ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1968/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Östtimors anslutning till Lomékonventionen

I parlamentets resolution av den 18 november 1999 om Östtimor (B5-0271/1999) uppmanas kommissionen i punkt 15 att inleda förberedelser för att Östtimor inom kort skall kunna ansluta sig till Lomékonventionen.

Vilka konkreta åtgärder har kommissionen vidtagit för att förbereda Östtimors anslutning till Lomékonventionen, med tanke på att det har gått sex månader sedan parlamentets resolution antogs? Hur har situationen utvecklats och vilka möjligheter finns, enligt kommissionen, under den närmaste framtiden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1968/00 och E-1969/00 ingivet av Christopher Patten för kommissionen

(25 juli 2000)

Kommissionen delar det internationella samfundets uppfattning om att Östtimors anslutning till Lomékonventionen bör vara en politisk fråga för landets framtida regering. När Östtimor upprättats som en oberoende stat kan dess regering analysera situationen, dvs. undersöka vilken ekonomisk gruppering i regionen som är bäst lämpad för att verka för landets intressen. Kommissionen kommer givetvis att bistå regeringen i Östtimor med alla nödvändiga upplysningar när detta blir aktuellt.

När det gäller gemenskapens bidrag till Östtimors återuppbyggnad kan kommissionen bekräfta att bidraget till FN:s förvaltningsfond UNTAET på ca. 10 miljoner euro har betalats in under de två första veckorna i juni 2000 och att den första delen av bidraget till Världsbankens förvaltningsfond TFET (9,2 miljoner euro) kommer att betalas in när finansieringsöverenskommelsen med fondförvaltaren undertecknats och när en betalningsbegäran inkommit. Undertecknandet av avtalet är planerat till juli 2000. Resterande belopp kommer att betalas enligt finansieringsöverenskommelsen. Kommissionen har tyvärr ingen komplett förteckning över de enskilda medlemsstaternas bidrag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1574/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(19 maj 2000)

Ämne: Markexploatering i Pendeli

Enligt Världsnaturfonden och andra miljöorganisationer hyser man i Grekland planer på att, med stöd av ett förslag till presidentdekret, upplåta 600 hektar mark åt byggföretag i Pendeli, ett skogbevuxet bergsområde där stora skogsbränder härjat och åstadkommit svår skadegörelse under de senaste fem åren, vilket lett till att inalles 50 000 hektar skog har förstörts. Av de 600 hektar som nu skall bli byggmark utgörs 200 hektar av skog vars bruk grundlagen förbjuder, 90 hektar hör till skyddszon A för området kring Pendeli och många av de resterande hektaren är mark som ödelades av branden 1998. Tidigare försök att inleda byggverksamhet i området har av statsrådet avfärdats som stridande mot författningen.

Gemenskapens tredje stödram för Grekland innehåller otaliga finansieringsmöjligheter för att skapa en balanserad miljö på Attika. Att upplåta marken till byggfirmor kommer att förändra miljön på bekostnad av invånarnas livskvalitet och till förfång för landets naturarv. Jag vill därför fråga kommissionen på vilket sätt den ämnar ingripa för att få den grekiska regeringen att dra tillbaka detta förslag till presidentdekret och i stället följa sin gällande lagstiftning om skogsbruk.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Kommissionen har varit aktiv med att införa miljöhänsyn i alla åtgärder som skall finansieras i enlighet med den tredje gemenskapsstödramen. Man har särskilt uppmärksammat de områden som utgör en del av Natura 2000-nätet, dvs. områden som erhåller skydd i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2). För dessa områden har ett avtal upprättats i enlighet med vilket alla medlemsstater skall godkänna åtagandet att finansiera åtgärder som inte orsakar någon skada för dessa områden. Där så krävs kommer medlemsstaterna att gå vidare med att utse ytterligare områden till nätet.

Kommissionen har inte erhålllit något officiellt tillkännagivande av förslaget till presidentdekret som syftar till att upphöra med karakteriseringen av skogsområden i Grekland. Det finns heller inte någon anmälan om klagomål om detta förslag till presidentdekret. Det område som täcks av Pentelikon-berget har inte karakteriserats som ett Natura 2000-område och kommissionen känner inte till någon skydds-status som tillämpas på europeisk nivå.

Eftersom varje landområde som karakteriseras som ett skogsområde skyddas i Grekland i enlighet med den grekiska grundlagen anser kommissionen att det är statsrådets sak att undersöka all nödvändig information för att svara på om det föreslagna dekretet kan godkännas. Mot bakgrund av att Pentelikon-området inte utgör en del av Natura 2000-nätet för Grekland kan kommissionen inte komma med något förslag till den grekiska staten vad gäller medel som är tillgängliga i enlighet med den tredje gemenskapsstödramen.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1592/00

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(19 maj 2000)

Ämne: Redogörelse av gemenskapsinitiativet Urban per land och per region i det yttersta randområdet

Hur mycket medel har de olika medlemsstaterna och de olika regionerna i det yttersta randområdet tilldelats under initiativet Urban?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(20 juni 2000)

Kommissionen antog den 28 april 2000 riktlinjerna för gemenskapsinitiativet Urban II(1). Europeiska regionala utvecklingsfondens totala bidrag uppgår för perioden 20002006 till 700 miljoner euro.

Kommissionen har även fattat beslut om en vägledande fördelning mellan medlemsstaterna av de åtagandebemyndiganden som anslagits för Urban II (se tabellen nedan).

>Plats fÄHor tabell>

Hur de ekonomiska medlen kommer att fördelas inom varje medlemsstat avgörs av de nationella myndigheterna. Kommissionen har ännu inte informerats om deras beslut.

(1) EGT C 141, 19.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1666/00

från Mario Mauro (PPE-DE) till rådet

(5 juni 2000)

Ämne: Kränkning av barnets rättigheter

Den 3 maj 2000 fastställde ordförandeskapet för det italienska ministerrådet (avdelningen för sociala frågor, utskottet för minderåriga) att den rwandiska flickan Izabayo Fidencie, som befann sig på italienskt territorium utan identitetshandlingar, skulle utvisas till Schweiz till Nshimiyimana Juvenal, den man som uppger sig vara flickans far, trots att det finns handlingar som utan minsta tvivel påvisar hans otillförlitlighet.

Åtal har väckts vid den regionala förvaltningsdomstolen i Latium mot det beslut som ordförandeskapet för ministerrådet/avdelningen för sociala frågor har fattat i denna upprörande situation. Det har inte gjorts någon ingående undersökning av bevisen från den rwandiska regeringen, av vilka det framgår att Nshimiyimana Juvenals påståenden är falska. De administrativa åtgärderna har således varit mycket ytliga.

Europeiska unionen har alltid uppgett sig värna om respekten för mänskliga friheter och grundläggande rättigheter och uttryckligen bekräftat sitt åtagande när det gäller de grundläggande sociala rättigheterna, liksom konventionen om skydd av de grundläggande fri- och rättigheterna.

I artikel 3 i FN:s konvention om barnets rättigheter bekräftas det bland annat att barnets väl skall prioriteras i alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga eller privata institutioner, domstolar eller administrativa myndigheter. I konventionen fastställs det även att barnet har rätt till en familj men inte att någon har rätt till ett barn.

1. Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att se till att Italien fastställer vilka som är Izabayo Fidencies föräldrar och att barnet återförenas med dem?

2. Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att se till att Italien mot bakgrund av den nya dokumentation som föreligger inställer utvisningen av Izabayo Fidencie till Schweiz i väntan på att den regionala förvaltningsdomstolen i Latium har fattat beslut i frågan?

Svar

(26 september 2000)

Rådet är inte behörigt att blanda sig i medlemsstaternas utövande av sina befogenheter när det gäller att avlägsna utlänningar från sitt territorium.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1644/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Nationellt operativt program (NOP)

Kan kommissionen ange varför den har återsänt det nationella operativa programmet till de italienska myndigheterna?

Anser den inte att detta medför väsentliga förseningar för regionerna (i första hand de som omfattas av mål 1) som måste utarbeta kompletteringar till programplaneringen, vilket inverkar negativt på resursutnyttjandet under perioden 20002006?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

Av parlamentsledamotens fråga framgår inte vilket program det handlar om.

Den ram för gemenskapsstöd för italienska mål 1-regioner för programplaneringsperioden 20002006 som i princip godkändes av kommissionen den 14 april 2000 kommer att genomföras genom 14 operativa program varav sju är regionala och sju nationella.

Om ett särskilt program, till exempel ett sektorsprogram, måste granskas ytterligare påverkar det i princip inte godkännandet av andra program såsom regionala program. När innehållet i ett sektorsprogram som ännu inte har godkänts på ett avgörande sätt påverkar genomförandet av regionala program måste det alltid anges i dessa hur hänsyn skall tas till det berörda programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2240/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(5 juli 2000)

Ämne: Turism

Vilka åtgärder tänker kommissionen föreslå med anledning av att antalet turister som reser till EU-länder minskar?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2176/00 och E-2240/00 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(19 september 2000)

Enligt subsidiaritetsprincipen är det en sak för medlemsstaternas lokala, regionala eller nationella myndigheter att känna till, studera, analysera och eventuellt råda bot på de strukturella faktorer som kan orsaka ett minskat turistflöde till Costa del Sol eller någon annan plats.

Kommissionen har som uppgift att stödja gemenskapens politik och insatser, och den kan hjälpa medlemsstaterna att utveckla turismens potential. Nyligen lade kommissionen på sin webbplats ut en vägledning med titeln EU schemes in support of tourism. An Internet road-map for the tourism sector.

Kommissionen arbetar för närvarande, på rådets mandat och i samarbete med medlemsstaternas experter, med att utveckla den europeiska turismen genom information, utbildning, kvalitet i turistnäringen och främjande av miljöhänsyn och hållbarhet inom turismen. För detta ändamål har fyra arbetsgrupper inrättats, som före slutet av 2001 kommer att lägga fram en slutrapport med slutsatser och rekommendationer. Med utgångspunkt i rapporten kan sedan kommissionen utforma sin politik för turismen i framtiden.

Kommissionen har genomfört tre studier för att ge europeiska turistföretag och -destinationer vägledning om hur ett heltäckande kvalitetstänkande kan införas i kustområden, städer och på landsbygden. I studierna kartläggs de bästa lösningarna, och de innehåller slutsatser och rekommendationer om hur kvalitetstänkandet kan tillämpas i praktiken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2657/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Fordons stoppsträckor

Känner kommissionen till att hydrauliska bromsar på lastbilar har en inbyggd fördröjning på upp till 0,3 sekunder från det att bromspedalen trycks ned till det att bromsarna börjar fungera, och att detta vid 50 km/h motsvarar en billängd innan bromsarna tar?

Känner kommissionen dessutom till att om en personbil och en lastad lastbil färdas i den högsta tillåtna hastigheten för lastbilar (90 km/h) och bromsar på samma gång kommer lastbilen fortfarande att färdas i 50 km/h när personbilen har stannat?

Känner kommissionen dessutom till att de nuvarande normerna för bromseffektivitet baseras på graden av inbromsning snarare än stoppsträckor? Håller kommissionen med tanke på detta med om att man måste öka fordonsavstånden i trafiken, för att på detta sätt minska nuvarande oacceptabelt höga andel kollisioner (dödsfall och skador) där lastbilar kör in i baken på andra lastbilar eller mindre fordon?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Det stämmer att stoppsträcka och bromsverkan varierar mellan personbilar och tunga nyttofordon. Därför är provningsmetoderna och gränsvärdena olika för dessa slag av fordon. I punkt 2.3 i bilaga III till rådets direktiv 71/320/EEG av den 26 juli 1971 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om bromsutrustning på vissa kategorier av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 98/12/EG(2), sägs att för ansättningstiden 0,2 sekunder får inte mer än 0,6 sekunder förflyta från det ögonblick då pedalen börjar aktiveras till det ögonblick då trycket i bromscylindern uppnår 75 % av det asymptotiska värdet. Det stämmer att traditionella tryckluftsdrivna bromssystem för tunga fordon har relativt långa reaktionstider, men de måste uppfylla detta krav. Läget har förbättrats dramatiskt för de flesta nya fordon sedan elektriskt drivna bromssystem infördes för några år sedan, vilket minskat bromsarnas reaktionstid till nästan noll.

Både stoppsträcka och retardation regleras i bilaga II till det ovannämnda direktivet, i likhet med andra säkerhetsaspekter på bromsar, t.ex. uppförande vid nedförskörning eller bromsverkan med varma bromsar. Arbetsgrupp 29 (fordonskonstruktion) vid Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa reglerar också retardation och stoppsträcka. Det är viktigt att fordon reagerar stabilt och förutsägbart under inbromsning. Ett krav som enbart gällde fordonets stoppsträcka skulle kunna öka risken för sladd.

(1) EGT L 202, 6.9.1971.

(2) EGT L 81, 18.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1448/00

från Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE) till kommissionen

(10 maj 2000)

Ämne: Finansiellt stöd till icke-statliga miljöorganisationer i Brasilien genom GD för handel

År 1997 ingick kommissionen (GD för handel) avtal med flera icke-statliga miljöorganisationer i Brasilien, varvid dessa organisationer utlovades finansiellt stöd för projektarbeten. I tre år har nu de brasilianska avtalsparterna väntat på nyheter och framför allt på det finansiella stödet. Ett exempel är avtalet med Ecotropia, med avtalsnummer BR97/023/B7-6201/04.

Kan kommissionen ta ställning till följande frågor:

1. Vilka är de generella målen för stödet till de brasilianska icke-statliga organisationernas projektarbete?

2. Vad har hänt hittills? Har det gjorts någon utvärdering av stödåtgärderna?

3. Var finns förklaringen till att inget stöd har utbetalats?

4. Kommer kommissionen inom den närmaste framtiden att vidta åtgärder för att uppfylla sina avtalsenliga förpliktelser?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(29 juni 2000)

Det projekt som parlamentsledamoten nämner är ett delprojekt inom ett större åtagande som gjordes 1997 (Brasilienpaketet, B7-6021/97/0542). Paketet består av 12 projekt för icke-statliga organisationer med anknytning till miljöfrågor vilka stöds av en central projektledningsenhet. Tyvärr har paketet ännu inte genomförts och inga avtal har hittills undertecknats med de icke-statliga partnerorganisationerna.

De projekt som inom ramen för detta paket skall genomföras av de icke-statliga partnerorganisationerna har som mål att genom en rad olika åtgärder bevara och på ett hållbart sätt utnyttja de tropiska skogarna i Brasilien.

Projekten har ännu inte inletts och därför har det inte gjorts någon utvärdering. Kommissionen har inte slutit några avtal med någon av de icke-statliga organisationerna, men dessa har underrättats om att deras projekt har godtagits för finansiering. Ett antal förberedelser har gjorts, bl.a. ett besök för att slutföra planeringen av delprojekten. Först och främst behöver det skapas en rättslig grund för projektledningsenheten och fastställas genomförandeförfaranden, eftersom det inte tidigare har förekommit något liknande i Brasilien. Förhandlingar om dessa förfaranden pågår för närvarande.

Såsom tidigare påpekats har kommissionen inga avtalsenliga förpliktelser gentemot de icke-statliga partnerorganisationerna, eftersom inga avtal har undertecknats. Kommissionen försöker emellertid på alla sätt att få de brasilianska myndigheterna att bryta det låsta läget.

Förseningen i samband med genomförandet av detta projekt är ett allvarligt problem. Detta bör emellertid inte överskugga den omständigheten att fyra andra projekt för icke-statliga organisationer på 3,9 miljoner euro har finansierats i Brasilien via budgetposten för tropiska skogar under perioden 19971999 och att mer än 22 miljoner euro anslogs till Brasiliens via budgetposten för samfinansiering med icke-statliga organisationer.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2388/00

från Rosemarie Müller (PSE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Organisation av skolundervisningen

I Europa finns det två olika system för hur undervisningen organiseras, antingen halvdagsvis eller heldagsvis. Med bakgrund av i synnerhet det senaste betänkandet om undervisningskvalitet undrar jag om kommissionen känner till om det finns något samband mellan kvaliteten på undervisningen och hur den organiseras rent tidsmässigt?

Om så är fallet: Vad har man kommit fram till? Vilka slutsatser drar kommissionen inför sitt kommande arbete med utbildningsfrågor?

Om så inte är fallet: Varför har kommissionen inte tagit hänsyn till denna fråga i sin utvärdering? Kommer kommissionen att ta hänsyn till denna fråga i fortsättningen?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Europeiska rapporten om kvaliteten i skolundervisningen har sammanställts dels med ledning av ett ganska strikt urval av sexton indikatorer, dels med hjälp av befintliga källor. Denna rapport bygger på arbetet som utförts av en expertkommitté i anslutning till ett initiativ från utbildningsministrarna i 26 länder i Europa.

Av rapporten framgår att organisationen av skoltiden skiljer sig länderna emellan och även inom flera länder på grund av den ökande självständighet som skolor och kommuner förfogar över när det gäller förläggning av skoltid. Hur skoltiden organiseras beror delvis på försök att anpassa den till omständigheterna vad gäller geografiskt läge, klimat och sociala aspekter.

Förutom organisationen av skoldagen måste man, för att fastställa samband mellan elevernas inlärning och undervisningens kvalitet även ta hänsyn till innehållet i läroplanen, antalet timmar per ämne, tid på dagen då dessa ämnen undervisas, undervisningsmetod osv. Eftersom skolorna i de flesta länderna har frihet att välja metoder och organisation av schemat kan inte tillförlitliga jämförelser göras eftersom man måste ta hänsyn till så många kriterier.

Eurydice-nätverket (Europeiska nätverket för information om utbildning i Europa) förfogar över information med beskrivningar om organisationen av skolåret men det finns inga jämförbara uppgifter på europeisk nivå och ingen sådan undersökning planeras för närvarande. Dessutom har IEA (International Association for the Evaluation of Educational Achievement) vid flera tillfällen försökt hitta kopplingar mellan den prestation som mäts inom grundläggande ämnen (matematik, läsning osv) och kriterierna för skolsystemet, däribland den tid som ägnas åt olika ämnen, men man har inte kunnat fastställa något direkt samband mellan antalet lektionstimmar och uppnådda resultat. När det gäller möjliga undersökningar skulle det vara mer intressant att fastställa förhållandet mellan den allmänna frågan om uppläggningen av skoltiden och kvaliteten på undervisningen snarare än förhållandet mellan organisationen av skoldagen och kvaliteten.

Av dessa skäl anser kommissionen att organisationen av skoltid som halvdag eller heldag inte har någon betydande koppling till undervisningens kvalitet och avser därför inte att genomföra några undersökningar i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1402/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(5 maj 2000)

Ämne: Europeiska kommissionen och Europeiska centralbanken

Kan kommissionen vänligen ge besked om vilka sammanträffanden som ägt rum på högre tjänstemannanivå mellan personalen vid Europeiska kommissionen och Europeiska centralbanken? I detta sammanhang bedes om upplysningar om

a) när sammanträffandena ägt rum,

b) var sammanträffandena ägt rum,

c) vilka som närvarit vid sammanträffandena

(tillsammans med ett sammandrag av vad som diskuterats vid vart och ett av dessa tillfällen).

Kan kommissionen också ge besked om huruvida Europeiska centralbanken är fullständigt oberoende av kommissionen eller om Europeiska centralbanken på något som helst sätt kan sägas stå under inflytande från kommissionen?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(23 juni 2000)

Kommissionen har många kontakter på tjänstemannanivå med Europeiska centralbanken (ECB) via telefon, skriftligen eller vid möten. Dessa kontakter är en naturlig följd av de båda institutionernas uppgifter och tjänar till att öka effektiviteten i deras arbete.

En typ av kontakter består i att företrädare för kommissionen deltar i vissa av ECB:s utskott eller arbetsgrupper, där tjänstemän från ECB och de nationella centralbankerna förbereder ECB:s beslutsfattande organs beslut eller ståndpunkter. Kommissionen bjuds i regel in att delta i banktillsynsutskottet, arbetsgruppen för betalningssystem och statistikarbetsgruppen.

Kommissionen inbjuder i sin tur ECB-tjänstemän att närvara vid sammanträden som kommissionen arrangerar och där det är önskvärt att ECB är representerad, som till exempel i Rådgivande bankrörelsekommittén eller vid sammanträden som rör makroekonomiska prognoser. Utöver detta anordnar tjänstemännen ofta ad hoc-mässiga sammanträden om frågor av gemensamt intresse. Ett exempel är det möte som hölls den 6 april 2000 i Bryssel om utformning av lagstiftning mot förfalskning av sedlar i euro, vid vilket generaldirektören för ekonomiska och finansiella frågor var ordförande.

Det bör även påpekas att högt uppsatta kommissionstjänstemän regelbundet sammanträffar med högt uppsatta företrädare för ECB i den ekonomiska och finansiella kommittén. Högt uppsatta tjänstemän från båda institutionerna träffas också regelbundet i olika internationella fora (Internationella valutafonden, OECD, osv.).

I sina kontakter med ECB, liksom på alla andra områden, iakttar kommissionen till fullo bestämmelserna i EG-fördraget.