ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1676/01

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Varvsindustrin

Till följd av den illojala konkurrens som Sydkorea gjort sig skyldig till sedan flera år tillbaka och som påtalades i kommissionens fjärde rapport om varvsindustrin, beslutade kommissionen slutligen den 8 maj att föra ärendet inför Världshandelsorganisationen den 30 juni 2001.

Det finns samtidigt omedelbara planer på att bevilja stöd till denna hårt drabbade sektor på upp till 14 procent för de berörda områdena. Dessa stöd avbröts från den 31 december 2000.

Vilken kompensation kommer att beviljas företagen inom denna sektor för de skador de orsakats under perioden från den 31 december 2000 och fram till nu, då de i stort sett inte fått någon ny order alls och till fullo varit utlämnad till Sydkoreas illojala konkurrens?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(30 juli 2001)

Som parlamentsledamoten påpekar i sin fråga har varvsindustrins orderingång varit låg under de första månaderna i år i gemenskapen. Detta kan emellertid till stor del förklaras med att orderingången var mycket stor i slutet av förra året, kopplad till avskaffandet av driftstöd. Kommissionen anser inte att det finns något behov att kompensera varven för dessa följder, som gäller beställningarnas förläggning i tiden. Den minskade orderingången under 2001 märks inte bara i gemenskapen utan också på andra ställen. Sydkoreanska varv har till exempel noterat en minskning av beställningarna med 32,6 procent under första kvartalet 2001 jämfört med samma tid förra året.

Kommissionen använder sig av alla tänkbara medel för att normalisera förhållandena på den globala varvsmarknaden. Kommissionen förhandlar därför med den sydkoreanska regeringen för att nå en långsiktig lösning, som kan säkra en normal prissättning på världsmarknaden. Samtidigt förbereder kommissionen att föra ärendet om olagliga koreanska subsidier inför Världshandelsorganisationen (WTO) och att införa en tidsbegränsad skyddsordning för gemenskapens varv. Om förhandlingarna med Korea misslyckas, kommer ärendet att föras inför WTO och förslaget om en skyddsordning läggas fram för rådet och parlamentet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1599/01

från Christos Zacharakis (PPE-DE) till kommissionen

(21 maj 2001)

Ämne: Fördömande av Turkiet av den europeiska domstolen för mänskliga rättigheter

Vid sitt beslut 10 maj 2001 fördömde Europadomstolen Turkiet för fortlöpande brott mot mänskliga rättigheter i stor skala på Cypern sedan 1974 och uttalade sig till förmån för Republiken Cyperns framställning.

Eftersom den turkiska regeringen snabbt annonserade att den ämnar ignorera detta beslut av Europadomstolen, vars behörighet den för övrigt har erkänt sedan 1990, och eftersom den tidigare ignorerade ett liknande beslut av samma domstol som fördömde den i fallet Loizidou 1996:

- Exakt vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att säkerställa respekt från Turkiets sida för beslut av Europadomstolen?

- Vilka följder kommer Turkiets uppträdande, innebärande brott mot dess skyldigheter gentemot de europeiska institutionerna, att få för dess möjligheter att bli medlem i Europeiska unionen, och vilken specifik form kommer dessa följder att få i EU:s politiska och ekonomiska relationer med Turkiet?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(19 juni 2001)

Kommissionen känner till de nyligen fällda avgöranden av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna som frågeställaren nämner.

Som kandidatland måste Turkiet uppfylla de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn, bland annat rörande mänskliga rättigheter.

Detta är en av de frågor som tas upp i partnerskapet för anslutning och den fördjupade politiska dialogen med Turkiet. I de återkommande rapporter om vilka framsteg som gjorts i förberedelserna inför medlemskap som skall antas i november 2001 kommer kommissionen att ge sin bedömning av hur långt varje kandidatland kommit när det gäller att uppfylla Köpenhamnskriterierna.

Det bör också påpekas att fallet Loizidou mot Turkiet togs upp i den senaste återkommande rapporten, som offentliggjordes i november 2000(1).

(1) KOM(2000) 713 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0048/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(22 januari 2001)

Ämne: Stöd till Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures

I sitt svar på skriftliga frågan E-1041/00(1) meddelade de Palacio att kommissionen sedan 1990 givit sammanlagt 49 455 924 euro (49,46 miljoner euro) i stöd till Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures. Därmed fick Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures omkring 62 procent av EU:s stöd till den franska oljeindustrin.

1. Vem har inlämnat de på varandra följande ansökningarna om stöd till Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures till kommissionen?

2. När inlämnades den första ansökan om stöd till Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures till kommissionen?

3. Vem kontrollerar Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures (andelsägande, korsägande, sammansättningen av styrelsen)?

4. Vilka projekt har Groupement Européen de Recherches Technologiques sur les Hydrocarbures utfört under perioden 1990 1998?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 110.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(5 april 2001)

1. Förteckningen över de företag som har ansökt om stöd hos kommissionen genom Groupement européen de recherches technologiques sur les hydrocarbures (GERTH) kommer att sändas direkt till frågeställaren och till parlamentets generalsekretariat.

2. Den första ansökan om stöd från Groupement européen de recherches technologiques sur les hydrocarbures (GERTH) lämnades in 1975.

3. GERTH definieras på följande sätt:

GERTH är en ekonomisk intressegruppering (GIE) som omfattas av förordningen av den 23 september 1967 (lagdekret antaget av de franska myndigheterna, om tillstånd att inrätta en ekonomisk intressegruppering).

Groupe de recherches technologiques sur les hydrocarbures skapades 1974 och består av följande medlemmar:

- ELF Aquitaine, Tour Elf 2, Place la Coupole, La Défense 6, F-92400 Courbevoie (No RCS Nanterre B555120784);

- Totalfina SA, 2, Place la Coupole, La Défense F-92400 Courbevoie (No RCS Nanterre B542051180);

- Institut Français du Pétrole (IFP), 1-4, Avenue de Bois Préau F-92500 Rueil-Malmaison.

En förteckning över dess styrelseledamöter, dess förvaltningsansvarige och deras revisorer kommer att sändas direkt till frågeställaren och till parlamentets generalsekretariat.

GERTH samordnar administrativa och finansiella frågor i samband med projekt av vetenskaplig karaktär.

GERTH deltar i förberedelserna för projekten och i spridningen av resultaten.

4. Tabeller över projekt som GERTH har genomfört under perioden 19901998 kommer att sändas direkt till frågeställaren och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0471/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(21 februari 2001)

Ämne: Colombiaplanen

Fler än 35 000 personer, de flesta civila, har sedan 1990 dött i väpnade strider i Colombia. Sedan september förra året ingår den så kallade Colombiaplanen i fredsprocessen. Planen har presenterats av landets president Andrés Pastrana och beräknas kosta 7 000 miljoner dollar för perioden 20002006. För samma tidsperiod föreslår kommissionen ett ekonomiskt bidrag på mer än 105 miljoner euro. Totalt kommer EU att bidra med 300 miljoner euro.

I sina resolutionerna av den 18 januari 2001 beskrev Europaparlamentet inte den colombianska konflikten som väpnad och militaristisk, utan hävdade att Europeiska unionen bör följa en egen icke-militaristisk strategi, att den nuvarande situationen och konflikten i Colombia inte är av enbart väpnad karaktär utan även har en politisk och social dimension, och att den ekonomiska utslagningen i landet kräver att EU i första hand bekostar projekt som är inriktade på att hjälpa och modernisera den civila sektorn.

Hur kan kommissionen definiera den europeiska gemenskapens strategi för samarbete, och på vilket sätt strider vissa aspekter av Colombiaplanen mot denna strategi? På vilka områden tänker kommissionen inrikta sitt ekonomiska stöd, och vilka konkreta projekt kommer att stödjas vad gäller utbildning, jordbruk, fiske, hälsovård, reform av rättsväsendet och respekt för de mänskliga rättigheterna?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(31 maj 2001)

Som anges i meddelandet om ett flerårigt stödprogram för Colombia (Mulitannual Support Programme for Colombia) som antogs i oktober 2000, är kommissionen väl medveten om de betänkligheter som det militära inslaget i Colombiaplanen har gett upphov till, både i Colombia och i Europa. I samma dokument fastställs att kommissionen inte har för avsikt att delta i några projekt i Colombia med militär anknytning.

Kommissionen överväger att finansiera projekt inom två huvudområden:

- 105 miljoner euro från det programstyrda biståndet för perioden 20002006 skall användas till följande sektorer: social och ekonomisk utveckling och kampen mot fattigdom (40 miljoner euro), alternativ utveckling (30 miljoner euro), stöd till reform av rättsväsendet (25 miljoner euro) och stöd och främjande av de mänskliga rättigheterna (10 miljoner euro).

- Dessutom har kommissionen för avsikt att stödja en rad projekt inom områden som katastrofbistånd, som skall genomföras av Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) (särskilt för att hjälpa internflyktingar), samfinansiering av icke-statliga organisationers insatser samt skydd av miljön och de tropiska skogarna.

Arbetet med att fastställa vilka projekt som ingår i dessa kategorier pågår för närvarande med hjälp av oberoende experter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1774/01

från Ursula Stenzel (PPE-DE) till kommissionen

(15 juni 2001)

Ämne: Tysklands förpackningsförordning - otillräckligt skydd för varors fria rörlighet och för dem som importerar drycker

I Tysklands gällande förpackningsförordning stadgas det om obligatorisk pant för förpackningar för vissa drycker. Stadgandena träder i kraft i de fall att mindre än 72 procent av någon given dryck säljs i flergångsförpackningar. För mjölkens del är minimiandelen för flergångsförpackningar avsevärt mindre, nämligen 20 procent. Trots att det sedan flera år tillbaka gjorts gällande att det tyska systemet är betänkligt aviserade Tyskland en ändring av förordningen så att den obligatoriska panten, som hitintills varit enbart ett hot nu faktiskt kommer att införas - oavsett om kvoten för hur stor andel av dryckerna som skall säljas i flergångsförpackningar uppnås eller inte. Undantag gäller för flergångsförpackningar, samt för mjölkförpackningar i form av papperskartonger eller plastpåsar, vilka anses vara fördelaktiga ur miljösynvinkel. Mjölk och vin undantas de jure från den obligatoriska panten, oavsett om de saluförs i (förment) miljövänliga eller miljöskadliga förpackningar. Lagstiftaren går alltså ut med följande budskap till konsumenterna: Vin i glasflaskor är bra, fruktsaft i glasflaskor är dåligt.

Under vilka betingelser anser kommissionen att undantagen (olika stora kvoter för flergångsförpackningar, obligatorisk pant endast för vissa drycker) inte innebär någon diskriminering?

Anser kommissionen att kvoter för flergångsförpackningar och obligatorisk pant på förpackningar för drycker under vissa betingelser innebär en diskriminering jämfört med andra former av förpackningsavfall och framför allt med hänsyn till den ringa andel som förpackningar för drycker uppvisar bland förpackningsavfallet totalt sett och bland det resterande avfallet?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1774/01, E-1775/01, E-1776/01, E-1777/01 och P-1823/01 ingivet av Frederik Bolkestein för kommissionen

(26 juli 2001)

Förslaget till en andra ändring av den tyska förordningen om emballage, vilket meddelades med stöd av direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1) och 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(2), har granskats av kommissionen mot bakgrund av de relevanta bestämmelserna i gemenskapsrätten.

Bl.a. de frågor som parlamentsledamöterna tar upp har granskats av ansvariga tjänstemän inom kommissionen.

Vid sitt sammanträde den 13 juli 2001 antog Bundesrat en resolution som lagts fram av flera delstater gemensamt och röstade inte för det förslag som meddelats kommissionen. Frågan om förslaget stämmer överens med gemenskapsrätten är därför inte längre aktuell.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0463/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till rådet

(20 februari 2001)

Ämne: Partnerskapet mellan EU och Turkiet

Den franska nationalförsamlingen antog nyligen en resolution i vilken den erkänner folkmordet på armenier. Turkiet reagerade med vedergällningsåtgärder av i huvudsak ekonomisk natur och upphävde en rad avtal med franska företag. Den 13 december 1999 föreslog Europeiska rådet i Helsingfors att Turkiet skulle godkännas som kandidatland för anslutning till EU och att partnerskap för anslutning skulle ingås och gemensamma finansiella ramar fastställas för att stödja Turkiet på dess väg mot anslutning.

Anser rådet att Turkiets ekonomiska vedergällning gentemot Frankrike och ensidiga upphävande av avtal ur politisk och juridisk synvinkel är förenliga med tullunionen mellan Turkiet och EU och att detta handlande sker i överensstämmelse med de villkor som fastställdes av Europeiska rådet i Köpenhamn?

Svar

(10 juli 2001)

De vedergällningsåtgärder som vidtagits mot Frankrike sedan landet antog den lag där man officiellt erkänner folkmordet på armenier har rört bilaterala projekt. Kommissionen är dock ansvarig för övervakningen av att anslutningsavtalet med Turkiet och tullunionen tillämpas korrekt och den följer ingående situationen. Kommissionen har påpekat att dessa vedergällningsåtgärder enbart kan vara kontraproduktiva vid en tidpunkt då Turkiet har erbjudits ett partnerskap för anslutning och nyss har antagit ett nationellt program för genomförande av gemenskapens regelverk.

Unionen kommer att undersöka om det finns anledning att vidta åtgärder inom ramen för de befintliga avtalen mellan Europeiska unionen och Turkiet och föranslutningsprocessen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0286/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(9 februari 2001)

Ämne: Förfalskning av euron

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att se till att butiksägare och affärsmän vid eurons införande tydligt informeras om de nya sedlarnas natur så att man undviker att falska pengar tas emot? Driver kommissionen i samarbete med medlemsstaterna ett program för att kontrollera och begränsa inväxlingen av valuta från den svarta marknaden under övergången från de nationella valutorna till euron?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(2 april 2001)

Europeiska centralbanken (ECB), de nationella centralbankerna, kommissionen och medlemsstaterna driver för närvarande informationskampanjer beträffande euron, både riktade till allmänheten och till särskilda grupper.

Från och med september 2001 kommer kampanjerna i synnerhet att vara inriktade på sedlarnas och myntens särskilda kännetecken så att användarna lär sig känna igen dem och undvika förfalskningar.

Vad gäller det allmänna skyddet mot förfalskning av eurosedlar och -mynt har man uppnått en hög skyddsnivå där säkerhetsåtgärderna motsvarar högsta tekniska standard. Förslaget till rådets förordning om skydd av euron mot förfalskning(1), kring vilket politisk överenskommelse nåddes i rådet den 12 februari 2001, syftar dessutom till att framför allt bygga upp förfaranden för informationsutbyte om förfalskningar och samarbete mellan medlemsstaterna, kommissionen, ECB och Europol.

Dessutom håller kommissionen för närvarande på att utarbeta ett förslag till ett flerårigt utbildnings- och stödprogram för skydd av euron mot förfalskning och rättsliga åtgärder för övervakning vid penningtransporter över gränserna, bl a för att kontrollera tillgång på och växling av pengar på svarta börsen. Förslaget skall i synnerhet syfta till att stärka lagstiftningen kring kontroll och möjliggöra informationsutbyte.

Dessutom tog kommissionen initiativ(2) till en ändring av direktiv 91/308/EEG(3) av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar, och en gemensam ståndpunkt om detta antogs i rådet den 30 november 2000. Viktigast är dock att efter förslagets antagande i parlamentet och rådet kommer förpliktelserna enligt direktivet att utvidgas, i synnerhet vad beträffar kundidentifiering och rapportering om misstänkt penningtvätt.

(1) EGT C 337 E, 28.11.2000.

(2) EGT C 177 E, 27.6.2000.

(3) EGT L 166, 28.6.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1724/01

från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen

(6 juni 2001)

Ämne: Jordbrukare i Europa

Hur många jordbrukare har varje enskilt kandidatland?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juli 2001)

Av följande skäl är det svårt att besvara den här frågan:

1. det finns ingen gemensam definition av jordbrukare, och definitionen av jordbruksföretag kan vara mycket annorlunda från ett land till ett annat;

2. den minsta storlek som skall gälla för jordbruksföretag har ännu inte harmoniserats;

3. bilden blir inte fullständigt klar förrän samtliga kandidatländer har genomfört en jordbruksräkning med samma metoder som i gemenskapen.

Tabellen nedan ger en översikt över antalet jordbruksföretag i kandidatländerna, på grundval av siffror som Eurostat fått från det nationella statistikkontoren i respektive land. För kännedom anges också sysselsättningen inom jordbruket, i det här fallet med siffror från arbetskraftsundersökningar. Även om siffrorna för sysselsättningen kanske inte är desamma som i jordbruksräkningen är de mer jämförbara, eftersom de har tagits fram enligt samma internationella normer.

>Plats fÄHor tabell>

I den andra kolumnen anges för de flesta länder det uppskattade totala antalet enheter som äger jordbruk. Av dessa producerar de allra flesta endast för eget bruk. I den tredje kolumnen anges det uppskattade antalet enheter som kandidatländerna själva anser vara jordbruksföretag, i enlighet med den egna klassificeringen. I den fjärde kolumnen anges antalet ekonomiskt aktiva personer som under det andra kvartalet år 2000 fick en betydande del av sina inkomster från jordbruk, enligt definitionerna i arbetskraftsundersökningen. På grund av att arbetet inom jordbruket varierar under de olika årstiderna kan även siffrorna för sysselsättningen skilja sig åt under året.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1064/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(5 april 2001)

Ämne: Samordningen av projektet Sensus

Samordningen av gemenskapsprojektet Sensus ligger i händerna på en viss Stephan Bodenkamp. Officiellt arbetar denna person för Amt für Auslandfragen i München. Av en dom som avkunnats av en domstol i München (den 20 december 2000) framgår det att Stephan Bodenkamp egentligen heter Christoph Kionowski och är agent för den tyska underrättelsetjänsten Bundesnachrichtendienst. Därefter lär vederbörande ha avstängts från tjänstens utövande.

1. Vet rådet om att samordningen av projektet Sensus ligger i händerna på Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski, en agent för Bundesnachrichtendienst? Om så är fallet: stöder rådet att han fått i uppdrag att samordna projektet Sensus?

2. Ämnar rådet be kommissionen frånta Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski arbetet med att samordna projektet Sensus, i och med att han är agent för Bundesnachrichtendienst? Om så inte är fallet: varför fortsätter rådet stöda kommissionens beslut att anförtro Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen av projektet Sensus?

3. Ämnar rådet be kommissionen frånta Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski arbetet med att samordna projektet Sensus, i och med att han av en domstol i München dömts för förfalskning av ett kontrakt med ett tyskt teknikföretag inom ramen för projektet Sensus? Om så inte är fallet: varför fortsätter rådet trots detta stöda kommissionens beslut att anförtro Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen av projektet Sensus?

4. Ämnar rådet be kommissionen frånta Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski arbetet med att samordna projektet Sensus, i och med att han avsatts från sitt arbete för Bundesnachrichtendienst? Om så inte är fallet: varför fortsätter rådet trots detta stöda kommissionens beslut att anförtro Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen av projektet Sensus?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1064/01, E-1081/01 och E-1083/01

(16 juli 2001)

De händelser som beskrivs i de tre frågorna E-1064/01, E-1081/01 och E-1083/01 ligger inte inom Europeiska unionens råds behörighetsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1059/01

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(5 april 2001)

Ämne: Allmänna tjänstehandelsavtalet tillämpat på offentliga tjänster i statlig eller privat ägo

Tillämpas bestämmelserna i allmänna tjänstehandelsavtalet på varierande sätt på offentliga tjänster beroende på om de är i statlig eller privat ägo? Kan regeringar och offentliga myndigheter när det gäller tjänsteleverantörer i tredje land begränsa tillträdet till de gemenskapsmarknader för offentliga tjänster som redan har privatiserats?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(5 juni 2001)

Bestämmelserna i Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) gäller generellt, oavsett om tjänstetillhandahållaren är i privat eller offentlig ägo. All verksamhet med anknytning till utövandet av statliga befogenheter har emellertid undantagits från avtalets tillämpningsområde.

De allmänna bestämmelserna måste ses i förbindelse med de specifika åtaganden som varje medlem i Världshandelsorganisationen (WTO) har gjort. Detta avspeglar den bottom-up-ansats som präglar GATS och som bygger på frivilliga sektorsvisa åtaganden från medlemmarnas sida om att öppna marknaderna för utländska tillhandahållare av tjänster. I dessa åtaganden anges nivån för marknadsöppnandet för varje medlem inom varje tjänstesektor. Åtagandena har intagits i en bilaga för respektive land vilken bifogats avtalet.

Det bör understrykas att de åtaganden som gemenskapen och dess medlemsstater gjorde under Uruguay-rundan inte påverkar medlemsstaterna rätt att bestämma den berörda sektorns organisationsform enligt vad de bedömer mest lämpligt. Medlemmarna är inte skyldiga varken att privatisera någon del av den offentliga sektorn eller att begränsa möjligheten att subventionera en tjänst.

Huruvida, enligt GATS-reglerna, regeringar och offentliga myndigheter får begränsa tillträdet till inhemska marknader för offentliga tjänster för tjänstetillhandahållare från tredje land har inget samband med om dessa har privatiserats eller inte (vilket är ett beslut som skall fattas nationellt), utan beror på om gemenskapen och dess medlemsstater gjort några åtaganden i detta avseende under Uruguay-rundan och, i så fall, vilka. Det innebär att ett beslut om privatisering inom en viss sektor inte ger en rättslig ram för tillhandahållande av tjänster från utländska tjänsteleverantörer, såvida beslutet inte anknyter till ett specifikt gemenskapsåtagande i GATS.