SKRIFTLIG FRÅGA E-2302/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(25 juli 2002)

Ämne: Fartygsavfall och lastrester fortsätter att dumpas i havet, till följd av fåtaliga kontroller och otillräcklig lagföring av överträdare

1. Erinrar sig kommissionen sitt svar på min fråga E-2246/01(1), i vilket kommissionen uttryckte en förväntning att direktiv 2000/59/EG(2) från och med 2002 kommer att leda till att mängden avfall som avlämnas i europeiska mottagningsanordningar i hamn ökar betydligt och som en följd av detta kommer antalet olagliga utsläpp till havs att minska avsevärt?

2. Hur påverkas tillämpningen av detta direktiv av att endast en ringa del av dem som gör sig skyldiga till dumpning i havet kan ertappas på bar gärning, eftersom dumpningen vanligen görs nattetid och det berörda fartyget, när en oljefläck börjar synas, redan för länge sedan avlägsnat sig, vilket bland annat leder till att det inom den nederländska delen av kontinentalsockeln i Nordsjön endast fem gånger under de senaste fyra åren kunnat fastställas vem som vållat ett sådant oljeutsläpp?

3. Förhåller det sig så, att det framför allt är befälhavarna på fartyg från Ryssland och andra stater som inte är medlemmar av EU som inte vill lämna in avfall eftersom de tycker att det är självklart att man får dumpa avfall i havet: det är ju billigt och oskadligt och så har man alltid gjort?

4. Kan kommissionen bekräfta att endast 400 av de 50 000 havsgående fartyg som årligen anlöper nederländska hamnar kontrolleras av kustbevakningen och att 7 av dessa bötfällts, trots att mellan 400 och 500 fartyg dumpar olja, trossar och linor, nät, virke, plast, batterier och ibland till och med apparater som kopieringsmaskiner inom den nederländska delen av kontinentalsockeln, så att inte bara havsbottnen och kusterna förorenas, men också plast och giftiga ämnen kommer in i näringskedjan för fåglar och fiskar?

5. Kan kommissionen likaså bekräfta att Nederländerna i mindre utsträckning än EU:s övriga medlemsstater övervakar dumpning av fartygsavfall och lastrester i havet och till på köpet lagför överträdare i mindre utsträckning, både därför att utländska fartygsbefälhavare enligt gällande nederländsk lag inte kan straffas för oriktiga anteckningar i oljedagboken och därför, att rättsmyndigheterna har bara en enda tjänsteman som arbetar med lagföringen? Vad är orsaken till denna skillnad i jämförelse med andra medlemsstater och hur skall man få en ändring till stånd?

6. Vilka kompletterande åtgärder inom områdena övervakning, lagstiftning och rättspraxis anser kommissionen att behövs i de olika medlemsstaterna för att insamlingen av fartygsavfall skall bli bättre, så att de tidigare åsyftade resultaten verkligen skall kunna uppnås?

(1) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 86.

(2) EGT L 332, 28.12.2000, s. 81.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(18 september 2002)

Kommissionen delar ledamotens oro över fartygsgenererade föroreningar i gemenskapens vatten. Kommissionen har länge ansett att det vid sidan om internationella insatser krävs åtgärder som hindrar utsläpp av olja och andra ämnen i havet. Kommissionen förslog därför 1998 ett direktiv

om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester(1). Direktivet antogs av parlamentet och rådet i november 2000(2) och skall genomföras av medlemsstaterna senast den 28 december 2002.

Såsom kommissionen förklarat i sitt svar på ledamotens skriftliga fråga E-2246/01 säkerställs genom direktivet främst tillgången på lämpliga mottagningsanordningar för avfall i samtliga gemenskapshamnar och införs en skyldighet för fartyg att avlämna sitt avfall i land. Enligt direktivet är fartygen dessutom skyldiga att före ankomsten underrätta hamnen om mängden avfall ombord. Detta, i kombination med hamnkontroller och lämpliga påföljder, kommer att göra det avsevärt mycket lättare att kontrollera efterlevnaden av internationella regler. Eftersom medlemsstaterna ännu inte har genomfört direktivet i nationell lagstiftning, har kommissionen emellertid ännu inga konkreta uppgifter om antalet relevanta inspektioner i de enskilda medlemsstaterna eller om nationaliteten på de fartyg som gjort sig skyldiga till utsläpp.

Vid sidan om direktiv 2000/59/EG har ett antal kompletterande åtgärder vidtagits för att minska de olagliga fartygsgenererade utsläppen:

- Enligt direktivet om inrättandet av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik(3) i gemenskapen skall medlemsstaterna utbyta information om fartyg, för vilka det finns bevis eller sannolika bevis för avsiktliga utsläpp av olja, och utföra lämpliga inspektioner och kontroller i sina hamnar.

- Kommissionen har i nämnda direktiv om trafikövervakning också infört en skyldighet för fartyg att informera om upptäckta kringdrivande oljebälten. Enligt direktivet måste myndigheterna i så fall vidta lämpliga åtgärder. Kommissionen undersöker för närvarande också andra övervakningssystem för oljespill, som bland annat bygger på övervakning och spårning av olja.

- Europeiska sjösäkerhetsbyrån kommer att få stor betydelse i detta hänseende, särskilt när det gäller harmoniseringen av gemenskapslagstifningens genomförande och insamlingen och förvaltningen av data om fartygsgenererade föroreningar.

- Vidare upprättas genom Europaparlamentet och rådets beslut nr 2850/2000/EG av den 20 december 2000 en gemenskapsram för samarbete om oavsiktlig eller avsiktlig förorening av havet(4). Denna gemenskapsram kommer att förbättra informationsutbytet om effektiviteten hos medlemsstaternas åtalssystem. Gemenskapsramen kommer också att bana väg för gemensamma initiativ, såsom arbetsgrupper eller kurser, där man kommer att försöka förbättra metoderna för identifiering av fartyg som bryter mot reglerna. Detta kommer att ge samverkanseffekter på gemenskapsnivå och torde också möjliggöra införandet av avskräckande sanktioner mot de parter som bär ansvaret för de påtalade brotten.

Slutligen håller kommissionen på att färdigställa ett meddelande till parlamentet och rådet om en strategi för att skydda och bevara den marina miljön (i enlighet med sjätte miljöhandlingsprogrammet). I samband därmed kommer kommissionen att lägga fram förslag och initiera åtgärder för att etappvis reducera de olagliga fartygsutsläppen.

(1) EGT C 271, 31.8.1998.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen och om upphävande av rådets direktiv 93/75/EEG, EGT L 208, 5.8.2002.

(4) EGT L 332, 28.12.2000.