SV Europeiska unionens officiella tidning CE 78/229

(2004/C 78 E/0232)

SKRIFTLIG FRÅGA E-3151/03

från Herman Schmid (GUE/NGL) till kommissionen

(23 oktober 2003)

Ämne: Synen på välstånd i EU

Det finns många sätt att mäta välstånd. OECD:s välståndsliga mäter den privata produkt- och tjänstemarknadens BNP. I denna mätning ligger Sverige på 17:e plats.

En annan mätning, gjord av amerikanska arbetsdepartementet, granskar produktivitetsutvecklingen för industrin (International comparisons of manufacturing productivity and unit labor cost trends 2002, Newsletter September 9, 2003 — Bureau of Labor Statistics, Washington D.C.). Här visar siffror att svensk industris produktivitetsutveckling ökade mer än något annat land 2002. Sveriges placering var således en 1:a plats.

Det är uppenbart att olika mätningar ger helt olika resultat. Därför är det intressant att fråga EU-kommissionen om den anser att någon av dessa mätningar kan ge en tillförlitlig, användbar och rättvis bild av välståndet i ett medlemsland. Ger de inte i själva verket en alltför snäv syn på välstånd i EU vars identitet gör anspråk på att bygga på den europeiska välfärdsmodellen, en balans mellan konkurrens och socialt ansvar?

Det finns även andra mätningar som lyfter blicken över rent ekonomiska statistiska siffermätningar. Dessa har uppstått eftersom upphovsgivarna, bland andra FN, ansett att välstånd måste inbegripa hur medborgarna upplever sin situation. Ökad levnadsstandard för ett fåtal eller ett flertal behöver inte automatiskt leda till högre välstånd. Medborgarna måste först ge sin värdering av om och hur en bättre ekonomi nationellt eller per capita, förbättrat deras välstånd. Och för detta krävs mer avancerade mätkriterier.

Det har utvecklats mätningar som inkluderar även långt liv, god miljö eller rättssäkerhet. Ett internationellt index baserat på 40 välfärdsindikatorer kallas WISC, Weighted Index of Social Development. I denna mätning inkluderas variabler såsom utbildning, hälsa, jämställdhet, samhällsekonomi, demografi, miljö, social kaos (politiska rättigheter, korruption, och krigsoffer) etc. I denna mätning hamnar Sverige åter på 1:a plats.

Anser EU-kommissionen att WISC och dylika mätningar bör användas oftare i EU när EU:s medlemsländer jämförs med varandra? Kan den balans mellan konkurrens och den social dimensionen, som EU enligt Lissabonstrategin föresatt sig uppnå, riskera att snedvridas mot mer konkurrens, och mindre socialt ansvar, om endast OECD:s välståndsliga används inom EU? Mot denna bakgrund, bör WISC (eller liknande EU-index i synen på välstånd) alltid komplettera OECD:s välståndsliga (eller liknande EU-index för produktivitetsmätning) när välståndet mäts i EU?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(20 november 2003)

Det är många olika men närbesläktade faktorer som bidrar till livskvaliteten, vilket gör att det blir både komplext och tämligen subjektivt när man försöker definiera och mäta begreppet.

Produktionen av varor och tjänster i ett land — uttryckt som bruttonationalprodukt (BNP) — är ett mått på det materiella välståndet som i allmänhet uppfattas som en viktig beståndsdel av livskvaliteten som helhet. Men livskvalitet handlar om så mycket mer än bara materiellt välstånd och kommissionen har aldrig presenterat beräkningar av BNP eller BNP-tillväxten som ett mått på livskvalitet.

I frågan hänvisas särskilt till ett välfärdsindex kallat Weighted Index of Social Progress (WISP). Detta är ett av flera sätt att mäta välfärd som har utvecklats på senare tid i syfte att försöka definiera livskvaliteten i vidare mening. Till exempel kan nämnas Environmental Sustainability Index och Human Wellbeing Index. Det finns två avgörande steg när man utvecklar sådana index: för det första måste man välja en uppsättning variabler och för det andra måste dessa vägas samman för att ge ett tal som sedan kallas index på social utveckling eller miljömässig hållbarhet eller mänskligt välstånd osv., beroende på den som sammanställer detta index.

I båda dessa steg — att välja variablerna och avgöra hur de ska sammanställas — finns ett betydande mått av subjektivitet, och detta är en stor nackdel med alla sådana syntetiska jämförelsetal. Genom att byta variabler eller viktningsmetod kan man beräkna andra mätkriterier och därmed få en annan rankning på länderna, vilket gör det tveksamt huruvida sådana index är mer tillförlitliga som mått på livskvaliteten än konventionell statistik.

I stället för att försöka reducera ett begrepp med så många dimensioner som livskvaliteten till en siffra, kan det vara bättre att använda flera olika mått som kan avspegla detta mångdimensionella begrepp och på så sätt undvika den subjektivitet som är en inneboende svaghet i index-baserade mätmetoder. Det är så internationella organisationer som Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och FN går tillväga i sitt arbete med frågor som rör hållbar utveckling, dvs. de tar fram en uppsättning indikatorer på hållbar utveckling. Eurostat har anpassat FN:s uppsättning av indikatorer till medlemsstaterna — se Measuring progress towards a sustainable Europe — och håller för närvarande på att utveckla en uppsättning indikatorer som kan användas för att mäta framstegen i genomförandet av EU:s strategi för hållbar utveckling.

Denna metod används också för att följa upp exempelvis Lissabonstrategin, där kommissionen och rådet har enats om en uppsättning strukturrelaterade indikatorer som avser olika delar i strategin. Dessutom har kommissionen byggt upp en databas som innehåller andra data som är relevanta i sammanhanget. På så sätt mäts framstegen med att uppnå de mål som sattes upp i Lissabon, vilket gör att man kan få en balanserad bild av utvecklingen som helhet.