ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3119/98

från Raimo Ilaskivi (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Odling av hampa i Finland

Enligt vissa tidningsuppgifter har man i Finland börjat odla hampa i försökssyfte, och det med mycket gott resultat. Men nu har det visat sig att man i vissa fall inte har lyckats marknadsföra den hampa som odlats, och då lämnat den liggande i högar vid åkerrenarna. Trots detta har odlingarna erhållit EU-stöd.

Stöd till jordbruk av det här slaget kan inte betraktas som ett vettigt sätt att använda EU:s pengar - som ju kommer från skattebetalarna - på. EU borde antingen bevilja stöd även för marknadsföring, vilket vore vettigt ur jordbrukspolitisk synvinkel, eller också binda utbetalningen av stödet till ett krav om att den hampa som odlas också bör saluföras.

Vad anser kommissionen att det bör göras för att finna en lösning på det problem som anförts ovan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

Genom rådets förordning (EEG) 1308/70 av den 29 juni 1970 om den gemensamma organisationen av marknaden för lin och hampa(1) infördes ett hektarstöd för inom gemenskapen producerad hampa. Detta stöd beviljas inte annat än för frösorter, där halten av narkotiskt ämne (tetrahydrocannabinol) understiger 0,3 %. Från och med regleringsåret 2001/2002 kommer detta gränsvärde att sänkas till 0,2 %.

Stödet ges dessutom bara för arealer som besåtts och skördats i sin helhet och där normalt odlingsarbete förekommit.

I Finlands speciella fall bör det framhållas att hamparealerna (2 ha 1996 och 53 ha 1997) för 1998, enligt provisoriska uppgifter, uppgår till inte föraktliga 1 286 ha.

Några förpliktelser finns inte för hur den skördade produkten lagras. Enligt kommissionens åtagande att i samband med prispaketet 1997/1998 föreslå lämpliga åtgärder för hampsektorn, har rådet inrättat ett system som skall börja tillämpas från och med kommande regleringsår, 1999/2000. Detta innebär obligatoriska avtal mellan producenter och första bearbetare, ett bearbetningsåtagande och en godkännandeordning för första bearbetare. Tillämpningsföreskrifter är under utarbetande vilka kommer att eliminera förhållandet med en hampodling utan avsättningsmöjligheter för produkten. Med dessa åtgärder kommer man att undvika de situationer som parlamentsledamoten anfört och på ett bättre sätt utforska användningsområdena för produkten.

(1) EGT L 146, 4.7.1970.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4057/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Förbindelserna mellan EU och Asien

I sitt meddelande 1994 om EU:s Asienstrategi grundar kommissionen sitt förhållningssätt gentemot ASEAN-länderna till stor del på dessa länders köpkraft. Anser inte kommissionen, med anledning av den ekonomiska krisen i Asien, att den bör ompröva sin hållning eftersom Sydasien inte har drabbats så hårt av den ekonomiska krisen och ur befolkningssynpunkt är av ökande intresse för EU?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

I kommissionens strategidokument "Mot en ny Asienstrategi"(1) som offentliggjordes i juli 1994 behandlades de förändringar som ägt rum i förbindelserna mellan gemenskapen och Sydostasiatiska nationers förbund (ASEAN) samtidigt som det framhölls att ett partnerskap mellan jämbördiga parter bör inrättas med ASEAN-länderna.

På denna grundval utarbetade kommissionen i juli 1996 ett meddelande kallat "Mot en ny dynamik i relationerna mellan Europeiska unionen och ASEAN"(2). Detta meddelande kan beskrivas som ett försök att ge ny fart åt förbindelserna så länge inga framsteg gjorts i fråga om ett nytt avtal mellan gemenskapen och ASEAN. Kommissionen framhöll att Sydostasiens betydelse i politiska och ekonomiska sammanhang ökar och att det är nödvändigt att inleda en ny process för ett aktivare partnerskap.

Rådet antog den 24 april 1997 ett "paket för framtida åtgärder" i fråga im ASEAN som kommissionen fick i uppdrag att förhandla om med ASEAN-länderna. Kommissionen har med utgångspunkt i detta utarbetat ett arbetsprogram. Arbetsprogrammet har uppdaterats sedan den ekonomiska krisen inleddes i Asien för att ta hänsyn till den nya ekonomiska situationen i ASEAN-länderna. Särskild tonvikt har lagts vid åtgärder för att bemöta krisen.

Arbetsprogrammet kommer att behandlas och antas vid nästa möte i Gemensamma samarbetskommittén för gemenskapen och ASEAN.

Kommissionen har försökt stärka förbindelserna med södra Asien. I juni 1996 antogs ett meddelande kallat "Förstärkning av partnerskap mellan EU och Indien" och nya avtal kommer inom kort att ingås med Bangladesh och Pakistan. Trots vissa bakslag beroende på den säkerhetspolitiska utvecklingen ökar de ekonomiska förbindelserna och partnerskapet breddas och fördjupas. Kommissionen är fast övertygad om att södra Asien i framtiden kommer att ha stor ekonomisk och politisk betydelse och att denna betydelse dessutom kommer att öka.

(1) KOM(94) 314 slutlig.

(2) KOM(96) 314 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3504/98

från John Iversen (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Olagligt statsstöd till svinproduktion

Allt stöd till produkter är enligt EU:s regler om statsstöd olaglig. Därför bör kommissionen ingripa när det gäller det ekonomiska bistånd som den franska regeringen alldeles nyligen har givit till franska svinproducenter.

150 miljoner franc har avsatts förutom de 100 miljoner som svinproducenterna tilldelades av den franska regeringen i september. Dessutom har de franska bönderna beviljats tillgång till en kreditmekanism i kassan Stabiporc. Systemet har beviljats 420 miljoner franc. Allt som allt har de franska svinproducenterna tilldelats ett stöd på 670 miljoner franc.

Kommissionen bör genast ingripa och förklara stödet olagligt. För det första blev Stabiporc olagligförklarat av EG-domstolen i början av 90-talet. För det andra har den franska regeringen ännu inte kunnat redogöra för lagenligheten vad gäller de 100 miljoner franc som tilldelades svinproducenterna i september.

Kommer kommissionen att se till att de franska svinproducenternas olagliga konkurrensfördel undanröjs?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Kommissionen beslöt den 9 december 1998 att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget avseende ett stöd som de franska myndigheterna avser att ge till svinuppfödning. Åtgärden har tre aspekter.

De franska myndigheterna avser att återinföra Stabiporc-systemet med återbetalningspliktiga förskott. I den mån förskotten (lånen) beviljas till marknadsränta och följer de referensräntor som kommissionen har fastställt, förefaller åtgärderna inte utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i EG-fördraget.

Beträffande de två övriga åtgärderna, uppskjutna sociala kostnader och övertagandet av senare investeringslån, så utmärks sektorn i fråga av handel och stark konkurrens inom gemenskapen varför åtgärderna kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och hota att snedvrida konkurrensen genom att gynna de franska producenterna. För utnyttjande av undantagen enligt artiklarna 92.2 och 92.3 i EG-fördraget verkar de för närvarande inte motsvara kommissionens regler. På nuvarande stadium verkar det följaktligen handla om driftsstöd som inte är förenligt med den gemensamma marknaden.

I den mån tvivlen om stödens förenlighet med den gemensamma marknaden visar sig vara berättigade, kan kommissionen se sig föranledd att fatta ett negativt slutligt beslut, som innebär att den konkurrenssituation som tidigare rådde skall återställas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3091/98

från Joan Vallvé (ELDR) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Den universella deklarationen om språkliga rättigheter

Den 6 juni 1996 godkändes i Barcelona den universella deklarationen om språkliga rättigheter inom ramen för världskonferensen för språkliga rättigheter, på initiativ av internationella PEN-klubbens kommitté för översättning och språkliga rättigheter och Ciemen (Centre Internacional Escarré per a les Minories ètniques i les nacions), och med moralisk och teknisk hjälp från UNESCO.

Den främsta avsikten med denna deklaration, som är resultatet av olika icke-statliga organisationers och lingvistiska experters arbete, och som stöds av många internationella personligheter inom olika områden, är att främja respekten för och utvecklingen av alla språk samt att bevara den språkliga mångfalden i världen. Har kommissionen, mot denna bakgrund, för avsikt att ge nämnda deklaration sitt stöd i syfte att garantera varje region rätten att främja sitt språk?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(19 januari 1999)

Kommissionen genomför insatser för att främja och bevara regional- och minoritetsspråk samt regional- och minoritetskulturer, vilka finansieras enligt budgetrubrik B3-1006. Insatsernas syfte är att främja och bevara Europas språkliga mångfald. Projekt som rör dessa språk kan följaktligen få stöd inom ramen för denna verksamhet om de uppfyller målen och kriterierna i meddelandena om att lämna förslag. Parlamentsledamoten hänvisas även till svaren från kommissionen på skriftliga frågor E-963/98 från Josu Imaz San Miguel(1) och E-2139/98 från Friedhelm Frischenschlager(2).

Det bör emellertid understrykas att erkännandet av språkliga rättigheter inom medlemsstaterna inte ingår i kommissionens befogenheter.

(1) EGT C 310, 15.12.1998.

(2) EGT C 50, 22.2.1999, s. 130.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3768/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Behandling av EU-medborgare vid gränskontroller

Vilka åtgärder vidtar unionen för att säkerställa att EU-medborgare får tillgång till uppgifter på sitt eget språk då de förhörs av polismän vid identitetskontroll och annan gränskontroll i medlemsstaterna?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3766/98, E-3767/98 och E-3768/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen

(8 februari 1999)

I fråga om etniska minoriteter, särskilt risken för att kontroller utförs av rasistiska skäl, erinras frågeställaren om att Europeiska rådet vid sitt möte i Wien den 11 och 12 december 1998 betonade att det är viktigt att motverka alla former av rasism både i unionen och i tredje land. Europeiska rådet har uppmanat kommissionen att, före dess möte härnäst i Köln, utarbeta förslag till hur rasism kan motverkas i de länder som ansöker om medlemskap i unionen. Det har också uppmanat medlemsstaterna att överväga liknande åtgärder inom unionen. I samma syfte kommer kommissionen att utreda eventuella insatser, särskilt personalutbildning för att motverka rasistiska handlingar i samband med gränskontroller.

Kommissionen medger att bristande språkkunskaper hos personal vid gränsövergångar eller hos EU-medborgare som utövar sin rätt att röra sig fritt kan leda till att det uppstår problem i samband med gränskontroller. Men kommissionen har inte fått någon information om några väsentliga sådana praktiska problem. För närvarande planerar kommissionen därför inte några initiativ på området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4107/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Brott mot Fördraget om Europeiska unionen - Storbritanniens deltagande i attackerna mot Irak

Storbritanniens deltagande i de militära operationerna mot Irak utgör ett brott mot artikel J 1.1 och 2, artikel J 2.1 och artikel J 8 i Fördraget om Europeiska unionen eftersom det inte förekommit någon som helst information eller något som helst samråd före denna operation. Jag ber kommissionen - som är den som bevakar efterlevnaden av fördraget - bekräfta eller tillbakavisa detta påstående. Om svaret blir en bekräftelse - vilka åtgärder avser kommissionen att vidta?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(24 februari 1999)

Kommissionen anser att det är rådet som huvudsakligen ansvarar för denna fråga som ett led i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP).

Kommissionen som deltar fullt ut i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken hänvisar till unionens förklaring om Irak, vilken offentliggjordes den 9 november 1998, och till den österrikiske utrikesministerns förklaring av den 21 december 1998 under det österrikiska ordförandeskapet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3879/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Oegentligheter i samband med bidrag till World Vision Austria

I Österrike har man nyligen uppdagat att omfattande medel - 15 miljoner ATS - har förskingrats från biståndsorganisationen World Vision Austria.

Eftersom såväl en österrikisk ledamot av Europaparlamentet som projektmedel från EU uppges vara inblandade, anmodas kommissionen att besvara följande frågor:

1. Vilka officiella kontakter och förbindelser finns det mellan biståndsorganisationen World Vision Austria och Europeiska unionen?

2. Finns det biståndsprojekt som World Vision Austria genomför för eller i samarbete med Europeiska unionen? I så fall vilka?

3. Vilket är syftet och vilka personer skall nås med biståndsmedlen?

4. Vilka summor har anslagits för biståndsprojekten?

5. Vet kommissionen om medlen har nått sin destination och om man nått upp till målet för biståndsåtgärderna?

6. Har någon agerat för att biståndsorganisationen World Vision skall kunna genomföra ett EU-biståndsprojekt för Bosnien? Vem gjorde i så fall detta?

7. Med vilka österrikiska icke-statliga organisationer samarbetar kommissionen då den genomför biståndsprojekt?

8. Hur mycket EU-medel har därvid anslagits för att bistå personer i nöd?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(20 januari 1999)

Kommissionen har tagit upp den affär som frågeställaren åsyftar till behandling. Kommissionen har för närvarande inte tillräckliga uppgifter för att kunna vare sig bekräfta eller avvisa påståendena.

När det gäller området humanitärt bistånd har kommissionen under perioden 1996-1998 ingått tre kontrakt med World Vision Austria på ett sammanlagt belopp av 1 022 000 ecu. Dessa tre kontrakt avsåg återuppbyggnad i katastrofområden i f.d. Jugoslavien för att minoriteterna skall kunna återvända till kantonen Zenica-Doboj. Mottagare i dessa projekt var de 228 familjer vars hus återuppbyggdes och de 150 eleverna i Cobes grundskola. Dessa tre projekt har slutförts och de genomfördes på ett tillfredsställande sätt.

De österrikiska icke-statliga organisationer som kommissionen samarbetar med på området humanitärt bistånd är Austrian Help Program, Care Osterreich, Caritas Austria, Osterreichisches Hilfswerk International, Austrian Red Cross och SOS Kinderdorf.

Den budget som budgetmyndigheten anslagit till humanitärt bistånd ingår i kapitel B7-21 i budgeten och för 1998 uppgick den till 475 miljoner ecu, inbegripet de ytterligare medlen.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 207 , 21/07/1999 s. 0014



SKRIFTLIG FRÅGA E-2843/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (28 september 1998) Angående: Bidrag till grisköttsindustrin i Nordirland Kan kommissionen uppge hur stora bidragsbelopp som utbetalats för saluföring och förädling av griskött i Nordirland under de senaste 15 åren samt redogöra för förhållandet mellan EU:s och Förenade kungarikets bidragsinsatser? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (22 oktober 1998) Investeringsstöd (i pund sterling) som beviljats grisköttssektorn i Nordirland >Plats för tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA P-3102/98

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Försäkringsdirektiv

Ömsesidiga, icke-vinstdrivande, försäkringssystem fyller en mycket viktig funktion för att alla skall få tillgång till vård och för att utveckla förebyggande insatser.

Med sina principer om gemensam ansvarighet bidrar dessa organisationsdrivna system till ett bättre socialt skydd för europeiska medborgare.

Anser därför inte kommissionen det lämpligt att för dessa organisationer föreskriva en annan rättslig ram än den som finns i direktivet om försäkringar?

På vilket sätt tänker kommissionen ta hänsyn till de ömsesidiga systemens speciella förutsättningar och skydda dess intressen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 november 1998)

Kommissionen erkänner att de ömsesidiga företagen spelar en viktig roll för den sociala ekonomin inom gemenskapen.

I försäkringsdirektiven fastställs villkor för att utöva försäkringsverksamhet på den inre marknaden i enlighet med EG-fördragets principer om etableringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster. I direktiven föreskrivs att alla försäkringsföretag, oavsett juridisk form, för att få starta och utöva verksamhet skall ha en sund ekonomi, så att de kan uppfylla alla åtaganden i de försäkringsavtal som företagen ingått. Direktivens bestämmelser förutsätter en noggrann finansiell tillsyn över försäkringsföretagen. Bland kraven ingår att försäkringsföretaget skall skapa tillräckliga tekniska avsättningar som täcks av matchande tillgångar, som har investerats enligt stränga regler, en tillräcklig solvensmarginal för hela verksamheten, som beräknas enligt bestämmelserna i försäkringsdirektiven, sunda metoder för administration och bokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.

Försäkringsdirektiven innehåller redan bestämmelser i vilka den särskilda karaktären hos ömsesidiga försäkringsföretag beaktas. Dessa bestämmelser gäller framför allt att företagens egna kapital (solvensmarginal). Enligt bestämmelserna kan solvensmarginalen hos ett ömsesidigt sakförsäkringsföretag till högst 50 % motsvaras av fordran i form av begärda extra bidrag. Enligt direktiven kan medlemsstaterna också bevilja ömsesidiga företag en minskning med 25 % av den minsta garantifond som föreskrivs i direktiven.

I direktivet om extra tillsyn över försäkringsföretag i försäkringskoncerner, som antogs av rådet och Europaparlamentet den 27 oktober 1998(1), har full hänsyn tagits till de farhågor som under lagstiftningsprocessen framförts av ömsesidiga försäkringsföretag. Genom detta direktiv skapas de nödvändiga förutsättningarna för att ömsesidiga företag, för vilka korsvist ägande inte är möjligt, och försäkringsföretag i form av bolag skall behandlas lika i fråga om solvenskrav när de ingår i en försäkringskoncern.

Det pågående arbetet med en stadga för europeiska ömsesidiga företag och europeiska kooperativ syftar också till ett ge ömsesidiga företag i medlemsstaterna ett skräddarsytt rättsinstrument som ger dem möjlighet att utöva sin verksamhet på den inre marknaden.

(1) EGT L 330, 5.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3391/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Verksamheten vid Cedefop

Kommissionsledamot Liikanen har i sitt svar av den 19.10.1998 på min skriftliga fråga till kommissionen E-2549/98(1) informerat mig om att kommissionen enligt gällande personalpolitik vid Cedefop utövar kontroll endast genom sin representation i centrets styrelse. Han har även lagt till den intressanta vändningen att förbindelserna mellan kommissionen och organen är mer informella vad gäller personaförvaltningen. Trots detta stödjer kommissionen de krav på finansiering av de decentraliserade organen (och definitivt även av Cedefop) som ställs till budgetutskottet vid Europaparlamentet och argumenterar för tillrådligheten i detta stöd. I denna bemärkelse är det snarast märkligt att den mycket känsliga funktionen att anställa personal (som kommissionsledamot Liikanen skriver i sitt svar) har anförtrotts centrets chef vad gäller personal i alla kategorier och lönegrader, som kommissionsledamoten förklarar. Detta delegerande, som ger chefen för centret fria händer, är även oförenligt med Liikanens medgivande att Cedfop inte har anpassat sina rutiner så att de är i linje med unionens institutioner vad gäller tillämpning av tjänsteföreskrifterna och systemet för övrig personal, och av denna anledning erbjuds rådgivning till Cedefop så att ovannämnda anpassning skall underlättas. Hela frågan är ytterligt känslig, den har upprepade gånger behandlats i grekisk press och de rutiner som tillämpas vid anställning av personal vid centret vittnar om allt annat än "anpassning".

Har Europeiska kommissionen i grunden utrett frågan om anställningsförfarandet vid Cedefop, vilka slutsatser har den dragit vad gäller pressens anklagelser om de metoder som används vid detta förfarande och hur avser den att agera för att man skall iaktta ett öppet och oklanderligt anställningsförfarande för personalen vid centret, något som skulle skydda centret själv men också hedern för staden Thessaloniki, där centret ligger?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 januari 1999)

Kommissionen har inget att tillägga sitt tidigare svar till parlamentsledamotens skriftliga fråga nr E-2549/98(2).

(1) EGT C 118, 29.4.1999, s. 92.

(2) EGT C 118, 29.4.1999, s. 92.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3356/98

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(30 oktober 1998)

Angående: Antibiotikabesprutning av frukt

Enligt uppgifter i bl. a. svenska medier besprutas fruktodlingar med antibiotika för att förhindra skadedjur och andra typer av angrepp. Samtidigt vet vi att ett alltför omfattande användande av antibiotika kan ha mycket farliga effekter, till exempel resistenta bakterier.

Anser kommissionen att besprutning med antibiotika är att rekommendera och hur garanteras medborgarnas hälsa med en sådan besprutning?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3185/98 och P-3356/98 ingivna av Franz Fischler för kommissionen

(9 december 1998)

Antibiotika som registrerats för användning som växtskyddsmedel i vissa medlemsstater omfattar kasugamycin (registrerat i Grekland, Spanien och Nederländerna), streptomycin (Belgien, Grekland, Nederländerna och Österrike), validamycin (Nederländerna) och oxytetracyclin (Grekland). Dessa ämnen kommer att utvärderas på gemenskapsnivå enligt direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(1) inom ramen för programmet för omprövning av befintliga verksamma ämnen.

Utveckling av antimikrobiell resistens i patogena mikroorganismer är på väg att bli ett mycket allvarligt problem. Ett antal rapporter med likartade slutsatser har offentliggjorts av forskarsamhället och av internationella och nationella organisationer. Av denna anledning har kommissionen bett Vetenskapliga styrkommittén att undersöka frågan och om det finns ett samband med användningen av antimikrobiella ämnen inom medicin och veterinärmedicin, boskapsskötsel och växtskydd. Kommissionen kommer om det visar sig nödvändigt att föreslå åtgärder med utgångspunkt i detta vetenskapliga yttrande, som bör finnas tillgängligt från april 1999.

(1) EGT L 230, 19.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3893/98

från Arlindo Cunha (PPE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Kvoter för tomatodlingssäsongen

Hur ämnar kommissionen år 1999 fördela kvoterna för tomatodlingssäsongen på grundval av de uppgifter som varje medlemsstat lämnat, samtidigt som den vet att det finns rättmätiga skäl att undra om vissa av uppgifterna är sanna?

Vilket förfarande ämnar kommissionen tillämpa om det efter omfördelningen visar sig att de siffror som låg som grund för omfördelningen inte var riktiga?

Hur kommer medlemsstaternas producenter att gottgöras för förluster till följd av detta beslut, framför allt när det gäller fastställandet av kvoterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 januari 1999)

När det gäller riktigheten hos vissa uppgifter som ligger till grund för fördelningen av kvoterna mellan medlemsstaterna för regleringsåret 1999/2000 och som ifrågasätts av parlamentsledamoten känner kommissionen endast till det faktum att rättsliga undersökningar för närvarande inletts i en medlemsstat.

Kommissionen kommer att fortsätta att beräkna dessa kvoter på grundval av de officiella uppgifter som den erhåller från medlemsstaterna, vilka den är tvungen att hålla sig till så länge dessa uppgifter inte vederläggs av exakta och obestridliga fakta (i synnerhet rättsliga undersökningar).

Om parlamentsledamoten förfogar över sådana uppgifter ombeds han/hon ställa dem till kommissionens förfogande.