SKRIFTLIG FRÅGA E-3808/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Lettori

I en skrivelse av den 24 oktober 2000 från ordförande Prodis kansli till David Petrie, ordförande i föreningen för utländska lektorer i Italien, meddelar kommissionen att det endast är italiensk lag som kan reglera yrkesstatus i Italien. Anser kommissionen med andra ord att en italiensk lag över huvud taget inte kan strida mot Europeiska gemenskapens lagstiftning? Går inte detta stick i stäv med principerna om gemenskapsrättens företräde och direkt effekt?

Kan kommissionen bekräfta att man kan underlåta att tillämpa lagstiftning, vilken antagits av Italien eller någon annan medlemsstat, om den strider mot fördraget eller andra tvingande gemenskapsbestämmelser? Kan kommissionen ange varför den anser att den italienska lagen nr 236/95 är förenlig med EU-rätten vad avser lagens följder för lektorernas rättigheter? Är det helt enkelt på grund av att denna lag rör universitetstjänster, vilka i Italien utgör tjänster inom den offentliga sektorn och vilka anses stå utanför gemenskapens kontrollbefogenheter?

Kan kommissionen slutligen meddela vilka initiativ den tar för att besvara parlamentets resolution av den 27 oktober 2000?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(15 februari 2001)

Kommissionen är överens med parlamentsledamoten om att den allmänna principen i gemenskapslagstiftningen är att eventuella nationella rättsakter som strider mot europeisk lag inte skall tillämpas.

Enligt kommissionens mening utgör den italienska lagen 236/1995 inte ett brott mot europeisk lag. I lagen fastställs dels villkoren för rekrytering av språkassistenter, dels språkassistenternas viktigaste arbetsuppgifter, medan det föreskrivs att de konkreta arbetsvillkoren skall regleras i kollektivavtal på vederbörlig nivå. Vidare bekräftas i lagen de rättigheter som har förvärvats av lärare som innehade en tjänst innan lagen trädde i kraft.

Kommissionen finner alltså att denna rättsordning inte verkar diskriminera personer på grund av nationalitet och att den är förenlig med de italienska rättsregler som följs när det gäller välgrundade ändringar av eller anpassning av den rättsliga ställningen för vilken som helst yrkeskategori som är anställd av den italienska staten.

Mot bakgrund av det stora antalet klagomål från medborgare i gemenskapen och på grundval av en avsevärd mängd information som inhämtats har kommissionen emellertid tillräckliga bevis för att genomförandet av denna rättsordning på flera statliga universitet inte respekterar lärarnas förvärvade rättigheter, trots bestämmelserna i lag 236/1995.

Kommissionen är medveten om att den inte har någon behörighet när det gäller organisationen av undervisningspersonal och annan personal vid italienska universitet, men man har kunnat dra slutsatsen att avsaknaden av tillräckligt skydd av de rättigheter som förvärvats av före detta lärare, som i de flesta fall var icke-italienska EU-medborgare, skulle kunna tolkas som ett brott mot gemenskapslagstiftningen.

Mot bakgrund av detta och av parlamentets resolution av den 27 oktober 2000 om lettori bekräftar kommissionen att den inlett ett överträdelseförfarande mot Italien vid domstolen. Överträdelseförfarandet bygger på att bruket vid ett antal italienska statliga universitet vad gäller genomförande av lag 236/1995 leder till brister vad gäller skyddet av de rättigheter som förvärvats av lärarna.

Med hänsyn till sina befogenheter anser kommissionen att detta överträdelseförfarande utgör en korrekt rättslig balans mellan den italienska statens rättmätiga behörighet och kommissionens viktiga skyldighet att skydda de europeiska medborgarnas rättigheter.