SKRIFTLIG FRÅGA E-1959/99

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Phare

Revisionsrätten har i sin särskilda rapport nr 3797 påpekat oegentligheter inom ramen för Phareprogrammet. Undertecknad ledamot vill därför rikta följande frågor till kommissionen för att få klarhet i vad mån kommissionen hörsammat revisionsrättens kritik:

På vilket sätt har man i den andra Phareprojektfasen motarbetat det faktum att kontrakten delats upp i flera delar av PMU (projektledningsenheten), för att tröskelvärdet för godkännande inte skulle överskridas och kommissionen därför inte skulle kunna tillvarata sin kontrollfunktion i full utsträckning?

Revisionsrätten kritiserade anhopningen av PMU, varigenom man gick miste om samverkanseffekter. Vad har kommissionen gjort för att begränsa denna kraftiga ökning och när vidtog man konkreta åtgärder?

Har kommissionen tillgång till uppgifter om i vilken utsträckning kontrakt tilldelats genom privata överenskommelser utan motsvarande anbudsinfordran?

Känner kommissionen till hur ofta och med hur mycket kostnaderna för de ursprungliga projekten överskridits och vilka kostnader som detta har medfört för EU?

Hur stora var kostnaderna för PMU i Phareprogrammet 1990-1996?

I vilken utsträckning utnyttjades de Pharemedel som stod till förfogande för programtiden 1990-1996?

Har kommissionen under tiden kommit fram till vem som i verkligheten stod bakom formuleringen the Russians who are responsible for the design of programmes och därmed erhöll stödet på 1 miljon ecu för projekt för små och medelstora företag?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Kommissionen har utarbetat riktlinjer, i vilka man avråder från att på konstlad väg dela upp kontrakt i flera mindre delar. Alla kontrakt skall dessutom godkännas i förhand av kommissionens delegationer, utom mindre leveransavtal som granskas i efterhand. Delegationernas kontrollresurser har förstärkts genom en överflyttning av tjänster från kommissionens huvudkontor. Kontrakt på över 5 miljoner euro skall godkännas av kommissionen i Bryssel. Dessa bestämmelser om upphandling och förfaranden för godkännande återfinns i handledningen om systemet för decentraliserat genomförande (DIS), som finns att läsa på följande sida på Internet: http:/europa.eu.int//comm/dgla/phare/implementation/dis/contents.htm.

Efter att revisionsrätten sammanställt sin särskilda rapport om det decentraliserade systemet för genomförande av Phare-programmet, antog kommissionen en strategi som syftade till en progressiv avveckling av Phares programförvaltningsenheter. Avvecklingen började under 1997 och kommer att slutföras av partnerländerna på grundval av ett särskilt samförståndsavtal mellan kommissionen och kandidatländerna. Phares programförvaltningsenheter avvecklas antingen genom att de stängs i samband med att det aktuella programmet avslutas eller genom att deras projekt överförs till kandidatländernas myndigheter. När det gäller de nationella program som godkändes under 1998 finns det sammanlagt 39 sådana enheter för de 10 kandidatländerna. Motsvarande siffra i slutet av 1995 i revisionsrättens särskilda rapport var 138, vilket avsåg de sex länder där det decentraliserade systemet hade införts.

Den andel av programutgifterna som under 1996 tilldelades genom direktupphandling var 5,2 %. Under 1997 och 1998 har denna andel minskat till 2,2 %. Detta gäller kontrakt som tilldelats affärsdrivande organisationer för vilka det finns en marknad för tjänster. Den andel av programutgifterna som under 1996 tilldelades genom upphandling med offentliga organ eller internationella organisationer var 35,5 %. Denna andel förblev oförändrad under 1998. Dessa kontrakt gäller till exempel Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD), Världsbanken, Europarådet och Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen. På nationell nivå har kontrakt tilldelats nationella förvaltningar i syfte att bistå kandidatländerna när det gäller rättsliga och inrikes frågor. Kontrakt har också tilldelats offentliga organisationer, icke-statliga organisationer och ministerier i kandidatländerna. I vissa fall står det helt klart att det inte finns någon marknad för tjänster och därför har något upphandlingsförfarande inte inletts.

I varje enskilt kontrakt anges vilken budget som fastställts för projekten. Om budgetanslagen för ett projekt av oförutsedda skäl måste ökas, görs detta enligt gällande bestämmelser och alltid innan ytterligare kostnader uppstår. Kostnader som överstiger den godkända budgeten omfattas inte av Phare-programmet.

Det finns inga uppgifter i revisionsrättens särskilda rapport om de sammanlagda förvaltningskostnaderna. Som kommissionen påpekade i sitt svar till revisionsrätten skulle en beräkning av programförvaltningsenheternas administrativa kostnader bli tämligen godtycklig med tanke på att de utöver administrativ service även tillhandahåller tekniskt bistånd. Som en del av den strategi som syftar till en progressiv avveckling av Phares programförvaltningsenheter håller kommissionen för närvarande på att dra ner på finansieringen av programförvaltningsenheternas driftskostnader. Enligt denna strategi förväntas kandidatländerna, efter en övergångsperiod på tre år, normalt täcka driftskostnaderna för de organ som genomför programmet.

För perioden 1990-1996 kan användningen av Phare-anslagen sammanfattas som nettoutbetalningar på 6 589 miljoner euro, nettoupphandling på 5 961 miljoner euro och gjorda betalningar på 5 333 miljoner euro.

Formuleringen i den särskilda rapporten 3/97 som parlamentsledamoten hänvisar till är inte bekant för kommissionen.