SKRIFTLIG FRÅGA E-1296/01

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Handelspolitikens inverkan på den gemensamma jordbrukspolitiken

EU:s handelspolitik och biståndspolitik har fått ett allt större inflytande på utformningen av de överenskommelser med tredje land som består i förmånliga handelsvillkor.

Det ligger uppenbarligen i gemenskapens intresse att främja exporten av egna högteknologiska produkter med ett högt förädlingsvärde, medan de länder som drar nytta av koncessionerna nästan alltid i första hand strävar efter att exportera jordbruksprodukter.

Önskar att kommissionen skall lämna upplysningar om:

1. Samtliga nu gällande ensidiga, icke avtalade tullkoncessioner (GSP), bilaterala och multilaterala;

2. De kvantiteter av jordbruks- och fiskeriprodukter som kan vara av vikt inom ramen för dessa system och de kvantiteter som faktiskt importeras;

3. De direkta och indirekta kostnader som detta förorsakar i gemenskapens budget och i synnerhet för EUGFJ;

4. Hur kommer det sig att dessa kostnader, trots andan av öppenhet och insyn, inte bokförs under en särskild post som gör det möjligt att följa å ena sidan hur öppet EU är gentemot tredje land och å den andra de kostnader som handelspolitiken för med sig för jordbruksområdet.

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Gemenskapen beviljar tredjeländer handelsmedgivanden eftersom den har ett ekonomiskt intresse av att främja handeln med vissa regioner, till ekonomiskt nytta för bägge parter. Ökade handelsflöden kan dessutom bidra till utveckling och stabilisering i tredjeländer och underlätta deras integrering i världsekonomin.

Verkningarna för den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) övervägs alltid noga innan beslut fattas.

1. EU:s gällande tullmedgivanden:

- Allmänna preferenssystemet (GSP): Genom gemenskapen allmänna preferenssystem ges alla utvecklingsländer och övergångsekonomier förmånstillträde till marknaden. I bilaga III till GSP-förordningen(1) anges vilka som omfattas av systemet. Förteckningen upptar 146 självständiga länder och 25 beroende eller förvaltade territorier. I de fall då tullförmånerna enligt Cotonouavtalet är mer fördelaktiga är det sannolikt att länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) snarare tillämpar dessa. Genom GSP finns fyra ordningar tillgängliga för olika länder, vilka omfattar olika produkter. Förmånerna uttrycks i den procentsats med vilken tullsatserna för mest gynnad nation (MGN) sänks mot bakgrund av hur känslig varje produkt är. Sedan 1995 beviljas alla GSP-förmåner utan kvantitativa begränsningar.

Enligt den allmänna ordningen varierar förmånstullsatserna från 85 % av tullsatserna enligt Gemensamma tulltaxan (GTT) för mycket känsliga produkter till tullfritt tillträde för icke-känsliga produkter. Kommissionen antog den 12 juni 2001 ett förslag till översyn av Allmänna preferenssystemet för 20012004. Den nya förordningen är avsedd att förenkla GSP, återupprätta nivåerna på förmånerna och inrikta dem så att de bättre motsvarar utvecklingsländernas intressen. Den är också avsedd att förbättra verkningsgraden hos de särskilda stimulansordningarna för främjande av grundläggande arbets- och miljönormer.

Genom den särskilda stödordningen för länder som bekämpar handel med och tillverkning av narkotika får länderna i Andinska gemenskapen (Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru och numera också Venezuela) och Centralamerikanska gemensamma marknaden (Costa Rica, Guatemala, Honduras, Nicaragua och El Salvador) samt Panama ytterligare förmåner. Mottagarländerna inom ramen för denna ordning åtnjuter tullfritt tillträde för alla industriprodukter som omfattas av den allmänna ordningen och dessutom för vissa jordbruksprodukter (se förteckning i bilaga VII i GSP-förordningen) som inte ingår i denna. Moldova omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter enligt vilken ytterligare förmåner beviljas. Dessa ytterligare förmåner är nästan dubbelt så fördelaktiga som de som gäller enligt den allmänna ordningen (se artikel 10 i GSP-förordningen).

Genom initiativet allt utom vapen gavs alla minst utvecklade länder tullfritt tillträde till gemenskapens marknad utan kvantitativa begränsningar (ändring av GSP-förordningen). De enda undantagen är vapen, som aldrig har omfattats av GSP, samt socker, ris och bananer, vars införsel kommer att liberaliseras för dessa länder under de kommande åtta åren.

- Ekonomiskt partnerskap med AVS-staterna: Genom det avtal som undertecknades i februari 2000 förlängs giltigheten för de icke-ömsesidiga handelsförmåner som beviljats enligt Lomékonventionen med ytterligare åtta år, och gemenskapen har för avsikt att under denna tid förhandla om ömsesidiga frihandelsavtal med olika grupper av AVS-stater.

- Asymmetriska handelsförmåner för Balkanländerna: Genom rådets förordning (EG) nr 2007/2000 av den 18 september 2000 (senare utvidgad till att även omfatta Serbien) utvidgas och förbättras gemenskapens autonoma handelsförmåner för länderna i västra Balkan. Till följd av förordningen uppgår det tullfria tillträdet för import från dessa länder nu till 95 %. Genom beslutet undanröjs de återstående tulltaken för vissa industriprodukter med ursprung i Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien och Serbien och förbättras tillträdet för jordbruksprodukter, däribland bearbetade jordbruks- och fiskeriprodukter med ursprung i dessa länder.

- Europaavtalen: Syftet med de Europaavtal som ingåtts med kandidatländerna är att upprätta ett frihandelsområde mellan gemenskapen och de associerade länderna på en ömsesidig men asymmetrisk grundval. Som en följd av denna process har industriprodukter från de associerade länderna åtnjutit praktiskt taget fritt tillträde till gemenskapen sedan början av 1995, dock med begränsningar inom vissa känsliga sektorer såsom jordbruks- och textilsektorerna.

En del av gemenskapens övriga handelsavtal innehåller också tullmedgivanden, t.ex. frihandelsavtalet med Mexiko, som trädde i kraft i juli 2000, avtalen med Medelhavsländerna, enligt vilka ett frihandelsområde gradvis skall upprättas fram till år 2010, och handels-, utvecklings- och samarbetsavtalet med Sydafrika, enligt vilket ett frihandelsområde skall upprättas genom asymmetriskt undanröjande av tullar över en övergångsperiod på 10 år för gemenskapen och 12 år för Sydafrika.

Mer uttömmande information om bilaterala och multilaterala tullmedgivanden kommer att sändas direkt till frågeställaren och till parlamentets sekretariat.

2. Produkter som medlemsstaterna importerar enligt förmånsordningar:

- Kvantiteter som importeras inom ramen för kvoter och som är föremål för tullmedgivanden övervakas av relevanta avdelningar inom kommissionen. I synnerhet i fråga om känsliga produkter såsom frukt och grönsaker kan allmänheten på Internet konsultera en databas med dagligen uppdaterade uppgifter om graden av utnyttjande av förmånskvoter.

- I många fall ligger den faktiska importen långt under de kvoter som tilldelats. Skälen till detta är olika och kan hänga samman med bristande förmåga hos exportlandet att uppfylla de minimikrav på kvalitet som ställs för försäljning på gemenskapsmarknaden, eller med svagheter i export- och handelsinfrastrukturen.

- Slutligen, med beaktande av att gemenskapen samtidigt är den största importören och den största exportören av jordbruksprodukter, bör gemenskapens medgivanden till tredjeländer ses mot bakgrund av de ömsesidiga medgivanden som tredjeländer beviljar gemenskapen i handeln med jordbruksprodukter. Dessa medgivanden gör det lättare för jordbruksprodukter från gemenskapen att komma in på de inhemska marknaderna i tredjeländer.

- Beträffande fiskeriprodukter sänds en tabell direkt till frågeställaren och till parlamentets sekretariat.

3. och 4. Budgetkonsekvenser av medgivanden beträffande jordbruksprodukter:

- Under 1997 (de färskaste siffror som finns tillgängliga) uppgick det samlade värdet av importen av jordbruksprodukter inom ramen för GSP till 9 480 miljoner euro. Förlusten av budgetinkomster uppgick till 473 miljoner euro under samma år.

- Kommissionen har inga andra samlade uppgifter om de kostnader som handelsmedgivanden medför för gemenskapens budget. När kommissionen lägger fram ett förslag rörande handelsmedgivanden görs dock alltid en konsekvensanalys för varje produkt, särskilt beträffande budgetkostnader. Budgetkonsekvenserna redovisas i den finansieringsöversikt som bifogas förslaget. Den faktiska kostnaden för handelsmedgivanden kan dock inte beräknas på förhand, med undantag av den totala volymen av ett medgivande avseende tullkvoter, eftersom den är avhängig av volymen av den förmånsbehandlade handel som faktiskt äger rum inom ramen för de olika handelsordningarna.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2820/98 av den 21 december 1998 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 199931 december 2001, EGT L 357, 30.12.1998, s. 1.