ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3649/02

från Mathieu Grosch (PPE-DE) till kommissionen

(11 december 2002)

Ämne: Utbildning och certifiering av tågpersonal

Kommissionen föreslår i artikel 12.2, första stycket i förslaget till ändring av direktiv 95/18/EG och direktiv 2001/14/EG(1), att medlemsstaterna skall se till att tågförare och personal utbildas.

Denna artikel kan tolkas på olika sätt. Hur tolkar kommissionen den?

Är offentliga järnvägsföretag skyldiga att erbjuda personal utbildning, och inbegriper detta även extern personal?

Är offentliga järnvägsföretag endast skyldiga att erbjuda personal utbildning, inklusive extern personal, om medlemsstaten ger företaget i uppdrag att göra det?

Om medlemsstaten inte ger någon annan institution i uppdrag att erbjuda utbildningen, är de offentliga järnvägsföretagen då de facto även skyldiga att erbjuda extern personal utbildning?

(1) KOM(2002) 21 EGT C 126 E, 28.5.2002, s. 332.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(15 januari 2003)

Utbildning av tågpersonal genomförs i de flesta medlemsstater av järnvägsföretag och/eller infrastrukturförvaltarna själva. Nya aktörer och järnvägsföretag från andra medlemsstater som vill utnyttja marknaden för järnvägstransporttjänster har i praktiken små möjligheter att själva organisera denna utbildning på egen hand. Syftet med artikel 12 i det föreslagna direktivet är att tvinga medlemsstaterna att säkerställa att all nödvändig utbildning av tågpersonal är tillgänglig för alla järnvägsföretag som vill få tillträde till det berörda nätet.

När direktivet väl har antagits måste det tillämpas i alla medlemsstater. Medlemsstaterna måste välja vilka instrument de skall använda för att genomföra direktivet och dessa kan skilja sig åt beroende på i vilken omfattning järnvägstransportmarknaden är öppen och tillgängligheten av olika utbildningsalternativ. Målet med artikeln måste uppfyllas och för det fall som parlamentsledamoten hänvisar till måste den statliga operatörens utbildningsskolor öppnas för personalen på andra järnvägsföretag såsom beskrivs i artikeln om tjänsterna inte finns tillgängliga på marknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3240/02

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(15 november 2002)

Ämne: Utsläpp av avloppsvatten i strid med miljöbestämmelserna

Endast 67 procent av de nederländska företagen följer miljöbestämmelserna för utsläpp av avloppsvatten. Denna slutsats drar justitieministeriets expertcentrum för rättstillämpning efter ett stickprov på 300 utsläppsställen inom industri, avfallshantering, lagrings- och omlastningsverksamhet och mottagningsanläggningar i hamnar (Nederländernas officiella tidning Staatscourant den 31 oktober 2002).

Såsom en av förklaringarna till detta hänvisas det, enligt den nationella vattenstyrelsen (Rijkswaterstaat) som givit utredningen i uppdrag, till att det helt enkelt kostar mindre (i form av böter) att bryta mot bestämmelserna än att följa dem.

Likaså är det påfallande att antalet överträdare, uttryckt i procent, är mycket större (63 procent) bland företag som har ett certifierat miljöledningssystem än bland företag som saknar ett sådant (24 procent). Storföretag återfinns också oftare bland miljösyndarna än småföretag.

Tycker kommissionen som jag att denna situation är ytterst oroväckande med tanke på (yt)vattenkvaliteten i Nederländerna?

Vilka åtgärder överväger kommissionen för att gällande bestämmelser i Nederländerna skall tillämpas bättre?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 januari 2003)

Kommissionen vill tacka frågeställaren för dessa uppgifter.

Kommissionen har ännu inte haft tillfälle att studera den rapport det hänvisas till i frågan, men kommer att se till att den får rapporten så snart som möjligt.

Kommissionen kommer sedan att vidta alla de åtgärder som kan visa sig behövas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2411/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till rådet

(1 augusti 2002)

Ämne: Förenta staterna undergräver ställningen för Internationella brottmålsdomstolen i Haag

Förenta staterna har på tjänstemannanivå kontaktat olika EU-medlemsstater, däribland Nederländerna, om att det skall ingås ett avtal så att amerikanska medborgare skall gå fria från straffrättslig lagföring.

Håller rådet med mig om att det inte går för sig att de enskilda medlemsstaterna var för sig intar en ståndpunkt till denna fråga, utan att de såsom det hittills förfarits enhälligt på gemenskapsnivå bör avvisa tanken på att domstolens juridiska befogenheter undergrävs på ett sådant sätt?

Är rådet berett att vidta alla samordnande åtgärder som behövs för att detta amerikanska angrepp skall kunna tillbakavisas?

Svar

(6 februari 2003)

Den ärade parlamentsledamoten hänvisas till rådets svar på skriftlig fråga E-1795/02 från Erik Meijer, särskilt punkterna 6 och 7 i detta där man hänvisar till slutsatserna som antogs vid rådets möte den 30 september 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2349/01

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(3 augusti 2001)

Ämne: Årsrapporten från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

I avsnittet om djurskydd i årsrapporten för 2000 anger kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor att det i två medlemsstater förekommer så allvarliga brister i bedövningen av fjäderfän och övervakningen av denna att överträdelseförfaranden rekommenderats, och att man i en medlemsstat rekommenderat att överträdelseförfaranden skall inledas för underlåtenhet att införliva gemenskapslagstiftningen om djurskydd vid slakt. Vilka medlemsstater är det som avses?

I årsrapporten anges också att flera medlemsstater använder bedövningsutrustning för däggdjur som inte uppfyller alla lagstiftningskrav, till exempel ineffektiv och olämplig bedövningsutrustning, bristande underhåll och ingen tillgång till en reservanläggning för bedövning. Vilka medlemsstater handlar det om?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 september 2001)

De två medlemsstater som det hänvisas till i den årliga rapporten från Kontoret för livsmedel- och veterinärfrågor och som hade uppvisat allvarliga brister i bedövningen av fjäderfän och övervakningen av denna var Grekland (kontrollbesök, referens nr 1133/2000) och Portugal (kontrollbesök, referens nr 1158/2000).

Den medlemsstat som inte fullt ut i alla Länder hade införlivat gemenskapslagstiftningen för djurskydd vid slakt var Österrike (kontrollbesök, referens nr 1009/2000). Kraven när det gäller veterinärövervakning av djurskydd vid slakt hade dock i allmänhet uppfyllts väl.

De medlemsstater i vilka bedövningsutrustning för däggdjur inte uppfyllde gemenskapslagstiftningens krav var Portugal (kontrollbesök, referens nr 1922/1999) och Grekland (kontrollbesök, referens nr 1060/2000).

Rapporterna från dessa särskilda kontrollbesök har överlämnats till parlamentet och man kan också studera dem på webbsidorna för Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd: http://europa.eu.int/comm/food/fs/inspections/vi/reports/index_en.html.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1999/01

från María Rodríguez Ramos (PSE)och Carlos Westendorp y Cabeza (PSE) till rådet

(12 juli 2001)

Ämne: EKSG-avtalets upphörande och stöd till kolsektorn

Den 23 juli 2002 löper EKSG-avtalet samt beslut 3632/93/EKSG(1) som reglerar tillstånden avseende statsstöd till kolindustrin ut. Då det snarast måste antas ett nytt stödsystem, har rådet säkert redan utarbetat en tidsplan för diskussioner i denna fråga och fastställt prioriteringar.

Hur ser rådets tidsplan ut?

(1) EGT L 329, 30.12.1993, s. 12.

Svar

(6 december 2001)

Rådet är väl medvetet om att EKSG-fördraget och beslut 3632/93/CECA löper ut inom mycket kort tid och kommer inte att underlåta att med nödvändig prioritering behandla förslaget till rådets förordning om statligt stöd till kolindustrin som antogs av kommissionen den 25 juli 2001 och lades fram för rådet den 30 juli 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3950/98

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(21 december 1998)

Angående: Orättvis beskattning i Spanien

En österrikisk försäljare av datoriserade verktygsmaskiner och flexibla tillverkningssystem för undervisningsändamål beläggs vid försäljning med den fullständiga momssatsen på 16 %, medan en inhemsk tillverkare av liknande produkter endast behöver betala en reducerad sats på 4 % till det lokala skattekontoret i en viss autonom region. En överklagan gällande den inre marknaden godkändes inte av den ansvariga avdelningen inom kommissionen.

Vilken skattesats beläggs inhemska varor av denna typ med i nämnda region?

Kan kommissionen med utgångspunkt i redogörelserna som ingick i skrivelsen av den 24 juli 1998 och det faktiska förhållandet motivera hur den olikartade behandlingen av försäljare av likartade, konkurrerande produkter står "i samklang" med bestämmelserna för den europeiska inre marknaden, speciellt det sjätte momsdirektivet?

Kommer kommissionen nu att behandla den föreliggande diskriminerande behandlingen för att så snart som möjligt få till stånd en rättvis behandling i samband med beskattning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

Enligt sjätte momsdirektivet (77/388/EEG(1)) är den normala momssatsen för en sändning elektroniskt material för undervisningsbruk 16 % oavsett om sändningen går inom Spanien eller mellan medlemsstater.

Det österrikiska företag som har uppmärksammat parlamentsledamoten på frågan hade redan tidigare besvärat sig hos kommissionen. Kommissionen kontaktade de spanska myndigheterna, som gjorde nödvändiga efterforskningar. Dessa efterforskningar avslöjade inte några oegentligheter.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2773/98

från ( Hanja) Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Stöd till naturområden i Nederländerna

Enligt nederländska medier (De Telegraaf av den 28 juli 1998) lär Nederländerna ha gått miste om betydande bidrag från EU eftersom naturområden inte anmälts till kommissionen i tid.

Kan kommissionen bekräfta detta?

Kan kommissionen meddela vilka projekt Nederländerna ansökt om och vilka som beviljats?

Kan kommissionen uppge vilka belopp andra EU-medlemsstater erhållit för sina naturområden och vilka naturområden det rör sig om?

Stämmer det att kommissionen i april 1998 lämnat en påminnelse till de länder som inte lämnat in sina projektansökningar i tid?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

Nederländerna har underrättat kommissionen om två projekt inom ramen för Life-Nature under 1998. Projektet "Nieuwkoopse Plassen" har godkänts och samfinansiering utgått med ett belopp på 895 222 ecu. Projektet "Fochteloërveen peat bog" har inte ansetts berättiga till stöd. Medlemsstaten hade inte lämnat något förslag enligt gemenskapens naturdirektiv när det gäller den plats där åtgärderna skulle genomföras.

Kommissionen offentliggör varje år en förteckning för varje medlemsstat över de belopp som beviljats till samfinansierade projekt inom ramen för Life-Nature och en sammanfattning över projekten. Kommissionen översänder dokumenten från 1992-1997 till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat. Broschyren för 1998 kommer att finnas tillgänglig från och med oktober 1998.

Det stämmer att kommissionen regelbundet påminner medlemsstaterna om att de aktuella platserna bör föreslås i enlighet med fågeldirektivet(1) eller direktivet om livsmiljöer(2) för att samfinansiering skall kunna utgå.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3875/98

från Philippe Monfils (ELDR) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Oegentligheter beträffande byggnadstillståndet för en förbränningsanläggning i Drogenbos (Belgien)

Vid den andra sammanträdesperioden i mars 1998 ställde jag under frågestunden en fråga till kommissionen (H-0329/98) om huruvida den flamländska regeringen bröt mot flera europeiska miljödirektiv när den beslutade att, via den permanenta delegationen i flamländska Brabant, bevilja miljötillstånd för uppförandet av en sopförbränningsanläggning i Drogenbos. Kommissionens svar gick i stort sett ut på att den mottagit ett klagomål om samma sak och att om det efter utredning visade sig föreligga brott mot gemenskapsrätten skulle kommissionen kunna avgöra om det fanns anledning att inleda förfarandet vid fördragsbrott.

Eftersom jag därefter inte hörde något mer ställde jag en ny fråga till kommissionen (E-3326/98) där jag ville få reda på ifall utredningen bekräftat att överträdelse ägt rum, om kommissionen i så fall fattat något beslut om att inleda förfarandet vid fördragsbrott samt på vilket sätt detta beslut motiverats.

Jag har fortfarande inte fått något svar, vare sig positivt eller negativt, och ber därför kommissionen att offentliggöra sitt beslut om att eventuellt inleda förfarandet vid fördragsbrott.

Kommissionens beslut är synnerligen brådskande då den flamländska regionen just utfärdat byggnadstillstånd för förbränningsanläggningen.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(11 februari 1999)

Till följd av utredningen av klagomålen angående förbränningsanläggningen i fråga, har kommissionen beslutat att inleda ett överträdelseförfarande mot Belgien i enlighet med artikel 160 i EG-fördraget. Orsaken är att man misstänker ett brott mot bestämmelserna i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1).

(1) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3694/98

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Bedövning av fjäderfä som skall slaktas

När det gäller bedövning av fjäderfä som skall slaktas tillåter direktiv 93/119(1) den vedertagna vattenbadsmetoden. Under senare år har man utvecklat en metod för att bedöva fjäderfä med gas. Detta medför en bättre kvalitet och bättre garantier för djuren inte lider. Vissa av dessa metoder baseras på ett par försöksprojekt som finansieras av EU, AIR 3-projektet CT94-0885 och VOLAIR EU 113711.

1. Kan kommissionen skriva under på att gasbedövning, såväl det gäller produktkvalitet som djurens välbefinnande, ger bättre resultat än vattenbadsmetoden?

2. Kan kommissionen ange när den tänker uppfylla artikel 13.2 b och 13.2 c där det anges att kommissionen senast den 31 december 1995 skall lägga fram förslag om att bedöva djur med gas?

3. Kan kommissionen bekräfta att det ur ekonomisk synvinkel, men framförallt när det gäller djuren välbefinnande, är bråttom att lägga fram dessa förslag?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 januari 1999)

I juni 1998 presenterade Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande en rapport om användningen av blandningar av koldioxid, syrgas och kvävgas för bedövning och avlivning av fjäderfä(2). Det framgår av denna rapport att bedövning med hjälp av olika kombinationer av dessa gaser kan ge en högre kvalitet på köttet och förorsaka mindre lidande för djuren än bedövning med hjälp av elektricitet.

Kommissionen håller för närvarande på att utarbeta ett förslag om bedövning och avlivning av djur. Detta förslag, som bygger på ett yttrande från Vetenskapliga veterinärkommittén, kommer troligen att läggas fram inom kort.

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21.

(2) http://europa.eu.int/comm.dg24/health/sc/scah/outcome.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 78/921

(2004/C 78 E/0974)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0057/04

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(20 januari 2004)

Ämne: Den spanska statens utgifter för social trygghet och situationen i Europeiska unionen

Enligt den spanska statens statistiska centralbyrå gick unionens utgifter i samband med social trygghet, som 1995 motsvarade 28,4 procent av Europeiska unionens BNP, ner till 27,3 procent under år 2000. Utgifterna per capita är avsevärt olika mellan medlemsstaterna, på så sätt att de i Danmark uppgår till 7 754 euro per år och i Tyskland till 7 025 euro, i Spanien uppgår de endast till 3 715 euro per år och i Portugal till 3 765 euro, båda länderna de lägsta i Europeiska unionen.

Har kommissionen planerat någon form av ekonomisk åtgärd eller regler som syftar till att minska dessa avsevärda skillnader mellan befolkningarna i de olika medlemsstaterna?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 februari 2004)

Enligt artikel 137 i fördraget om Europeiska unionen skall gemenskapen understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet med avseende på social trygghet och socialt skydd för arbetstagare, och enligt denna artikel kan rådet besluta om åtgärder för att främja samarbetet mellan medlemsstaterna, förutom när det gäller harmonisering av deras lagar eller författningar.

I detta avseende har kommissionen inte för avsikt att föreslå några finansiella åtgärder eller lagstiftningsåtgärder som är direkt inriktade på att minska skillnaderna i utgifterna per capita för social trygghet, eftersom sådana åtgärder skulle innebära att EU på ett betydande sätt blandar sig i organiseringen och finansieringen av systemen för social trygghet, som förblir under medlemsstaternas behörighet.

Kommissionen föredrar att uppmuntra medlemsstaterna att engagera sig mer i moderniseringen av systemen för social trygghet genom att tillämpa den öppna samordningsmetoden, som bygger på gemensamma mål, övervakning av resultat med hjälp av gemensamma indikatorer och utbyte av erfarenheter.

Skillnaderna i utgifter för social trygghet per invånare avgörs dessutom inte enbart genom politik, eftersom de också återspeglar de olika nivåerna på ekonomiska resultat, åldersstrukturer och styrkan i informella solidaritetsnätverk, exempelvis de som har familjen som grundval.

Det bör också påpekas att utvecklingen över tiden av utgifterna för social trygghet som andel av bruttonationalprodukten (BNP) i allmänhet är kontracyklisk. Andelen ökar när tillväxten mattas av och minskar vid konjunkturuppgång.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/441

(2004/C 84 E/0513)

SKRIFTLIG FRÅGA P-0644/04

från Harald Ettl (PSE) till kommissionen

(25 februari 2004)

Ämne: Precisering av frågan om möjlighet att överföra pensionsrättigheter

I sitt svar på fråga P-0207/04 av den 19 februari 2004 (1) uppgav kommissionen att man håller på att utreda om det är möjligt att på unionsnivå utfärda en juridiskt bindande rättsakt om enhetliga minimibestämmelser för att skydda mobila arbetstagare när det gäller förutsättningarna för tillgång till yrkesanknutna pensionssystem, kvalifikationsår, ny bedömning av vilande rättigheter (dvs. rättigheter för personer som utträtt ur ett pensionssystem, men ännu inte uppnått pensionsålder) och de närmare bestämmelserna för överföring av pensionsrättigheter.

Hur långt har man kommit med dessa överläggningar och förberedelser när det gäller innehållet och möjligheten att genomföra förslaget till direktiv?

Hur ser kommissionens planerade tidsplan för översynen ut?

När kommer kommissionen att lägga fram sitt förslag till direktiv?

Svar från Stavros Dimas på kommissionens vägnar

(1 april 2004)

Som kommissionen uppgav i sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga P-0207/04 undersöker kommissionen om det är lämpligt att anta — på EU-nivå och i form av en bindande rättsakt — minimibestämmelser i likhet med dem som nu gäller i vissa medlemsstater.

I detta arbete kommer kommissionen att utgå från medlemsstaternas regelverk genom att ta hjälp av pensionsforumets sakkunskaper. Under de närmaste månaderna kommer kommissionen att samla in nödvändig information från medlemsstaterna och pensionsforumets experter, så att den kan lägga fram ett förslag till lagstiftning under hösten 2004.

(1) EUT C 78 E, 27.3.2004.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/760

(2004/C 84 E/0857)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0092/04

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(21 januari 2004)

Ämne: Elprisernas utveckling, investeringar i energisektorn

I den tyska tidningen ”Handelsblatt” av den 7 januari 2004 står det på sida 1 och 9 att energikoncernen RWE drar nytta av att elpriserna kraftigt gått upp. I den österrikiska tidningen ”Standard” av den 2 januari 2004 kräver styrelseordföranden i EVN att nättarifferna skall höjas, för att företaget bättre skall kunna nå upp till en sjuprocentig minimiavkastning på investerat kapital.

Kan kommissionen redogöra för hur elpriserna under de senaste fem till tio åren utvecklat sig för privathushåll, små och medelstora företag och storkonsumenter i de EU-länder som helt eller delvis privatiserai energisektorn?

Hur har de utvecklat sig inom de statsägda energikoncernerna?

Hur har investeringarna i de europeiska energikoncernernas ledningsnät utvecklat sig sedan de (delvis) privatiserais?

I vilken omfattning har privata energikoncerner investerat i alternativa energiformer under de gångna tio åren?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 mars 2004)

Nominellt sett har priserna legat förhållandevis stabilt sedan 1997, vilket i realiteten innebär att de har sjunkit avsevärt inom alla koncerner. Prissänkningarna har, särskilt på marknader som avreglerats, gagnat små och medelstora företag. Även i de medlemsstater där inga avregieringar gjorts har priserna legat på en stabil men högre nivå. Många av prisskillnaderna mellan medlemsstaterna kan förklaras av bristande sammankopplingskapacitet, vilket gör att EU:s marknad segmenteras. Kommissionen har undersökt frågan ett antal gånger, inte minst i grönboken om en europeisk strategi för trygg energiförsörjning (1), och senast i meddelandet om energiinfrastruktur och försörjningstrygghet (2).

Under 2003 har priserna stigit något och de förväntas fortsätta stiga under 2004 eftersom nya investeringar i energiförsörjningskapaciteten kommer att bli nödvändiga under de kommande åren. Ett separat informationsblad med bakgrundsfakta om den aktuella prisutvecklingen kommer att skickas till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat.

Det är svårt att dra några konkreta slutsatser om effekterna av olika strukturer i ägandet. I de länder där andelen statligt ägande i energiförsörjningssektorn är hög, till exempel Irland, Italien och Portugal, är priserna rätt höga. I Frankrike ligger priserna ungefär på genomsnittet för EU medan hushållens elpriser i Grekland är väldigt låga. I de medlemsstater där energiförsörjningen har privatiserais ligger priserna över genomsnittet för EU i Belgien och Tyskland och under genomsnittet i de nordiska medlemsstaterna.

Kommissionen har inga detaljerade uppgifter om energikoncernernas investeringar.

”Bundesverband Windenergie” uppger att privata företag i Tyskland sammanlagt har investerat över en miljard euro sedan 1990. För närvarande utgör vindkraftsanläggningarna i Tyskland ungefär hälften av alla vindkraftverk i EU.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.

(2) KOM(2003) 743 slutlig.