ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0631/01

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till rådet

(8 mars 2001)

Ämne: Översyn av bestämmelserna för Europaparlamentets ledamöter

Europaparlamentet har föreslagit att man skulle se över bestämmelserna för kostnadsersättning och andra ersättningar till Europaparlamentets ledamöter så att storleken på den ersättning som betalas ut till ledamoten anges klart och tydligt och resekostnaderna ersätts utgående från de verkliga kostnaderna.

Är rådet redo att godkänna en översyn av ledamotsbestämmelserna? Vilken tidsplan har rådet fastställt för sitt beslut? Vilka praktiska skäl förhindrar rådet att fatta ett beslut i frågan?

Svar

(13 juli 2001)

Inom ramen för utkastet till stadga för Europaparlamentets ledamöter är rådet i färd med att noggrant granska de bestämmelser om ledamöternas utgifter och ersättningar som Er institution föreslagit. Som den ärade parlamentsledamoten säkert känner till är utkastet till stadga föremål för regelbundna kontakter mellan företrädare för Europaparlamentet och rådet. Dessa kontakter utvecklas positivt, men det är ännu för tidigt att säga någonting om när de kommer att slutföras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0632/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2001)

Ämne: Regionalt centrum för kontroll av luftfartstrafiken i Thessaloniki

Den 17 november undertecknades i Thessaloniki ett samarbetsavtal mellan Greklands, Albaniens och före detta jugoslaviska republiken Makedoniens regeringar genom vilket man beslutade att i Thessaloniki inrätta ett regionalt centrum för luftfartstrafik. En åtgärd som denna skulle helt klart förbättra villkoren för luftfartstransporterna på Balkan och i nordöstra Europa, eftersom det är ett erkänt faktum att skillnaderna mellan många flyginformationsregioner (FIR) och centrum för kontroll av luftfartstrafiken i området försvårar den strategiska planeringen och samordningen av flygturerna. De stora behöriga inernationella organisationerna (ICAO, Eurocontrol, IACA) har välkomnat detta avtal och sett det som en modell för regionalt samarbete på lufttransporternas område. Men fram till idag har ingenting hänt sedan initiativet togs.

Jag vill fråga kommissionen om följande:

- Känner kommissionen till något om ärendet i fråga, och i så fall vad?

- Finns det möjligheter att finansiera det här initiativet och ur vilket gemenskapsprogram i så fall?

- Har en finansiering av detta slag redan diskuterats?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(24 april 2001)

Kommissionen har informerats av den grekiska regeringen om undertecknandet av detta regionala samarbetsavtal om trafikledning. Kommissionen känner alltså till regionens problem.

För ögonblicket prioriteras trafikledningen i Bosnien och Hercegovina, eftersom den är i kris och bara fungerar tack vare insatser av stabiliseringsstyrkan (FOR) och en kroatisk organisation. Kosovos luftrum kontrolleras fortfarande av KFOR. Det är uppenbart att det snabbt måste fram en permanent lösning för dessa två luftrum, och därför behövs en regional diskussion. Samarbetet mellan Grekland, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Albanien är ett mycket positivt exempel.

Vad finansiering beträffar kan ett regionalt trafikledningscenter i Thessaloniki inte finansieras genom Combat Aircraft Recording and Data System (CARDS), eftersom Grekland inte hör till detta system.

Några andra finansieringsmöjligheter finns knappast. Den strategiska planen för utvidgandet av de transeuropeiska transportnäten till kandidatländerna (bedömning av transportinfrastrukturbehoven (TINA), som kan ge finansiering från Phare och de strukturpolitiska föranslutningsinstrumenten (ISPA)), gäller inte de länder som ingått det regionala samarbetsavtal parlamentsledamotens fråga handlar om.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1582/01

från Helle Thorning-Schmidt (PSE) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Skydd av arbetstagare mot organiska lösningsmedel

Många europeiska arbetstagare såsom målare exponeras dagligen för farliga ämnen och material, däribland organiska lösningsmedel.

Ett av de centrala elementen i den europeiska arbetsmiljölagstiftningen är att farliga ämnen skall bytas ut mot ofarliga. Detta kallas även substitution något som emellertid inte alltid låter sig göras.

Vad anser kommissionen om att eventuellt lägga fram förslag om bättre skydd mot organiska lösningsmedel? Känner kommissionen till om det finns nationella system som på ett lätt och överskådligt sätt ger löntagare och arbetsgivare anvisningar om vilka säkerhetsåtgärder som skall vidtas om det inte går att byta ut de farliga ämnena mot ofarliga?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 juli 2001)

Kommissionen känner till det problem som parlamentsledamoten hänvisar till och som gäller utbyte av ett farligt ämne mot ett ämne som är ofarligt eller mindre farligt för arbetstagares hälsa.

Detta ingår i de skyldigheter som åligger arbetsgivaren enligt artikel 6.2 i rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet(1).

Parlamentsledamoten påpekar mycket riktigt att det inte alltid är möjligt att tillämpa utbytesprincipen, bland annat på grund av vissa kemiska ämnens särdrag. I artikel 6.2 föreskrivs dock andra skyddsåtgärder och förebyggande åtgärder som skall tillämpas i sådana fall.

Vad organiska lösningsmedel beträffar känner kommissionen till att en del medlemsstater har utfärdat riktlinjer som arbetstagarna skall följa för att minimera riskerna vid användning av dessa kemiska ämnen.

Med beaktande av de erfarenheter som gjorts i medlemsstaterna och i enlighet med artikel 12.2 i det direktiv som nämns ovan kommer kommissionen inom kort att utarbeta praktiska, icke-bindande riktlinjer som bland annat skall behandla det problem som parlamentsledamoten hänvisar till.

(1) EGT L 131, 5.5.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1119/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Fléchard-fallet

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att reda ut det så kallade Fléchard-fallet och finna eventuella skyldiga bland kommissionens egna tjänstemän?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 juli 2001)

Det s.k. Fléchard-fallet har i över två år grundligt utretts av kommissionen, parlamentets budgetkontrollutskott, revisionsrätten och Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF). Under denna tid har kommissionen vid upprepade tillfällen gett dessa organ information. Parlamentsledamoten hänvisas till denna mycket omfattande dokumentation som parlamentet kan ta del av, t.ex. kommissionens svar av den 10 maj 2000 på en skrivelse från revisionsrättens ordförande, svaret av den 19 mars 2001 på de frågor som ställts av Fléchard-arbetsgruppen inom utskottet för budgetkontroll, samt den redogörelse som den budgetansvarige kommissionären gav parlamentet i april 2001 i samband med förfarandet för ansvarsfrihet för 1999. I mars 2001 fick dessutom kommissionen och parlamentet OLAF:s rapport om protokollet från det sektorsövergripande möte som kommissionen höll den 7 januari 1994.

Kommissionen anser att fallet är väl dokumenterat och att det inte finns någon anledning eller något behov att vidta ytterligare åtgärder för att lösa det.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0747/01

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(13 mars 2001)

Ämne: Hur frågor tas upp inom WTO:s förfaranden för tvistlösning (ministerrådets instruktion)

När ministerrådet instruerar kommissionen att ta upp en fråga inom WTO:s förfaranden för tvistlösning, vilka rutiner har man då för att säkerställa att orsakerna till att frågan tagits upp omedelbart förs ut till allmänhetens kännedom?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0746/01 och E-0747/01 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(11 maj 2001)

Som parlamentsledamoten känner till finns det två möjliga vägar för kommissionen att säkerställa efterlevnaden av gemenskapernas rättigheter genom Världshandelsorganisationens (WTO) tvistlösningsförfaranden.

Den första är en åtgärd enligt förordningen om handelshinder, dvs. rådets förordning (EG) nr 3286/94 av den 22 december 1994 om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte att säkerställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO)(1).

Enligt artikel 8.1 a i den förordningen skall kommissionen, när den anser att tillräckliga bevis föreligger för att inleda ett undersökningsförfarande, offentliggöra ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, i vilket den sammanfattar den information som mottagits och anmodar berörda parter att lämna synpunkter.

Om kommissionen efter undersökningsförfarandet beslutar att inleda ett tvistlösningsförfarande inom ramen för WTO föreskrivs det i artikel 12.4 i rådets förordning att skälen till ett sådant beslut skall anges i beslutet, vilket skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Om ingen åtgärd vidtas äger ett liknande offentliggörande rum.

I egenskap av väktare av fördragen, inbegripet internationella avtal, får kommissionen även säkerställa gemenskapens framförhandlade rättigheter utanför den särskilda förordningen om handelshinder (se artikel 15 i rådets förordning).

I detta fall rådgör kommissionen med den särskilda kommitté som inrättats enligt artikel 133.3 i EG-fördraget.

I en anda av ökad öppenhet har den nuvarande kommissionen i båda fallen beslutat att på GD Handels webbplats offentliggöra framställningar om WTO-samråd och framställningar som gjorts av kommissionen på gemenskapens vägnar om upprättandet av en WTO-panel. Dessa dokument innehåller en beskrivning av de åtgärder eller förfaranden mot vilka klagomål framförts till WTO, samt uppgift om de bestämmelser som det enligt uppgift brutits mot.

(1) EGT L 349, 21.12.1994. En beskrivning av den förordningen finns även tillgänglig på GD Handels webbplats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1424/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(17 maj 2001)

Ämne: Fritt utövande av yrken på idrottens område

Som kommissionen vet får italienska utexaminerade idrottstränare inte utöva sitt yrke om de inte är medlemmar av CONI(1), eftersom dessa yrken inte regleras i lagen. Italien har inte genomfört direktiv 92/51/EEG(2) av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, och därför har kommissionen inlett ett överträdelseförfarande. CONI innehar ett monopol, och de rättsliga och sociala aspekterna av situationen skall klargöras, men under tiden utövar tiotusentals tränare motstridigt nog sitt yrke olagligt, om än helt öppet. Utanför CONI:s ramar är yrken på idrottens område faktiskt inte juridiskt erkända.

Är denna situation förenlig med en välfungerande inre marknad på idrottsområdet? Kan man med andra ord motivera att det på denna marknad finns ingenmansområden vad avser utövandet av vissa yrken? Stör det inte den inre marknadens funktion att det inte går att utöva ett visst yrke, även om det är de enskilda medlemsstaterna som ansvarar för erkännandet?

En tränare från trejde land kan få tillstånd att utöva sitt yrke i Italien. Hur kan man motivera att det är omöjligt för en italiensk medborgare att göra samma sak?

Idrotten innebär idag en stor ekonomisk satsning, i synnerhet inom vissa områden som fotboll. Om idrotten anförtros juridiskt åt en enda myndighet är det då inte fråga om en monopolställning?

Om så är fallet: kan man tänka sig att det förekommer monopol i unionen, även om det endast är på idrottsområdet, som för övrigt har en omsättning på tusentals miljarder årligen?

(1) CONI: den italienska olympiakommittén.

(2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 25.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 juli 2001)

Som framgår av kommissionens svar på den skriftliga frågan E-3976/00(1) är medlemsstaterna, enligt artikel 149 (f.d. artikel 126) i EG-fördraget, ansvariga för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation. Det står således varje medlemsstat fritt att reglera (eller inte reglera) ett yrke på sitt territorium, att fastställa tjänsteföreskrifter och att bestämma vilken behörighet och typ av examensbevis som krävs för att få utöva yrket. Kommissionen kan inte ingripa i frågan eftersom den faller inom medlemsstaternas exklusiva behörighet. Att det i Italien inte finns några fastställda regler för yrket som idrottstränare och att ett yrkesmässigt utövande av en idrott står under Coni:s beskydd, är inte i sig oförenligt med en väl fungerande inre marknad.

När det gäller situationen för italienska idrottstränare och idrottstränare från tredje land hänvisas parlamentsledamoten till svaret på sin skriftliga fråga E-3976/00.

(1) EGT C 174 E, 19.6.2001, s. 205.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1447/01

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(11 maj 2001)

Ämne: Bankavgifter för transaktioner över gränserna efter införandet av euron

Kan kommissionen ange hur den avser att hantera problemet med att bankavgifterna för transaktioner över gränserna förmodligen kommer att förbli höga även efter det att euron helt har ersatt de nationella valutorna? Hur avser den att förhindra bankerna från att ersätta förlorade inkomster från valutaväxling med avgifter för transaktioner?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Den 3 april 2001 antog kommissionen ett meddelande om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro(1). Där beskrivs det pågående arbetet med att skapa ett betalningsområde med euro(2).

Kommissionens slutsats i denna fråga är otvetydig:

Däremot krävs det en rejäl ansträngning för att påskynda processen mot ett enhetligt betalningsområde i euro. Kommissionen kommer att använda sig av alla tillgängliga medel och vidta alla åtgärder för att avgifterna för gränsöverskridande transaktioner redan från den 1 januari 2002 skall ha sjunkit så nära avgiftsnivån för transaktioner inom en och samma medlemsstat som möjligt.

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro och anser att alla betalningar inom euroområdet borde behandlas lika, oavsett om det rör sig om en inhemsk eller gränsöverskridande transaktion. Kommissionen försöker därför hitta åtgärder för att avgifterna för gränsöverskridande transaktioner inom euroområdet skall ligga så nära avgiftsnivån för de inhemska transaktionerna som möjligt.

(1) KOM(2001) 190 slutlig.

(2) [s. 47-48] i meddelandet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2335/01

från Gerard Collins (UEN) till kommissionen

(26 juli 2001)

Ämne: Upplösning av det rådgivande organet Advisory Council on Medical Training

Det rådgivande organet Advisory Council on Medical Training har ansvaret för att standarden på grundutbildning och vidareutbildning för yrkesfolk inom hälsovården är likvärdig inom hela EU. Nu har det gått tre år sedan detta organ sammankommit. Hur tänker kommissionen se till att kandidatländerna har en acceptabel standard på yrkeskunskaperna bland dem som arbetar inom hälsovården och på de inrättningar som utbildar dem, i en situation där det kommer att råda fri rörlighet för arbetskraft efter utvidgningen?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Enligt rådets beslut 75/364/EEG om inrättande av en rådgivande kommitté för läkarutbildning(1) skall kommittén bidra till målet att säkerställa en jämförbar hög utbildningsnivå för läkarutbildningen, särskilt genom att ge råd till kommissionen. Kommissionen har redan föreslagit att kommittén skall ersättas, i likhet med andra kommittéer enligt de övriga direktiven om erkännande av särskilda vårdyrken, av mer flexibla förfaranden för insamling och utbyte av information och rådgivning. Härvidlag har, i enlighet med vad kommittén godtog vid sitt senaste sammanträde, informella förfaranden under tiden använts för att sköta det löpande arbetet.

Kommissionen fortsätter också att rådfråga kommittén bestående av högre tjänstemän med ansvar för hälso- och sjukvårdsfrågor i alla ärenden som rör tillämpningen av läkardirektivet såväl som andra särdirektiv inom vårdsektorn. Denna kommitté inrättades med uppgiften att upptäcka och analysera de svårigheter som kan uppstå vid genomförandet av direktiven om etableringsrätt och frihet att tillhandahålla läkartjänster, samla relevant information om de förhållanden under vilka läkarvård ges i medlemsstaterna och avge yttranden som kan vara vägledande för kommissionens arbete angående eventuella ändringar av dessa direktiv (rådets beslut 75/365/EEG(3) i dess ändrade lydelse enligt rådets beslut 77/455/EEG(2) och följande beslut).

När det gäller utvidgningen av EU har initiativ tagits till samråd med experter vid Byrån för tekniskt stöd och informationsutbyte (TAIEX) för att underlätta informationsutbytet med kandidatländerna. Kommissionen utfärdade också nyligen ett diskussionsunderlag om systemet för erkännande av yrkesbehörighet i framtiden, se webbplatsen Europa: http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/qualifications/consult.htm. Bland

annat på grund av utvidgningen tar kommissionen i underlaget upp frågan om hur de befintliga rutinerna kan förenklas. Kommissionen kommer att beakta de synpunkter som skickats in senast den 28 september 2001.

(1) EGT L 167, 30.6.1975.

(2) EGT L 176, 15.7.1977.

(3) EGT L 167, 30.6.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1672/01

från Jacqueline Foster (PPE-DE) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Defibrillatorer ombord på flygplan under kortare flygsträckor

Skulle kommissionen kunna bekräfta om det för närvarande föreligger något EU-initiativ under utarbetande som gäller tillgången till utrustning för livräddning (akutsjukvård) och då särskilt defibrillatorer ombord på passagerarflygplan under kortare flygsträckor?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(20 juli 2001)

Eventuell skyldighet att medföra defibrillatorer ombord på luftfarkoster i kommersiell trafik omfattas av de driftsbestämmelser som kan föreskrivas för luftfarkostoperatörer.

Kommissionen har lagt fram ett förslag inför Europaparlamentet och rådet om antagandet av driftsbestämmelser för kommersiell drift av flygplan(1). I det förslaget ingår ingen sådan skyldighet.

Frågeställaren känner till att kommissionen utgått från det arbete som utförts av de gemensamma luftfartsmyndigheterna JAA när den utarbetade sitt förslag, Kommissionen har betonat att den inte har för avsikt att ifrågasätta de säkerhetsslutsatser som JAA:s experter kom fram till. Denna ståndpunkt stöddes av många parlamentsledamöter i samband med debatten om detta förslag.

När den amerikanska regeringen väl har antagit en förordning om skyldighet att medföra defibrillatorer ombord på luftfarkoster i kommersiell trafik kommer frågan att behandlas i JAA. Kommissionen kommer att ta hänsyn till de slutsatser som dras då för att eventuellt ändra sina förslag.

(1) EGT C 311, 31.10.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0927/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Återbetalning av bidrag till EU när oegentligheter uppdagats

I media har uppgifter gjort gällande att 90 procent av de pengar som gemenskapen kräver återbetalning av på grund av att bedrägerier uppdagats faktiskt aldrig återbetalas.

Hur stor procentandel återbetalas av de ekonomiska medel kommissionen kräver återbetalning av? Kan kommissionen redovisa återbetalningen i procent per medlemsstat? Vad gör kommissionen för att se till att återbetalning ska ske till hundra procent?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(19 juli 2001)

Man bör skilja mellan två typer av oegentligheter. Å ena sidan oegentligheter som gäller indirekta utgifter från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (garantisektionen vid EUGFJ, strukturåtgärder). Det är medlemsstaternas uppgift att återkräva felaktigt utbetalda medel av detta slag. Å andra sidan oegentligheter som avser direkta utgifter. Återkrävandet av sådana medel ansvarar kommissionen för.

Vad beträffar indirekta utgifter finns det statistiska uppgifter och analyser av den finansiella kontrollen i;

- de senaste årsrapporterna från kommissionen om skyddet av gemenskapens finansiella intressen och kampen mot bedrägerier (1999(1) och 2000(2)) och

- första verksamhetsrapporten från Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) 1 juni 199931 maj 2000(3).

Medlemsstaterna ansvarar för att vidta nödvändiga åtgärder, enligt gällande inhemska regler och gemenskapsrättsliga bestämmelser, för återbetalning av felaktigt utbetalda belopp inom detta utgiftsområde.

Vad beträffar oegentligheter med direkta utgifter kan kommissionen för närvarande inte ange en procentsats för de medel som återbetalats.

Om kommissionen får kännedom om misstänkta bedrägerier rörande direkta utgifter, kontaktar den OLAF, som utreder saken och om nödvändigt inleder brottmålsförfaranden där kommissionen ibland uppträder som målsägande.

Frågan om uppbörd av fordringar tas upp i åtgärd 96 i vitboken om reformen av kommissionen, som handlar om effektivare uppbörd av felaktigt utbetalda medel.(4)

(1) KOM(2000) 718 slutlig.

(2) KOM(2001) 255 slutlig.

(3) http://europa.eu.int/comm/anti_fraud/documents/rapport_en.pdf; även översatt till svenska.

(4) SEK(2000) 2204/3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1354/01

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(7 maj 2001)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Malaysia

Är kommissionen medveten om att Tian Chang Chua, Hishamudin Rais, Sarri Sungip och Abdul Maekhusin arresterades den 10 april av polisen i Malaysia, främst med hänvisning till lagen om landets inre säkerhet (Internal Security Act)?

Är kommissionen medveten om att dessa (och möjligen andra) arresteringar skedde precis innan ett memorandum lades fram av grupper som verkar för mänskliga rättigheter, för den nationella kommissionen för mänskliga rättigheter vilken inrättades av Malaysias regering för två år sedan?

Hur bedömer kommissionen dessa händelser, och vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 juni 2001)

Kommissionen är medveten om att Malaysias polis den 10 april och under de påföljande dagarna internerade tio reformvänliga aktivister med stöd av lagen om nationell säkerhet (ISA).

Som frågeställaren påpekar inträffade arresteringarna precis dagarna innan ett massmöte, sammankallat av människorättsgrupper, skulle överlämna en promemoria om situationen i Malaysia beträffande de mänskliga rättigheterna till den nationella kommissionen för mänskliga rättigheter.

Massmötet sammanföll med den andra årsdagen (14 april) av domen mot Anwar Ibrahim, den förre vice premiärministern, som nu är politisk fånge enligt Internationella Amnestys register.

Kommissionen är djupt oroad över dessa arresteringar som den anser strida mot etablerad demokratisk praxis och som ytterligare förstärker dess oro över den allmänna situationen beträffande mänskliga rättigheter i Malaysia. I detta avseende ser kommissionen med tillfredsställelse att den nationella kommissionen för mänskliga rättigheter i Malaysia har ifrågasatt grundvalen för arresteringarna.

Kommissionen har föreslagit att detta ärende tas upp med medlemsstaterna i rådet.