ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1997/00

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Enskilda lån från Europeiska investeringsbanken till Kanarieöarna

Hur stort var det totala beloppet för de lån som beviljades av Europeiska investeringsbanken till Kanarieöarna under perioden 19941999 och vilka områden eller institutioner erhöll denna finansiering?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Europeiska investeringsbanken (EIB) har upplyst kommissionen om att banken under perioden 19941999 beviljade enskilda lån på Kanarieöarna till ett belopp av 363,41 miljoner euro inom telekommunikationer, vattenhantering och för att modernisera öarnas fyra flygplatser. Syftet med lånen var att säkerställa territoriell kontinuitet mellan fastlandet och öarna samt att förbättra infrastrukturen till fromma både för öbefolkningen och turismen, av stor betydelse för öarnas ekonomi. Lånen fördelar sig som följer:

>Plats fÄHor tabell>

Vidare säger EIB att under samma tid, inom ramen för det övergripande lånesystemet, fick 158 små och medelstora företag och lokala myndigheter lån till sina investeringar på totalt 133,04 miljoner euro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1709/00

från Diana Wallis (ELDR) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Distansförsäljning av finansiella tjänster och elektronisk handel: samstämmighet mellan kraven om informationsplikt i kommissionens förslag

Kommissionens förslag till de båda ovanstående direktiven omfattar föreskrifter om den information som leverantören skall ge konsumenten.

Kan kommissionen klargöra exakt vilket slags krav om informationsplikt som måste uppfyllas, särskilt avseende direktanslutna tillhandahållare av finansiella tjänster? Och hur har kommissionen sett till att kraven om informationsplikt i dessa två direktiv är samstämmiga?

Vilket av direktiven kommer eventuellt att, när de antagits, gå före det andra för en tillhandahållare av finansiella tjänster över Internet, om kraven om informationsplikt i de två direktiven inte är samstämmiga?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Vid nätförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter kommer informationsplikt enligt något kommande direktiv(1) om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter att tillämpas.

Kraven på informationsplikt i e-handeldirektivet(2) är antingen allmänna (artikel 5 om leverantören) eller särskilda (artiklarna 6 och 7.1 om marknadskommunikation och 10 om avtal). Dessa krav skall bara tillämpas när IT-tjänster tillhandahålls och gäller, för att undvika inkonsekvens, förutom andra i gemenskapsrätten fastställda krav på information.

(1) KOM(1998) 468 slutlig.

(2) KOM(1998) 586 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2098/00

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Amnesic shellfish poisoning (ASP)

Europeiska kommissionens ständiga veterinärkommitté beslutade vid sitt sammanträde den 15 december 1999 att skapa en arbetsgrupp för att undersöka de metoder som används för att mäta ASP i kammusslor.

Har arbetsgruppen slutfört sin undersökning, och om så är fallet kommer Ständiga veterinärkommittén därmed att snabbt kunna rekommendera en ändring av direktiv 97/61/EG(1) om mätning av ASP för att förtydliga bestämmelserna i detta direktiv, särskilt genom att exakt fastställa på vilket sätt medlemsstaterna mäter ASP i kammusslor?

Instämmer kommissionen i att verksamheten på detta område för närvarande varierar från en medlemsstat till en annan och att detta utgör ett allvarligt hot mot den gemensamma marknaden för kammusslor?

(1) EGT L 295, 29.10.1997, s. 35.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 juli 2000)

Ständiga veterinärkommittén beslutade vid sitt möte den 15 december 1999 att inrätta en expertgrupp och att samråda med gemenskapen och nationella referenslaboratorier för marina biotoxiner i fråga om förekomsten av ASP (amnesic shellfish poison) i skaldjur, särskilt i kammusslor, och den anatomiska fördelningen av detta toxin i skaldjurens ätliga delar. Expertgruppen sammanträdde i Bryssel den 17 februari 2000 och utarbetade ett utkast till slutsatser som skulle diskuteras vid plenarmötet för gemenskapens nationella referenslaboratorier.

Vid det möte för laboratorierna som hölls den 1517 mars 2000 välkomnades expertgruppens utkast till slutsatser. Man ansåg dock mot bakgrund av tillgängliga uppgifter om variabilitet att ytterligare en utvärdering skulle göras av arbetsgruppen med beaktande av resultatet av pågående vetenskapliga undersökningar i ämnet. Gruppen skall sammanträda på nytt när dessa vetenskapliga uppgifter finns tillgängliga, och kommissionen hoppas att detta kan ske under hösten.

Kommissionen är medveten om de skillnader som råder mellan medlemsstaterna när det gäller tillämpningen av de analytiska testen. Kommissionen är dock även medveten om att det behövs kompletterande vetenskapliga undersökningar på detta område. Därför har olika experter under de senaste två åren varit verksamma inom detta område, och deras arbete har samordnats av gemenskapens referenslaboratorier för marina biotoxiner.

När slutsatserna har färdigställts kommer kommissionen att överväga om huruvida ett lagförslag behöver läggas fram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2898/00

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Egendomsförhållandena för Energie AG

Delstaten Oberösterreich äger 100 procent av energiförsörjningsföretaget Energie AG. Liberaliseringen av elmarknaden tvingar energiförsörjningsföretag att gå samman i större enheter för att de med hjälp av kostnadsbesparingar och större marknadspenetration skall kunna ha kvar sin kunder.

Lantdagen i Oberösterreich har därför beslutat att sälja ut 25,1 procent av innehavet i Energie AG. Samtidigt beslutades att anbud från kraftföretag som producerar el med hjälp av kärnkraft därvid inte skall tas i beaktande. Detta beslut leder till att endast österrikiska kraftföretag kan ingå med anbud på ovannämnda 25,1 procent och att kraftföretag från andra EU-länder inte kan vara med vid anbudsgivningen.

Stämmer sådant överens med gemenskapsrätten och är avtal som ingås på sådana premisser giltiga enligt gemenskapsrätten?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Frederik Bolkestein

(6 oktober 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-2182/00(1).

Svaret är fortfarande giltigt.

(1) Se s. 168.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1987/00

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: Religiösa minoriteters ställning i Pakistan

Religiösa partier utövar allt större påtryckningar för att general Musharraf skall ge upp sina löften om att genomföra viktiga reformer för att förbättra religiösa minoriteters ställning i Pakistan. Generalen har redan gett efter för påtryckningarna och ändrat reformen av det administrativa förfarandet för att registrera fall av hädelse. Detta meddelades den 16 maj 2000, endast två veckar efter att ett nytt fall av hädelse registrerats mot Kungri Masih, en 27-årig kristen från Faisalabad. Tidigare i maj fick Rasheed och Saleem Masih, två kristna bröder från Pasrur, 35 år fängelse för hädelse. De tre männen är de senaste offren i en lång rad av offer för de pakistanska hädelselagarna som missbrukas i stor utsträckning.

Känner rådet till dessa fall? Har rådet gjort något för att hjälpa männen? Ämnar rådet uppmuntra general Musharraf att försöka genomdriva andra reformer, som att återupprätta ett gemensamt valsystem och reformen av madraser (koranskolor)?

Svar

(28 september 2000)

Rådet är medvetet om de allmänna problem som nämns i den ärade parlamentsledamotens fråga, och särskilt regeringschefen Musharrafs ovilja att reformera Pakistans lagstiftning om hädelse. Emellertid har rådet hittills inte diskuterat de enskilda fallen Rasheed och Saleem Masih.

Som den ärade parlamentsledamoten väl vet, har den reguljära politiska dialogen mellan Europeiska unionen och Pakistan tillsammans med undertecknandet av samarbetsavtalet EG-Pakistan suspenderats i kölvattnet av general Musharrafs militärkupp då Pakistans demokratiskt valda regering störtades i oktober 1999. Likafullt tänker rådet fortsätta att ta upp frågan om tolerans, religionsfrihet och minoriteters rättigheter i Pakistan från fall till fall så snart ett passande tillfälle uppkommer. På samma sätt har EU:s beskickningschefer i Islamabad tidigare tagit upp problem angående de mänskliga rättigheterna direkt med de pakistanska myndigheterna och kommer att göra det också framtiden. Rådet hoppas att general Musharrafs vädjan nyligen till muslimska religiösa ledare, framförd under hans tal vid Seerat-konferenseni mitten av juni, om att ägna större uppmärksamhet åt mänskliga rättigheter och få ett slut på våldet mellan de religiösa grupperna i landet skall ge ett bättre resultat.

Unionen fullföljer också på multilateral nivå sina strävanden att gå emot intolerans och våld som bygger på religion eller tro. I detta sammanhang var medlemsstaterna nyligen med om att stödja resolutionen Genomförande av deklarationen om avskaffande av alla slags religiös intolerans och diskriminering på grund av religion eller tro, framlagd av Irland och antagen i samförstånd vid det 56:e mötet i Förenta nationernas kommission om de mänskliga rättigheterna (20 mars28 april 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2001/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Uppgifter från europeiska järnvägsföretag saknas i internationella järnvägstidtabeller

1. Det är inte särskilt många som reser med persontåg på de gränsöverskridande bansträckorna mellan länderna i Europeiska unionen. Den starka tillväxten inom trafiken har framför allt berört bil- och flygtrafiken, men inte järnvägarna. Bland orsakerna till detta märks att järnvägsföretagen i samband med trafik över gränserna tar ut extra avgifter utöver de normala taxorna samt att det är svårt att få tidtabeller för järnvägarna från andra länder än ens eget. Anser kommissionen det vore önskvärt att de nuvarande hindren för gränsöverskridande persontrafik med tåg i görligaste mån skulle kunna fås bort?

2. Järnvägarna i Frankrike, Spanien, Italien och Storbritannien har inte tillställt järnvägsföretagen i de andra europeiska länderna sina nya tidtabeller i rätt tid för att de skulle hinna tas med i de nya tidtabeller som trätt i kraft den 28 maj 2000 och följden av detta har blivit att det i de internationella järnvägstidtabeller som ges ut av dessa järnvägsföretag inte finns några uppgifter om tågtrafiken i dessa fyra länder. Hur tänker kommissionen med början från och med den 9 juni 2001 (datumet för när tidtabellerna nästa gång skall förnyas) definitivt få ett slut på denna situation och få till stånd att de viktigaste järnvägsförbindelserna inom Europeiska unionen i vart och ett land i rätt tid tas med i järnvägstidtabellens avsnitt om utrikes tågförbindelser?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Kommissionen håller med parlamentsledamoten om att järnvägsföretagens informationspolitik, liksom även deras inbördes samordning, i många fall har varit bristfällig. I synnerhet gäller detta för uppgifter om tidtabeller, tågens drift och andra driftsrelaterade frågor. Kommissionen är dock enligt gällande lagstiftning inte behörig att tvinga företag att tillämpa en särskild strategi gentemot kunder och andra företag. Kommissionen vill påminna om att rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar(1) innebär att järnvägsföretagen är självständiga när det gäller förvaltningen av deras verksamhet.

Vad beträffar hindren för gränsöverskridande järnvägstransporter, tekniska lika väl som organisatoriska, vill kommissionen påpeka att man i november 1999 föreslog åtgärder för att öka driftskompatibiliteten inom den konventionella järnvägstrafiken (dvs. all järnvägstrafik som inte är höghastighetståg)(2).

(1) EGT L 237, 24.8.1991.

(2) KOM(1999) 617 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2283/00

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(29 juni 2000)

Ämne: Rättssäkerhet

Har kommissionen framfört en ursäkt till Nordvestjydsk Folkecenter for Vedvarende Energi efter det att den allmänna åklagaren i Danmark konstaterat att det inte fanns grunder för ett brottmål för bedrägeri med EU-medel?

Kommer kommissionen att inom OLAF inpränta principen om att man skall anses som oskyldig tills åtal rests eller en dom fällts?

Anser kommissionen att det främjar rättssäkerheten att en talan som lagts ned av den allmänna åklagaren tas upp som en civil talan, varpå tre års osäkerhet för Nordvestjydsk Folkecenter for Vedvarende Energi kan komma att efterföljas av ny osäkerhet?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Det är bara rättsvårdande myndigheter som är behöriga att utdöma eller avstå från att utdöma straffrättsliga påföljder sedan Europeiska byrån för bedrägeribekämpning gjort en utredning. Eftersom alltså varken byrån eller kommissionen är behöriga i den här typen av frågor finns heller ingen anledning att be om ursäkt.

Gemenskapsrätten bygger på viktiga grundläggande rättsprinciper och i bestämmelserna om inrättandet av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning(1) föreskrivs bland annat att byråns utredningar skall utföras i enlighet med fördraget samt med full respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Byrån har ingen straffrättslig behörighet och dess arbete (administrativa utredningar) är dessutom till sin natur sådant att det inte inkräktar på principen att man skall anses oskyldig tills motsatsen bevisats.

Den civilrättsliga talan avser indrivning av oriktigt utbetalda belopp och grundas på aktuella avtalsbestämmelser eller tillämpliga förordningar. Denna talan hänger inte på något sätt samman med några eventuella straffrättsliga påföljder, även om den i förekommande fall kan kumuleras med sådana.

När det gäller det aktuella ärendet skall det framhållas att kommissionen sagt upp avtalet med Folkecenter och har återkrävt alla utbetalningar som gjorts enligt kontraktet från och med sommaren 1997.

(1) Se Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 och rådets förordning (Euratom) nr 1074/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF). EGT L 136, 31.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1488/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(11 maj 2000)

Ämne: Burma

På vilket sätt anser kommissionen att Burmas anslutning till Sydöstasiatiska nationernas förbund, ASEAN, har inverkat på den demokratiska utvecklingen och respekten för de mänskliga rättigheterna?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(5 juni 2000)

Kommissionen anser att situationen för de mänskliga rättigheterna i Burma/Myanmar fortfarande är mycket bekymmersam.

Burmas/Myanmars medlemskap i Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) förefaller ha bidragit till att uppmärksamma andra Asean-medlemmar på situationen. Flera av dessa länder har försökt att få Statens råd för fred och utveckling (SPDC) att föra frågan om mänskliga rättigheter och demokratisering framåt. Denna process har förstärkts genom den bestämda ståndpunkt som unionen har intagit, vilken innebär att man, dels vägrat att acceptera Burmas/Myanmars anslutning till samarbetsavtalet mellan Europeiska unionen och Asean, dels dess aktiva deltagande i de program som genomförs inom ramen för det avtalet, inte ens i diskussionerna om dessa program.

Unionen fäster stor vikt vid sina förbindelser med Asean och har följaktligen föreslagit att man skall organisera ett ministermöte mellan Europeiska unionen och Asean i Asien före utgången av 2000. Unionen har dessutom förklarat sin vilja att inleda en meningsfull politisk dialog med Burma/Myanmar och har för avsikt att skicka en officiell tremannadelegation på tjänstenivå till Rangoon/Yangon för att få i gång en sådan dialog. Vid dessa kontakter kommer unionen att anstränga sig ytterligare för att förmedla den oro man redan gett uttryck för i unionens gemensamma ståndpunkt med avseende på bristen på framsteg i riktning mot demokrati och de fortsatta kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, samt att uppmana Burma/Myanmar att vidta konkreta och påtagliga åtgärder för att bemöta denna oro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2307/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Informationscentrum

Kommissionen har för närvarande ett antal informationscentrum som riktar sig till allmänheten (Informationskontor, Informationscentrum på landsbygden), vilkas syfte är att föra Europeiska unionens politik och program närmare medborgarna. Dessa centrum erhåller för närvarande en gemenskapssubvention via budgetpost B3-301.

Inom ramen för den nya informationspolitik som är ett resultat av reformen av kommissionen framgår det inte klart vilken roll dessa centrum skall spela i framtiden. Ingår det i kommissionens planer att fortsatt subventionera dessa informations- och dokumentationsnät eller planerar kommissionen i stället att dessa subventioner skall betalas av medlemsstaterna? Vad avser kommissionen i så fall att använda det befintliga stödet till så att de europeiska medborgarna även fortsättningsvis får information om den politik som förs av gemenskapens institutioner?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(12 september 2000)

Kommissionen är mycket angelägen att de informationsnätverk, som den har varit med om att utveckla och som den stödjer och främjar, skall fungera bra, eftersom dessa nätverk har en nyckelroll när det gäller att föra ut information till medborgarna på ett decentraliserat sätt.

Kommissionen önskar fortsätta att bevilja stöd till dessa informationsnätverk inom de ramar som budgetmyndigheten sätter.

Dessutom har kommissionen vid sitt möte den 26 juli 2000 uppdragit åt sin ordförande och Viviane Reding att inom utgången av år 2000 lägga fram förslag för att utarbeta en integrerad informations- och kommunikationsstrategi. Den viktiga roll som informationscentrumen spelar kommer naturligtvis att beaktas i detta sammanhang.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0371/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(8 februari 2000)

Ämne: Förekomst av algen caulerpa taxifolia i Medelhavet

Algen caulerpa taxifolia håller på att sprida sig i Medelhavet där den förorsakar allvarliga skador för kustfisket och på den marina floran och faunan.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser den att vidta för att bekämpa de skadliga effekterna av denna alg?

2. Vilken typ av åtgärder avser kommissionen att vidta för att kompensera de fiskare som bedriver fiske i områden som drabbats av algen ifråga?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 mars 2000)

Kommissionen är medveten om det problem som tas upp av parlamentsledamoten. Demonstrationsprojekt finansierades genom LIFE-instrumentet år 1992 och 1995 i de

medelhavsländer som drabbats av utbredningen av Caulerpa taxifolia. Målet med dessa projekt var dels att öka medvetenheten hos offentliga organ, berörda privata parter och allmänheten, dels att kartlägga de områden som drabbats av algen, dels att utföra experiment om metoder för att kontrollera denna utbredning samt att utarbeta en strategi för kontroll och begränsning.

Resultaten från projekten bekräftade att spridningen av Caulerpa taxifolia i Medelhavet är ett eventuellt hot mot den biologiska mångfalden, huvudsakligen på bekostnad av andra alger eller av den marina växtligheten (exempelvis posidonia oceanica och cymodocea nodosa), och mot vissa mänskliga aktiviteter i hårt drabbade områden. Genom dessa undersökningar har man dessutom kartlagt de områden som drabbats av Caulerpa taxifolia, åtminstone dem som för närvarande är kända, och registrerat hur snabbt den breder ut sig. Det finns vissa vetenskapliga belägg för effekterna på fisk, men i stort sett inte på de arter som fiskas kommersiellt.

Det finns för närvarande inga vetenskapliga belägg för negativa effekter på det traditionella fisket.

Fiskare kan spela en viktig roll när det gäller att bekämpa algens spridning och minska dess spridningstakt, genom att inspektera sina ankare och fiskeredskap och inte slänga fragment av sjögräs tillbaka i havet.

När det gäller kompensation för de fiskare som verkar i de fiskevatten som drabbats av denna alg, anser kommissionen att problemet med caulerpa taxifolia inte uppfyller de kriterier för kompensation som anges i förordning 2792/1999/EG av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1).

(1) EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2496/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Metoder för att kringgå lagstiftningen om timeshare

Varje lag skapar kryphål. Det gäller också vad som hänt med timeshare-lägenheter. De företag som säljer timeshare har förvandlats till semesterklubbar och undgår därmed gemenskapens lagstiftning om delad användning av fastigheter för turiständamål.

Enligt många experter har de företag som tidigare marknadsförde timeshare-lägenheter nu gått över till att sälja andelar i semesterklubbar. På så sätt kringgår de gemenskapens lagstiftning trots att verksamheten är densamma.

Hur anser kommissionen att man skall möta detta sätt att kringgå gemenskapslagstiftningen, för att skydda nyttjarnas lagliga rättigheter, eftersom de ständigt blir lurade av dem som säljer denna typ av turistlägenheter och som begår ständiga oegentligheter och svindlerier?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Kommissionen är medveten om att man i en del medlemsstater saluför nya produkter som i princip inte omfattas av tillämpningsområdet för en stor del av den nationella lagstiftning som genomför Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis(1).

Dessa nämndes i kommissionens rapport av den 4 november 1999 om tillämpningen av direktiv 94/47/EG(2), som innehåller en jämförande översikt över medlemsstaternas sätt att tillämpa detta direktiv. I rapporten fastställs också de problem (liknande dem som parlamentsledamoten nämner) som många enskilda stöter på i sina relationer till byggherrar och mäklare när det gäller nyttjanderätt till fast egendom på tidsdelningsbasis.

Kommissionen uppmanade berörda parter att före den 30 april 2000 inkomma med eventuella kommentarer till rapporten och med svar på de frågor som ställs i slutsatserna.

Kommissionen har fått cirka 25 svar från konsumentorganisationer, branschen i fråga, jurister, universitet samt offentliga organ i åtta medlemsstater.

Kommissionen behandlar för närvarande varje svar och kommer vid tillfälle att göra det möjligt att återuppta diskussionerna om eventuell anpassning eller ändring av direktiv 94/47/EG.

(1) EGT L 280, 29.10.1994.

(2) SEK(1999) 1795.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2136/00

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Förbud mot ridning på vissa typer av vägar

Kan kommissionen bekräfta att den inte avser att införa lagstiftning som förbjuder ridning på vissa typer av vägar i Europeiska unionen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

Kommissionen kan bekräfta att den för närvarande inte har för avsikt att införa lagstiftning som syftar till att förbjuda ridning på vissa typer av vägar i Europeiska unionen.