SKRIFTLIG FRÅGA E-2676/02

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(24 september 2002)

Ämne: Uppföljning av grönboken om konsumentskydd

Kommissionen offentliggjorde i juni 2002 meddelandet Uppföljning av grönboken om konsumentskyddet inom Europeiska unionen(1), där det aviseras att det skall utarbetas ett ramdirektiv om god affärssed.

Kommissionen vill dock inskränka det planerade ramdirektivet till att gälla endast transaktioner mellan företag och konsumenter, också benämnda Business to Consumer, (B2C). Frågan om en generalklausul tas upp till diskussion och denna generalklausul föreslås kunna bestå av två delar: dels ett

fastställande av att någon affärsmetod är illojal och dels en prövning av hur stor skada konsumenten förorsakats. Genom att direktivet föreslås gälla endast för området B2C kommer det att finnas olika kriterier på god affärssed, dels för området B2C och dels för området Business to Business (B2B), för vilket fortsättningsvis nationella bestämmelser kommer att gälla. För de delsektorer inom området B2C som inte kommer att omfattas av ramdirektivet kommer dessutom principen om ömsesidigt erkännande att gälla.

Kommissionen påpekar dessutom klart och tydligt att det planerade ramdirektivet kommer att vara ett direktiv med minimikrav och att medlemsstaterna kan gå på en strängare linje.

Hur ämnar kommissionen motverka denna utveckling som ur företagens synvinkel och ur synvinkel av en enhetlig inre marknad kan vara till skada? På vilket sätt kommer det planerade ramdirektivet att bidra till ökad rättssäkerhet och enhetligare villkor för konkurrensen? Leder det föreslagna tillvägagångssättet ur ekonomisk synvinkel betraktat till att hinder på den inre marknaden fås bort och till ökad klarhet i juridiskt hänseende?

(1) KOM(2002) 289 slutlig.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 oktober 2002)

I grönboken om konsumentskyddet inom Europeiska unionen(1) diskuterar kommissionen frågan om harmonisering av nationell lagstiftning om god sed på den inre marknaden. I meddelandet om uppföljningen av grönboken anges följande: Ett ramdirektiv bör leda till följande: maximal harmonisering [och] tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande och kontroll utförd av ursprungslandet (principer för den inre marknaden). Det är således inte korrekt att säga att ett eventuellt ramdirektiv endast skulle innehålla minimikrav som medlemsstaterna får skärpa.

Kommissionens inställning betonas i avsnitt III i bilaga till meddelandet (s. 19): Genom att kombinera en tillräcklig harmoniseringsnivå med principerna om ömsesidigt erkännande och ursprungsland (som borde innefattas i ramdirektivet) skulle olikartade tolkningar i nationell rättspraxis inte leda till splittring på den inre marknaden.

De tankar som förts fram om ett ramdirektiv skulle åstadkomma det som parlamentsledamoten efterlyser, dvs. skapa ökad rättssäkerhet och lika konkurrensvillkor och undanröja handelshinder på den inre marknaden.

När det gäller tillämpningsområdet för ett eventuellt ramdirektiv förelår kommissionen inte att direktivet ska omfatta alla frågor som rör transaktioner mellan företag, eftersom samrådet om grönboken inte har visat att det finns något större behov av sådana bestämmelser.

Kommissionen kan också bekräfta att den avser att föreslå att principen om ömsesidigt erkännande tillämpas när det gäller god sed avseende aspekter som rör transaktioner mellan företag och konsumenter och som inte harmoniserats genom ett eventuellt direktiv. Syftet med samrådet är att få in synpunkter på frågor som kräver harmonisering och frågor som kan behandlas enligt principen om ömsesidigt erkännande.

(1) KOM(2001) 531 slutlig.