SKRIFTLIG FRÅGA P-0691/02

från Amalia Sartori (PPE-DE) till rådet

(5 mars 2002)

Ämne: Sexuella tjänster i utbyte mot humanitärt bistånd

Enligt internationell press har vissa tjänstemän vid icke-statliga organisationer som för FN:s räkning arbetar med att fördela och förvalta humanitärt bistånd anklagats för sexuellt ofredande av flyktingar.

Detta har framkommit av FN:s granskning av biståndsarbetet i krisområden. Vad som skett är att unga kvinnor (varav många minderåriga) fått mat, mediciner m.m. i utbyte mot sexuella tjänster. De övergrepp och den förnedring som dessa handlingar ger uttryck för förvärras ytterligare av att inga preventivmedel används, vilket medverkar till spridningen av aids som i dessa områden redan är oroväckande hög.

Detta tycks ha inträffat i Liberia, Elfenbenskusten och Östtimor vilket antyder att seden är utbredd.

Med tanke på att FN:s program för humanitärt bistånd samfinansieras av EU, vilka åtgärder tänker rådet vidta för att utreda dessa allvarliga händelser där personer som är anställda för att hjälpa människor i nöd istället förnedrar och utnyttjar dem?

Om dessa upplysningar visar sig vara korrekta, vad tänker rådet göra för att straffa de skyldiga och för att se till att liknande händelser inte upprepas?

Svar

(26 juni 2002)

1. Rådet saknar dokument med formella bevis för sanningshalten i de uppgifter som framförs av den ärade parlamentsledamoten. Om uppgifterna emellertid visar sig vara korrekta, kommer rådet att inom ramen för sina befogenheter stödja alla åtgärder som vidtas för att utröna vilka de eventuellt skyldiga är och bestraffa dem. Rådet kommer även att stödja alla andra åtgärder som kan förhindra att sådana händelser upprepas i framtiden.

2. Det erinras emellertid om att i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd(1) faller samarbetet mellan Europeiska

gemenskapen och FN:s internationella organ och organisationer som är specialiserade på humanitärt bistånd under kommissionens befogenheter. Det åligger alltså kommissionen att fastställa villkoren för hur de humanitära insatser som dessa utför skall finansieras och genomföras samt övervaka hur de verkställs och utvärdera resultaten.

3. Rådet följer allmänt med största uppmärksamhet hur förbindelserna mellan EU och FN utvecklas på detta område. I de slutsatser som antogs den 31 maj 2001 som svar på kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 2 maj 2001 Upprättande av ett effektivt partnerskap med Förenta Nationerna på områdena för utveckling och humanitära frågor, uppmuntrade rådet kommissionen att stärka och förbättra sina förbindelser med relevanta FN-organ. Rådet har bl.a. betonat vikten av att stärka dialogen för att upprätta ett strategiskt partnerskap mellan gemenskapen och Förenta Nationerna när det gäller att hantera humanitära kriser.

4. Det bör även betonas att EU ligger långt framme när det gäller de internationella ansträngningarna att se till att den personal som ansvarar för genomförandet av FN:s humanitära åtgärder lever upp till den synnerliga höga nivå som krävs för dessa uppgifter. Det var främst på EU:s initiativ som FN:s generalförsamling den 21 december 2001 antog en resolution om säkerhet för biståndspersonalen och skydd av FN:s personal (RES/56/217), där man bl.a. i punkt 15 upprepar principen att alla medlemmar av personalen för humanitärt bistånd, Förenta Nationernas personal samt övrig åtföljande personal måste i överensstämmelse med internationell rätt och Förenta Nationernas stadga respektera och följa lagstiftningen i det land där de är verksamma. Samma princip framhålls och utvecklas i punkt 18 i resolutionen, där det vädjas till FN:s generalsekreterare att vidta de åtgärder som krävs för att se till att de anställda inom Förenta Nationerna och övrig personal som utför ett uppdrag inom ramen för en FN-operation är väl informerade [] om de bestämmelser som de är skyldiga att respektera, särskilt sådana som föreskrivs genom nationell lagstiftning och internationell rätt [] och där det bekräftas att alla biståndsorgan bör vidta liknande åtgärder till stöd för sin personal.

(1) EGT L 163, 2.7.1996, s. 1.