SKRIFTLIG FRÅGA E-1642/99

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till rådet

(22 september 1999)

Ämne: Direktiv 95/29/EG, förordning (EG) 411/98 och tillämpningen i Italien

Den europeiska lagstiftningen (direktiv 95/29/EG (1) och förordning (EG) 411/98 (2)) innehåller föreskrifter för utfärdandet av tillstånd för djurtransporter och normer som skall uppfyllas av transportmedlen. Enligt den italienska lagstiftningen på det veterinärmedicinska området (DPR 320/54, artikel 37) skall sådana tillstånd förnyas årligen.

1. Skall det tillstånd som föreskrivs i direktivet betraktas gälla på obegränsad tid?

2. Skall kraven på transportmedlen kontrolleras, och med vilka tidsfrister skall detta i så fall ske?

(1) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

(2) EGT L 52, 21.2.1998, s. 8.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1641/99, E-1642/99 och E-1643/99

(24 januari 2000)

Genom direktiv 95/29/EG(1) ändras föreskrifterna för skydd av djur vid transport i rådets direktiv 91/628/EEG(2), vars artikel 13.1 i sin ursprungliga version föreskrev att kommissionen skulle avge en rapport, åtföljd av eventuella förslag om maximala transporttider, utfodrings- och vattningsintervall, viloperioder, utrymmeskrav och de normer som transportmedlen skall uppfylla för transport av olika slags djur.

I andra skälet i direktiv 95/29/EG fastställs att kommissionens rapport, som grundas på ett yttrande från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén, visar att det för ovannämnda områden och med avseende på vissa slags djur är möjligt att fastställa normer vilka har sin grund i vetenskaplig kunskap och väl etablerad erfarenhet .

Det framgår klart av det fjärde skälet att rådet har haft målet att harmonisera transporttider, utfodrings- och vattningsintervall, viloperioder och utrymmeskrav för vissa djurslag och detta har gjorts i syfte att inom ramen för den inre marknaden kunna avskaffa tekniska hinder för handeln med levande djur och göra det möjligt för de aktuella marknadsorganisationerna att fungera smidigt, och att samtidigt säkerställa en tillfredsställande skyddsnivå för de djur det gäller.

På grundval av dessa faktorer antog rådet särskilt de bestämmelser

- som medlemsstaterna skall följa vad avser transport av hovbärande tamdjur (bilaga till kapitel VII, punkt 4 c i direktiv 91/628/EEG, ändrat genom direktiv 95/29/EG),

- som varje transportör som önskar utföra transporter av djur skall följa, inbegripet villkoren för beviljande av tillstånd (artikel 5 i direktiv 91/628/EEG, ändrat genom direktiv 95/29/EG; tilläggsnormer avseende skydd av djur vilka skall tillämpas på vägfordon som används för djurtransporter som överskrider 8 timmar fastställs genom förordning (EG) nr 411/98(3),

- som särskilt gäller transportörens skyldighet att upprätta en färdplan som skall medfölja djuren under transporten (särskilt del A.2 b) i ovannämnda artikel 5 för transport inom gemenskapens

territorium och artikel 11.2 i direktiv 91/628/EEG, ändrat genom direktiv 95/29/EG för import från tredje länder).

Utöver de hänvisningar till lagstiftningen som återfinns ovan medger den ärade parlamentsledamoten nog att det inte åligger rådet att tolka sina egna rättsakter eller att kontrollera deras tillämpning i medlemsstaterna, då dessa befogenheter tillkommer domstolen respektive kommissionen i enlighet med fördraget.

(1) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

(2) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

(3) EGT L 52, 21.2.1998, s. 8.