SKRIFTLIG FRÅGA E-3032/02

från Albert Maat (PPE-DE), Herman Vermeer (ELDR),Brigitte Langenhagen (PPE-DE), Niels Busk (ELDR) ochStruan Stevenson (PPE-DE) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: Förhandlingarna med Norge, Island, Färöarna och Ryssland om den internationella fördelningen av blåvitling

När kommer nästa omgång i förhandlingarna mellan gemenskapen och tredje länder såsom Norge, Island och Färöarna om hur möjligheterna att fiska blåvitling (även kallad kolmule) skall fördelas i nordöstra delen av Atlanten? Har kommissionen registrerat några framsteg i den senaste förhandlingsomgången med dessa länder eller efter den och i så fall, vilka då?

Inser kommissionen att gemenskapens beslut från i juli 1999 om att ensidigt begränsa möjligheterna för sina fiskare att fånga blåvitling har lett till att EU:s andel av fångsterna (som innefattar fångster både i EU:s vatten och på internationellt vatten) gått ner från ungefär 65 procent under perioden 19931997 till förmodligen mindre än 20 procent nu?

Inser kommissionen att dess handlingssätt blivit till allvarligt ekonomiskt förfång för fiskare från gemenskapen, eftersom det inte gjorts några som helst framsteg med en ansvarsmedveten skötsel av blåvitlingbeståndet och gemenskapens förhandlingsposition märkbart försämrats genom att dess andel av fångsterna drastiskt minskat?

Inser kommissionen att detta är en dålig signal till fiskare från gemenskapen och kommer att leda till minskat stöd för en ansvarsmedveten beståndsvård? Anser kommissionen (också) att gemenskapens politik, som går ut på att bara en enda part skall bedriva fiske med ansvar, kanske kan leda till raka motsatsen till vad som varit avsikten med denna politik?

Är kommissionen beredd att på kort sikt se till att gemenskapens hävdvunna fångsträttigheter åter respekteras?

Anser inte kommissionen också att det måste övervägas andra åtgärder i dagens situation (ytterligare fångstmöjligheter för fiskare från gemenskapen, handelsåtgärder etc.) för att man skall nå fram till en överenskommelse som gör rättvisa åt gemenskapens hävdvunna fångsträttigheter?

På vilket sätt menar kommissionen att man vid förhandlingarna om fördelningen av blåvitling kunde få till stånd en sådan ändring av det ovan anförda ansvarslösa agerandet från tredje länders sida i frågor som berör blåvitlingfisket, så att gemenskapens fiskare inte blir förda bakom ljuset?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 december 2002)

Det senaste kuststatsmötet om blåvitling ägde rum i Oslo den 78 november 2002. Blåvitling diskuterades också vid årsmötet i Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) i London den 1215 november 2002.

Inga framsteg har gjorts sedan kuststaternas överläggningar i december 2001. Då enades man om en långsiktig förvaltningsplan. I planen fastställs högsta tillåtna fångstmängder. Parterna kunde emellertid inte enas om fördelningen av dessa.

Fördelningen är den viktigaste återstående frågan. Den långsiktiga förvaltningsplanen är värdelös utan ett avtal om fördelningen av fångstmängderna, och kommissionen ger denna fråga högsta prioritet. Kommissionen är fullt medveten om hur parternas fångster har utvecklats. Minskningen av gemenskapens andel av de sammanlagda internationella fångsterna beror inte på gemenskapens förvaltning av fisket av blåvitling, utan på att de andra parterna inte har ägnat sig åt någon ansvarskännande förvaltning av bestånden.

Kommissionen håller inte med om att gemenskapens förhandlingsposition skulle ha försvagats av att dess andel av fångsterna har minskat. Kommissionen kommer inte att acceptera att några av de andra parternas oansvariga uppträdande skulle ge till resultat att de fick en större andel av detta fisket när ett avtal om fördelningen sluts. I de kommande förhandlingarna har kommissionen för avsikt att fortsätta att utöva påtryckningar på de andra parterna, och den kommer att överväga alla tänkbara åtgärder för att nå fram till en generell överenskommelse.