Danmark som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01,E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01,E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(18 september 2001)

Databasen för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) används som källa vid fastställandet av antalet jordbruksföretag vars areal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor är över respektive under 50 hektar. Även om denna databas består av resultaten av en utredning av jordbruksföretagens strukturer (Eurostat), är det allmänt känt att de stora företagen är överrepresenterade. Siffrorna nedan kan därför betraktas som maximital. Uppgifterna är från 1997, det senaste året för vilket det finns uppgifter från alla medlemsstaterna i databasen ISJR.

I kolumnerna A och C i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksföretagen som brukar en jordbruksareal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som är över respektive under 50 hektar.

I kolumnerna B och D i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som drivs av jordbruksföretag som brukar en jordbruksareal som överskrider respektive underskrider 50 hektar.

I kolumn F anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som skulle uteslutas, om alla andra faktorer förblev oförändrade, och om ett tak på 50 hektar skulle tillämpas.

I kolumn I anges vilka summor uttryckta i miljoner euro som skulle sparas in per medlemsstat om ett tak på 50 hektar spannmål, oljehaltiga växter och proteingrödor tillämpades. Den angivna avkastningen är den referensavkastning som medlemsstaterna uppgivit. Gemenskapens totala utgiftsbesparingar skulle uppgå till 4 miljarder euro.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2551/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(19 september 2001)

Ämne: Ett första avtal om inrättande av en spansk-tunisisk fiskerisammanslutning

Undertecknandet av ett första avtal om att inrätta en blandad spansk-tunisisk fiskerisammanslutning ger tio spanska fiskebåtar från Algeciras, vilka har drabbats av förlusterna av fiskeplatser i marockanska farvatten, tillåtelse att fiska i tunisiska farvatten och sedan sälja fångsten genom spanska hamnar.

Rederierna i Algeciras och i Tunisien skall stå för 50 procent vardera av kapitalet till den nya sammanslutningen. Fartygen, som alla väger över 20 ton, bör ingå i det tunisiska fartygsregistret och arbeta under tunisisk flagg, men med spansk besättning.

Kan kommissionen upplysa om huruvida den känner till den här typen av avtal, som verkar bli vanligare mellan rederier i Spanien och Tunisien? Kan kommissionen även ange huruvida avtalen på något sätt kan omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken eller om kommissionen kan underlätta eller bidra till att denna samarbetsmodell förs vidare till andra länder, som Algeriet eller andra afrikanska länder?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 oktober 2001)

Kommissionen känner inte till planer eller avtal som privata aktörer eller fartygsägare i gemenskapen kommit överens om. Dessutom är det inget krav i den gällande fiskelagstiftningen att detta skall anmälas till kommissionen.

I artikel 8 i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1) specificeras villkoren för att gemenskapen skall bevilja stöd för bildandet av gemensamma mellan gemenskapen och aktörer i tredje land. Under förutsättning att dessa och andra gällande villkor uppfylls finns det naturligtvis inget som hindrar att kommissionen underlättar och stödjer bildandet av sådana företag.

(1) EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2930/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(24 oktober 2001)

Ämne: Kemiplattformen Carling belastar miljön i Völklingen-Lauterbach

En oavbruten belastning av miljön till följd av den franska kemiplattformen Carling utgör ett hot mot befolkningens hälsa i Lauterbach i delstaten Saarland. Detta har bekräftats i ett uttalande från TÜV (tekniska övervakningsföreningen) Saarland, vilket sammanställts på uppdrag från miljöministeriet.

Följande fall av belastning finns dokumenterade:

- luktutsläpp som överstiger de tillåtna gränsvärdena för bostadsområden, är hälsovådliga och leder till att miljön belastas med lukt,

- förorening av Lauterbach i synnerhet under veckosluten,

- bullerbelastningar från kraftverket Carling, vilka överstiger de tillåtna gränsvärdena (50db/A),

- luftförorening.

Trots ett flertal förfrågningar har invånarna i Lauterbach inte fått någon information om belastningen på miljön, vare sig från de franska firmor som är etablerade där eller från de franska myndigheterna. De tyska myndigheternas försök att utverka information gav inga resultat.

1. Anser inte kommissionen att de franska firmorna och myndigheterna brutit mot sin skyldighet att stå till tjänst med information?

2. Om så är fallet: vilka initiativ avser kommissionen i detta fall ta för att se till att skyldigheten att gå ut med information över nationsgränserna i händelse av belastning på miljön efterlevs?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Kommissionen kan meddela parlamentsledamoten att det, med tanke på de uppgifter som hon lämnat i den skriftliga frågan, är möjligt att de franska myndigheterna inte har uppfyllt bestämmelserna i rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation(1).

Direktivet i fråga kräver ingenting av industriföretag som eventuellt utgör en källa till förorening, men det föreskriver dock med visst förbehåll att offentliga myndigheter på begäran skall ge den miljöinformation som de förfogar över till fysiska och juridiska personer som ber om den.

Kommissionen kommer inom den närmaste tiden att vända sig till de franska myndighetena för att få information om det aktuella fallet.

(1) EGT L 158, 23.6.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2478/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till rådet

(14 september 2001)

Ämne: Stöd för s.k. skolmjölk

I gemenskapsbudgeten för 2001 hade 89 miljoner euro öronmärkts för sk. skolmjölk. Detta belopp har reducerats i budgetförslaget för nästa år. Är det ett tecken på att stödet enligt rådet inte behövs i fortsättningen? Om så inte är fallet undrar jag hur man kontrollerar att medlen används enbart för skolmjölk och inte för andra ändamål. Hur fördelas stödet mellan medlemsstaterna? Om vissa länder inte utnyttjar stödet, anser rådet i så fall att de länder som gör bruk av det också bör få den andel som andra länder tackar nej till?

Svar

(10 december 2001)

I artikel 14 i förordning (EG) nr 1255/1999(1) om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter föreskrivs att gemenskapsstöd skall beviljas för leveranser av mjölk och vissa mjölkprodukter till skolelever.

Som den ärade parlamentsledamoten konstaterar hade därför ett belopp på 89 miljoner euro, avsett att finansiera detta stöd under 2001, tagits upp i gemenskapens budget under posten mjölkprodukter.

Det framgår att dessa utgifter för budgetåret 2002 har överförts från posten mjölkprodukter till posten livsmedelsprogram, avdelning 31 budgetrubrik 312, och att det för år 2002 finns ett belopp på 81 miljoner euro avsatt under denna post(2).

Dessutom anges i artikel 15 i ovannämnda förordning att alla tillämpningsregler, särskilt villkoren för tillämpningen av stödet, stödbeloppen, förteckningen över de produkter som omfattas samt även kontrollbestämmelserna skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 42 (förvaltningskommittéförfarande).

(1) EGT L 160, 26.6.1999, s. 48.

(2) Beloppet har minskats i förhållande till det belopp som beviljades för 2000 till följd av det beslut som fattades 2000 om att minska gemenskapsbidraget från 95 % till 75 %.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1836/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Buller på flygplatsen i Spata

Klagomål har framförts om att flygplan som landar och startar vid Atens nya flygplats Eleftherios Venizelos inte följer de rekommenderade luftkorridorerna, vilket ger upphov till våldsamt buller.

1. Känner kommissionen till dessa klagomål?

2. Har den grekiska regeringen underrättat kommissionen om detta problem? Om inte, ämnar kommissionen inhämta upplysningar om det?

3. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att åtgärda bullerproblemet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(18 september 2001)

Kommissionen har genom frågeställaren fått kännedom om de bullerproblem som orsakas av flygtrafiken på Atens nya flygplats Eleftherios Venizelos.

Start- och landningsrutinerna fastställs för varje enskild flygplats av behöriga lokala myndigheter inom ramarna för internationella bestämmelser och normer. Det är också dessa myndigheter som skall se till att nämnda rutiner följs, så att flygsäkerheten och miljöskyddet garanteras. De grekiska myndigheterna är således inte skyldiga att hålla kommissionen underrättad om eventuella brister i de flygtrafikrutiner som tillämpas på Atens flygplats. Kommissionen har inte heller fått in några närmare uppgifter om bullerproblem i Grekland.

Men när det gäller flygbuller i närheten av transportinfrastruktur (vägar, järnvägar och luftfartsanläggningar), i synnerhet flygplatser som i det aktuella fallet, har kommissionen lagt fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om bedömning och hantering av omgivningsbuller(1). Enligt förslaget skall bullret i närheten av Europas största flygplatser bestämmas med hjälp av gemensamma bullermått (bullerindikatorer). Samtidigt skall man sätta i verket lokalt framtagna handlingsplaner för att komma till rätta med bullerproblemen. Inom ramen för handlingsplanerna skulle man kunna införa flygrutiner som orsakar mindre buller samt stränga övervakningsrutiner för kontroll av att rutinerna följs.

Enligt det föreslagna direktivet skall medlemsstaterna också överlämna bullerdata till kommissionen, bland annat för närområdena kring större flygplatser. Med hjälp av dessa data kan man tänka sig att som komplement till åtgärderna i handlingsplanerna lokalt, nationellt samt på Europaplanet ta fram åtgärder för att minska flygbullret.

Rådet enades nyligen om en gemensam ståndpunkt om det ovannämnda förslaget till direktiv. Parlamentet kan därför inom kort inleda en andra behandling av förslaget.

I kommissionens arbetsprogram för 2001 är det planerat att man skall utarbeta ett direktiv om bullermätning vid flygplatser inom EU. Ett sådant direktiv, som passar in väl i det större sammanhang som det ovannämnda förslaget till direktiv om miljöbuller rör, gör det möjligt att införa en ljudnivåbaserad övervakning av de faktiska bullernivåer som förekommer runt flygplatser, bättre utredning av klagomål över flygbuller, upptäckt av eventuella överträdelser av normala rutiner samt fastställande av vilka som inte håller sig under de föreskrivna maxgränserna för buller.

(1) EGT C 337 E, 28.11.2000.