SKRIFTLIG FRÅGA E-3635/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Koncentration av företag inom informations- och kommunikationsteknikbranschen i storstäder med brist på el

1. Kan kommissionen bekräfta att Amsterdam, Frankfurt a. M., London och Paris bland annat genom att vara anslutna till tjocka glasfiberkablar blivit favoritställen för företag inom informations- och kommunikationsteknikbranschen att etablera sig på?

2. Kan kommissionen också bekräfta att dessa företag, genom att de upprätthåller tusentals webbplatser, sänder miljontals e-postmeddelanden och förbinder mobiltelefoner med Internet behöver datahotell och telekommunikationscentraler i form av hela idrottshallar fulla med datorer, som för vardera av funktionerna drift och kylning förbrukar lika mycket elektricitet som en stadsdel med 20 000 invånare?

3. Känner kommissionen till att nya företag som i dessa städer anhåller om att få en tillräckligt väl utbyggd anslutning till elnätet får räkna med väntetider på ända upp till tre år?

4. Vad kan kommissionen göra för att denna nya ekonomi på ett sätt som är gynnsamt ur synvinkel av en tillräcklig elförsörjning skall spridas ut till etableringsorter som lider allvarlig brist på moderna arbetstillfällen med hög kvalitet?

Källa: Den nederländska dagstidningen De Volkskrant av den 3 november 2000.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(20 december 2000)

1. Lokaliseringen av företag inom informations- och kommunkationsteknikbranschen påverkas av ett stort antal faktorer. Bland dessa faktorer kan man nämna sådana faktorer som gäller för alla företag, t.ex. beskattning, den fysiska infrastrukturen eller grundarnas geografiska härkomst. För informations- och kommunkationsteknikbranschen tillkommer specifika faktorer som avser förekomsten av kvalificerad arbetskraft, närheten till tekniska högskolor och villkoren för uppkoppling till näten, särskilt hastigheten och priset för uppkopplingen. Följden av alla dessa faktorer är att ett stort antal av dessa företag installerar sig i Europas storstäder. Kommissionen har emellertid ingen anledning att tro att de fyra städer som nämns är särskilt eftertraktade av dessa företag.

2. Energiförbrukningen för telekommunikationsutrustningen ökar ständigt. Tack vare de tekniska framstegen kräver samma arbete ständigt mindre energi och utrymme. Således är det tyvärr inte möjligt att beräkna den energiförbrukning och det utrymme som är nödvändigt för ett obestämt antal aktiviteter.

3. Villkoren för anslutning till elnätet och skyldigheterna för dessa distributionsföretag fastställs av medlemsstaterna, vars behöriga myndigheter skall stå för uppföljningen utan att informera kommissionen om detta, i enlighet med subsidiaritetsprincipen.

4. I artikel 11 i direktiv 96/92/EG(1) om gemensamma regler för den inre marknaden för el fastställs att den systemansvarige för distributionssystemet skall vidmakthålla en säker, tillförlitlig och effektiv eldistribution inom sitt område med vederbörlig hänsyn till miljön. Den systemansvarige får inte diskriminera användare av systemet eller kategorier av användare av systemet.

Medlemsstaterna har införlivat direktivet i sin nationella lagstiftning och skall se till att det tillämpas.

(1) EGT L 27, 30.1.1997.