SKRIFTLIG FRÅGA E-4144/97 från Mirja Ryynänen (ELDR) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Skogsplanteringens betydelse för problemet med växthusgas i hela världen

Skogarna är av stor betydelse eftersom de binder växthusgas och forslar den tillbaka till naturens kretslopp. Ändå råder idag en situationen där mera skog förstörs än den nya som växer upp istället. Världens skogsresurser minskar också på ett oroväckande sätt på grund av erosionen. Jag vill fråga kommissionen om följande:

Har kommissionen övervägt att vidta åtgärder för att främja intensifieringen av skogsplanteringsåtgärder i a) EU:s medlemsstater b) de länder som mottar utvecklings- och samarbetsbistånd från EU, på ett sådant sätt att dessa åtgärder på lång sikt skulle påverka världens koldioxidsituation och bekämpningen av erosion?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (30 mars 1998)

Kommissionen uppmuntrar både medlemsstaterna och de länder som deltar i utvecklingssamarbete tillsammans med gemenskapen att skydda sina skogar och öka planteringen av skog.

Inom gemenskapen ökar skogsarealen, och åtgärder har fastställts för att skydda och ytterligare öka skogsresurserna. Uttalade mål för gemenskapens program för beskogning av jordbruksmark och skogsförbättring är koldioxidupptag med tanke på växthuseffekten och en miljöanpassad förvaltning av naturmiljön. Inom programmet ges också bidrag till kostnader för beskogning av jordbruksmark och kvalitetsförbättring av befintlig skog. Åtgärden inleddes 1992, i april 1996 hade skog planterats på 550 000 ha och dessutom hade medlemsstaterna avsatt en mycket större areal för beskogning inom ramen för programmet. I slutet av 1996 hade 500 miljoner ecu satsats.

Gemenskapen samfinansierar också åtgärder för att förhindra skogsbränder. Sedan 1991 har 74 miljoner ecu avsatts i gemenskapens budget för att finansiera 600 projekt för att förhindra skogsbränder inom ramen för de nationella och regionala brandskyddsplaner som medlemsstaterna har överlämnat. Ett gemenskapsprogram har också inrättats för att undersöka orsaken till bränder och utvärdera skyddsåtgärder.

Gemenskapsåtgärder för att skydda och främja de inhemska skogsresurserna vidtas också inom programmet för skydd av skogarna mot luftföroreningar, inom gemenskapens forskningsprogram och inom flera program för regional utveckling i regioner under mål 1 och mål 5 b.

På paneuropeisk nivå kan nämnas en särskild resolution från ministermötet i Helsingfors om skydd av skogarna i Europa som gäller ett förfarande för långsiktig anpassning av Europas skogar till klimatförändringar.

Industrin kan också bidra genom att använda trä i större utsträckning och på så sätt påverka koldioxidkretsloppet. Träets goda isolerande egenskaper gör att det kan användas i än större utsträckning inom byggnadsindustrin. Även energiskog tas upp i vitboken om förnybara energikällor ((KOM(97) 599 slutlig. )).

Vad gäller utvecklingssamarbetet med tredje land har ett brett urval verksamheter som innebär trädplantering finansierats, särskilt på jordbruk och i buffertzoner runt skyddade områden, både inom program som gäller tropisk skog och inom projekt för landsbygdsutveckling.

Gemenskapen har samfinansierat det största internationella programmet för tropisk skog, pilotprogrammet för Brasilien, med åtaganden på 57 miljoner ecu. Detta program gäller bevarande och hållbar utveckling av regnskogen i Amazonas. Verksamheten är inriktad på att fastställa politiska ramar för bevarandet, och sedan 1996 har finansieringen också gällt fältprojekt i pilotskala för att främja hållbar förvaltning av skogarna som upptagningsytor för koldioxid.

Skogsvården har också varit en viktig del av gemenskapens program i Asien för att hjälpa till att stoppa de stora förlusterna av skogsareal. De flesta gemenskapsåtgärder har dock varit på experimentell nivå, och i framtiden kommer man att inrikta sig mer på de huvudsakliga institutionella begränsningarna för trädplantering, till exempel skogslagstiftningen och besittningsrätten, tillgången till kredit och marknader samt den tekniska kapaciteten.

För länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) nämns i den fjärde reviderade Lomékonventionen som undertecknades 1995 avskogning som ett allvarligt problem. Konventionen innehåller också ett protokoll för hållbar förvaltning av skogsresurser. I Grönbok om förbindelserna mellan Europeiska unionen och AVS-länderna inför 2000-talet - Utmaningar och valmöjligheter inför ett nytt partnerskap ((KOM(96) 570 slutlig. )) anges skogsförstöringen som ett område som förtjänar särskild uppmärksamhet, och i gemenskapsriktlinjerna för skogssektorn ingår att skapa skogsresurser.

Mellan 1992 och 1996 satsade gemenskapen 466 miljoner ecu i 510 projekt rörande tropisk skog. De huvudsakliga finansieringskällorna är budgetposten för tropisk skog (med 52 % av de totala åtagandena för skog) och budgetposterna för länder i Asien och Latinamerika (med 27 %).

På global nivå har gemenskapen varit den drivande kraften bakom inrättandet av den internationella gruppen för skogsfrågor (IPF, Intergovernmental Panel on Forests) under Förenta nationernas kommission för hållbar utveckling. Gruppens förslag till åtgärder godkändes vid FN:s generalförsamlings särskilda möte 1997, och dessa åtgärder utgör en god grund för vidare samarbete för ett hållbart skogsbruk.

Skogarnas viktiga roll för upptag av växthusgaser togs nyligen upp vid Kyotokonferensen. I åtagandena för att minska utsläppen i enlighet med protokollet från konferensen ingår av människan orsakade förändringar av skogsbiomassan, till exempel det ovan nämnda gemenskapsprogrammet för beskogning av jordbruksmark.