SKRIFTLIG FRÅGA E-0315/02

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Europaparlamentets och rådets förordning om ämnen som förstör ozonskiktet

Vad finns det för vetenskapliga rön som talar för att isoleringsmaterialet skall tas bort från kylskåp och frysar som används i hushållen innan dessa apparater kastas bort?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 april 2002)

Gamla begagnade kylskåp och frysar innehåller oftast ämnen som är skadliga för ozonskiktet, t.ex. klorfluorkarboner (CFC). Ämnena finns både i kylslingan och i det stela isoleringsskummet som används i själva skåpet. När man diskuterar CFC i kylar och frysar koncentrerar man sig mest på kylslingan, men i själva verket användes CFC i ännu större utsträckning som en skumbildande substans vid tillverkningen av det stela isoleringsskummet. Man uppskattar att kylslingan i en hushållskyl i genomsnitt innehåller cirka 170 gram kylvätska (25 % av kylens sammanlagda CFC-innehåll), och att isoleringen innehåller cirka 510 gram (75 % av det totala CFC-innehållet).

Det är svårt att få tag på exakta uppgifter om hur många hushållskylar och -frysar som blir en del av avfallsflödet varje år och som innehåller CFC. Man uppskattar emellertid att antalet existerande hushållskylar och -frysar (kylskåp, kombinerade kyl- och frysskåp samt frysskåp) i EU är cirka 230 miljoner,

enligt följande beräkning:

- Antal hushåll i EU ± 150 miljoner.

- Alla hushåll har antingen en kyl eller en kombinerad kyl och frys: 150 miljoner apparater.

- 50 % av alla hushåll har frys: 75 miljoner apparater.

- Uppskattningsvis 5 miljoner apparater i hotell, affärer, restauranger, kontor etc.

- Summa: 230 miljoner apparater(1).

Om man antar att kylar och frysar byts ut vart tionde år och till och med oftare i vissa medlemsstater, innebär det att 23 miljoner hushållskylar och -frysar blir en del av avfallsflödet varje år. Eftersom de flesta kylar och frysar som nu kastas bort har tillverkats före 1995 (innan tillverkarna slutade använda CFC) kan man anta att de flesta innehåller CFC. Om man räknar med 680 gram CFC per kylskåp blir den sammanlagda återvinningsbara mängden CFC 15 640 ton. Med en återvinningsandel på 80 % (grundat på bästa metod) kan cirka 12 512 ton CFC återvinnas

enligt följande beräkning:

- Antal hushållskylar och -frysar i EU: 230 miljoner.

- Andel utbytta apparater per år: 10 % (medellivslängd: 10 år).

- Antal utbytta apparater per år: 23 miljoner (10 % av 230 miljoner).

- CFC per apparat: 680 gram.

- Sammanlagd potentiell återvinning: (23 000 000 × 680) / 1 000 = 15 640 000 kg = 15 640 ton.

- 80 % återvinning: 12 512 ton.

Denna återvinningspotential på 15 640 ton måste ses i sammanhanget av kommissionens mål att avveckla användningen av CFC. Under 1999 uppgick EU:s CFC-produktion till cirka 31 000 ton (bortsett från CFC för icke-dispersiv användning, t.ex. som råmaterial, dvs. CFC som används för att framställa andra kemikalier, främst teflon, där CFC-innehållet helt och hållet ändras jämfört med sin ursprungliga sammansättning). Den största delen utgjordes av export till utvecklingsländerna för deras grundläggande hushållsbehov och viktiga användningsområden. Inom EU är det nu förbjudet att använda CFC i de flesta sammanhang. Undantag ges för ett antal viktiga användningsområden, t.ex. dosaerosoler som används av astmatiker där man tillåter en användning av cirka 3 600 ton per år. Men även dessa undantag håller på att minska i omfattning. Utvecklingsländerna har även påbörjat sin avveckling vilken skall vara avslutad 2010.

Allt detta arbete görs för att skydda ozonlagret som befinner sig i ett kritiskt stadium av sin återhämtning. I en aktuell utvärdering av europeisk stratosfärforskning kom man fram till att det fortfarande finns starka skäl att oroa sig för ozonlagrets utveckling. De viktigaste resultaten pekade på att stora ozonförluster har ägt rum vid Nordpolen under alla de fem kallaste vintrarna sedan 1993/1994. Vidare har uttunningen av ozonlagret över Europas fastland sedan 1970-talet med större uttunning (5-10 %) av ozonkolumnen under vintern och våren lett till en ökning av biologiskt aktiv ultraviolett strålning (UV) på marknivån i proportion till de minskade ozonmängderna. Denna utveckling innebär allvarliga följder för människors hälsa, t.ex. ökade fall av hudcancer och försämrat immunförsvar samt känsligare ekosystem. Ozonlagret kan bara återfå sin ursprungliga tjocklek när mängden klor i atmosfären återgår till samma nivåer som före tiden för hålen i ozonlagret om cirka 50 år, men det finns fortfarande en risk för att denna återhämtning kan försvåras genom effekterna av klimatförändringarna och andra spårgaser i stratosfären.

Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2037/2000 av den 29 juni 2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet(2) är gemenskapen skyldig att uppfylla sina åtaganden enligt Montrealprotokollet en internationell överenskommelse som grundar sig på vetenskapliga fakta. I detta sammanhang anser kommissionen att det finns sunda vetenskapliga och miljömässiga skäl till att vidta kostnadseffektiva åtgärder för att återvinna och förstöra CFC. Det är därför nödvändigt att man i

enlighet med artikel 16 i förordning (EG) nr 2037/2000 ser till att återvinna och förstöra CFC, däribland CFC från isoleringsmaterialet i hushållskylar och -frysar. Det finns vedertagna kommersiella tekniker för att utvinna CFC ur isoleringsskummet vilka används av minst åtta medlemsstater.

Att inrätta återvinningsanläggningar för hushållskylar och -frysar är en långsiktig investering. Som tidigare nämnts innehåller många av de existerande apparaterna CFC. Ersättningsapparaterna kan innehålla klorfluorkolväten (HCFC), som också är ett kontrollerat ämne, och på senare tid även fluorkolväten (HFC), en kraftfull växthusgas som kontrolleras genom Kyotoprotokollet. Dessa bör också återvinnas. Återvinningsanläggningarna kan även underlätta genomförandet av det förslag till direktiv som har lagts fram av Europaparlamentet och rådet om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter(3).

(1) Källa: Eurostat.

(2) EGT L 244, 29.9.2000.

(3) EGT L 244, 29.9.2000.