ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1776/00

från Ioannis Souladakis (PSE) till rådet

(9 juni 2000)

Ämne: Europeiska unionens undermåliga publikationer

Nummer 9 av European Union Newsletter (Sarajevo, April 2000 Delegation of the European Commission in Bosnia and Hercegovina) innehåller en artikel rubricerad Full Funding for Quick Start Package in South East Europe. I artikeln saknas hänvisning till Via Egnatia, ett utvecklingsprojekt som finansieras av Europeiska unionen och som i allra högsta grad bidrar till att ge länderna på Balkanhalvön möjlighet att lämna isolering och underutveckling bakom sig. I den karta som illustrerar artikeln finner man följande vidunderlighet: hamnarna i Thessaloniki och Alexandroupolis finns med och deras sammankoppling med det övriga europeiska nätet. Däremot har man inte märkt ut Via Egnatia.

Är rådet medvetet om att dess enheter, som har till uppgift att sprida information om Europeiska unionens arbete och därigenom främja vidare utveckling inom och utanför EU, genom att publicera bristfälliga och värdelösa publikationer av det här slaget i själva verket underminerar betydelsen av EU:s verksamhet och hur denna mottas av den europeiska allmänheten?

Vad tänker rådet göra för att få till stånd en bättre övervakning av de tjänstemän som är inblandade i ovannämnda försumligheter för att i framtiden kunna förhindra att de på nytt gör sig skyldiga till bristfälligheter av detta slag?

Svar

(28 september 2000)

Som den ärade parlamentsledamoten anger är det Europeiska kommissionen som har gett ut den aktuella publikationen.

Rådet beklagar de fel som eventuellt kan smyga sig in i publikationer från Europeiska unionens institutioner och organ, men det är inte rådets sak att uttala sig om publikationer som inte institutionen själv är upphovsman till.

I det här fallet skulle frågan alltså ha ställts till kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0739/00

från Sergio Berlato (UEN) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Miljöpolitiska prioriteringar för de central- och östeuropeiska länderna

EU:s vitbok om de central- och östeuropeiska ländernas integration på den inre marknaden rör uteslutande den lagstiftning som är direkt knuten till tillgångar och tjänster och avser inte en så komplex sektor som miljösektorn.

Enligt uppgift kommer det att ske en omfattande invasion av jordbruksprodukter från de östeuropeiska länderna till låga priser på gemenskapsmarknaderna, och denna invasion kommer att ske utan någon som helst kontroll, eftersom de gemenskapsmedel om 10 miljoner euro som avsatts till Phare-programmet för tillnärmning av miljölagstiftningarna verkar olämplig och inte fungerar på ett tillräckligt effektivt sätt. Detta beror även på att det inte har fastställts några brådskande miljöpolitiska prioriteringar för de central- och östeuropeiska länderna.

Vilka kontroller planerar kommissionen för att garantera att de produkter som introduceras på de europeiska marknaderna uppfyller exakta hälsoskyddskriterier i förhållande till EU-medborgarna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 maj 2000)

Gemenskapens vitbok om de central- och östeuropeiska ländernas integration innehåller en viktig del av gemenskapens miljölagstiftning, bland annat den som avser fri rörlighet för varor. Kandidatländerna måste införliva hela miljölagstiftningen innan de ansluter sig till unionen.

Inom ramen för anslutningen och tillämpningen av Europaavtalen, stöder kommissionen kandidatländerna i deras ansträngningar för en tillnärmning av lagstiftningen och verkar för ett motsvarande införlivande och ett effektivt genomförande av gemenskapslagstiftningen, i föreliggande fall miljöskyddet.

Phare-programmet är ett av verktygen för tekniskt stöd varav 10 miljoner euro bara representerar en del av det belopp som beviljats för tillnärmningen av lagstiftningen. Phare-stödet konkretiseras idag bland annat genom vänorter, och kompletteras genom bestämmelser som avser det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (ISPA) och de administrativa strukturer som krävs för att kunna förvalta stöden inför anslutningen (Sapard).

På veterinärområdet, vad gäller levande djur och produkter från djur, kräver man att kandidatländerna antar nationella lagar som överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna (principen om införlivandet av gemenskapslagstiftningen). Dessutom vinnlägger sig kommissionen om att se till att myndigheterna i de här länderna förfogar över tillräcklig kapacitet för att garantera en effektiv tillämpning. Man har inga planer på att acceptera levande djur och produkter från djur på den nuvarande gemensamma marknaden, förutom enligt de villkor som fastställts av den nuvarande gemenskapslagstiftningen.

Inom ramen för växtskydd (bekämpningsmedel och bekämpningsmedelsrester) har inget av kandidatländerna pekat på några särskilda problem vad gäller införlivandet av gemenskapslagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2537/00

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(28 juli 2000)

Ämne: Tv-apparaters säkerhet

Håller kommissionen med om att de brandsäkerhetsnormer för tv-apparaters yttre hölje som tillämpas i USA och i andra delar av världen är mycket strängare än de som tillämpas inom Europeiska unionen, och menar kommissionen att många liv skulle kunna räddas varje år inom EU om tv-apparater skulle tillverkas enligt samma normer som i USA, och har kommissionen beaktat detta problem?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(27 september 2000)

I direktiv 73/23/EEG av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser(1) (lågspänningsdirektivet) regleras säkerhet hos TV-apparater. Aspekter på brandsäkerhet tas upp mer ingående i den harmoniserade standarden EN 60065:1998, Audio-, video- och liknande elektronisk utrustning Säkerhet, som antagits av det europeiska elektrotekniska standardiseringsorganet Cenelec. Kommissionen utarbetar inga standarder, eftersom det enligt lågspänningsdirektivet är en sak för de europeiska standardiseringsorganen.

Brandsäkerhetskraven i EN 60065:1998 är identiska med dem i den internationella standarden IEC 60065 från Internationella elektrotekniska kommissionen. Detta beror på den europeiska principen att så långt möjligt följa internationell standard, förutsatt att denna uppfyller gemenskapslagstiftningen.

Till dags dato har kommissionen inte fått några upplysningar från medlemsstaterna om att denna standard skulle vara bristfällig i fråga om brandsäkerhet. Kommissionen känner till pågående undersökningar i Sverige och Storbritannien. Enligt myndigheterna i de medlemsstaterna kommer slutrapporterna att vara klara före slutet av innevarande år. Kommissionen har redan tagit upp frågan om uppgifter om TV-apparater som orsakar bränder i hushållen med de nationella myndigheter som ansvarar för tillämpningen av direktivet i möten den 2627 april och 14 juni 2000. Kommissionen bad då medlemsstaterna om utförligare information i saken. Kommissionen noterade att medlemsstaterna övervakar frågan. Under diskussionerna med medlemsstaterna framfördes ingen begäran i linje med parlamentsledamotens fråga.

Frågeställaren kan vara försäkrad om att kommissionen sätter brandsäkerheten högt. Behovet av insatser kommer att bedömas på grundval av inkomna uppgifter från de nationella myndigheterna, resultaten från de ovan nämnda undersökningarna och all annan relevant information.

(1) EGT L 77, 26.3.1973.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1948/00

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(7 juni 2000)

Ämne: Återbördande av fast egendom som exproprierats av den kommunistiska regimen i Jugoslavien

Den nuvarande lagstiftningen i Slovenien föreskriver att fast egendom som exproprierades av den kommunistiska regimen skall återbördas till de rättmätiga ägarna eller till deras efterföljare.

Enligt denna lagstiftning kan endast de som var jugoslaviska medborgare när exproprieringen skedde hävda denna rättighet.

Följaktligen omfattas ingen som på den tiden inte var jugoslavisk medborgare av reglerna om återbördande, vilket gäller såväl italienska medborgare som medborgare i övriga medlemsstater.

En sådan objektiv diskriminering som har kravet på medborgarskap som en förutsättning för återbördande av exproprierad egendom står i bjärt kontrast till såväl den internationella rättens allmänna principer som gemenskapens specifika bestämmelser som fastställer den enskildes rätt att inte bli diskriminerad på grund av medborgarskap vid hävdandet av egendomsrätt.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

- Kan kommissionen ange om man inom ramen för förhandlingarna mellan gemenskapen och Slovenien för att sluta ett partnerskapsavtal har tagit upp frågan om att slovensk lagstiftning inte skall diskriminera europeiska medborgare vid tillämpningen av reglerna om återbördande in natura eller liknande av fast egendom som exproprierades av den kommunistiska regimen i Jugoslavien?

- Är denna fråga redan föremål för förhandlingar och hur långt har förhandlingarna i så fall kommit?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(4 juli 2000)

Anslutningsförhandlingarna omfattar gemenskapens lagstiftning och politik på alla områden, dvs. gemenskapens regelverk, vilket alla kandidatländer måste ha antagit och helt och hållet genomfört vid tidpunkten för anslutningen till Europeiska unionen. Återbördandet av egendom omfattas inte av gemenskapens regelverk och den frågan behandlas inte i anslutningsförhandlingarna för närvarande.

Kommissionen följer utvecklingen vad gäller återbördandet av fast egendom inom ramen för de bilaterala förbindelserna med Slovenien. Denna fråga togs nyligen upp vid det senaste mötet i associeringsrådet EG-Slovenien som hölls i Luxemburg den 14 juni 2000 och under vilket kommissionen rekommenderade Slovenien att öka takten vad gäller återbördandet av fast egendom och klargöra det rättsliga läget på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1103/00

från Paul Lannoye (Verts/ALE) till kommissionen

(7 april 2000)

Ämne: Genomförande av direktiv 94/62 om förpackningar

I artikel 6.1 i direktiv 94/62/EG(1) av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall föreskrivs att senast 10 år från den dag då direktivet skall vara införlivat i den nationella lagstiftningen skall en viss procentandel av förpackningsavfallet vara föremål för återvinning och materialutnyttjande. Procentandelen skall fastställas av rådet för att avsevärt utöka de mål som avses.

I artikel 6.3b i samma direktiv föreskrivs att rådet, senast sex månader före utgången av den första femårsperioden, på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet, skall fastställa målen för den andra femårsperioden.

Varför har kommissionen fortfarande inte utarbetat ett förslag i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv?

(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 juni 2000)

En avsevärd utökning av återvinnings- och materialutnyttjandemålen föreskrivs i artiklarna 6.3 b och 6.1 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall. Direktivet antogs 1994. Efter långdragna diskussioner i förlikningskommittén kom parlamentet och rådet fram till en kompromiss som gick ut på dels att man i ett första skede skulle uppnå en rad kvantifierade återvinnings- och materialutnyttjandemål fram till mitten av 2001, dels att gemenskapens lagstiftare åtog sig att avsevärt öka dessa mål i ett andra skede fram till mitten av 2006.

Bland de många aktörerna i förpackningsbranschen återfinns ekonomiska beslutsfattare, konsumenter, miljöorganisationer och myndigheter, alla med olika intressen. Det behövs därför en ram som säkerställer en väl avvägd dialog och som ger kommissionen möjlighet att göra en korrekt lägesbedömning och ta fram möjliga lösningar för att ge direktivet större genomslagskraft. Flera olika alternativ har föreslagits för de berörda parterna och medlemsstaterna och diskuterats med dem. Det pågår dock fortfarande en intern utredning om vilka åtgärder kommissionen slutligen skall föreslå.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1247/00

från Pasqualina Napoletano (PSE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Bortförande av somaliska barn som anförtrotts åt italienska familjer

De senaste åren har det vid många tillfällen hänt att barn huvudsakligen somaliska medborgare för vilka vårdnaden har anförtrotts åt italienska familjer olagligen har bortförts av sina (verkliga eller påstådda) föräldrar till andra stater (bland annat andra medlemsstater i EU).

I vissa fall har man lyckats spåra upp barnen men de familjer som anförtrotts vårdnaden om barnen har mött stora svårigheter då de vid domstolar i vissa medlemsstater velat tillvarata de minderårigas intressen, vilka anförtrotts i deras vård.

Det finns välgrundade misstankar om att de minderåriga i många fall inte har förs bort av sina verkliga föräldrar utan av tredje part som avser att dra nytta av deras situation.

Närmare bestämt har det uppstått många problem till följd av att bestämmelserna i Haag-konventionen om olagliga internationella bortföranden av barn i praktiken inte har tillämpats till fullo, vilket har lett till att det blivit svårt att kontrollera hur barnen behandlas och om de befinner sig i god hälsa samt att utöva rätten att besöka barnen och se till att de repatrieras såsom föreskrivs i konventionen. Allt detta beror på att domstolarna i vissa stater som anslutit sig till konventionen är benägna att i sak bedöma det förfarande som avsåg vårdnaden av barnen, vilket uppenbart strider mot konventionens anda, enligt vilken vårdnadsärenden endast i särskilda fall kan omprövas i sak.

Jag ber därför kommissionen besvara följande frågor:

- Vilka åtgärder avser unionens institutioner vidta för att garantera ett faktiskt samarbete i rättsliga frågor avseende vårdnad och internationella bortföranden av minderåriga?

- Vilka åtgärder avser de att vidta för att garantera en harmonisering av medlemsstaternas regler om erkännande av vårdnad av minderåriga?

- Vilka åtgärder avser de att vidta för att garantera att gällande internationella avtal (Haag-konventionen m.fl.) faktiskt kommer att iakttas fullt ut av medlemsstaternas myndigheter?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(23 maj 2000)

Kommissionenen planerar för närvarande inga åtgärder som särskilt inriktas på internationellt rättssamarbete när det gäller sexuellt utnyttjande av minderåriga.

Avseende medlemsstaternas bestämmelser om vårdnad av minderåriga har kommissionen ställt upp en resultattavla över bland annat ett åtgärdsprogram för ömsesidigt erkännande av civilrättsliga domar, vilket även omfattar familjerätten. Kommissionen kommer dessutom att ta upp frågan om ömsesidigt erkännande vid ett seminarium i Paris den 34 juli 2000. Det franska ordförandeskapet kommer i sammanhanget att föreslå en sorts exekutionstitel för den familjerättsliga umgängesrätten på gemenskapsnivå.

Det är däremot inte kommissionens uppgift att se till att medlemsstaterna följer Haagkonventionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1416/00

från Roberto Bigliardo (TDI) till kommissionen

(3 maj 2000)

Ämne: Företaget Telecom Italia Mobile

Telecom är ett börsnoterat företag som regleras av bestämmelserna om privata företag.

Företaget SIP, som låg till grund för Telecom Italia, var däremot ett statligt ägt företag med monopolstatus.

Det avtal som ingåtts mellan några fackförbund och företaget Telecom innebär att den italienska staten direkt blandas in och åläggs ekonomiska kostnader. Det finns andra företag i Italien som också är verksamma inom samma marknadssegment som Telecom Italia men som inte erhåller samma ekonomiska stöd.

Anser inte kommissionen att det avtal som Telecom Italia uppnått för att få tillgång till arbetslöshetsförsäkring (Cassa Integrazione) kan ha en negativ effekt på marknaden till förfång för andra aktörer? Anser den inte även att en omstrukturering som finansieras med statliga medel skadar de nya aktörer som redan konfronteras med en tidigare monopolistisk marknad och som nu blir vittnen till hur Telecom Italia belönas genom en omstrukturering som inte är till någon nytta för samhället som helhet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(3 juli 2000)

Kommissionen känner inte till att Telecom Italia skulle ha fått statligt stöd för att finansiera en del av sina omstruktureringskostnader.

Stöd som avser social trygghet, till exempel förtidspensionering eller sysselsättningsfrämjande åtgärder, ges inte enbart till Telecom utan är i princip tillgängliga för alla företag med kraftiga personalöverskott. Sådant stöd utgör därför inte någon diskriminerande åtgärd enligt artikel 87 (f.d. artikel 92) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1505/00

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(12 maj 2000)

Ämne: Driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg

I rådets direktiv 96/48/EG(1) av den 23 juli 1996 om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg fastställdes tidsfristen för genomförande till den 8 april 1999.

Kan kommissionen ange vilka länder som fortfarande inte har införlivat det i sin lagstiftning?

(1) EGT L 235, 17.9.1996, s. 6.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(14 juni 2000)

Rådets direktiv 96/48/EG av den 23 juli 1996 om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg, föreskriver att medlemsstaterna skall ändra och anta de lagar och andra författningar så att användning av driftskompatibilitetskomponenter och ibruktagande och drift av delsystem som överensstämmer med detta direktiv tillåts senast trettio månader efter den dag då detta direktiv har trätt i kraft.

Direktivet borde således vara införlivat den 8 april 1999.

Hittills har fyra medlemsstater (Danmark, Tyskland, Italien och Nederländerna) meddelat nationella genomförandeåtgärder. De medlemsstater som inte har införlivat direktivet är föremål för överträdelseförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1101/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(7 april 2000)

Ämne: Läkemedelssäkerhet och probiotika i fjäderfä

Under de senaste två åren har ett viktigt projekt genomförts vid Leahurst Veterinary Field Station, som till hör universitetet i Liverpool, vilket har visat att det är möjligt att avsevärt minska antalet patogener som kan påverka människan genom att använda den probiotiska produkten protexin. Detta arbete har delvis finansierats av kommissionen genom Förenade kungarikets Departement of Trade and Industry.

För tillfället kan kommissionen inte undersöka effekterna hos protexin eftersom man anser att föregångare till probiotika inte bör innehålla fler än två stammar av mikroorganismer.

Skulle kommissionen kunna ompröva denna regel för att man inte utan vederbörlig undersökning skall avstå från de potentiella fördelarna med probiotiska produkter innehållande fler än två stammar av mikroorganismer?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(7 juli 2000)

Enligt rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser(1) skall gemenskapens tillstånd inhämtas innan fodertillsatser får användas och släppas ut på marknaden.

Protexin-akterna med dokumentation utvärderades först enligt rådets direktiv 93/113/EG av den 14 december 1993 om användning och saluföring av enzymer och mikroorganismer och preparat av dessa i djurfoder(2). Syftet med direktivet var att upprätta en förteckning över de enzymer och mikroorganismer som används i medlemsstaterna utan formellt godkännande, utvärdera dessa akter med dokumentation och godkänna de produkter som uppfyllde kraven för direktiv 70/524/EEG och rådets direktiv 87/153/EEG av den 16 februari 1987 om fastställande av riktlinjer för bedömningen av tillsatser i djurfoder(3), senast ändrat genom kommissionens direktiv 94/40/EG av den 22 juli 1994(4).

Protexin-akterna med dokumentation utvärderades under 1996. Enligt den grupp av nationella experter som ansvarade för utvärderingen uppfyllde ingen av de nio protexin-produkterna kraven enligt artiklarna 2 och 7 i direktiv 70/524/EEG, och ingen av akterna uppfyllde kraven för direktiv 87/153/EEG. Ledamöterna i Ständiga kommittén för djurfoder godkände formellt expertgruppens slutsatser den 6 maj 1997.

Om det ansvariga företaget utarbetar en protexin-akt med dokumentation som överensstämmer med rådets direktiv 70/524/EEG, senast ändrat genom rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996(5), och som visar att produkten har gynnsamma effekter på animalisk produktion eller animaliska produkter, kommer akten att utvärderas efter egna förtjänster, förutsatt att den överlämnas till kommissionen och medlemsstaterna i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.1 och 4.2 i direktiv 96/51/EG.

(1) EGT L 270, 14.2.1970.

(2) EGT L 334, 31.12.1993.

(3) EGT L 64, 7.3.1987.

(4) EGT L 208, 11.8.1994.

(5) EGT L 235, 17.9.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1780/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Betänkandet från Alyssandrakis om rymdpolitiken

I det betänkande som Europaparlamentet antog den 18 maj 2000 uppmanas Europeiska kommissionen att anordna en konferens med alla stormakter på rymdområdet, dvs. Europeiska unionen, Ryssland, USA, Japan och Kina, i syfte att diskutera ett samarbete när det gäller konstruktion av bärfarkoster och inrättande av en GSSP (Global Stationary Satellite Position).

Avser kommissionen att följa parlamentets uppmaning? Om så är fallet, kan den ange en ungefärlig tidpunkt?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(18 juli 2000)

Frågan om den framtida utvecklingen av uppskjutningsanordningar och inrättandet av en GSSP (global stationary satellite position) ingår inte i kommissionens nuvarande arbetsprogram. Det är medlemsstaterna som för närvarande hanterar dessa frågor på ett tillfredsställande sätt.

Som svar på rådets begäran den 2 december 1999 är kommissionen just nu i färd med att utarbeta en europeisk strategi för rymden tillsammans med styrelsen för Europeiska rymdorganisationen. Ett meddelande om strategin kommer att läggas fram för rådet och parlamentet före årsskiftet.

Frågorna kommer att beaktas när strategin utarbetas, och kommissionens eventuella roll i de frågor som parlamentsledamoten tar upp kommer att utkristallisera sig under ytterligare diskussionen inom den ramen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2146/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Angående: Mjölk till konfektyr

Finns det några begränsningar inom gemenskapen för användning av EU-mjölk till konfektyr?

Vilken är den rättsliga situationen för ett bolag som söker specificera, inför producenterna, det eller de länder inom EU från vilka denna mjölk skall komma för att de skall köpa konfektyren?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Det finns inga begränsningar inom gemenskapen för användning av EU-mjölk till konfektyr.

Rent allmänt finns det inga bestämmelser i gemenskapslagstiftningen som hindrar ett företag att för sina kunder specificera från vilken eller vilka medlemsstater mjölken i mjölkbaserad konfektyr kommer.

För en skyddad ursprungsbeteckning eller en skyddad geografisk beteckning kan det dessutom i kravspecifikationen för den skyddade beteckningen anges att mjölken måste komma från ett bestämt geografiskt område.