SKRIFTLIG FRÅGA P-1024/00

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: EG-domstolens behörighet i konkurrenstvister i kandidatländerna

Ett av syftena med EU:s strategi inför utvidgningen är att förbereda kandidatländerna på hur den gemensamma marknadens regler och förfaranden fungerar och framför allt se till att de nationella myndigheterna är väl förtrogna med gemenskapens regelverk.

Inom ramen för förvaltningsförfarandena kan en unionsmedborgare eller företag vända sig till EG-domstolen när EU:s befogenheter berörs t. ex. vid granskning av företagsfusioner.

Anser kommissionen att domstolen även kan kopplas in vid processer i kandidatländerna, till exempel på grundval av associeringsavtal eller andra överenskommelser?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(9 juni 2000)

Av artikel 234 (tidigare artikel 177) i EG-fördraget framgår klart att det endast är medlemsstaternas domstolar som är behöriga att vända sig till EG-domstolen med en begäran om förhandsavgörande i frågor som rör tolkningen och giltigheten av gemenskapsrätten. En domstol i tredje land, även om det rör sig om ett kandidatland, kan inte begära förhandsavgörande från EG-domstolen.

Ingenting hindrar emellertid en domstol i ett kandidatland från att låta sig inspireras av EG-domstolens rättspraxis inom ett visst rättsområde, om ett associeringsavtal mellan gemenskapen och ett tredje land skulle innehålla en bestämmelse som hänvisar till gemenskapsrätten. Så till exempel föreskrivs det i artikel 63.2 i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Polen, å andra sidan: Alla förfaranden som strider mot denna artikel skall utvärderas på grundval av de kriterier som utformas genom tillämpning av bestämmelserna i artiklarna [81, 82 och 88 i EG-fördraget].

En hänvisning av detta slag betyder endast att begreppen konkurrensbegränsande avtal, missbruk av dominerande ställning och statligt stöd skall tolkas utifrån artiklarna 81, 82 och 88 (tidigare artiklarna 85, 86 och 93) i EG-fördraget. Hänvisningen till artiklar i EG-fördraget innebär inte att EG-domstolen blir behörig att meddela förhandsavgöranden i tvister i kandidatländerna. Kandidatländernas domstolar förblir ensamt behöriga att slita tvister i de länderna om tillämpningen av associeringsavtalen.

EG-domstolen skulle kunna bli behörig att meddela förhandsavgöranden om tolkningen av associeringsavtalet på begäran från en domstol i ett kandidatland, om det funnes en uttrycklig bestämmelse om sådan behörighet i själva avtalet. Påpekas bör att inget associeringsavtal med ett kandidatland innehåller en sådan behörighetsklausul.

Normalt hänvisas tvister om tillämpning av ett associeringsavtal mellan gemenskapen och tredje land till associeringsrådet, under förutsättning att så föreskrivs i avtalet. Så är fallet med Europaavtalen och bland andra associeringsavtalet med Polen. I artikel 105 i detta avtal sägs att var och en av de båda parterna kan till associeringsrådet hänskjuta alla tvister beträffande tillämpningen eller tolkningen av avtalet. Associeringsrådet kan bilägga tvisten genom ett beslut. Om tvisten inte kan biläggas på det viset, föreskrivs det skiljeförfarande.

Slutligen vill kommissionen erinra om att medborgare i tredje land, inklusive kandidatländer, kan väcka talan vid förstainstansrätten mot gemenskapsinstitutionerna om förutsättningarna för att pröva talan är uppfyllda. Enligt bestämmelserna om direkt talan i artiklarna 230, 232 och 235 (tidigare artiklarna 173, 175 och 178) i EG-fördraget krävs inte att käranden, om denne är en fysisk eller juridisk person, är medborgare i en medlemsstat.