SKRIFTLIG FRÅGA E-4190/97 från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Elledningar och magnetfält: risker för människans hälsa

Miljöorganisationer på europeisk nivå såsom Codacons och Legambiente bestrider kraftfullt de uttalanden som Enel, monopolföretag för eldistributionen i Italien, gjort angående uppbyggnaden av en stor eltransformatorcentral i Striano (NA).

De elektromagnetiska fälten vid högspänningsanläggningar har enligt de mest kända onkologerna allvarlig inverkan på folkhälsan och kan ge upphov till cancer.

Jag vill fråga kommissionen:

- Finns det några studier på europeisk nivå som visar detta nära samband mellan exponering för elektromagnetiska fält och ökad risk för lymfkörtelproblem, leukemi och tumörer i nervsystemet?

- Är det riktigt att Enel har begärt information från kommissionen för att få veta om det finns några eventuella direktiv eller gemenskapsbestämmelser om uppbyggnad av transformatorcentraler för högspänning och elledningar ovan jord som behandlar de cancerrisker de elektromagnetiska fälten innebär?

- Kan kommissionen intyga att Enel verkligen efterlever alla gemenskapens föreskrifter om skydd av medborgarnas hälsa?

- Har kommissionen för avsikt att be den italienska staten om ytterligare förklaringar och eventuellt inleda de förfaranden som fördragen tillåter för att förhindra initiativ som kan skada människors hälsa?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (11 mars 1998)

Statiska och extremt lågfrekventa elektriska och magnetiska fält uppkommer vid alstring, överföring och användning av elkraft. Elektriska stötar och brännskador till följd av kontakt med strömförande ledare har varit ett problem sedan man först började använda elektricitet. Idag är allmänheten mer oroad över långsiktiga (¨fördröjda¨) och oförnimbara effekter av exponering för fält i samband med användning av elektricitet. Vissa epidemiologiska undersökningar har påvisat effekter på biologiska system som utsätts för statiska och extremt lågfrekventa fält vid betydligt lägre nivåer än vad som kunde förklaras med etablerade mekanismer. Den väsentliga vetenskapliga frågan är dock huruvida de rapporterade biologiska effekterna skulle kunna innebära negativ hälsopåverkan. Idag existerar inga erkända mekanismer genom vilka de antagna effekterna skulle kunna uppkomma genom exponering för fält vars styrka är för låg för att i kroppen inducera elektrisk ström starkare än kroppens endogena elektriska ström.

Hittills har inga biologiska undersökningar lyckats påvisa någon mekanism genom vilken extremt lågfrekventa fält skulle kunna vara cancerframkallande. Å andra sidan har olika epidemiologiska undersökningar om möjlig hälsopåverkan av exponering i bostaden för elektromagnetiska fält som uppkommer på grund av högspänningsledningar omfattat en rad olika effekter, till exempel sjukdomar i nervsystemet, skador på fortplantningsorganen, leukemi, bröstcancer och hjärntumörer. Forskningen inleddes 1979 då en svensk undersökning publicerades, och sedan dess har ett tiotal epidemiologiska undersökningar gjorts om barncancer. Man har genom en granskning av dessa undersökningar kommit fram till att ett eventuellt samband mellan bostadens närhet till en kraftledning och risken för barnleukemi förblir en öppen fråga. De genomsnittliga fält som uppmätts i barnfamiljers hem har inte befunnits ha något samband med en onormalt hög frekvens av barnleukemi eller andra cancersjukdomar. Inga faktorer har heller identifierats som skulle kunna förklara ett samband mellan bostadens närhet till en kraftledning och barnleukemi.

Gemenskapen finansierar idag epidemiologisk forskning om magnetiska fält och cancer inom Biomed 2-programmet, och resultaten förväntas vara klara sommaren 1999. Den europeiska forskningen om biologiska effekter av exponering för extremt lågfrekventa fält samordnas inom en COST-insats, och kommer att fortsätta inom det kommande femte ramprogrammet.

Kommissionen känner inte till den begäran om information från ENEL som parlamentsledamoten nämner och kan inte avgöra om ENEL:s verksamhet följer gemenskapslagstiftningen. Kommissionen samlar in information som överlämnats av nationella myndigheter och av dem som lämnar in klagomål. Utifrån den information som idag står till kommissionens förfogande kan inga slutsatser dras om huruvida ENEL följer gemenskapens miljölagstiftning.

Under punkt 3 b i Bilaga II i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt ((EGT L 175, 5.7.1985, s. 40. )) anges som aktivitet ¨överföring av elektrisk energi med luftledningar¨. Enligt detta direktiv måste en miljökonsekvensanalys göras för anläggningar som har stor miljöpåverkan, vilket avgörs av medlemsstaterna när det gäller projekt enligt Bilaga II. Om medlemsstaten (genom att fastställa gränsvärden eller kriterier genom granskning av varje enskilt fall) har beslutat att man skall göra en miljökonsekvensanalys av sådana anläggningar, skall effekter på olika miljömedier och även människan fastställas, beskrivas och bedömas. I detta sammanhang kan hälsopåverkan givetvis spela en viktig roll i konsekvensanalysen.

I rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG ((EGT L 73, 14.3.1997, s. 5. )), som antogs 1997 och som skall genomföras i medlemsstaterna senast i mars 1999, flyttades uppförande av elkraftledningar över mark med en spänning på minst 220 kV och en längd på mer än 15 km från Bilaga II i direktiv 85/337/EEG till Bilaga I. Det innebär att en konsekvensanalys ur miljösynpunkt blir obligatorisk för denna typ av projekt från mars 1999.

Med tanke på den information som idag finns tillgänglig har kommissionen ingen rättslig grund för att agera, eftersom ingen anmälning har inkommit om överträdelse av den gemenskapslagstiftning som finns på området.