SKRIFTLIG FRÅGA E-2572/00

från Florence Kuntz (UEN) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Tillämplig lagstiftning rörande homeopati i Europeiska unionen

Kan kommissionen meddela vilken lagstiftning som för tillfället är tillämplig på homeopatin och de homeopatiska läkemedlen i Europeiska unionen och uppge samtliga referenser till de handlingar som tillämpas på detta område (direktiv osv.)?

Kan kommissionen säga om denna lagstiftning tillämpas i gemenskapens samtliga femton medlemsstater och, om detta inte är fallet, vilka skäl som åberopas för att ge vissa medlemsstater dispens från att tillämpa denna lagstiftning om homeopatin?

Anser kommissionen att den inre marknaden på området för homeopatin redan nu har förverkligats och, om detta inte är fallet, kan man uppge vilka initiativ man har för avsikt att ta?

Kan kommissionen särskilt meddela vilka åtgärder man har för avsikt att föreslå för att homeopatiska ordinationer skall kunna erkännas i Europeiska unionens samtliga medlemsstater, särskilt så att medborgarna i de olika länderna vid resor inom gemenskapen kan vara säkra på att kunna erhålla homeopatiska läkemedel och därmed garanteras att de kan sköta sin hälsa och att deras rese- och rörelsefrihet erkänns?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Tillämplig EU-lagstiftning om homeopatika är rådets direktiv 92/73/EEG av den 22 september 1992 om utökad räckvidd för direktiv 65/65/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar beträffande läkemedel och fastställande av ytterligare bestämmelser som rör homeopatika(1).

Medlemsstaterna skulle ha genomfört direktivet senast den 31 december 1993. Direktivet är alltså tillämpligt i alla medlemsstater.

Enligt direktivet skall ett särskilt, förenklat registreringsförfarande införas, men medlemsstaterna får också avstå från att införa detta förutsatt att de underrättar kommissionen om det. I så fall skall medlemsstaterna tillåta att det på deras territorium används homeopatika som registrerats enligt detta särskilda, förenklade förfarande i andra medlemsstater.

På samma sätt får medlemsstaterna enligt direktivet införa eller ha kvar särskilda bestämmelser om krav på provning, i enlighet med homeopatins principer och särdrag i den aktuella medlemsstaten.

Det är möjligt att vissa homeopatika inte saluförs i alla medlemsstater, och att en patient därför inte kan skaffa sig vissa homeopatika, inte ens med ett vederbörligt recept. Så är det med alla läkemedel.

Det bör påpekas att patienter får resa med läkemedel för personligt bruk.

När det gäller personal inom vårdyrkena, och då särskilt läkare, anges i rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis(2) vare sig läkares verksamhet eller vilken behandling eller terapi som får användas. Dessa frågor är, eftersom inga andra bestämmelser finns, medlemsstaternas ansvar.

När det gäller andra vårdyrken än läkare(3) och i den mån det är tillåtet i en medlemsstat att bedriva homeopati om man inte är läkare, är utbildning i, tillträde till och utövande av sådan verksamhet inte harmoniserat enligt rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(4) eller rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG(5). Det är därför medlemsstaternas sak att bestämma i frågan.

(1) EGT L 297, 13.10.1992.

(2) EGT L 165, 7.7.1993.

(3) Med läkare jämställs här också sjuksköterska i allmän vård, tandläkare, barnmorska, veterinär eller farmaceut, för vilka särdirektiv antagits med väsentligen likartat innehåll som för läkare.

(4) EGT L 19, 24.1.1989.

(5) EGT L 209, 24.7.1992.