SKRIFTLIG FRÅGA E-3354/98

från Maartje van Putten (PSE) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Märkning av vissa livsmedel som framställs från genetiskt modifierade organismer

Med tanke på tillämpningen av förordning 1139/98(1) stadgas det att det behöver fastställas ett tröskelvärde för upptäckt av genetiskt modifierad DNA eller genetiskt modifierat protein. Därefter stadgas det i förordningens artikel 2 att det skall utarbetas en förteckning över produkter som inte omfattas av de ytterligare särskilda bestämmelserna för märkning.

1. Har kommissionen under tiden kunnat fastställa ett dylikt tröskelvärde? Om så är fallet: vad har tjänat som utgångspunkt därvid? Om så inte är fallet: varför har kommissionen ännu inte lyckats fastställa ett sådant värde och hur lång tid kan man förvänta sig att det skall ta innan ett sådant tröskelvärde fastställs?

2. Har kommissionen också för avsikt att fastställa en övre gräns för maximal förorening med material från genetiskt modifierade organismer i samband med att det används etiketter om att sådant material inte använts? Om så är fallet: kommer då denna övre gräns att sammanfalla med det ovannämnda tröskelvärdet för obligatorisk märkning av livsmedel i vilka det ingår genetiskt modifierade växter?

3. Kan kommissionen ge besked om en förteckning av det slag som angivits ovan redan föreligger? Om så inte är fallet: hur lång tid kan man förvänta sig att det skall ta innan en sådan förteckning skall föreligga och hur övervakas det för närvarande att förordningen efterlevs?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

1. Förordning (EG) 1139/98 om obligatoriska uppgifter vid märkning av vissa livsmedel som framställs från genetiskt modifierade organismer trädde i kraft den 1 september 1998. I denna förordning föreslås obligatorisk märkning när livsmedel eller livsmedelsingredienser innehåller spår av DNA eller protein som är ett resultat av genetisk modifiering.

I samband med antagandet av förordning (EG) 1139/98 anmodade rådet kommissionen att

- hjälpa till att ta fram pålitliga metoder för att påvisa DNA eller protein som är ett resultat av genetiskt modifiering,

- undersöka möjligheten att fastställa ett tröskelvärde för upptäckt av DNA och protein, av hänsyn till problemet med oavsiktlig kontamination,

- utarbeta den "negativa" förteckning som föreskrivs i artikel 2.2 i förordningen.

2. Kommissionen har som sagt anmodats att undersöka möjligheten att fastställa ett tröskelvärde för spår av DNA eller protein, under vilket märkning inte skall krävas när dess förekomst i ett livsmedel beror på oavsiktlig kontamination. På basis av all tillgänglig erfarenhet undersöker kommissionen nu detta, i samråd med medlemsstaterna och berörda fabrikanter. Målet är här att snabbt komma fram till ett förslag och detta före mars utgång.

3. Samtidigt har kommissionen tagit ett antal initiativ, särskilt via det gemensamma forskningscentrat, för att ta fram pålitliga detekteringsmetoder. Här har redan en metod för att spåra genetiskt modifierade substanser validerats för sojamjöl och majs. Vidare fortsätter arbetet med att ta fram en kvalitativ metod för livsmedel som innehåller genetiskt modifierad soja och majs. Arbetet gäller också en kvantitativ metod för genetiskt modifierad soja och majs samt kvantitativa metoder för flera andra bearbetade produkter.

4. Beträffande den "negativa" förteckningen har kommissionen, på grundval av material från medlemsstaterna och branschfolk, anmodat Vetenskapliga kommittén för livsmedel att inkomma med ett yttrande enligt artikel 2.2 i förordning (EG) 1139/98. Detta gäller ett antal livsmedel eller livsmedelsingredienser som saknar spår av DNA eller protein och där märkning därför inte är obligatorisk. När kommittén yttrat sig kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för upprättandet av denna förteckning.

5. I väntan på allt detta gäller förordningen och dess bestämmelser sedan den 1 september 1998. Därmed är också märkning obligatorisk när livsmedel eller livsmedelsingredienser innehåller spår av DNA eller protein. I alla händelser är det medlemsstaterna som ansvarar för kontrollen av hur dessa märkningsbestämmelser efterlevs och tillämpas.

(1) EGT L 159, 3.6.1998, s. 4.