SKRIFTLIG FRÅGA E-1942/03

från Kyösti Virrankoski (ELDR) till kommissionen

(13 juni 2003)

Ämne: Vilka möjligheter har en arbetslös i Finland att söka arbete utomlands?

Enligt lag och förvaltningspraxis i Finland har en person inte rätt till arbetslöshetsförmåner om han, exempelvis till följd av en utlandsresa eller något annat därmed jämställbart skäl, inte står till arbetsmarknadens förfogande. Om en person vill kvarstå som arbetssökande och ha kvar sitt socialskydd måste han anmäla sin resa på förhand till arbetskraftsbyrån och resans längd får vara högst en vecka.

Lag och förvaltningspraxis i Finland hindrar i själva verket arbetslösa medborgare att söka arbete utomlands. Samtidigt innebär de en kännbar begränsning av medborgarnas fria rörlighet inom EU. Sådant kan inte heller försvaras med hänvisning till att det är svårt att erbjuda arbetssökande arbete om de vistas utomlands, eftersom det numera, till exempel med hjälp av mobiltelefon, går lätt att få tag på en arbetssökande var som helst inom EU och rentav utanför EU.

Tycker kommissionen att det stämmer överens med gemenskapslagstiftningen att medborgarnas fria rörlighet inom EU på det här sättet begränsas och samtidigt deras möjligheter att söka arbete?

Vad tänker kommissionen göra för att arbetslösa som söker arbete skall få samma rätt att söka arbete också i andra EU-länder samt fritt röra sig inom EU?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(29 juli 2003)

Parlamentsledamoten tar upp en fråga som rör tillämpning av Finlands lagstiftning och administrativa praxis i fråga om arbetslöshetsförmåner när den arbetslöse vill lämna Finland tillfälligt, till exempel för en semester i utlandet, och ändå behålla rätten till förmånen. Parlamentsledamoten ifrågasätter om Finlands lagstiftning och administrativa praxis överensstämmer med EU-lagstiftningen i fråga om rätten till förmåner i sådana situationer.

Enligt EU:s socialförsäkringslagstiftning finns det inget enhetligt socialförsäkringssystem i EU. Varje medlemsstat ansvarar för sitt eget socialförsäkringssystem och beslutar om vilka förmåner som ska tillhandahållas, vilka villkor som ska uppfyllas för att man ska få rätt till förmåner samt förmånernas storlek. Det finns dock EU-bestämmelser för samordning av dessa system i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 och nr 574/72(1) för att se till att migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar inte förlorar sitt socialförsäkringsskydd när de flyttar inom EU samt för att se till att de grundläggande principerna om likabehandling och icke-diskriminering följs.

I enlighet med detta är det medlemsstaterna som beslutar om vilka villkor som ska uppfyllas för att en person ska få rätt till arbetslöshetsförmåner, till exempel att stå till förfogande för arbetsmarknaden. Kommissionen har därför inga befogenheter att vidta åtgärder när det gäller rätten till arbetslöshetsförmåner i den situation som parlamentsledamoten tar upp. Frågan omfattas enbart av Finlands lagstiftning.

I artikel 69 i förordning (EEG) nr 1408/71 finns det dock bestämmelser enligt vilka en arbetslös person under vissa omständigheter får söka arbete i en annan medlemsstat utan att förlora rätten till arbetslöshetsförmåner från den första medlemsstaten. Under denna period tillhandahålls förmånerna av institutionen i den medlemsstat dit den arbetslöse begett sig för att söka arbete. Institutionen i den första medlemsstaten måste då återbetala förmånsbeloppet till den institution som tillhandahållit förmånerna.

Om parlamentsledamoten anser att Finland inte tillämpar bestämmelserna i artikel 69 i förordning (EEG) nr 1408/71 på ett korrekt sätt uppmanar kommissionen denne att lämna mer utförliga uppgifter direkt till GD Sysselsättning och socialpolitik, så att frågan kan undersökas mot bakgrund av EU-lagstiftningen.

(1) Senaste konsoliderade versionen: rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen och förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71, EGT L 28, 30.1.1997.