ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3424/98

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Genomförande av maskindirektivet m.m.

EU:s maskindirektiv antogs för ungefär nio år sedan och ändå visar det sig att endast drygt 200 av de cirka 900 maskinstandarderna har antagits. Uppgifter från kommissionen visar också på att två tredjedelar av cirka 2 900 tekniska standarder inte har antagits och att det i genomsnitt tar sex år och tre månader att utarbeta en CEN-standard.

Handel med maskiner är ett stort och betydelsefullt område inom EU. Skulle det därför vara möjligt för kommissionen att göra en extra skyndsam och effektiv insats mot bakgrund av att endast ungefär en fjärdedel av maskindirektivets standarder är färdiga?

Kan kommissionen också informera om vilka konkreta insatser den kommer att göra för att öka standardiseringstakten i syfte att minska genomsnittstiden för att anta standarder?

Har kommissionen funderat över hur man i framtiden - också efter den dag då alla standarder är färdiga - kan säkerställa att varuutbyte kan ske utan dubbel kontroll och i enlighet med bestämmelserna för den inre marknaden, så att medlemsstater och regioner inte kan fortsätta att åberopa särskilda omständigheter för att på så sätt undantas från de antagna och gällande EU-bestämmelserna?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(14 januari 1999)

Standardiseringen inom maskinområdet har fått en långsam start och det är först under de senaste åren som man regelbundet utarbetat nya standarder. Detta beror främst på att det är nödvändigt att nå enighet bland alla berörda parter och att tillförsäkra en hög säkerhetsnivå, även om detta innebär att det tar längre tid att anta standarder. Kommissionen påskyndar arbetet genom att vidta de olika åtgärder som beskrivs i rapporten om effektivitet och tillförlitlighet i europeisk standardisering enligt den nya metoden(1). Kommissionen har bland annat insisterat på att de europeiska standardiseringsorganen skall inrätta en gemensam webbplats där man kan se hur standardiseringen fortskrider. Dessutom har kommissionen uppmanat CEN (Europeiska organisationen för standardisering), CENELEC (Europeiska organisationen för standardisering inom elområdet) och ETSI (Europeiska organisationen för standardisering inom telekommunikationsområdet), som är huvudansvariga för standardiseringsarbetet, att via chefstjänstemannagrupperna för standardisering upplysa de nationella myndigheterna om sina effektivitetshöjande åtgärder.

Kommissionen känner inte till några större svårigheter vad gäller den fria rörligheten för varor. De viktigaste kraven fastställs i minsta detalj, och mer än 95 % av alla maskintyper kan släppas ut på marknaden genom att tillverkaren utfärdar ett intyg om övererensstämmelse, även om det saknas europeiska standarder. Det vore intressant att få konkreta bevis för att det, såsom parlamentsledamoten hävdar, förekommer dubbla kontroller. Det är tack vare efterlevnaden av gemenskapslagstiftningen som produkter kan cirkulera fritt i gemenskapen utan att kontroller behöver upprepas. CE-märkningen utgör en viktig indikation på att dessa regler följs.

(1) KOM(98) 291 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3892/98

från Luciano Vecchi (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Åldersgränser för deltagande i programmet Europeisk volontärtjänst för ungdomar

Då Europaparlamentet och rådet efter ett långt och komplicerat medbeslutandeförfarande antog rättsakten om programmet Europeisk volontärtjänst för ungdomar fastställde de bland annat vilken åldersgrupp programmet riktar sig till.

Den kompromisslösning som antogs var att man fortsättningsvis skulle prioritera åldersgruppen 18-25 år. Man fastställde dock också att åldersgränsen på 25 år skulle kunna överskridas i vederbörligen motiverade fall.

I de nationella myndigheternas informationsmaterial om programmet nämns emellertid inte möjligheten att överskrida åldersgränsen på 25 år.

1. Varför nämns denna möjlighet inte på vederbörligt sätt?

2. Skulle bestämmelserna tillämpas korrekt om man i vissa fall överskred åldersgränsen på 25 år?

3. Vem bär ansvaret för ett sådant beslut (de nationella myndigheterna, kommissionen, de utsändande organisationerna eller värdorganisationerna osv.)?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(20 januari 1999)

Parlamentsledamoten vill uppmärksamma kommissionen på att det informationsmaterial som de nationella strukturerna sprider inom ramen för genomförandet av programmet "Europeisk volontärtjänst" inte innehåller en tydlig uppgift om att det i motiverade fall skulle vara möjligt att överskrida åldersgränsen för de ungdomar programmet vänder sig till.

Denna möjlighet omnämns faktiskt inte uttryckligen i de kortfattade informationsbladen som delas ut och som är avsedda att uppmärksamma en bred publik på programmets möjligheter. Det bör dock noteras att handledningen för sökande, som är det bästa verktyget för att ungdomar och organisationer skall kunna förbereda ett projekt, innehåller tydlig information om att åldersgränserna för ungdomar kan tillämpas flexibelt(1). I framtiden kommer kommissionen att se till att denna möjlighet tydligt anges i andra kommunikationskanaler om detta program.

Projekten inom europeisk volontärtjänst är till stor del decentraliserade. De nationella strukturerna ansvarar för urvalet av projekt för ungdomar som sänds iväg. Vad gäller multilaterala eller speciella projekt är det kommissionen som ansvarar för urvalet av projekt för ungdomar som sänds iväg.

Vid möten med programkommittén och med de nationella strukturerna har kommissionen alltid betonat att det finns möjligheter att tillämpa åldersgränsen på ett flexibelt sätt om detta är motiverat.

(1) "Handledning för sökande" del II, partner i projekt inom Europeiska volontärtjänsten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2848/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Svampodling

Svampodling är något som blir allt vanligare i flera italienska regioner. Denna aktivitet har numera stor betydelse för ekonomin, även med avseende på sysselsättningen.Kan kommissionen, i ljuset av detta, upplysa om huruvida stöd och ekonomiska stimulansåtgärder finns för denna sektor, och, om så är fallet, vilka de är och vad de består i?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 oktober 1998)

Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen av gemenskapens champinjonproduktion.

I rådets förordning (EG) 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1) föreskrivs i artikel 1.2 vilka produkter som den gemensamma organisationen avser. Här ingår champinjoner.

På gemenskapsnivå finns inte något särskilt stöd till svampodlingssektorn. Efter reformen av marknaden för frukt och grönsaker genom nämnda förordning beviljar kommissionen ekonomiskt stöd till inrättandet av driftsfonder och producentföreningarnas operativa program. Precis som andra berörda sektorer kan svampodlingssektorn utan hinder åtnjuta sådant stöd.

(1) EGT L 297, 21.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3527/98

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(13 november 1998)

Angående: Den turkiska statsförvaltningens beslut att avsätta övervakningskommittén vid patriarkatets teologiska skola i Chalki

Den turkiska statsförvaltningen har nyligen tagit ett godtyckligt beslut om att avsätta övervakningskommittén vid patriarkatets teologiska skola i Chalki. Samtidigt vill generaldirektoratet för allmännyttiga stiftelser i Turkiet tvinga den ekumeniske patriarken och synoden att skaffa "tillstånd" från övervakningskommittén för minsta lilla verksamhet i klostret. Dessa beslut visar på att den jämlikhet inför lagen, rättvisa och religionsfrihet som garanteras i den turkiska författningen endast gäller på papperet.

På vilket sätt avser rådet att ingripa för att säkra demokratisk frihet och religiösa rättigheter i Turkiet, med tanke på de viktiga diskussionerna om kommissionens rapport om framstegen i förbindelserna mellan EU och Turkiet?

Svar

(8 februari 1999)

1. Rådet beklagar situationen för de mänskliga rättigheterna i Turkiet, inbegripet yttrandefriheten i religiösa frågor, och är väl medvetet om att den turkiska regeringen enligt Lausannefördraget, som undertecknades i juli 1923, har åtagit sig att på alla sätt skydda icke-muslimska minoriteters kyrkor, synagogor, kyrkogårdar och andra religiösa anläggningar.

Rådet känner oro över utvecklingen vid patriarkatets teologiska skola i Chalki. Österrikes förbundspresident tog personligen upp frågan under Turkiets president Demirels officiella besök i Wien den 17-19 november 1998.

2. I överensstämmelse med Europaparlamentets begäran till rådet i samband med parlamentets samtycke till genomförandet av tullunionens slutfas, övervakar rådet utvecklingen i Turkiet när det gäller de mänskliga rättigheterna och demokratin. Europeiska rådet i Luxemburg den 12-13 december 1997 erinrade om rådets ståndpunkt i associeringsrådet med Turkiet den 29 april 1997 enligt vilken stärkandet av Turkiets band med EU även är avhängigt av att Turkiet anpassar sig till de normer och den praxis för mänskliga rättigheter som gäller i Europeiska unionen samt av att minoriteter respekteras och skyddas.

3. Respekten för de mänskliga rättigheterna är särskilt viktig för länder som ansökt om medlemsskap i EU. I detta sammanhang bekräftades i kommissionens rapport av den 4 november 1998, som är grundad på artikel 28 i associeringsavtalet, om Turkiets framsteg mot anslutning till EU, den turkiska regeringens offentliga åtagande att bekämpa kränkningar av de mänskliga rättigheterna, men det noterades även att detta åtagande ännu inte hade haft någon betydande effekt i praktiken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2487/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Europeiskt främjande av tjurfäktning

I San Sebastian i Baskien i Spanien har det nyligen beviljats byggnadstillstånd för en ny, stor tjurfäktningsarena. Detta bygge kommer delvis också att finansieras med anslag från den offentliga sektorn inom denna region. Uppfödningen av tjurfäktningstjurar främjas med medel från Europeiska unionen.

1. Vilken uppfattning företräder kommissionen i fråga om byggandet av en ny tjurfäktningsarena, framför allt mot bakgrund av att djurskyddet i och med Amsterdamfördraget under tiden kommit att inskrivas i fördragen och följaktligen skall beaktas i all politik som förs av gemenskapen och dess medlemsstater?

2. Är det tänkt att anslag från EU skall gå till byggandet av den nya arenan? Om så är fallet: hur stora är anslagen och vem skall de utbetalas till? Kan kommissionen säkerställa att anslagen från den offentliga sektorn inte kommer från EU:s budget (via strukturfondsbetalningar till Spanien), även om det kanske inte direkt ansökts om sådana medel för detta projekt?

3. På vilket sätt och med hur stora årliga belopp understöder Europeiska unionen aveln och uppfödningen av tjurfäktningstjurar i Spanien?

4. I vilket förhållande står dessa utgifter till den fördragsenliga skyldigheten att djur skall besparas onödigt lidande?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 oktober 1998)

1. Kommissionen är mycket vaksam när det gäller djurens välbefinnande och är därmed mycket uppmärksam på all samfinansiering av anläggningar där djuren är en del av en föreställning eller där de kan bli misshandlade.

2. Tjurfäktningsarenan i San Sebastián har inte finansierats med anslag från strukturfonderna.

3. Inom den gemensamma jordbrukspolitiken finns det inga särskilda bidrag för uppfödning av tjurfäktningstjurar. Sedan 1987 finns det ett system med bidrag för handjur av nötkreatur, men efter en ändring i gemenskapslagstiftningen (förordning (EG) 2222/96(1)) undantogs vuxna handjur av nötkreatur från det systemet (utom ett visst antal djur som fötts upp i ett extensivt system som fortfarande tillfälligt (1997 och 1998) omfattas av detta bidragssystem). Kommissionen har inga uppgifter om det stödbelopp som sägs gå till stöd för tjurfäktningstjurar. Faktum är att vid den ålder för vilken bidraget beviljas (10 månader) har det ännu inte fattats beslut om djuret skall användas som tävlingsdjur.

4. Mot bakgrund av ovanstående finns det ingen grund för denna fråga.

(1) EGT L 296, 21.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3414/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Hjärttransplantationer

Har kommissionen uppgifter om hur vanligt det är med hjärttransplantationer i de olika medlemsstaterna?

Anser kommissionen att man, med tanke på att dessa transplantationer är av stor betydelse och ständigt blir allt vanligare, bör genomföra en undersökning och i samband med denna utarbeta bestämmelser och ta initiativ som gäller alla?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3752/98

från Nelly Maes (ARE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Provokationer i turkiska medier

Kan kommissionen besvara några frågor med anledning av kravaller som nyligen förekommit i Sint-Joost-ten-Node (Bryssel)? Dessa kravaller ägde rum efter att den italienske regeringschefen Massimo d'Alema förklarat att man inte vill lämna ut den kurdiske PKK-ledaren Abdullah Öcalan, som gripits kort dessförinnan, till Turkiet och att man till och med kommer att ta hänsyn till hans asylansökan, vilket i Turkiet lett till en bojkott av italienska produkter.

Samma dag uppmanade statlig TV i Turkiet indirekt de turkar som lever i Europa att agera, vilket bland annat ledde till de svåra kravallerna i Sint-Joost-ten-Node: två kurdiska hus sattes i brand och skadegörelse vållades. Enligt ögonvittnen var kravallerna uppenbarligen välorganiserade och ägde rum i närvaro av företrädare för organisationen De grå vargarna från den turkiska extremhögern.

Vilken ståndpunkt intar kommissionen gentemot dessa provokationer i medierna i Turkiet? Är kommissionen beredd att dra konsekvenser av dem när det gäller förbindelserna mellan EU och Turkiet, tullunionen dem emellan och Turkiets ansökan om anslutning till EU?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(11 januari 1999)

Kommissionen är medveten om de nyligen avhållna demonstrationer som frågeställaren nämner, liksom om de incidenter som inträffade i samband med dessa. En förundersökning har inletts i Belgien i syfte att utreda vad som orsakat dessa incidenter och fastställa vilka personer som är skyldiga till dem. Denna förundersökning pågår alltjämt. Kommissionen kommer att avvakta förundersökningens resultat innan den tar ställning till om åtgärder bör vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3823/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Förlikningsförfarande med Indien

Kan kommissionen uppge namn och innehåll för de förlikningsförfaranden som har påbörjats med Indien inom Värlsdhandelsorganisationen sedan november 1997 och samtidigt ange hur många åtgärder av detta slag som har inletts och avslutats utan att en uppgörelse i godo åstadkommits?

Svar från sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Gemenskapen har inlett fyra tvistlösningsförfaranden mot Indien sedan november 1997. De befinner sig alla på samrådsstadiet inom Världshandelsorganisationen (WTO).

Åtgärder beträffande exporten av vissa råvaror, oberedda hudar och skinn (dok. WT/DS120). Indiens faktiska exportförbud på hudar och skinn föranledde gemenskapen att den 16 mars 1998 begära samråd inom ramen för WTO. Två samrådsrundor har hållits men de har hittills inte lett till någon uppgörelse i godo. Kommissionen följer uppmärksamt denna fråga. Vid ett möte i Delhi den 18 november 1998 gjorde kommissionen klart för den indiska parten att gemenskapen skulle överväga att begära att en WTO-panel upprättades om ärendet inte snart tog en positiv vändning.

Åtgärder beträffande fordonssektorn (dok. WTO/DS146). Den 6 oktober 1998 begärdes samråd med Indien inom ramen för WTO, vilket ägde rum den 2 december 1998 i Genève. Den omstridda punkten är Indiens restriktiva regler för import av bildelar och omonterade fordon som gör att tillverkare måste använda inhemskt tillverkade varor och exportera motorfordonsprodukter till ett visst värde. Kommissionen granskar för närvarande Indiens svar och har begärt in kompletterande upplysningar från Delhi.

Importrestriktioner (dok. WT/DS149). Den 29 oktober begärdes samråd inom ramen för WTO, vilket ägde rum den 3 december 1998. Gemenskapen anser att Indien har infört en rad importrestriktioner som möjligen inte är förenliga med artiklarna XX och XXI i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT), enligt vilka medlemmarna får införa importrestriktioner för att skydda människors, djurs och växters liv eller hälsa, nationalskatter, uttömliga naturtillgångar eller väsentliga säkerhetsintressen. Kommissionen granskar för närvarande de svar som de indiska myndigheterna gav under dessa samtal.

Åtgärder beträffande tullar (dok. WT/DS150). Den 30 oktober 1998 begärdes samråd inom ramen för WTO, vilket hölls den 2 december 1998. Enligt gemenskapens beräkningar har höjningen av vissa tullar lett till att de bundna tullsatserna i WTO har överskridits för mer än 100 tulltaxenummer. Komissionen håller på att göra en bedömning av svaren från de indiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3003/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Stödansökan från företaget Anker

För närvarande behandlas en stödansökan från företaget Anker (bageriföretag) vid socialministeriet i Wien. Ansökan gäller ett finansiellt "stöd" i storleksordningen 90 miljoner ATS som syftar till en sanering av industriföretaget och tryggande av dess fortsatta existens. Detta är inte första gången som företaget skall saneras med hjälp av statliga medel.

Det österrikiska socialministeriet har enligt uppgifter i pressen redan godkänt stödet.

Stödet syftar till att minska den ekonomiska belastningen på företaget, vilket det principiellt borde stå för på egen hand. Medlen skall inte bara användas till en sanering och säkerställande av arbetstillfällen utan också till en expansion.

Enligt min uppfattning skulle ytterligare stöd till detta företag innebära en konkurrenssnedvridning till nackdel för många små och medelstora företag i den österrikiska bageri- och konditoribranschen.

1. Känner kommissionen till detta sakförhållande?

2. Vad anser kommissionen om detta ekonomiska statliga stöd?

3. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta om sakförhållandet anses strida mot konkurrenslagstiftningen?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(12 november 1998)

En klagande har redan informerat kommissionen om att det österrikiska företaget Anker ansökte om statligt stöd hos socialministeriet. Kommissionen kommer dels att be de österrikiska myndigheterna att kommentera detta, dels att undersöka om företaget mottagit något statligt stöd tidigare och, om så är fallet, om stödet beviljades i enlighet med ett godkänt eller befintligt stödprogram.

I allmänhet skall undsättnings- eller omstruktureringsstöd till ett stort företag anmälas enskilt till kommissionen. Om en medlemsstat beviljar ett företag statligt stöd innan kommissionen offentliggjort sin ståndpunkt kommer kommissionen utan dröjsmål att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget. Om kommissionen anser att sådant statligt stöd inte är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92 kommer kommissionen att förklara stödet olagligt och medlemsstaten skulle då vara skyldig att återkräva det statliga stödet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4075/98

från Werner Langen (PPE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: EU-stöd till Rheinland-Pfalz 1994-1998

Kan kommissionen redogöra för vilka EU-stöd som Rheinland-Pfalz fått 1994-1998, vem som erhöll stödet och hur många människor som sysselsattes och inom vilka branscher till följd av stödet?

Vilka medel har betalats ut, framför allt inom följande områden?:

- KONVER.

- Jordbruk.

- EUGFJ.

- Utbildning.

- Ungdomsfrågor.

- Kultur.

- Forskning och teknisk utveckling.

- Högskoleväsendet.

- Ekonomi.

- Regional utveckling/strukturfonder.

- Socialfrågor.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(25 februari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2085/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Statistik från Grekland

"Europe" publicerade den 18 maj 1998 under rubriken "Weekly Europe Selected statistics nr 1055" statistik tagen från Eurostats publikation "Statistics in Focus, Economy and Finance" nr 12/98 över statliga och privata investeringar i EU:s medlemsstater. I denna statistik saknas det uppgifter från Grekland.

1. Vad beror det på att uppgifter om Grekland saknas?

2. Om avsaknaden av uppgifter beror på att de inte har tillhandahållits av medlemsstaten, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att ta itu med problemet och möjliggöra att statistik från alla EU:s medlemsstater synliggörs?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

Den publikation som det hänvisades till i Europe den 18 maj 1998 var nummer 1998/12 i serien Statistics in Focus (ämne 2 - "Economy and finance") med titeln "Government and Private Sector Investment in the European Union 1980-1996". Detta nyhetsbrev innehåller en koncentrerad sammanfattning av en del av uppgifterna i publikationen "National accounts ESA: Detailed tables by sector - Non-financial trans-actions".

För att det skall gå att på europeisk nivå publicera tillförlitlig och jämförbar statistik över fasta bruttoinvesteringar uppdelat på olika investerande sektorer måste det finnas en fullständig uppsättning av detaljerad statistik som är framtagen enligt ett enhetligt system. Medlemsstaternas inrapporterade statistik över icke-finansiella transaktioner för olika sektorer - närmare bestämt företag respektive offentliga förvaltningar - har hittills alltid på frivillig grund uppfyllt detta krav. Eftersom det saknades vissa uppgifter för Greklands del kunde inte Grekland tas med i denna publikation i serien Statistics in Focus.

Situationen borde bli betydligt bättre under kommande år tack vare att man i april 1999 skall börja tillämpa rådets förordning (EG) 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen(1). Denna förordning ålägger medlemsstaterna att årligen lämna fullständiga sektorsvisa nationalräkenskapsuppgifter.

(1) EGT L 310, 31.11.1996.