ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4163/97 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (22 januari 1998)

Ämne: Åtgärder ifall EU-medborgare hålls som gisslan av Surinam

1. Känner rådet till att 27 civila och militära arresterats i Surinam den 25 oktober 1997, i anledning av förberedelserna för en så kallad kupp?

2. Anser inte rådet att de anklagelser som nyligen utslungats av den surinamesiskas regeringens rådgivare Desi Bouterse i massmedierna i Surinam och som handlat om att utländska krafter, däribland Nederländerna, varit inblandade i förberedelserna för den påstådda kuppen, är en reaktion från den före detta diktatorns sida mot att rättsmyndigheterna i Nederländerna i samverkan med det amerikanska organen DEA undersökt vad Bouterse haft för sig i narkotikasammmanhang, en undersökning som nyligen lett till att det utfärdats en internationell begäran om att Bouterse skall efterlysas och arresteras?

3. Är rådet fullt medvetet om hur allvarlig den situation är som kan uppkomma om utländska medborgare, däribland nederländare, arresteras, alltså hålls som gisslan på grund av att de påstås ha deltagit i den kupp som iscensatts? Då kommer Surinams regering att vilja börja förhandla om att lagföringen skall upphöra på båda sidor: för det första att Surinam skall avstå från att lagföra de utländska medborgare, däribland nederländare, som tagits i fängsligt förvar för delaktighet i förberedelserna för den påstådda kuppen och för det andra att Nederländerna i utbyte för detta skall återkalla den internationella begäran om att den surinamesiske statsrådgivaren Bouterse skall efterlysas och arresteras, liksom också lägga ned alla fortsatta åtgärder mot Bouterse för vad rättsmyndigheterna i Nederländerna misstänker honom för att ha gjort inom den internationella handeln med kokain i stor skala samt i samband med sitt deltagande i ledande ställning i en internationell förbrytarorganisation?

4. Har rådet beredskap att reagera tillfredsställande ifall den ovannämnda situationen med tagande av gisslan skulle bli verklighet?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4160/97, E-4161/97, E-4162/97 och E-4163/97 (18 maj 1998)

Rådet är endast medvetet om den information som tillhandahållits av de surinamesiska myndigheterna. Enligt denna information arresterades flera personer under helgen den 25 oktober 1997 eftersom de påstås ha planerat en kupp.

Rådet har också kännedom om ett brev från organisationen för mänskliga rättigheter Moiwana 86 till den interamerikanska kommissionen för de mänskliga rättigheterna om det fall som den ärade parlamentsledamoten nämner.

Enligt den information som rådet har lyckats erhålla om den förment misstänkte som kom till den nederländska ambassaden i oktober 1997, sökte personen i fråga inte asyl.

Om en gisslansituation skulle uppkomma i Surinam anser rådet att de åtgärder som är nödvändiga för att hitta en fredlig lösning på en handling av det slaget måste vidtas.

Rådet är inte medvetet om de påståenden och anklagelser som Desi Delano Bouterse, enligt den ärade ledamoten, skall ha framfört.

Eftersom de rättsliga utredningar som den ärade ledamoten hänvisar till fortfarande pågår kan rådet inte kommentera ärendet ytterligare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4161/97 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (22 januari 1998)

Ämne: Oro för att EU-medborgare eventuellt kommer att hållas som gisslan i Surinam

1. Känner rådet till att 27 civila och militära arresterats i Surinam den 25 oktober 1997, i anledning av förberedelserna för en så kallad kupp?

2. Känner rådet till att det under tiden kommit fram, bland annat till följd av vad som meddelats av ¨Moiwana 86¨, en organisation för de mänskliga rättigheterna, att ett stort antal av dem som arresterats i samband med de påstådda förberedelserna för en kupp den 25 oktober 1997 utsatts för allvarlig misshandel?

3. Inser rådet att det med hjälp av sådan misshandel, alltså tortyr, av de arresterade lättvindigt kan skaffas fram förklaringar med hjälp av vilka utlänningar, bland dem nederländare, kan utpekas som skyldiga till de iscensatta förberedelserna för en kupp den 25 oktober 1997?

4. Är inte rådet allvarligt oroat över de uttalanden som gjorts av den före detta diktatorn i Surinam, Desi Bouterse, som numera är verksam som rådgivare för staten? Enligt dessa uttalanden skulle utländska krafter, däribland Nederländerna, bära ansvaret för planläggningen av den påstådda kuppen i Surinam. Är inte rådet likaså oroat över att de uttalanden som gjorts i medierna av Desi Bouterse om inblandning av utländska makter, däribland Nederländerna, till sist skall leda till att utländska medborgare skall komma att arresteras och hållas som gisslan på grund av att de påstås ha deltagit i den kupp som iscensatts, allt detta för att arresterade personer som utsatts för tortyr har förklarat att utlänningar, bland dem nederländare, skulle ha medverkat vid kuppförberedelserna?

5. Har rådet förberett ett professionellt scenario för att kunna agera framgångsrikt i det fall att ovannämnda situation skulle bli verklighet till följd av de surinamesiska myndigheternas agerande?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4160/97, E-4161/97, E-4162/97 och E-4163/97 (18 maj 1998)

Rådet är endast medvetet om den information som tillhandahållits av de surinamesiska myndigheterna. Enligt denna information arresterades flera personer under helgen den 25 oktober 1997 eftersom de påstås ha planerat en kupp.

Rådet har också kännedom om ett brev från organisationen för mänskliga rättigheter Moiwana 86 till den interamerikanska kommissionen för de mänskliga rättigheterna om det fall som den ärade parlamentsledamoten nämner.

Enligt den information som rådet har lyckats erhålla om den förment misstänkte som kom till den nederländska ambassaden i oktober 1997, sökte personen i fråga inte asyl.

Om en gisslansituation skulle uppkomma i Surinam anser rådet att de åtgärder som är nödvändiga för att hitta en fredlig lösning på en handling av det slaget måste vidtas.

Rådet är inte medvetet om de påståenden och anklagelser som Desi Delano Bouterse, enligt den ärade ledamoten, skall ha framfört.

Eftersom de rättsliga utredningar som den ärade ledamoten hänvisar till fortfarande pågår kan rådet inte kommentera ärendet ytterligare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3872/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Program för tilldelning av miljömärke

Denna fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke (KOM(96)0603) - 96/0312(SYN) ((EGT C 114, 12.4.1997, s. 9. )).

Kan kommissionen genomföra en översyn av finansieringen efter tre år, i syfte att bedöma i vilken utsträckning detta program kan vara ekonomiskt självständigt, och anser den att det är lämpligt att medlemsstaterna då kommissionens deltagande upphör bidrar till att detta program fungerar, med tanke på de sociala och miljörelaterade fördelarna med miljömärkning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (14 januari 1998)

I kommissionens förslag om ett reviderat program för miljömärkning räknar man med att kommissionen kommer att bidra med 5 030 000 ecu till driften av europeiska miljömärkningsorganisationen (EEO) under de första fyra åren. Det finns inga planer på att revidera finansieringen av EEO efter tre år.

Kommissionen är dock inte ensam om att stödja EEO. 50 % av årsavgifterna för miljömärkta produkter skall tillfalla EEO (bilaga V.8. till kommissionens förslag). Enligt punkt 7.1 i finansieringsöversikten till kommissionens förslag skall de organ som är behöriga i frågan samfinansiera EEO tillsammans med kommissionen, och skall fortsätta att stödja programmet även när kommissionens bidrag upphör. Enligt artikel 10 i kommissionens förslag kommer medlemsstaterna att behöva bidra till upprättandet av programmet med informations- och reklamkampanjer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4098/97 från Patrick Cox (ELDR) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Flygbolagens åldersdiskriminering

Många transportföretag har som praxis att ta ut lägre priser för heltidsstuderande. Detta gäller i vissa fall inte vuxna studenter över en viss ålder.

Accepterar kommissionen prisdiskriminering på grund av ålder och vilka åtgärder har kommissionen möjlighet att vidta i dessa fall?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (27 februari 1998)

Sedan lufttransporterna inom gemenskapen liberaliserades 1993 har flygbolagen rätt att fastställa biljettpriserna utifrån sin egen affärsstrategi och de förhållanden som råder på marknaden. För att optimera intäkterna har de flesta flygbolag en benägenhet att tillhandahålla ett antal olika produkter i enlighet med specifika efterfrågemönster. Många flygbolag erbjuder därför attraktiva priser för vissa passagerargrupper som småbarn, pensionärer, militär personal och studenter, och priserna knyts till ett antal specifika kriterier, t.ex. åldersgränser. Sådana villkor utgör ingen olaglig diskriminering som strider mot bestämmelserna i EG-fördraget. Tillämpningen av konkurrenslagstiftningen och bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av den 23 juli 1992 om biljettpriser och tariffer för lufttrafik ((EGT L 240, 24.8.1992. )) är i detta sammanhang den enda mekanism som reglerar prisnivån inom gemenskapen.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 223 , 17/07/1998 s. 0052



SKRIFTLIG FRÅGA E-4092/97 från Peter Truscott (PSE) till kommissionen (16 januari 1998) Ämne: Stöd till Hertfordshire för transeuropeiska nät 1994-1997 Vill kommissionen vara vänlig att informera mig om storleken på det stöd Hertforshire har fått för transeuropeiska nät under 1994, 1995, 1996 och 1997? Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (26 februari 1998) Kommissionens stöd inom ramen för de transeuropeiska näten (TEN) tilldelas specifika projekt, inte regioner. Detta stöd blev tillgängligt först 1995, då förordning (EG) nr 2236/95 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät ((EGT L 228, 23.9.1995. )) antogs. För att vara berättigat till stöd måste projekten avse en av de järnvägs- eller vägsträckor eller en av de knutpunkter som skall ingå i det transeuropeiska transportnät som avses i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet ((EGT L 228, 9.9.1996. )). I Hertfordshire är stambanan på västkusten (West coast main line) en sådan sträcka. Ombyggnaden av denna bana till en höghastighetsförbindelse är ett prioriterat projekt inom ramen för de transeuropeiska näten. Det tilldelades 8,6 miljoner ecu under 1995, 7,2 miljoner ecu 1996 och 7,4 miljoner ecu 1997. Inga andra projekt i Hertfordshire har ansökt om TEN-stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3548/97 från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Harmonisering av destillatörers juridiska och skattemässiga ställning

Bestämmelserna kring destillering varierar från ett land till ett annat. I Spanien, Italien, Portugal och Grekland råder till exempel full frihet att destillera. I Tyskland tillämpas förmånsbeskattning och gradvis skattereduktion inom en gräns på 5000° ren alkohol. Österrike har också ett system med skattereduktion.

I Frankrike har sedan 1960 bara några få destillatörer skattebefrielse, eftersom denna förmån drogs in genom en förordning av den 29 november 1960 ¨vid varje förmånstagares eller efterlevande makas eller makes frånfälle¨. De franska destillatörer som finns kvar åtnjuter ingen skattereduktion och särbehandlas alltså i förhållande till sina europeiska motsvarigheter.

Vad ämnar kommissionen göra för att harmonisera de juridiska bestämmelser och skattereglerna för destillatörer i Europeiska unionen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3548/97 och E-3549/97 ingivna av Mario Monti för kommissionen (6 januari 1998)

I en förklaring i rådets protokoll om rådets direktiv 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker ((EGT L 316, 31.10.1992. )) förklarar rådet och kommissionen att medlemsstater som traditionellt har undantagit privatpersoners tillverkning av små kvantiteter alkohol för eget bruk kan fortsätta att tillämpa dessa undantag. I enlighet med den förklaringen har Frankrike fortsatt att bevilja undantag för tillverkning av tio liter ren alkohol per år till privatpersoner som traditionellt haft den rätten.

Bortsett från detta speciella fall måste all sprittillverkning beskattas. Enligt undantaget i artikel 22 i direktiv 92/83/EEG kan medlemsstaterna emellertid tillämpa en reducerad skattesats för tillverkning vid små destillerier. Frankrike har i likhet med de flesta andra medlemsstaterna valt att inte utnyttja denna möjlighet.

Genom att Frankrike har gjort detta val bör de allmänna regler som fastställs i direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor ((EGT L 76, 23.3.1992. )) gälla. Med ovannämnda undantag för hemdestillering är därmed alla franska destillerier skatteupplag som skall befrias från punktskatt tills godset övergår till fri omsättning och för vilka man skall ta hänsyn till förluster som uppstår av naturliga orsaker.

När det gäller kommissionens inställning till framtida harmonisering inom detta område var ett skäl till att undantagen tilläts * inom de fastställda gränserna * att beskattningen av dessa små producenter ansågs ha för liten effekt på den inre marknaden för att det skulle behövas enhetlighet på gemenskapsnivå. Mot bakgrund av parlamentsledamotens klagomål kommer kommissionen att hålla frågan under uppsikt, men den har idag inte för avsikt att försöka harmonisera beskattningen av dem ytterligare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3524/97 från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Gemenskapsprogram för att eliminera riskerna med fallfärdiga byggnader

Det förekommer ständigt olyckor, många gånger med dödlig utgång, som orsakas av att fallfärdiga byggnader störtar samman och i Europeiska unionen finns flera tusen sådana byggnader. Detta gör det nödvändigt att överväga att planera en gemensam åtgärd för att eliminera den ständiga livsfara som dessa byggnader utgör för hela familjer, många arbetare och förbipasserande.

De flesta av dessa byggnader finns i många städers gamla stadskärnor och renoveringsprogrammen har inte i tillräcklig utsträckning lyckats minska antalet fallfärdiga hus.

Kan kommissionen meddela om man skulle kunna planera en åtgärd i stor skala inom hela unionen för att eliminera riskerna med fallfärdiga hus i stadsområden inom gemenskapen, särskilt genom att byta ut alla delar som inte kan eller bör bevaras? Skulle man kunna finansiera ett program för forskning om bästa teknik för att bevara och renovera byggnader?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (7 januari 1998)

Man kan bara dela parlamentsledamotens oro om riskerna för att byggnader eller delar av byggnader rasar samman på grund av bristande underhåll och kontroll.

På gemenskapsnivå tas i regler för byggnader hänsyn till detta. Enligt rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter ((EGT L 40, 11.2.1989. )) får bara de byggprodukter som uppfyller vissa krav på stadga och säkerhet kunna användas.

I samma direktiv ställs ett krav på beständighet. Denna bestämmelse kan däremot bara tillämpas på nya byggnader eller renoveringar.

Vad gäller det befintliga byggnadsarvet existerar för närvarande inget renoveringsprogram på europeisk nivå för renoveringar i stor skala. Sådana åtgärder måste vidtas på nationell nivå.

Vad gäller forskning har ett flertal projekt finansierats inom ramen för programmet för produktions- och materialteknik (Brite Euram) inom det fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling. Dessa projekt bidrar indirekt till att förebygga de olycksrisker som osäkra och fallfärdiga byggnadsstrukturer medför.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3754/97 från Robert Evans (PSE) till kommissionen (17 november 1997)

Ämne: Grekiska bestämmelser avseende bilägare i Grekland som inte är grekiska medborgare

Kommissionen anmodas kommentera de skyldigheter som de grekiska myndigheterna ålägger icke-grekiska medborgare som äger bilar i Grekland, och om dessa utgör en diskriminering.

Jag har kontaktats av väljare som informerat mig om skyldigheter som de förväntas efterleva för att få köra bil i Grekland och för att undvika att betala inkomstskatt. Denna process inkluderar transferering av betydande penningsummor till ett grekiskt bankkonto, framläggande av ett intyg om hemvist från Förenade kungarikets skattemyndighet, framläggande av den årliga självdeklarationen tillsammans med ett ¨unikt intyg på växling av främmande valuta¨, vilket måste erhållas från en grekisk bank.

Håller kommissionen med om att detta lägger en otillbörlig last på icke-grekiska medborgare?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Kommissionen känner till att innehav av motorfordon enligt den grekiska skattelagstiftningen i förekommande fall utgör ett kriterium för att fastställa en persons beskattningsbara inkomst. De grekiska skattemyndigheterna kan i det här sammanhanget begära att skatteutlänningar med ett i Grekland registrerat motorfordon styrker varifrån deras inkomster kommer.

Kommissionen uppfattar att dessa åtgärder är ägnade att bekämpa skattefusk, och för övrigt tillämpas liknande åtgärder även av andra medlemsstater. Enligt de upplysningar som kommissionen förfogar över gäller de ifrågavarande åtgärderna i princip utan åtskillnad för såväl grekiska medborgare som utlänningar och tycks således vid första anblicken inte vara diskriminerande.

Om parlamentsledamoten emellertid lämnar kommissionen mer detaljerade upplysningar om de fall som har förelagts honom, är den villig att närmare undersöka dessa fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3338/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (22 oktober 1997)

Ämne: Europeiska kommissionens yttrande om Estland och Slovakien i samband med deras ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

Skulle kommissionen kunna utföra en jämförande analys av Estland och Slovakien baserad på de kriterier som fastslogs vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn, i synnerhet inom områden som

1. skydd av och respekt för nationella minoriteter,

2. ekonomiskt agerande inklusive förmågan att hantera marknadskrafterna inom Europeiska unionen,

3. den nuvarande graden av tillnärmning mellan nationell lagstiftning och Europeiska unionens regelverk?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (2 december 1997)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sin rapport Agenda 2000 för en förstärkt och utvidgad union och till yttrandena om de enskilda ansökningar om medlemskap som lämnats in av tio länder i Central- och Östeuropa, vilka offentliggjordes den 15 juli 1997. Yttrandena grundar sig på en noggrann och objektiv analys av förhållandena i vart och ett av ansökarländerna på grundval av de kriterier som fastställdes enligt överenskommelse vid Europeiska rådet i Köpenhamn 1993. Dessa handlingar, särskilt yttrandena om Estland ((KOM(97) 2006 slutlig. )) och Slovakien ((KOM(97) 2004 slutlig. )), täcker de frågor som parlamentsledamoten har ställt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3671/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Rätt till social trygghet för människor med handikapp som flyttar från ett EU-land till ett annat

För närvarande har de människor med handikapp som erhåller handikappbidrag i sina hemländer inte rätt till samma förmån om de flyttar till ett annat EU-land.

Detta förefaller bryta mot EU:s förbindelser om icke-diskriminering.

Har kommissionen några förslag om hur man kan komma till rätta med denna diskriminering?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (8 januari 1998)

Handikappbidrag är en särskild icke-avgiftsfinansierad förmån som faller under artikel 4.2 a i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen samt förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 ((EGT L 28, 30.1.1997. )). Dessa särskilda icke-avgiftsfinansierade förmåner, som till sin karaktär är både social trygghet och socialvård, finns förtecknade i bilaga IIa. I artikel 10 a i förordning (EEG) nr 1408/71 anges att sådana förmåner skall utges uteslutande inom den medlemsstats territorium där sökanden är bosatt. Med andra ord kan särskilda icke-avgiftsfinansierade förmåner inte ¨exporteras¨ till andra medlemsstater.

Det måste dock beaktas att en person som flyttar till en annan medlemsstat och bosätter sig där har rätt till de särskilda icke-finansierade förmånerna enligt denna medlemsstats lagstiftning på samma villkor som medborgarna i den medlemsstaten. Därför föreligger ingen diskriminering på grund av nationalitet och inte heller något motsatsförhållande till prinicipen om likabehandling (artikel 3 i förordning (EEG) nr 1408/71).

Frågan om tolkning och giltighet beträffande dessa specifika samordningsregler för särskilda icke-finansierade förmåner, som infördes 1992, har ställts i domstolen i Snares-målet (C*20/96), som gällde beviljande av handikappbidrag (disability living allowance) enligt Förenade kungarikets lagstiftning. Efter att ha granskat de omtvistade bestämmelserna som diskuterats i målet beslutade domstolen i sin dom av den 4 november att dessa är förenliga med artikel 51 i EG-fördraget.