SKRIFTLIG FRÅGA E-0829/02

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(26 mars 2002)

Ämne: Den eftersläpande produktiviteten

Många analytiker menar att gemenskapens ekonomi, som studerats per sektor och land, fortsätter att ge uttryck för en inneboende brist som består i eftersläpande produktivitet. På det hela taget kan man säga att gemenskapens ekonomi i allmänhet uppvisar vissa positiva resultat när det gäller relativ tillväxt, samtidigt som utvecklingen för produktiviteten är extremt dålig.

Eftersom denna eftersläpning i produktivitetsnivåerna jämfört med våra stora ekonomiska konkurrenter är mycket oroande, vore det lämpligt att kommissionen antar utmaningen på EU-nivå och stöder en upplysningskampanj för att vända på de nedåtgående produktivitetskurvorna och göra produktiviteten till en huvudsaklig parameter i stimulansen av ekonomin som helhet.

Anser kommissionen att det åligger den att få medlemsstaterna att inse att produktiviteten är ett avgörande moment för vår konkurrenskraft i världen?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(29 maj 2002)

Vid Europeiska rådets extra möte i Lissabon i mars 2002 fastställde EU ett nytt strategiskt mål för nästa decennium, nämligen att bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. Europeiska rådet konstaterade att det finns ett behov av att regelbundet diskutera och utvärdera de framsteg som görs för att uppnå detta mål på grundval av gemensamt överenskomna indikatorer.

Kommissionen upprättar därför varje vår en rapport om utvecklingen på grundval av strukturindikatorer kopplade till ekonomiskt utgångsläge, sysselsättning, ekonomiska reformer, social sammanhållning och miljöskydd. Produktiviteten (per sysselsatt person och per arbetad timma) är en av de strukturindikatorer som rådet och kommissionen har kommit överens om skall användas i kommissionens rapport till Europeiska rådets vårmöten. Syftet med denna indikator är att kontrollera den övergripande effektiviteten och dynamiken i det ekonomiska systemet och dess konkurrenskraft i förhållande till andra ekonomier i världen.

Kommissionen har också i årsrapporten om genomförandet av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken använt sig av produktiviteten som en indikator för att mäta hur Lissabon-strategins målsättningar uppfylls och uppnå ett förbättrat ekonomiskt resultat. Produktiviteten är också ämnet för kommissionens meddelande Produktivitet: nyckeln till konkurrenskraft för medlemsstaternas ekonomier och företag(1), som antogs den 15 maj 2002.

Produktivitetsökningen i EU är relativt låg, och den minskade faktiskt i genomsnitt med en halv procentenhet mellan första och andra hälften av 1990-talet. När konjunkturcykeln nådde sin höjdpunkt 2000 var ökningstakten dock tillbaka på genomsnitt från början av 1990-talet, nämligen 1,5 procent. Många av åtgärderna i Lissabon-strategin har till syfte att öka produktiviteten och därmed EU:s konkurrenskraft. Vid Europeiska rådet i Barcelona (15 och 16 mars 2002) enades man om flera åtgärder som torde stimulera produktiviteten, till exempel ökad konkurrens och sammankoppling inom el- och gassektorn, förbättrad tillämpning av reglerna för inre marknaden samt höjd kunskapsnivå och erkännande av yrkeskvalifikationer i EU. EU:s största utmaning just nu är att omvandla dessa politiska målsättningar till konkreta åtgärder och höja EU:s produktivitetsnivå.

(1) KOM(2002) 240.