SKRIFTLIG FRÅGA P-3155/00

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(2 oktober 2000)

Ämne: Beviljande av beteckningen garanterad traditionell specialitet för italiensk obehandlad honung

Under 1994 utarbetades ett dokument om den obehandlade honungen för att begära beviljande av den beteckning som nämns i förordning (EG) nr 2082/92(1). Dokumentet skickades tillsammans med en regelmässig begäran om beviljande av beteckningen garanterad traditionell specialitet till jordbruksministern som vidarebefordrade dessa till kommissionen den 8 september 1995. Inte förrän i början av 1997 erhöll man ett första positivt omdöme från GD VI samtidigt som ärendet överlämnades till GD III som då var ansvarigt för frågor rörande honung. Först i slutet av augusti 1999, och efter ett flertal ingripanden, gav GD III ett positivt svar. I sin skrivelse av den 28 mars 2000 till några italienska parlamentsledamöter bekräftade ordförande Romani Prodi att han hade nöjet att informera (mldr) behandlingen av denna näringsgren slutförts och att begäran om beviljande av beteckningen inom några dagar skulle offentliggöras i EGT. I september bekräftade kommissionsledamot Franz Fischler med ansvar för jordbruksfrågor däremot att begäran om beviljande av beteckningen för obehandlad honung skulle offentliggöras i EGT (mldr) så fort rådet (mldr) slutgiltigt antagit det nya gemenskapsdirektivet om honung.

Kan kommissionen därför besvara följande:

- Vilka är skälen till att ordförande Prodi och kommissionsledamot Fischler gjort officiella uttalanden som i så stor utsträckning står i strid med varandra? Detta har lett till stor förvirring bland italienska tillverkare och skadat kommissionens anseende.

- Vilka är skälen till de upprepade förseningarna i samband med beviljandet av beteckningen garanterad traditionell specialitet för italiensk obehandlad honung?

- Finns det några juridiskt förpliktande orsaker som gör att kommissionen måste skjuta upp beviljandet av beteckningen garanterad traditionell specialitet och invänta antagandet av det nya direktivet om honung eller handlar det endast om tillfälligheter och politiska påtryckningar?

- Hur förhåller man sig till de ständiga påtryckningar som utövas av de stora livsmedelsföretagen som vill undvika att italienska honungssorter beviljas särskilda beteckningar som rör deras typiskhet och identitet?

(1) EGT L 208, 24.7.1992, s. 9.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 oktober 2000)

Italiensk miele vergine integrale (hel jungfruhonung) har hittills inte åtnjutit något särartsskydd i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2082/92 av den 14 juli 1992, om särartsskydd för jordbruksprodukter och livsmedel. Orsaken är att kommissionen inte ansett att ansökningarna om registrering har uppfyllt kraven i gällande lagstiftning. I gällande direktiv föreskrivs inte att de skyddade beteckningarna får kompletteras med uppgifter om särskilda kvalitetskrav. En sådan möjlighet föreskrivs emellertid i den av rådet ännu inte antagna ändringen av detta direktiv. För övrigt är det så att vissa parametrar i ärendets produktspecifikation (t.ex. total syrahalt) inte uppfyller kraven i det gamla honungsdirektivet. De italienska myndigheterna har också ombetts förklara vissa inslag i ärendet.

Förseningar har av dessa skäl uppstått men har nu hämtats in. En bidragande orsak är att det i maj 2000 också nåddes en överenskommelse i rådet om att ändra honungsdirektivet.

För närvarande inväntas Europaparlamentets yttrande, som är en förutsättning för att rådet skall kunna ändra direktivet vilket i sin tur skulle möjliggöra ett särartsskydd för honungen i fråga. Därmed skulle arbetet med ärendet kunna fortskrida beträffande särartsskydd för honung med särskilda egenskaper.