ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4035/97 från Bryan Cassidy (PPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Förenade kungarikets bestämmelser från 1996 om producentansvar (förpackningsavfall)

Instämmer kommissionen i att det straffrättsliga ansvar som fastställs Förenade kungarikets bestämmelser sträcker sig långt utöver bestämmelserna i direktiv 94/62/EG ((EGT L 365, 31.12.1994, s. 10. ))?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4033/97 och E-4035/97 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (24 februari 1998)

Direktiven är visserligen bindande för medlemsstaterna, men de får själv välja hur direktiven skall genomföras. I artikel 5 i EG-fördraget föreskrivs dessutom att medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att de skyldigheter som följer av EG-fördraget fullgörs. Tillgripandet av sanktioner vid bristande efterlevnad är därför i hög grad en fråga som avgörs av de nationella myndigheterna. Det är i detta sammanhang lämpligt att hänvisa till EG-domstolens dom i mål C-58/95. Domstolen förklarade där att artikel 5 och artikel 189 tredje stycket i EG-fördraget inte skall tolkas så att en medlemsstat hindras från att ådöma straffrättsliga påföljder för att säkerställa efterlevnaden av avfallsdirektiven, under förutsättning att dessa påföljder är likvärdiga med dem som ådöms för brott mot nationell lagstiftning av likartad natur och svårhetsgrad, och att de under alla omständigheter är effektiva, proportionella och avskräckande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4088/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Fullständiga uppgifter om finansiellt stöd till Medelhavsländer

Jag ber de behöriga enheterna inom Europeiska kommissionen att förse mig med tabeller med detaljerade uppgifter om allt finansiellt stöd som fram till dags dato (börjande från 1977 då gemenskapens första avtal slöts, om uppgifterna finns) gått till Israel, Libanon, Syrien, Jordanien, Turkiet, Cypern, Malta, Egypten, Tunisien, Algeriet, Marocko och Palestina.

Jag önskar att uppgifterna redogör för det totala finansiella stödet till vart och ett av dessa länder och att alla tänkbara källor till finansiering anges (gemenskapens budget, horisontella åtgärder, bilaterala avtal och finansiella protokoll, Europeiska investeringsbanken samt alla andra typer av gemenskapsinitiativ).

Svar avgivet av Manuel Marín på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4195/97 från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Agenda 2000 och mål 1: statsstöd 1993-1997

Eneko Landáburu, generaldirektör med ansvar för regional- och sammanhållningspolitik, lade fram ett förslag inför pressen i slutet av november om att elva europeiska regioner, bl.a. Valencia (Spanien), inte längre skulle utgöra mål 1-regioner, i enlighet med kommissionens förslag att minska strukturfonderna innan de nya länderna ansluter sig.

Generaldirektören gjorde denna bedömning på grundval av preliminära uppgifter som kommissionen förfogar över. Eurostats officiella statistik visar emellertid för Valencias del att denna autonoma regions BNP år 1993 utgjorde 74,9 % av gemenskapens genomsnittliga BNP och att procentförhållandet år 1994 var ännu lägre, nämligen 73,6 %. Taket för att godkännas som mål 1-region ligger på 75 %. Ingenting tyder sålunda på att Valencia omedelbart skulle falla utanför kriterierna för mål 1.

Ifall den genomsnittliga inkomsten i regionerna under åren 1993-1997 utnyttjades som kriterium för att beräkna BNP, skulle det vara viktigt att känna till nationalekonomiska uppgifter om dessa regioner för varje år som beaktas.

Hur stora belopp i statsstöd beviljades de 15 medlemsstaterna och de nedan uppräknade regionerna åren 1993, 1994, 1995, 1996, 1997?

Regioner:

- Thrakien, Makedonien, Thessalien, Kreta, Peloponnesos, Centralgrekland, Epirus, Attika, Joniska öarna, Achaia, Fastlandsgrekland (Grekland)

- Hainaut (Belgien)

- Thüringen, Brandenburg, Östberlin, Sachsen-Anhalt, Sachsen, Munster (Tyskland)

- Galicien, Extremadura, Kastilien-La Mancha, Kastilien-Leon, Ceuta och Melilla, Comunidad Valenciana, Asturien, Andalusien, Kanarieöarna, Murcia (Spanien)

- Valanciennes, Avesnes, Douai, Korsika, de franska utomeuropeiska departementen (Frankrike)

- Ulster, Connauaught, Leinster (Irland)

- Molise, Apulien, Sicilien, Basilicata, Sardinien, Kalabrien, Kampanien (Italien)

- Flevoland (Nederländerna)

- Burgerland (Österrike)

-Nordportugal, Alentejo, Algarve, Lissabon, Vale do Tejo, Centrala Portugal (Portugal)

- Enterprise Islands, Highlands, Merseyside, Nordirland (Förenade kungariket)

Svar från Karel van Miert på kommissionens vägnar (18 februari 1998)

Parlamentsledamoten återfinner här nedan tillgängliga uppgifter om de statliga stöd som beviljats inom ramen för nationella regionalstödsordningar (artikel 92.3 a i EG-fördraget).

Årsgenomsnitt 1992*1994 i miljoner ecu

>TABLE>

I tabellen ovan anges det regionalstöd som medlemsstaterna sammanlagt beviljat regionerna (artikel 92.3 a i EG-fördraget) under åren 1992*1994. Uppgifterna för de följande åren är ännu inte tillgängliga. Parlamentsledamoten ombeds notera att kommissionen inte får uppgifter om den regionala fördelningen av sådana stöd som beviljas enligt branschövergripande ordningar, såsom stöd till FoU eller små och medelstora företag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3460/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Gemensamma forskningscentret i Ispra

Verksamheten inom GFC tycks inte alltid bedrivas under fullständig insyn. I synnerhet tycks inte de anställda av italiensk nationalitet ha fått tillräckligt stort utrymme inom organisationen. Anser inte kommissionen att det vore lämpligt att undersöka hur det kommer sig att de anställda av italiensk nationalitet ständigt lämnar in klagomål med hänvisning till artikel 90 i tjänsteföreskrifterna eller vänder sig till förstainstansrätten?

Tycker inte kommissionen att det är märkligt att dessa klagomål endast inlämnats av anställda av italiensk nationalitet medan resten av personalen aldrig lämnat in sådana klagomål?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar (20 januari 1998)

Av kommissionens statistik framgår att klagomål från personalen med hänvisning till artikel 90 i tjänsteföreskrifterna eller att personalen vänder sig till förstainstansrätten inte uppvisar några större skillnader mellan olika tjänsteställen. Att klagomål från Ispra huvudsakligen kommer från anställda med italiensk nationalitet är inte särskilt förvånande med tanke på att denna kategori är i majoritet vid Ispra.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4070/97 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Näringsvärdesmärkning

Håller kommissionen med om att EU:s framtida livsmedelspolitik, t.ex. det eventuella ramdirektivet som ska komma av grönboken, måste erkänna vikten av riktig näring och behovet av att konsumenterna har tillgång till hälsosamma och näringsriktiga livsmedel?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4070/97 och E-4072/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (30 januari 1998)

Kommissionen anser att ett stort antal olika livsmedel tillhandahålls gemenskapens konsumenter idag på ett säkert och tillfredsställande sätt. Detta är ett resultat av gemenskapens olika strategier, åtgärder och verksamheter. Korrekt och konsekvent information på livsmedelsförpackningarna kan, tillsammans med konsumentens egna kunskaper eller konsumentinformation, hjälpa konsumenten att välja en kosthållning som passar dennes särskilda behov.

Näringsinnehållet är en viktig del av märkningen, och kommissionen utvärderar just nu kommentarerna till grönboken om livsmedelslagstiftning ((KOM(97) 176 slutlig. )) innan man fattar beslut om de åtgärder som krävs i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4107/97 från Joan Vallvé (ELDR) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Utnyttjande av kyltjänster i gränstrakter med fruktproduktion

I gränstrakter med fruktproduktion uppstår det beroende på skörden brist på kylkapacitet på ena sidan av gränsen, medan det på den andra sidan finns överskottskapacitet. Detta kan medföra att jordbrukare på en sida av gränsen utnyttjar systemet med uthyrning av kyltjänster i grannlandet.

Har kommissionen planerat några åtgärder för att underlätta det gränsöverskridande samarbetet vid förädling och saluföring av jordbruksprodukter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (18 februari 1998)

Genom den reform av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker som införts genom rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 ((EGT L 297, 21.11.1996. )) fastställs åtgärder som gör det möjligt att hantera den situation som ledamoten beskriver.

I själva verket kan producentorganisationerna genomföra verksamhetsprogram bland annat för att förbättra kvaliteten på produkterna och utveckla deras kommersiella värde. I detta syfte kan fryshus som är belägna i en annan medlemsstat hyras. Med de förutsättningar som gäller för den inre marknaden kan bearbetning eller avsättning ske utan territoriell begränsning.

Dessa verksamhetsprogram finansieras till 50 % av gemenskapen men om ett program läggs fram av flera producentorganisationer i gemenskapen som agerar i olika medlemsstater för transnationella åtgärder höjs denna finansiering till 60 % av de utgifter som faktiskt har genomförts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3501/97 från Arthur Newens (PSE) till kommissionen (10 november 1997)

Ämne: Expertgrupp om familjeplanering och HIV/aids

Hur många gånger sammanträdde kommissionens expertgrupp om familjeplanering och HIV/aids förra året och hur många gånger har den hittills sammanträtt i år? Hur ser sammanträdeskalendern ut för 1998?

Vilka frågor fanns med på dagordningen under 1997 och vad beslutades under dessa sammanträden?

Vilka konkreta åtgärder vidtas utöver expertgruppens sammanträden för att förbättra samordningen mellan kommissionen och medlemsstaterna på området för familjeplanering och HIV/aids?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (12 december 1997)

Expertgruppen för humant immunbristvirus och förvärvat immunbristsyndrom (hiv/aids) sammanträde en gång 1996 (den 31 maj 1996) och två gånger 1997 (den 21 mars 1997 och den 25 november 1997).

Dagordningen för det första mötet 1997 omfattade följande punkter: Nya tillvägagångssätt beträffande reproduktiv hälsa; En studie om ¨social marknadsföring¨; Första delen av en studie om fri rörlighet för människor som lever med hiv/aids; De viktigaste slutsatserna i den externa utvärderingen av aidsprogrammet med särskild inriktning på strategin för det regionala programmet; Rådets förordning (EG) nr 550/97 av den 24 mars 1997 om åtgärder mot hiv/aids i utvecklingsländerna ((EGT L 85, 27.3.1997. )); De med politiska strategier sammanhängande forskningsresultat avseende hiv/aids, vilka erhållits genom en gemensam insats av Förenta nationernas aidsprogram, Världsbanken och aidsprogrammet; Utbyte av värdefulla erfarenheter vad gäller att integrera frågor om reproduktiv hälsa, särskilt hiv/aids och familjeplanering, i hälsovårds- och utbildningssystem; Praktisk samordning; Den rättsliga grunden för den hiv/aids-budgetpost som diskuteras i rådet och parlamentet; På mötet beslutades att en undergrupp skulle bildas för hiv och vård och denna undergrupp höll ett möte i Bryssel och ett i Genève.

Det andra mötet 1997 anordnades i en särskild form eftersom kommissionen och parlamentet inbjöd experter från medlemsstaterna att delta i ett möte om ¨hiv/aids-utmaningen i utvecklingsländerna¨.

Förutom expertgruppsmötena genomförs regelbundet samordningsåtgärder, både formellt och informellt, på plats i de berörda länderna och internationellt. Exempelvis har gemenskapen observatörsstatus vid UNAIDS ledningsmöten. Inom ramen för de regelbundna mötena med Sammanslutningen för södra Afrikas utveckling (SADC) deltog kommissionen i anordnandet av regionala möten om hiv där ett åtgärdsprogram fastställdes. På ländernivå hålls regelbundna möten med medlemsstaterna om frågor som rör hälsovårdssektorn, samt vid behov även rörande hiv, familjeplanering och reproduktiv hälsa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3697/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Användningen av Phare-medel för Lettlands del

Europeiska unionen stödjer de central- och östeuropeiska länderna genom sitt Phare-program. Detta har sannolikt varit till stor hjälp för utvecklingen i de länder som ansökt om medlemskap. Jag vill därför be kommissionen lägga fram en utredning om användningen av de Phare-medel som beviljats 1997 vad gäller Lettland.

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (16 december 1997)

Det Phare-finansierade operativa landsprogrammmet 1997 för Lettland på sammanlagt 37,6 miljoner ecu är inriktat på infrastruktur, europeisk integration, utveckling av den privata sektorn och utveckling av institutioner och mänskliga resurser. De prioriterade områdena för 1997 är följande:

- Europeisk integration (5,5 miljoner ecu)

- Utveckling av den offentliga sektorn (4,85 miljoner ecu)

- Utveckling av den privata sektorn (6,1 miljoner ecu)

- Utveckling av finanssektorn (2,2 miljoner ecu)

- Utbildning (1,65 miljoner ecu)

- Energi (3,9 miljoner ecu)

- Miljö (6,1 miljoner ecu)

- Transport (5,1 miljoner ecu)

- Förvaltning (1,3 miljoner ecu)

Utöver det nationella programmet för 1997 har 1,8 miljoner ecu anslagits inom ramen för Tempus och 3,2 miljoner ecu till projekt för gränsöverskridande samarbete.

Finansieringsöverenskommelsen för 1997 års program undertecknades i november 1997 och programmet kommer att genomföras under 1998 och 1999. Det är därför för tidigt att utvärdera effekterna av 1997 års program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3989/97 från Georges Berthu (I-EDN) till rådet (15 januari 1998)

Ämne: Eurosedlar och nationella kännetecken

EMI:s råd beslutade den 3 december 1996 att de framtida eurosedlarna inte skulle ha några som helst nationella kännetecken.

Detta beslut, som anses vara taget i enlighet med fördragets artikel 109f.3, framställs ibland som definitivt och ibland som preliminärt. Enligt den andra hypotesen skulle Europeiska centralbanken (ECB) i enlighet med artikel 105a.1 ha ensamrätt på att tillåta sedelutgivning inom gemenskapen. Så snart centralbanken har inrättats skulle den alltså behöva bekräfta EMI:s beslut.

Denna tolkning av artikel 105a.1 är emellertid enligt många alltför långtgående eftersom den i det penningpolitiska begreppet ¨sedelutgivning¨ inbegriper frågor som rör nationella kännetecken, vilka är av en helt annan karaktär. Anser inte även rådet att en sådan tolkning skulle vara alltför långtgående? Skulle den dessutom inte medföra att ett allvarligt principiellt problem avgörs av ett icke-demokratiskt organ, det vill säga ECB?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3986/97, E-3987/97, E-3988/97, E-3989/97 och E-3990/97 (19 mars 1998)

Det framgår av fördragets fördelning av behörigheter att Europeiska centralbanken skall ha ensamrätt att tillåta utgivning av eurosedlar och även skall bestämma sedlarnas utformning (artikel 105a i fördraget och artikel 16 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken)

Vid sitt möte i Dublin den 13*14 december 1996 välkomnade Europeiska rådet de modeller till eurosedlar som Europeiska monetära institutet hade lagt fram.

De slutgiltiga besluten i denna fråga kommer att fattas av Europeiska centralbanken när den väl har upprättats i enlighet med fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4137/97 från David Bowe (PSE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Import av primater från Indonesien

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta mot överträdelser av konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter och mot det stora lidande djuren utsätts för enligt en ny rapport om handeln med icke-hominider från Indonesien, vilken också mottagits av kommissionen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4137/97 och E-4138/97 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (18 februari 1998)

Kommissionen är medveten om den brittiska djurskyddsorganisationen BUAV:s (British Union for the Abolition of Vivisection) rapport från november 1997 om ett antal transporter av primater från Indonesien till Förenta staterna. Eftersom åtminstone en av transporterna transiterades genom gemenskapen, har kommissionen erinrat myndigheterna i den berörda medlemsstaten om bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem ((EGT L 61, 3.3.1997. )), och särskilt om artikel 9.5 i denna förordning.

Kommissionen har även begärt att den indonesiska förvaltningsmyndigheten för konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) skall ta ställning till påståendena i BUAV:s rapport och redogöra för sin policy när det gäller genomförandet av IATA:s (International Air Transport Association) bestämmelser och uppfödning i fångenskap.

Mot bakgrund av resultaten av de nödvändiga överläggningarna kommer kommissionen att överväga huruvida det är nödvändigt att vidta åtgärder i enlighet med artikel 4.6 c i förordning nr 338/97.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3532/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Miljökonsekvensbeskrivning

1. Känner kommissionen till att en miljökonsekvensbeskrivning (MKB) kan missbrukas som alibi och därmed inte har något som helst värde som utsaga, när det vid avvikelser från regionplaner som utarbetats som en helhet endast är det avvikande planalternativet som underkastas en MKB och en jämförelse av miljökonsekvenserna av planalternativet i överensstämmelse med regionplanen och det avvikande planalternativet därför utgår?

2. Planerar kommissionen en ändamålsenlig komplettering av EU-direktivet som reglerar tillämpningen av MKB för att säkerställa det ursprungliga syftet med en MKB?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (18 december 1997)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att i dagsläget har det förfarande för miljökonsekvensanalys av offentliga eller privata projekt som omfattas av gemenskapslagstiftningen inte något med planering att göra.

Ett projekt skall underkastas ett obligatoriskt förfarande om denna typ av projekt finns förtecknat i bilaga I till gemenskapens direktiv eller om projektets natur, omfattning eller lokalisering gör att det enligt medlemsstatens mening är nödvändigt med ett sådant förfarande.

Kommissionen har inte fått kännedom om att detta förfarande någonsin missbrukats på det sätt som parlamentsledamoten anger.

Parlamentsledamoten är säkert medveten om att rådets direktiv 97/11/EEG om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt ((EGT L 73, 14.3.1997. )) träder i kraft i mars 1999. Kommissionen har inte för avsikt att göra några ändringar i denna nya lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3748/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Upphandling av uniformer för personalen vid lokaltrafikföretagen ATAC och CO.TRA.L i Rom

Nyligen har åklagarmyndigheten i Rom mottagit en anmälan om oegentligheter vid upphandlingen av uniformer till personalen vid lokaltrafikföretaget ATAC/CO.TRA.L.

Enligt anmälan, som har gjorts av transportarbetarförbundets regionsekretariat, är tygkvaliteten i uniformerna, som levererats av ett Romföretag efter en selektiv anbudsinfordran som genomfördes av ATAC, inte densamma som i provexemplaren. ATAC/CO.TRA.L har inte reagerat på detta fel på det sätt som föreskrivs i anbudsinfordran, där det sägs att hela partiet skall reklameras om leveransen inte uppfyller kontraktsvillkoren. ATAC/CO.TRA.L löste problemet den 13 juni 1997 genom att acceptera en mindre prisnedsättning, istället för att vägra att acceptera de levererade uniformerna. Detta väcker också misstankar om att de priser som angivits i anbudet inte var korrekta, med hänsyn till det stora antal klädesplagg som avsågs och egenskaperna hos de tyger som man hade begärt för uniformerna.

Kan kommission mot denna bakgrund svara på följande:

1. Har man för denna upphandling till fullo följt gemenskapsreglerna för offentlig upphandling, särskilt direktiv 93/38/EEG ((EGT L 199, 9.8.1993, s. 84.)) om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som tillhandahåller transporttjänster?

2. Vad anser kommissionen om det som beskrivits ovan?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

1. Parlamentsledamotens fråga gäller följande: dels hade varorna vid leveransen inte samma kvalitet som de prover som låg till grund för kontraktstilldelningen, dels tillbakavisade den upphandlande myndigheten inte hela leveransen, utan nöjde sig med att kräva en prisnedsättning, i motsats till vad som hade fastslagits i den skrivelse genom vilken kontraktet tilldelades. Detta strider inte mot gemenskapsrätten för offentlig upphandling.

Frågorna rör det skede som hänger ihop med fullgörandet av kontraktet, dvs. de skyldigheter som parterna måste fullgöra inom ramen för kontraktet. Frågorna måste därför granskas mot bakgrund av nationell lagstiftning och inte mot bakgrund av gemenskapsrätten om offentlig upphandling. Visserligen samordnas upphandlingsförfarandena i gemenskapsrätten, men det överlåts åt den nationella lagstiftaren att reglera frågor som rör fullgörandet.

Huruvida priserna är rimliga eller ej är inte heller någon fråga som omfattas av direktiven. I bästa fall kan detta därför bedömas av en nationell domstol mot bakgrund av tillämpliga bestämmelser i den nationella lagstiftningen.

2. Kommissionen kan därför inte yttra sig om de framförda frågorna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3890/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Drabbade producenter utestängs från skadestånd

Genom sitt beslut om tolkning av förordning (EG) nr 950/97 ((EGT L 142, 2.6.1997, s. 1.)) (som ersatt förordning (EEG) nr 2328/91 ((EGT L 218, 6.8.1991, s. 1.))) använder den grekiska regeringen jordbrukarfamiljens inkomst och inte jordbrukarens inkomst som kriterium för tillämpningen av artikel 5, vilket får till resultat att producenter med familjemedlemmar (make/maka eller barn) som har egna inkomster från arbete utanför jordbruket, utestängs från skadestånd på grund av katastrofer.

Mot bakgrund av att EU:s politik för landsbygdens utveckling även stödjer sig på att det skall finnas möjlighet till inkomster utanför jordbruket, tillfrågas kommissionen:

1. Är det lagligt att inräkna andra familjemedlemmars inkomster utanför jordbruket i de inkomster en jordbrukare med jordbruk som huvudsysselsättning har?

2. Vad avser kommissionen att göra för att de jordbrukare som uppfyller kriterierna i artikel 5 i förordning (EG) nr 950/97 inte skall utestängas från skadestånd av denna anledning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (13 februari 1998)

I syfte att koncentrera det stöd som utgår till investeringar i jordbruksföretag, i enlighet med förordning (EG) nr 950/97 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet, till de företag där behovet av stöd är störst, tar Grekland vid tolkningen av begreppet jordbrukare med jordbruk som huvudsysselssättning hänsyn till hela familjens inkomst vid beräkningen av den sammanlagda inkomsten.

Medlemsstaterna får faktiskt fastställa ytterligare villkor när det gäller att definiera begreppet jordbrukare med jordbruk som huvudsysselsättning, eftersom ovan nämnda förordning endast innehåller de minimivillkor som jordbrukare med jordbruk som huvudsysselsättning måste uppfylla för att vara berättigade till stödet i fråga ((Artikel 5.5 i nämnda förordning. )).

Greklands tillämpning av kriteriet ¨familjens inkomst¨ även när det gäller att fastställa stödmottagarna ifråga om det nationella stöd som beviljas vid katastrofer är motiverat av samma skäl som i fråga om det stöd som beviljas i enlighet med förordning nr 950/97. Detta ytterligare villkor som fastställts för beviljandet av nationellt stöd är inte oförenligt med bestämmelserna i artiklarna 92-94 i EG-fördraget om stöd som beviljas av medlemsstaterna.