SKRIFTLIG FRÅGA E-0527/02

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(25 februari 2002)

Ämne: Sänkning av miljö- och energiavgifterna för transport till avlägsna öregioner

Danska öregioner liksom andra öregioner i EU, som ligger långt ifrån fastlandet, är områden som ofta har mycket sämre villkor än resten av landet. Regionalstöden är inte alltid en lösning på dessa perifera områdens dåliga villkor och därför kunde en sänkning av energi- och miljöavgifterna för transport till dessa regioner vara en möjlig lösning.

Jag undrar följaktligen om det är möjligt att sänka eller delvis avskaffa energi- och miljöavgifterna för transport till avlägsna öregioner?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(16 april 2002)

Gällande gemenskapsrätt(1) föreskriver en obligatoriskt skattebefrielse från den harmoniserade punktskatten på mineraloljor när dessa skall användas i sjö- eller luftfart. Privata nöjesfartyg omfattas inte av skattebefrielsen. Denna allmänna befrielse gäller också för transporter till och från avlägsna öregioner. Beträffande miljöskatter saknas det för närvarande gemenskapslagstiftning och harmonisering och det är därför upp till varje medlemsstat att införa och tillämpa sin nationella lagstiftning, förutsatt att denna lagstiftning är i linje med EG-fördragets allmänna principer.

Gemenskapslagstiftningen innehåller inte några specifika bestämmelser rörande sänkningen eller avskaffandet av energiskatter för avlägsna öregioner. De medlemsstater som av specifika policyskäl önskar införa ytterligare befrielser eller sänkningar kan emellertid ansöka om tillstånd för detta i enlighet med reglerna i artikel 8.4 i rådets direktiv 92/81/EEG. Ett sådant tillstånd kan meddelas på förslag av kommissionen efter ett fastställt förfarande, men kräver enhällighet i rådet.

Kommissionen skulle även vilja upplysa parlamentsledamoten att varje eventuell befrielse eller sänkning av miljö- och energiskatter måste, oavsett om den grundar sig i gemenskapsrätt eller nationell rätt, vara linje med EG-fördragets regler om statligt stöd och inte heller orsaka någon skattemässig diskriminering (artiklarna 87, 88 och 90 i EG-fördraget).

Med avseende på statligt stöd som beviljas enligt artikel 87 i EG-fördraget för att delvis kompensera för de merkostnader för transport som bärs av företag lokaliserade i en viss region bör parlamentsledamoten notera att driftsstöd (dvs stöd som saknar samband med en nyinvestering) endast är tillåtet när regionen ifråga är

- en glest befolkad region (i sådant fall kan stöd endast ges i enlighet med de villkor som anges i punkt 4.16.1 i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål(2));

- ett yttersta randområde i artikel 299.2 i EG-fördragets mening (enligt de villkor som anges i punkterna 4.16.1 och 4.16.2 i riktlinjerna);

- en region som faller under undantaget i artikel 87.3 a i EG-fördraget (enligt de villkor som anges punkt 4.15 i riktlinjerna).

Eftersom ingen av Danmarks avlägsna öregioner uppfyller dessa villkor, skulle ett eventuellt driftsstöd behöva omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse (kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse(3)).

(1) Rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor, EGT L 316, 31.10.1992.

(2) EGT C 74, 10.3.1998, ändrad genom EGT C 258, 9.9.2000.

(3) EGT L 10, 13.1.2001.