ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3954/98

från Nuala Ahern (V) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Strålningspåverkan och miljökonsekvenser av de franska kärnvapenproven i Mururoa- och Fangataufaatollerna

Vilka huvudsakliga resultat gav den undersökning om strålningspåverkan och miljökonsekvenser av de franska kärnvapenproven i Mururoa- och Fangataufaatollerna som utfördes av Internationella atomenergiorganet (IAEA) på uppdrag av kommissionen och de franska myndigheterna? Till vem har rapporten vidarebefordrats? Vilka ytterligare undersökningar i ämnet planerar kommissionen att stödja?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(26 januari 1999)

Mururoa-studien genomfördes av en internationell rådgivande kommitté som är inrättad av Internationella atomenergiorganet (IAEA) på begäran av franska regeringen. Kommissionen var, liksom ett antal internationella organisationer, representerad i den internationella rådgivande kommittén med en officiell medlem. Resultaten har offentliggjorts av IAEA i en rad mer eller mindre tekniskt detaljerade publikationer som alla har titeln "The radiological situation at the atolls of Mururoa and Fangataufa", inklusive en 16-sidig broschyr(1), en 62-sidig "sammanfattande rapport"(2), en 282-sidig "huvudrapport"(3) och en "teknisk rapport" på 6 delar med sammanlagt ca. 950 sidor(4).

Slutsatserna lades fram vid två preliminära möten i Stillahavs-regionen och på en IAEA-konferens i Wien från den 30 juni 1998 till den 3 juli 1998. Förhandlingarna från den konferensen har också offentliggjorts som IAEA-MFCP.

De övergripande slutsatserna sammanfattades i broschyren på följande sätt:

"'Mot bakgrund av de uppmätta och förutsebara nivåerna av radionuklider - och de uppskattade doserna både i dagsläget och i framtiden - kom man i studien fram till att det inte är motiverat med korrigerande åtgärder av strålskyddsskäl, vare sig nu eller i framtiden. Av strålskyddsskäl finns det heller inte något behov av ytterligare övervakning vid atollerna. I studien rekommenderades emellertid att det kunde vara lämpligt med ett program för att mäta radioaktiviteten i miljön, inte enbart av vetenskapliga skäl utan också för att trygga allmänheten om det fortsatta strålskyddet vid atollerna'."

Med anledning av dessa slutsatser ämnar inte kommissionen ta några nya initiativ.

(1) 98-00958 IAEA/PI/A60E.

(2) ISBN 92-0-101298-5.

(3) ISBN 92-0-101198-9.

(4) IAEA-MFTR-1 till 6.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4030/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Kontroll av förbudet mot att tillverka och använda foder som innehåller råvaror från nötkreatur

Från och med den 1 januari 1999 är det inom hela EU förbjudet att tillverka och använda djurfoder som innehåller något material och/eller någon biprodukt från nötkreatur.

Enligt vad jag kan förstå kommer det emellertid att vara tillåtet att använda djurfoder, med undantag för foder till nötkreatur, som tillverkats med material och/eller biprodukter från andra djur, från såväl svin som fjäderfä.

Jag uppmanar därför kommissionen att ge mig svar på följande frågor:

1. Vilka effektiva kontrollåtgärder ämnar kommissionen använda för att förhindra produktion och/eller användning av foder som innehåller material och/eller biprodukter från nötkreatur i alla EU-länder utan undantag, och i synnerhet i Spanien, där sådant foder, enligt de flesta uppgifter som finns tillgängliga, fortsättningsvis används i stor utsträckning som svinmat?

2. Kan kommissionen bekräfta att det också i fortsättningen kommer att vara möjligt att tillverka foder av material och/eller biprodukter från andra djur än nötkreatur?
SKRIFTLIG FRÅGA E-4094/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Anläggningsarbeten vid floden Nestos delta

Med hänvisning till min tidigare fråga om anläggandet av dammar i floden Nestos (E-1648/98) vill jag meddela kommissionen att det grekiska elverket DEI i början av oktober 1998 stängde av vattentillflödet till dammen vid Platanovrisi, vilket ledde till att flodbädden torkade ut och att en mängd fiskar dog. Detta kommer att få negativa konsekvenser för miljön runt Nestosdeltat som skyddas av gemenskapslagstiftningen samt av nationell och internationell rätt.

Genom det inträffade bryter DEI även mot det gemensamma ministerbeslutet 16492/1996, enligt vilket DEI är skyldigt att alltid - även då man fyller vattenreservoarerna - se till att det finns en minsta genomströmning i floden om minst 6 kubikmeter vatten per sekund, vilket är ett minimikrav för genomförandet av projektet.

Känner kommissionen till detta och hur avser den att reagera gentemot de ansvariga grekiska myndigheterna så att det kan fastställas vem som bär ansvaret för det inträffade? I sitt svar den 26.6.1998 på en tidigare fråga från mig, sa kommissionen att om en överträdelse kan konstateras så kommer den att vidta de åtgärder som föreskrivs i EG-fördraget (artikel 169). Kan eventuellt ovan refererade agerande från DEI:s sida betraktas som en tillräckligt grav överträdelse för att inleda förfarandet för att föra ärendet vidare till EG-domstolen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(17 mars 1999)

Till följd av ett klagomål som inkommit beträffande det sätt på vilket fyra dammar anlagts av DEI (ett offentligt elbolag i Grekland) i floden Nestos har kommissionen inlett ett överträdelseförfarande mot Grekland.

Inom ramen för behandlingen av detta ärende har de grekiska myndigheterna i september 1998 skickat en utförlig rapport till kommissionen. Rapporten redogör för byggarbetenas utveckling och inledandet av nya undersökningar i enlighet med ett ministerbeslut av den 19 september 1996 om godkännande av miljövillkoren.

Kommissionen vill tacka frågeställaren för de nya upplysningar som lämnats. Kommissionen kommer naturligtvis att ta hänsyn till dessa nya uppgifter när den beslutar om hur detta ärende skall följas upp.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 320 , 06/11/1999 s. 0020



SKRIFTLIG FRÅGA E-2982/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (8 oktober 1998) Angående: Nationella stödpaket till grisköttsproducenter Kan kommissionen kommentera de senaste nationella stödpaket till grisköttsproducenter som de franska och tyska regeringarna tillkännagivit? Kan kommissionen uppge huruvida sådant nationellt stöd är förenligt med principerna för den inre marknaden för jordbruksprodukter? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (23 oktober 1998) Kommissionen har kontaktat de franska och tyska myndigheterna för att begära detaljerade uppgifter om de stödåtgärder inom grissektorn som dessa medlemsstater tillkännagett. Kommissionen vill bedöma om åtgärderna inbegriper statligt stöd och i så fall om detta kan anses vara förenligt med artiklarna 92-94 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4071/98

från Heidi Hautala (V) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Kommissionens tjänstemäns bisysslor

Av kommissionens svar (E-2930/98(1)) på undertecknade ledamots fråga om kommissionens tjänstemäns bisysslor framgår att kommissionen i sitt beslut av den 7 maj 1992 fastställt grunder för avgörandet av förfrågningar från kommissionens tjänstemän och övriga anställda om att få bedriva verksamhet utanför tjänsten. Kommissionen har emellertid inte offentliggjort den lista som undertecknad begärt, nämligen listan på vilka bisysslor som tjänstemännen på generaldirektörsnivå innehar.

För kommissionen ingen förteckning över tjänstemännens bisysslor? Tänker kommissionen göra upp en förteckning och kan kommissionen utlova någon tid när en sådan förteckning skall offentliggöras?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(15 februari 1999)

Som redan nämnts i svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2930/98, måste alla tjänstemän som önskar utöva en bisyssla eller åta sig uppdrag utanför gemenskaperna ha tillstånd för detta från tillsättningsmyndigheten. På så sätt kan kommissionen kontrollera att bisysslan är förenlig med bestämmelserna i artikel 12 i tjänsteföreskrifterna och i kommissionens beslut av den 14 maj 1992.

För de flesta tjänstemän (upp till och med lönegrad A4) är tillsättningsmyndigheten sedan den 1 januari 1998 inom ramen för MAP 2000 generaldirektören för det generaldirektorat tjänstemannen tillhör. Detta skall garantera den bästa bedömningen av huruvida bisysslan är förenlig med tjänstemannens tjänsteutövning och ovannämnda bestämmelser. En förteckning över bisysslor för samtliga tjänstemän upp till och med lönegrad A4 skulle kunna upprättas genom att denna information samlas in från alla generaldirektorat.

I samtliga fall är tillstånd för verksamhet utanför gemenskaperna giltigt i maximalt ett år. Som redan sagts i kommissionens svar på parlamentsledamotens fråga E-2930/98 är verksamhet utanför gemenskaperna, vare sig den är avlönad eller ej, som inbegriper utövande av ett så kallat fritt yrke eller innehav av ställning i ett kommersiellt företag inte tillåten. Dessutom är taket för den totala nettoinkomsten av verksamhet utanför gemenskaperna för en tjänsteman 3 500 [fmxeuro] per år. Alla belopp som överstiger taket måste överföras till kommissionen. Om verksamheten fortsätter efter detta år måste tjänstemannen ansöka om tillstånd på nytt, varpå tillsättningsmyndigheten fattar ett nytt beslut. En kopia av tillsättningsmyndighetens beslut om begäran finns alltid med i tjänstemannens personalakt.

Följande tjänstemän i lönegrad A1 har beviljats tillstånd att utöva verksamhet utanför gemenskapen under 1998:

- Stefano Micossi, GD 3, undervisning (universitetet i Rom)

- Stefano Micossi, GD 3, undervisning vid Collège d'Europe Natolin

- Colette Flesch, SdT, ledamot av Conseil Consultatif du Club Monnet, Luxemburg

- Michel Vanden Abeele, GD XXI, undervisning på Université Libre de Bruxelles.

(1) EGT C 135, 14.5.1999, s. 139.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3959/98

från Raimo Ilaskivi (PPE) , Marjo Matikainen-Kallström (PPE) och Jyrki Otila (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Jämlikheten i fråga om vissa tjänster (fortsättning)

Ledamoten av kommissionen, Martin Bangemann, har undertecknat ett svar på den skriftliga frågan nr E-2554/98(1) som undertecknade ledamöter av parlamentet framfört. Svaret, som kommissionsledamoten förhoppningsvis åtminstone läst, är i fråga om sakinnehåll och stil under all kritik. Där uppmanas frågeställarna bara att studera det svar som ledamoten Raimo Ilaskivi fick på fråga E-3942/97(2). I detta svar tas det emellertid inte med ett enda ord ställning till det problem som aktualiserats i den nya frågan, nämligen problemet med att det råder ojämlikhet mellan sommargäster och fasta invånare, bland annat i samband med att avfallsavgifter och fastighetsskatt fastställs, så att det inte på långt när blir frågan om att medborgarna skulle behandlas på lika grunder.

Utan att upprepa den fråga som vi inte fått något svar på skulle vi vilja få reda på:

- om ledamoten av kommissionen verkligen tagit del av texten i den ovannämnda frågan i dess helhet innan han skrev under sitt svar, och, ifall han gjort detta,

- om han med tanke på utvecklingen av förtroendefulla relationer mellan kommissionen och parlamentet tycker att det är på sin plats med ett sådant svar som den ifrågavarande tjänstemannen förelagt honom att underteckna, och dessutom

- om ledamoten av kommissionen tycker att det inte behövs några ytterligare ställningstaganden ifall en ledamot av parlamentet lägger fram kompletterande frågor i anledning av ett svar som han fått, utan att det i så fall räcker med en överlägsen hänvisning till det tidigare svaret?

För säkerhets skull sänder vi en inofficiell översättning till engelska direkt och personligen till kommissionsledamoten Bangemann så att vi skall kunna undvika sådana glapp i kommunikationerna som eventuellt förekommit.

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(6 april 1999)

Kommissionen vill ta tillfället i akt att försäkra parlamentsledamöterna att den tar sin skyldighet att svara på frågor från parlamentet (artikel 140 i EG-fördraget) på största allvar. Kommissionen beklagar om det uppfattas som att den inte har svarat på en fråga.

Alla frågor som kommissionen mottar cirkuleras till kommissionärerna, deras kabinett och underställda enheter. Alla svar godkänns av den behöriga kommissionären innan de antas av hela kommissionen. Syftet med detta förfarande är att se till att alla frågor besvaras ordentligt.

När det gäller vissa frågor har kommissionen tyvärr ingenting att tillägga utöver vad som redan sagts i ett svar på en tidigare fråga. Det är inte kommissionens avsikt att vara överlägsen när den hänvisar till ett tidigare svar och vi beklagar om parlamentsledamöterna har fått det intrycket.

Vad beträffar de spörsmål som tas upp i skriftliga frågan E-2554/98 från Raimo Ilaskivi kan bara sägas att kommissionen inte kan ingripa om det inte kan visas att diskriminering på grund av nationalitet äger rum.

(1) EGT C 31, 5.2.1999, s. 149.

(2) EGT C 223, 17.7.1998, s. 35.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3369/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Mellanmjölk

Skulle kommissionen vilja bekräfta att svaret på fråga E-1368/98(1) är korrekt?

Är det enligt bestämmelserna inte möjligt för medlemsstaterna att ha olika priser för standardmjölk respektive mellanmjölk?

Beaktades frågor om barns hälsa när förordning (EEG) 3392/93 artikel 4.1b(2) skapades?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 december 1998)

Kommissionen bekräftar att svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1368/98 är korrekt.

Enligt gemenskapslagstiftningen om stöd för skolmjölk skall stödbeloppet för olika mejeriprodukter fastställas med hänsyn tagen till hur mycket mjölk produkterna i fråga innehåller. Stödbeloppet skall med andra ord stå i relation till produkternas värde. Syftet med detta är att få ungefär samma nettoförsäljningspris för de olika produkterna så att priset inte påverkar elevernas val av den ena eller andra produkten. I förordningarna finns det emellertid ingenting som säger att medlemsstaterna måste ta ut samma försäljningspris för olika produkter. Medlemsstaterna åläggs endast att vidta de åtgärder som behövs för att se till att stödet slår igenom på det pris som stödmottagaren betalar. Därför är det tillåtet att sälja mellanmjölk och helmjölk till olika priser.

Kommissionen är övertygad om att verksamheten i samband med gemenskapens skolmjölksprogram överensstämmer med dess politik i hälsofrågor.

(1) EGT C 402, 22.12.1998, s. 119.

(2) EGT L 306, 11.12.1993, s. 27.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3815/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Program och projekt beträffande jordbruk i Katalonien

Mot bakgrund av den insynspolitik som kommissionen bedriver gällande sina utgifter: Kan kommissionen ange vilka av de projekt som genomförts i Katalonien under perioden 1994-1999 som har erhållit stöd från vart och ett av de olika stödordningar som existerar inom ramen för jordbruk och fiske?

Kan kommissionen dessutom specificera hur stora belopp som har beviljats vart och ett av de nämnda projekten?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(18 januari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2862/98

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Distansförsäljning av finansiella tjänster

De finansiella tjänsterna skulle ursprungligen ha ingått i det allmänna direktivet om distansförsäljning, men eftersom detta inte skedde, uppmanade Europaparlamentet kommissionen att utarbeta ett särskilt direktiv om finansiella tjänster. Förslaget till direktiv förkastades den 15 juli 1998. I praktiken betyder detta att genomsnittskonsumenten kommer att ha svårt att dra nytta av den inre marknaden för finansiella tjänster och därvid av att euron införs på finansmarknaderna.

Hur motiverar kommissionen att den finansiella sektorn lämnas utanför den inre marknaden? Och varför har kommisisonen beslutat att förkasta förslaget till direktiv om finansiella tjänster? Hur ämnar den slutligen råda bot på den situation som konsumenterna nu lämnats i?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-2764/98 och P-2862/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen

(17 november 1998)

Kommissionen antog den 14 oktober 1998 ett förslag till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter(1). Förslaget granskas för närvarande av Europaparlamentet inom ramen för medbeslutandeförfarandet.

(1) KOM(98) 468.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4036/98

från Ursula Schleicher (PPE) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Konsumentskydd - strålning i solarier

I Förbundsrepubliken Tyskland utges hela tiden rapporter om att strålningen från apparaterna som används i solarier överskrider de gränsvärden som fastställts i lag och att personalen inte är tillräckligt utbildad och/eller inte i tillräcklig grad gör kunderna uppmärksamma på vilka risker som finns och vilka regler som skall iakttas vid solariebesök. Eftersom en alltför stor dos av ultraviolett strålning kan framkalla hudcancer måste tillsynen skärpas. I Tyskland sker kontrollen av solarieutrustning än så länge bara på frivillig grund. Inrättningen TÜV-Rheinland (Technischer Überwachungsverein = "förening för teknisk övervakning". Övers. anm.) tilldelar certifikatet "geprüftes Sonnenstudio" (= "kontrollerat solarium") på grundval av en prövning av säkerhetsbestämmelserna och personalens sakkunskap. Av 9000 solarier i Tyskland har emellertid endast 45 fått denna beteckning.

1. Har Europeiska kommissionen en bild av hur många solarier det finns i medlemsländerna?

2. Hur bedömer Europeiska kommissionen hälsoriskerna till följd av osaklig användning av solarieutrustning?

3. Vore det inte på sin plats att åtminstone i form av en rekommendation till medlemsstaterna hänvisa till denna problematik och ålägga medlemsstaterna att skärpa tillsynen?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(16 mars 1999)

1. Kommissionen har inga uppgifter om antalet solarier i medlemsstaterna. En sådan räkning skulle för övrigt bli svår på grund av att förutom de särskilda strukturer som finns för denna tjänst, finns det andra där solande är endast en av de tjänster som tillhandahålls.

2 och 3. Även om medlemsstaterna ytterst är ansvariga för sina medborgares säkerhet har kommissionen redan tagit ett antal initiativ för att öka säkerheten när det gäller denna typ av utrustning och dithörande risker. För ytterligare detaljer kan parlementsledamoten se det svar som kommissionen givit på fråga E-1602/98 från Siso Cruellas(1).

Kommissionen avser inte för närvarande att ta andra särskilda initiativ.

(1) EGT C 50, 22.2.1999, s. 54.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4034/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Stöd till extensivt jordbruk

1. Vilka program står inom Europeiska unionen till förfogande för stöd till extensivt jordbruk?

2. Finns det exempel på stöd till sådana projekt som avser uppfödning av golvgående värphöns? Om så är fallet: vilka är dessa, var har de genomförts och hur mycket har EU beviljat i anslag till dessa projekt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 februari 1999)

1. Den gemensamma jordbrukspolitiken är av stor betydelse när det gäller stöd till randområden där jordarna oftast brukas extensivt. Boskapsbidragen och i viss mån kompensationsbidragen till jordbrukare i mindre gynnade områden är av stor betydelse för jordbrukets lönsamhet och framtid i dessa områden. Inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaden finns, särskilt inom sektorn för nötboskap, ett kompletterande extensifieringsbidrag för kreatursbestånd på högst 1,4 djurenheter per hektar, utöver kravet på högst 2,0 djurenheter per hektar för beviljande av bidrag. Medlemsstaterna uppmuntras dock, främst inom ramen för miljöprogrammen inom jordbruket (rådets förordning (EG) 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(1)), att utforma bestämmelser för att gynna extensiv, miljövänlig produktion, antingen för att bibehålla befintliga extensiva system eller för att främja en minskning av djurtätheten. Utvärderingen av programmen har visat att medlemsstaterna huvudsakligen riktar in sig på den senare typen av åtgärder.

2. I förordning (EG) 950/97 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet(2) föreskrivs den principiella möjligheten att bevilja jordbrukarna investeringsstöd i syfte att förbättra djurens välbefinnande inom fjäderfäsektorn på villkor att dessa investeringar inte leder till en ökning av kapaciteten. För beviljande av sådant stöd gäller de allmänna villkoren och begränsningarna i den förordningen. Villkoren för att genomföra denna möjlighet beror däremot på de prioriteringar som har fastställts av medlemsstaterna. Medlemsstaternas myndigheter skall sköta godkännandet av enskilda ärenden. Följaktligen har kommissionen ingen kännedom om de projekt som finansieras för uppfödning av golvgående värphöns eller kostnaderna för respektive projekt.

(1) EGT L 215, 30.7.1992.

(2) EGT L 142, 2.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2218/98

från Joan Vallvé (ELDR) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Fartyg vars fiskeverksamhet skall upphöra definitivt

I förordning 3699/93(1) av den 21 december 1993 om kriterier och förfaranden för gemenskapens strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och för beredning och avsättning av dess produkter anges i artikel 8.2 olika åtgärder för att helt stoppa fartygens fiskeverksamhet. Där fastställs att för fartyg med en dräktighet på under 25 bruttoregisterton kan endast skrotning av fartyget berättiga till offentligt stöd.

Detta medför att man utan åtskillnad måste förstöra fartyg av stort etnologiskt, historiskt och konstnärligt intresse - såsom sker med nyttofartyg i de baleariska och katalanska kustområdena - trots att dessa skulle kunna användas och ligga kvar i vattnet, om man bara garanterade att de inte längre skall utnyttjas till fiskeriverksamhet.

Kan kommissionen säga om den har tänkt ändra dessa regler så att de blir smidigare och så att kvarvarande fartygs fiskeverksamhet kan stoppas helt med alternativa metoder, så att man på ett korrekt sätt kan ta hand om alla dessa fiskefartyg för vilka bidrag söks för att genomföra åtgärder för att definitivt stoppa fartygens fiskeverksamhet?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(21 september 1998)

I samband med den definitiva nedläggningen av viss fiskeverksamhet får stöd från Fonden för fiskets utveckling (FFU) inte ges till fartyg på under 25 bruttoregisterton (brt) enligt rådets förordning (EG) 3699/93 av den 21 december 1993 om kriterier och förfaranden för gemenskapens strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och för beredning och avsättning av dess produkter(2) om det inte gäller skrotning av fartyget. I vissa särskilda fall, till exempel om ett fartyg är av särskilt intresse för att bevara det nationella kulturarvet, kan det dock jämställas med skrotning om fartyget övergår till museiföremål.

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro rörande en eventuell förlust av gamla traditionella fiskefartyg, men planerar ingen ändring av gällande bestämmelser innan strukturfondernas nya programplaneringsperiod inleds..

Kommissionen påminner dock om att ett förslag till tillämpningsförordning kommer att läggas fram inom kort, där den exakta omfattningen av strukturåtgärderna på fiskeriområdet kommer att preciseras för perioden 2000-2006.

(1) EGT L 346, 31.12.1993, s. 1.

(2) EGT L 346, 31.12.1993.