ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3957/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Går livsmedelshjälpen till Ryssland fram?

Europeiska unionen har utfäst sig att skänka spannmål, ris, kött och torrmjölk som livsmedelshjälp till Ryssland. Frågan om hur man skall kunna få några garantier för att livsmedelshjälpen verkligen kommer fram anses dock problematisk eftersom det är svårt att ha någon övervakning i Ryssland.

Vad tänker kommissionen göra tillsammans med de ryska myndigheterna för att skapa garantier för att livsmedelshjälpen till Ryssland kommer fram?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 januari 1999)

Ett antal åtgärder har vidtagits för att kontrollera genomförandet av livsmedelsprogrammet i Ryssland.

De regioner och områden som kommer att gynnas av programmet förtecknas tillsammans med hur produkterna fördelas per region i en bilaga till avtalsmemorandumet mellan gemenskapen och Ryssland. Denna bilaga kommer att vara föremål för ett officiellt beslut av regeringen i Ryssland, vilket kommer att offentliggöras. Därmed kommer alla regionala guvernörer att kunna kontrollera att de mottager de kvantiteter som de har tilldelats.

De produkter som ingår i programmet kommer att levereras i flera steg. Den ryska regeringen kommer månadsvis att översända rapporter om genomförandet av programmet till kommissionen. Rapporterna kommer att innehålla alla nödvändiga uppgifter om genomförandet (per produkt och region) samt ett register över det särskilda kontot och hur det används.

Gemenskapens revisionsrätt har rätt att genomföra revision i Ryssland i samband med livsmedelsprogrammet. Enligt artikel 1.4 i rådets förordning (EG) 2802/98 av den 17 december 1998 innehåller avtalsmemorandumet bestämmelser om övervakning, revision, kontroll och utvärdering som utförs på Rysslands territorium, särskilt av revisionsrätten eller av externa organ som för ändamålet utsetts av kommissionen. Kommissionen kommer att be om tekniskt stöd utifrån för övervakning, revision, kontroll och utvärdering av om programmet sköts ordentligt.

Om kommissionen får uppgifter som ger den anledning att tvivla på att genomförandet av livsmedelsprogrammet sker regelrätt kommer den att programmet aktionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3409/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Allvarliga svårigheter för familjen Crisafulli

Den kände brottsmålsadvokaten Anselmo Crisafullis familj tvingades flytta till Frankrike efter att ha blivit vräkt och familjens samtliga tillgångar användes för att köpa en jordbruksfastighet där. Det bedrägeri som denna affär innebar har lett till åtal och pågående rättsprocesser.

Bedrägeriet har gjort att Crisafulli och hans familj var helt utblottade när de tack vare att presidenten ingrep och tillhandahöll medel för återflytt och ny lägenhet kunde återvända till Italien. Eftersom de befann sig i en så svår ekonomisk situation blev det dock snart vräkta på nytt.

Dessa allvarliga händelser har helt klart medfört både psykiska och familjerelaterade problem, vilka även beror på att de två fyrtioåriga sönerna är arbetslösa.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta svara på

1. om gemenskapen erbjuder möjligheter att ge konkret stöd till en framstående företrädare för den italienska rättskulturen och hans familj,

2. om det finns möjligheter till arbete för bröderna Crisafulli med tanke på de exceptionella omständigheterna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(13 januari 1999)

Den enda bindande gemenskapslagstiftningen på området för social trygghet gäller lika behandling av kvinnor och män(1) och samordningen av systemen för social trygghet för migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar(2). Hur systemen för social trygghet organiseras och fungerar och villkoren för vem som har rätt till olika förmåner i dessa system (såsom arbetslöshetsunderstöd) hör till de nationella myndigheternas behörighet, förutsatt att den gemenskapslagstiftning som nämns ovan efterlevs.

Kommissionen kan inte kommentera vilka arbetstillfällen som kan vara tillgängliga för enskilda personer.

(1) Artikel 119 i EG-fördraget, direktiv 79/7/EEG (EGT L 6, 10.1.1979) och direktiv 86/378/EEG (EGT L 225, 12.8.1986), ändrat genom direktiv 96/97/EG (EGT L 46, 17.2.1997).

(2) Förordning (EEG) 1408/71, uppdaterad genom förordning (EG) 118/97(EGT L 28, 30.1.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3094/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) , Pedro Marset Campos (GUE/NGL) och Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Hållbar turistpolitik i EU

I många europeiska regioner förekommer initiativ till en varaktig modell för utveckling inom turistnäringen. Bland dessa finns initiativ till "hållbar utveckling på öarna", "lokala Agenda 21-program" för turistorter, "stadgar för en hållbar turism", som godkändes under världskonferensen på Lanzarote på initiativ av UNESCO 1995 etc.

Det förefaller nödvändigt att Europeiska unionen, som är ett av de stora turistmålen i världen och på samma gång har en stor mängd utresande turister, genom kommissionen skapar strategier för att förbättra turistområdena, speciellt områden för massturism inom unionen.

Bland andra aspekter bör en politik utarbetas, inriktad på maximalt skydd av naturtillgångar inför utvecklingen av turismen, på att möjliggöra turistaktiviteter i områden med högt naturskyddsvärde, på skapandet av riktlinjer gällande "belastningsmöjligheter" för turistmålen etc.

Har kommissionen betänkt möjligheten att främja initiativ för en hållbar turistpolitik i EU, med tanke på vikten av denna ekonomiska sektor, dess inverkan på fysisk planering och den växande konkurrensen av densamma på internationell nivå?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(7 december 1998)

I enlighet med åtagandet att integrera miljöfrågor i gemenskapens politik analyserar kommissionen vilken strategi som behövs för att genomföra detta krav i fråga om turistbranschen.

Kommissionen inväntar också rådets godkännande av ett första flerårigt program för stöd till europeisk turism(1), som bland annat syftar till att främja en hållbar turism genom integrerad strategiplanering, och av olika politiska åtgärder, program och initiativ som bidrar till denna utveckling. För en integrerad kvalitetsförvaltning på turistorterna behövs ett generellt tillvägagångssätt som omfattar alla branscher som berör turismens utveckling, inklusive den rätta förvaltningen av naturresurser.

Kommissionen lanserade 1997 tre undersökningar om integrerad kvalitetsförvaltning av turistmål (kustområden, landsbygd och städer). Dessa syftade till att identifiera och analysera bästa metoder för integrerad kvalitetsförvaltning i EES-länderna och till att bidra till utbyte av erfarenheter och kunskapsöverföring i Europa. På så vis skall undersökningarna fungera som vägledning både för den offentliga sektorn (i synnerhet lokala myndigheter) och för den privata sektorn (i synnerhet företag inom turistbranschen). Resultaten kommer att föreligga under första halvåret 1999.

Kommissionen är medveten om att informationen om miljöpåverkan från turism på gemenskapsnivå är bristfällig. Kommissionen har som första steg påbörjat utarbetandet av indikatorer för en hållbar utveckling av transport och energi och deltar aktivt i diskussioner inom OECD om miljöindikatorer inom jordbruket. I ett andra steg överväger kommissionen möjligheten att behandla frågan om indikatorer för hållbar utveckling inom turistbranschen.

(1) KOM(96) 635 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3217/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Ersättning av avskedad personal vid företaget Piraiki-Patraiki

Piraiki-Patraiki AB, en sammanslutning av företag inom bomullsindustrin, försattes 1992 i särskild konkurs i enlighet med bestämmelser i grekisk lagstiftning. Till den avskedade personalen vid företagen skall en ersättning om 2 500 000 miljoner drakmer utbetalas (utvecklingsministeriets beslut nr 863 av den 14 januari 1997).

Jag vill fråga kommissionen om följande:

1. Deltar EU i utbetalningen av dessa ersättningar och, om så är fallet, genom vilket program?

2. Om svaret är jakande - har kommissionen kontrollerat huruvida de kriterier som legat till grund för utbetalningen av ersättningarna varit enhetliga och likvärdiga för alla berörda arbetstagare?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(13 januari 1999)

1. Kommissionen deltar inte i utbetalningen av de ersättningar som parlamentsledamoten hänvisar till.

2. Ersättningsbeloppen till den uppsagda personalen har inte fastställts i enlighet med gemenskapsrätten. Rådets direktiv 92/56/EEG, av den 24 juni 1992, om ändring av direktiv 75/129/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(1), och kodifierad genom direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998(2), har till huvudsakligt syfte att stärka arbetstagarnas skydd vid kollektiva uppsägningar genom att minska de skillnader som finns mellan de nationella lagstiftningarna när det gäller "villkor och förfarande", liksom skillnaderna när det gäller de åtgärder som är avsedda att mildra konsekvenserna för de uppsagda arbetstagarna. Det ersättningsbelopp som utbetalas till en arbetstagare på grund av att ett anställningsavtal hävs omfattas av den nationella lagstiftningens exklusiva behörighet och den exakta tariffen bestäms i denna lagstiftning.

(1) EGT L 245, 26.8.1992.

(2) EGT L 225, 12.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3836/98

från Eva Kjer Hansen (ELDR) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Inrättande av kontor för utredning av interna och externa bedrägerier

Kommissionen uppmanas att inkomma med en juridisk redogörelse över huruvida det är förenligt med fördragen, både Maastrichtfördraget och Amsterdamfördraget, att inrätta ett kontor för utredning av interna och externa bedrägerier som är helt oavhängigt och inte har någon anknytning till kommissionen (vilket Santer uppgett i kammaren den 6 oktober 1998 med anledning av Bösch-betänkandet), eller om inrättandet av ett sådant kontor kräver en fördragsändring.

Kommissionen uppmanas likaså att redogöra för hur ett sådant förslag stämmer överens med kommissionens skyldighet enlig artikel 280 i Amsterdamfördraget, med hänsyn till debatten i flera länder om räckvidden av en ratificering av denna artikel?

Kommissionen uppmanas slutligen att ge en juridisk redogörelse över en eventuell användning av den så kallade "gummiparagrafen", artikel 235 i fördraget, som rättslig grund för inrättandet av det ovannämnda kontoret, sett i relation till såväl den nya artikeln 280 i Amsterdamfördraget som de betänkligheter som flera medlemsstater har angående tillämpningen av "gummiparagrafen".

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(2 februari 1999)

Enligt domstolens fasta praxis(1) skall valet av rättslig grund för en rättsakt grunda sig på objektiva faktorer som kan kontrolleras juridiskt. Särskilt viktiga faktorer är rättsaktens syfte och innehåll. Den 1 december 1998 lade kommissionen fram ett förslag till förordning om inrättande av en europeisk byrå för bedrägeriundersökningar(2). Med hänsyn till förslagets syfte och innehåll grundas det på artikel 235 i EG-fördraget och artikel 203 i Euratomfördraget, eftersom kommissionen anser att gemenskapsrätten så som den är utformad för närvarande inte innehåller någon specifik rättslig grund för en sådan förordning.

I motiveringen till sitt förslag (punkt 16) påpekar kommissionen att en specifik rättslig grund har skapats i och med Amsterdamfördraget. I den nya artikel 280 i EG-fördraget fastställs att gemenskapen enligt medbeslutandeförfarandet kan vidta nödvändiga åtgärder som rör förebyggande av och kamp mot bedrägerier som riktar sig mot gemenskapens ekonomiska intressen. Kommissionen har meddelat att så snart som Amsterdamfördraget träder i kraft kommer förslaget att ändras så att det grundar sig på den nya bestämmelsen. Eftersom förslaget till förordning för närvarande granskas av parlamentet kommer mer utförliga uppgifter rörande rättslig grund att ges inom ramen för detta förfarande.

(1) Dom av den 13 maj 1997, mål C-233/94, Tyskland mot parlamentet och rådet, REG 1997, s. I-2405, punkt 12.

(2) KOM(98) 717 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3739/98

från David Thomas (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Budgeten för Agenda 2000

I den senaste rapporten från revisionsrätten hävdas att kommissionen allvarligt felberäknat kostnaderna för sina förslag i Agenda 2000 och att dessa skulle leda till att EU:s budget överskrids med miljardtals pund sterling. Kan kommissionen uppge om detta är en korrekt bedömning av den sannolika framtida utvecklingen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(27 januari 1999)

Den 29 maj 1998 begärde rådet synpunkter från revisionsrätten på ekonomiska frågor kring de lagstiftningsförslag som kommissionen lagt fram i meddelandet Agenda 2000. Det gäller reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, strukturfonderna, stöd inför anslutningen och garantifonden för åtgärder avseende tredje land. Revisionsrätten avgav sitt yttrande den 29 oktober 1998 (yttrande nr 10/98).

Kommissionen finner inte att revisionsrättens yttrande innehåller synpunkter av övergripande natur av det slag som parlamentsledamoten talar om. Endast på två punkter gör revisionsrätten anmärkningar och de gäller uteslutande reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. I punkt 82 i yttrandet talar revisionsrätten om risken för att världsmarknadspriset för vete sjunker under nivån på det föreslagna interventionspriset och i punkt 83 säger revisionsrätten att kommissionens antagande att efterfrågan på nötkött kommer att öka är alltför optimistiskt. Utvecklingen hittills ger inte kommissionen anledning att revidera sina hypoteser.

Revisionsrätten talar också (punkt 89) om följderna av eventuellt direkt jordbruksstöd till nya medlemsstater efter en utvidgning. Kommissionen angav klart och tydligt i sina förslag att den inte höll fast vid en sådan hypotes under nästa period med tanke på nuvarande genomsnittspriser för jordbruksprodukter i dessa länder och de risker för ekonomiska störningar som sådant stöd skulle innebära.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3542/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Plantering av skog i områden som skadats av skogsbränder

I somras uppstod ett stort antal skogsbränder i hela Medelhavsområdet inom Europeiska unionen, och i synnerhet i Katalonien där mer än 27 000 hektar skog brann ner. Bränderna hotar att ödelägga marker och leder till förändringar i ekosystemet i områden som redan nu är utsatta och där träproduktionen i många fall utgör en viktig inkomstkälla. Mot bakgrund av ovanstående ställs följande fråga:

Anser inte kommissionen det vara nödvändigt att inrätta ett specifikt stöd för skogsplantering i områden som skadats av skogsbrand?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 januari 1999)

Parlamentsledamoten kan ta del av det svar som kommissionen gav på den skriftliga frågan E-3579/98 från Angela Sierra Gonzalez(1) i fråga om kommissionens åtgärder till förmån för områden som drabbats av skogsbrand. Kommissionen gör den uppskattningen att de medel som nämns i det svaret utgör en lämplig ram för åtgärderna i fråga.

(1) Se s. 90.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3548/98

från Ursula Stenzel (PPE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Europeiska centralbanken

I en nyligen genomförd undersökning från "Centre for Economic Policy Research" (CEPR) konstateras att cheferna för de nationella centralbankerna skulle kunna komma att få för mycket makt i förhållande till ECB:s direktion. Det finns en risk att cheferna för de nationella centralbankerna i allt för stor utsträckning skulle kunna rätta sig efter behoven i de egna länderna. Detta skulle framför allt kunna medföra problem när det finns behov av att fatta snabba beslut.

Hur ser kommissionen på ovannämnda undersökning, i vilken dessutom bland annat den bristande kontrollen av banken och det faktum att det saknas tydliga strukturer för att hantera kriser kritiseras?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(5 februari 1999)

Studien i fråga är verkligen, tillsammans med andra studier i samma ämne, ett värdefullt bidrag till den offentliga debatten om den monetära politiken inom EMU. Kommissionen anser att fördraget och stadgan för Europeiska centralbankssystemet, med deras bestämmelser om uppbyggnad, uppgifter och instrument, är tillräckliga för att bedriva en effektiv, stabilitetsinriktad gemensam monetär politik inom euroområdet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3329/98

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Gemenskapsprogram för att främja praktik för högskolelärare

De bristande kunskaper som många högskolestuderande visar när de kommer ut i arbetslivet har fått stora företag i olika länder inom EU att förhandla med högskolorna i fråga för att studenterna skall uppfylla de krav som företagen ställer.

Därför har det föreslagits att man skall börja med att låta högskolelärarna praktisera på företag, så att de sedan är bättre förberedda för sin uppgift och därmed föregår med gott exempel.

Anser kommissionen att den bör ta initiativ till att främja ett program för praktik för högskolelärare vid företag i de olika medlemsländerna och därmed berika utbildningen för studenterna, så att de brister högskolorna har beskyllt studenterna för att visa när de börjar arbeta efter avslutad utbildning kan avhjälpas?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(17 februari 1999)

I Leonardo da Vinci-programmet för genomförandet av gemenskapens yrkesutbildningspolitik (rådets beslut 94/819/EG av den 6 december 1994(1)) ingår möjligheten till utbytesprogram för utbildare (åtgärder I.1.2.c och II.1.2.b). I detta syfte beviljar kommissionen stöd till program för utbyte över gränserna mellan företag och organ för yrkesutbildning eller högskolor som fokuserar på utarbetande av gränsöverskridande program för yrkesutbildning.

Enligt vad som anges i kommissionens förslag "För ett kunskapens Europa"(2), i vilket riktlinjer fastställs för ett europeiskt utbildningsområde med livslångt lärande som målsättning, är kommissionen överens med parlamentsledamoten om att dessa insatser bör utvecklas. I kommissionens förslag om andra etappen i Leonardo da Vinci-programmet(3) föreskrivs en utökning av utbytesverksamheten, däribland program för utbyte över gränserna mellan företag och organ för yrkesutbildning eller högskolor, för att ytterligare närma utbildning och arbetsliv till varandra.

Enligt de gällande reglerna för Europeiska socialfonden finns det olika program i alla Mål 1-medlemsstater samt i ett antal andra regioner för att högskoleutbildade skall kunna förbättra sina kunskaper och uppnå en högre nivå. Samma bestämmelser gäller organ i hela gemenskapen som sysslar med teknisk utbildning och yrkesutbildning, och lärarhögskolor som inte ingår i universitetssystem. På alla dessa områden ingår praktikperioder på företag där detta är lämpligt. I de reformerade strukturfonderna föreskrivs i mål 3 "stöd till anpassning och modernisering av politik och system inom allmän och yrkesinriktad utbildning samt sysselsättning", vilket kommer att ge ytterligare möjligheter för högskolelärare att genomgå praktikperioder vid företag.

(1) EGT L 340, 29.12.1994.

(2) KOM(97) 563 slutlig.

(3) EGT C 309, 9.10.1998.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 207 , 21/07/1999 s. 0149



SKRIFTLIG FRÅGA E-3949/98 från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen (4 januari 1999) Angående: Mervärdeskattesatser för veterinärer Kan kommissionen meddela vilka mervärdeskattesatser som gäller för veterinärtjänster i var och en av EU:s medlemsstater? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (12 februari 1999) Mervärdesskattesats på veterinärtjänster den 1 januari 1999 >Plats för tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-3194/98

från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Europeiska kulturarvsdagarna

Under den 25 och 26 september firades de europeiska kulturarvsdagarna i 44 länder på den gamla kontinenten. Under dessa dagar lämnades fritt inträde till katedraler där man normalt betalar för ett besök. Avsikten med dessa dagar är att låta medborgarna lära känna det historiska byggnadsarvet samt att försöka skapa en medvetenhet inför nödvändigheten att bevara detsamma.

Deltog Europeiska unionen i de europeiska kulturarvsdagarna?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

De europeiska kulturarvsdagarna anordnas sedan 1991 på initiativ av Europarådet för att uppmärksamma européerna på dessas kulturarv genom att ge dem gratis tillträde platser och byggnader som normalt inte är öppna för allmänheten.

Som ett led i sin kulturpolitiska verksamhet söker kommissionen sprida kunskap om och underlätta allmänhetens tillgång till det europeiska kulturarvet. Sedan flera år tillbaka stöder kommissionen ekonomiskt de europeiska kulturarvsdagarna, eftersom det är ett initiativ med stort genomslag bland allmänheten och en tydlig europeisk profil.

Kommissionens bidrag har varit följande:

- 1994: 70 000 ecu

- 1995: 70 000 ecu

- 1996: 70 000 ecu

- 1997: 70 000 ecu

- 1998: 80 000 ecu (under förutsättning att inga ändringar sker under budgetförfarandet och det administrativa förfarandet)
SKRIFTLIG FRÅGA E-3117/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Bestämmelser om utomlandsvistelser på utbytesbasis

Är kommissionen medveten om att barn ofta misshandlas, både fysiskt och sexuellt, under vistelser i värdfamiljer i samband med utbytesvistelser utomlands, då dessa sällan styrs av några bestämmelser?

Om kommissionen är medveten om problemet, vilka åtgärder ämnar den då vidta för att skydda minderåriga? Jag önskar i synnerhet få reda på om några åtgärder vidtagits för att fastställa bestämmelser för språkskolor och värdfamiljer runtom i EU?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(5 februari 1999)

I utbildnings- och ungdomsprogrammen ingår inte transnationella utbyten för barn under 14 år. Inga övergrepp mot deltagande ungdomar har rapporterats till kommissionen, och risken för övergrepp bedöms vara begränsad eftersom ungdomarna inte skickas utomlands ensamma.

Sokrates-programmet stöder Linguas gemensamma utbildningsprojekt som normalt avser två grupper med ungdomar som har fyllt minst 14 år. Ett viktigt inslag i projektet är en utbytesvistelse på minst 14 dagar vid partnerinstitutionen när det gemensamma projektarbetet utförs. Eleverna skall helst bo hos varandras familjer, dvs. hos en elev i partnergruppen, för att få chansen att lära sig så mycket som möjligt om värdlandets språk och kultur. Elevgrupperna åtföljs alltid av lärare - en manlig och en kvinnlig om gruppen är blandad - och familjerna är oftast engagerade i projektet.

Deltagande i programmet för Europeiska volontärtjänsten är begränsat till ungdomar i åldrarna 18-25 år, medan Ungdom för Europa-programmet gäller åldergruppen 15-25 år. Ungdomsutbytena, som är det främsta inslaget i Ungdom för Europa-programmet, gäller grupper med ungdomar och är tidsbegränsat (6-21 dagar). Boende i värdfamilj är snarare undantag än regel när det gäller ungdomsprogrammen. Ungdomarna åtföljs dock alltid av ungdomsledare eller lärare.

Projektledarna för ungdomsprojekt är medvetna om problemet med övergrepp och vissa av dem utarbetar särskilda insatser på detta område. Genom ungdomsprogrammen stöder kommissionen olika projekt och seminarier om frågor som rör ungdomarnas sociala välfärd och säkerhet i samband med utbyten över gränserna.

Kommissionen bedriver Daphne-initiativet, ett program som stöder icke-statliga organisationer som aktivt bekämpar våld mot barn, ungdomar och kvinnor. Projekt som startas av icke-statliga organisationer kan vara berättigade till stöd inom detta program.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 207 , 21/07/1999 s. 0002



SKRIFTLIG FRÅGA E-1995/98 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (30 juni 1998) Angående: Den så kallade terminatorgenen Hur värderar kommissionen den så kallade terminatorgenens effekt på böndernas utkomst i utvecklingsländerna under de närmaste åren?