SKRIFTLIG FRÅGA E-1051/00

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Minsta storlek på plattfisk enligt rådets förordning (EG) nr 850/98

I den nya förordningen (EG) nr 850/98(1) saknas de angivelser av minsta landningsstorlek på olika plattfiskar (piggvar, slätvar, bergtunga, rödtunga, skrubbskädda och sandflundra) som återfanns i bilaga XII i den gamla förordningen. I samband med detta ber jag kommissionen om svar på följande frågor:

1. Har man försummat att föra in den minsta storleken på nämnda fiskarter, eller har de minsta landningsstorlekarna verkligen avskaffats?

2. Av vilka orsaker har kommissionen vidtagit denna åtgärd, om de avskaffats?

3. Håller kommissionen med om att all fisk som är avsedd att konsumeras borde skyddas av en minsta landningsstorlek så att bestånden skyddas och fiskarna kan leka åtminstone en gång?

4. Är kommissionen medveten om att fiskar som är för små inte kan säljas på grund av sin låga köttandel?

5. Håller kommissionen följaktligen med om att den minsta storleken för rödspätta inte får sänkas till under 25 cm för att den skall kunna anses vara konsumtionsvara?

(1) EGT L 318, 27.11.1998, s. 63.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 maj 2000)

Informationen i fråga utelämnades avsiktligt efter en överenskommelse mellan medlemsstaterna under debatten inför revideringen av det tekniska åtgärdspaket för nordöstra Atlanten som fastställs i rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer.

Kommissionens huvudsyfte med det reviderade tekniska åtgärdspaketet var att, varhelst och i den mån detta var möjligt, förbättra fiskeredskapens selektivitet när det gäller de större fiskarterna i gemenskapens vatten. Med några få undantag är de fiskarter som anges i bilaga XII i rådets förordning (EG) nr 850/98 arter som ingår i det viktigaste fisket. Kommissionen försökte då, återigen i den mån detta var möjligt, att fastställa minsta landningsstorlekar för dessa arter i förhållande till selektiviteten hos de fiskeredskap som används för att fånga dem.

De plattfiskar som nämns av parlamentsledamoten utgör inte större arter. Enskilda exemplar av dessa arter kommer att fångas med de fiskeredskap som främst används för att fånga de större arterna. Om de fångas och därefter återbördas till havet kommer nästan alla fiskar, inklusive de som nämns av parlamentsledamoten, att antingen vara döda eller döende. Den bevarande effekt som kan uppnås genom kasta tillbaka fisken är ringa eller ingen alls.

För att fastställa en minsta landningsstorlek för varje art i syfte att säkerställa att enskilda exemplar av varje art får leka åtminstone en gång skulle det krävas att man antog mycket stora maskstorlekar så att enskilda exemplar inte fångas, och därmed dör, förrän de har uppnått fullvuxen storlek. För att skapa de villkor för rödspätta som föreslås av parlamentsledamoten skulle man till exempel vara tvungen att anta en masstorlek på över 130 millimeter (mm). Med en sådan maskstorlek skulle det dessvärre vara svårt att fånga sjötunga. Rödspätta fångas ofta samtidigt som sjötunga, för vilken den optimala maskstorleken är 80 mm. Om denna maskstorlek används vid fiske av rödspätta och sjötunga kommer rödspättor av en längd på minst 17 centimeter (cm) att fångas. Storleken på en fullvuxen fisk ligger långt över 17 cm. Det finns ingen tillfredsställande lösning på vare sig detta problem eller många liknande problem i samband med annat blandat fiske.

Fiskar som inte håller måttet bör inte landas utan slängas tillbaka i havet, eftersom deras längd understiger den som fastställs i rådets förordning (EG) nr 850/98. Om ingen minimistorlek har fastställts får emellertid all fisk landas, men det finns ingen skyldighet att göra detta. Om det inte finns någon marknad för liten fisk får fiskare slänga tillbaka dem. Om det emellertid finns en marknad förefaller det vara att föredra att sådan fisk landas och säljs istället för att återbördas till havet, död eller döende.

Många rödspättor fångas samtidigt som sjötunga vid fiske med en maskstorlek på 80 mm. Under dessa omständigheter kommer rödspättor av en längd på minst 17 cm att fastna i näten. Det var detta som låg till grund för kommissionens ursprungliga förslag om en minimistorlek på 17 cm för rödspätta. Den kompromiss som uppnåddes ledde till en minimistorlek på 22 cm. Om man nu fastställde en minimistorlek på 25 cm skulle alltså alla rödspättor av en längd på 17-24 cm återbördas till havet, döda eller döende. Detta skulle bidra föga eller inte alls till bevarandet av rödspätta.

Det bör också påpekas att det inte finns någon kvalificering av fisk som varande fisk för konsumtion. Med undantag för vissa villkor som rör sill, får fisk som landas användas för vilket ändamål som helst.