SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/232

(2004/C 88 E/0235)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0820/04

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(15 mars 2004)

Ämne: Jordbruk — förhandlingar inom ramen för Världshandelsorganisationen

Vid två framträdanden i USA den 19 februari i år (i Arlington, Virginia och Washington DC) yttrade kommissionsledamot Fischler följande: ”The Doha mandate is also about export credits and surplus disposal in the guise of’food aid’, used mainly by the US. It is about export monopolies, whether Canadian, Australian or from New Zealand. The fact that in a recent dispute both US and Canada could claim victory is an obvious demonstration of the absence of clear WTO rules in this area. It is also about other, less discussed forms of export distortion, as the impact of the differential export tax in Argentina on its soybean trade indicates.”

Kan kommissionen ange vilka uppgifter den har om de situationer som kommissionsledamot Fischler hänvisade till under sina framträdanden i USA?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 april 2004)

I samband med förhandlingarna enligt utvecklingsagendan från Doha, eftersträvar kommissionen ”fullständig parallellitet” för samtliga exportkonkurrensinstrument. Detta innebär att man måste skära ned på alla former av exportsubventioner i denna förhandlingsrunda. Det var inte fallet under Uruguayrundan där EU gjorde åtaganden om att sänka sina exportsubventioner. Vid detta tillfälle förekom ingen reglering av andra exportkonkurrensinstrument som exempelvis avyttring av överskott i form av livsmedelsstöd och vissa system med statliga handelsföretag, STE. Metoder som snedvrider konkurrensen som exempelvis differentierade exportavgifter måste också diskuteras. Även om exportkrediter ofta är exportsubventioner som omfattas av viss reglering enligt WTO:s jordbruksavtal, är de inte heller föremål för några åtaganden om nedskärningar, i motsats till andra exportsubventioner.

För att ge några exempel på dessa metoder har USA nyligen samlat ihop lager av skummjölkspulver på cirka 500 000 ton. Samtidigt har vi har sett en ökad avyttring av dessa lager i form av internationellt livsmedelsbistånd på upp till cirka 70 000 ton årligen, som högst sannolikt ersätter kommersiella transaktioner. Den totala världshandeln med denna produkt uppgår till cirka 1 miljon ton, varför USA:s livsmedelsbistånd utgör en betydande andel av den handeln. EU, Kanada, Australien och Nya Zeeland har uttryckt stor oro för denna utveckling. Kommissionen tog nyligen upp denna fråga i FAO:s rådgivande underkommitté om avyttring av överskott (Consultative SubCommittee on Surplus Disposal).

Tilläggas kan att USA har en budget på cirka 4,5 miljarder dollar för exportkreditgarantier för 2005 efter att ha använt 3,2 miljarder dollar för denna typ av exportstöd under 2003. Dessa exportkreditgarantier underlättar export som annars sannolikt inte skulle ha genomförts. Kommissionen har följt arbetet med reglering av jordbruksexportkrediter som har bedrivits inom Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, OECD.

Kommissionen är även oroad över vissa statliga handelsföretags monopolitiska metoder. Ett exempel på sådana metoder är Fonterra i Nya Zeeland som enligt egen uppgift kontrollerar 1,6 miljoner ton export av mejeriprodukter vilket kan jämföras med en total produktion på 1,8 miljoner ton. När det gäller exportavgifter kan kommissionen ta exemplet med Argentinas oljekvarnar som har skattefri tillgång till råmaterial, medan utländska kvarnar som vill använda argentinska sojabönor måste betala ett pris för råmaterialet plus skatt. Skatten måste därför anses snedvrida handeln.

Mot bakgrund av ovanstående är det uppenbart att alla nya gemenskapsåtaganden som gäller exportbidrag måste motsvaras av åtaganden från andra WTO-medlemmar beträffande deras instrument för exportkonkurrens.