ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0269/01

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(2 februari 2001)

Ämne: Kidnappningen av den israeliske medborgaren Elchanan Tenenboim

Fyra månader efter tillkännagivandet att den libanesiska islamiska rörelsen Hezbollah kidnappat Elchanan Tenenboim finns inga uppgifter att tillgå om denne

israeliske medborgare. Trots de många humanitära vädjanden som gjorts av betydande icke-statliga organisationer och av företrädare för Roms judiska befolkning med hänsyn till Elchanans dåliga hälsotillstånd (han behöver daglig läkarvård) har Hezbollah, som håller honom som gisslan, ännu inte tillåtit Röda korset att besöka Elchanan på den ännu okända plats där han hålls fången.

Hur avser kommissionen att handla för att göra det möjligt för Elchanan Tenenboims familj att få uppgifter om hans hälsotillstånd?

Vilka påtryckningar avser kommissionen att utöva på Hezbollah för att påskynda den israeliske medborgarens frigivning?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(5 mars 2001)

Både den höge representanten och unionens särskilde representant har gjort förfrågningar om tillståndet för Elchanan Tenenboim och de tre israeliska soldater som tillfångatogs samtidigt. Flera medlemsstater har också gjort liknande förfrågningar. Kommissionen välkomnar alla humanitära initiativ som kan leda till att Elchanan Tenenboims situation förbättras eller till att uppgifter om hans hälsotillstånd lämnas, men anser det inte motiverat att ingripa medan initiativ fortfarande pågår både på internationell nivå och från EU:s sida.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0176/01

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(1 februari 2001)

Ämne: Överkapacitet

Kommissionen uppskattar att EU-flottan har en överkapacitet på minst 40 procent i förhållande till de tillgängliga resurserna. Vilka planer kommer kommissionen att lägga fram för att komma till rätta med detta allvarliga problem?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0176/01 och E-0209/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(9 mars 2001)

Enligt rapporterna från de bägge grupper av oberoende experter som har inrättats för att ge råd till kommissionen under förberedelserna av de fleråriga utvecklingsprogrammen för fiskeflottan (FUP), är fiskedödligheten bland fiskbestånden i europeiska vatten för stor. För en hållbar förvaltning av fiskbestånden krävs mycket riktigt en minskning av fiskedödligheten med ungefär 40 %.

Som svar på expertgruppernas slutsatser föreslog kommissionen avsevärda nedskärningar av fiskeansträngningen i både FUP III (19921996) och FUP IV (19972001). Vid bägge tillfällena ansåg rådet att kommissionens ursprungliga förslag på nedskärningar var för stränga.

De nedskärningar som genomfördes under FUP III och FUP IV räckte inte som motvikt mot de effekter av tekniska framsteg som med tiden tenderar att öka flottans effektivitet. Mot bakgrund av detta anser kommissionen att den europeiska flottan fortfarande är alldeles för stor med tanke på de tillgängliga resurserna.

Kommissionen avser att ta itu med detta problem genom att föreslå ytterligare varaktiga nedskärningar av fiskeansträngningen efter FUP IV.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0338/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Priser på handelsvaror

Med anledning av Fischlers svar på den skriftliga frågan E-2730/00(1) av den 11 oktober undrar jag om kommissionen kan förklara varför det inte finns mer aktuella siffror för marknadsuppgifter som borde vara tillgängliga för dem som skall reglera dessa marknader?

(1) EGT C 113 E, 18.4.2001, s. 159.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 mars 2001)

I sin skriftliga fråga E-2730/00 förhörde sig parlamentsledamoten om kommissionens uppskattningar av den procentuella skillnaden mellan å ena sidan priserna på de fem mest representativa jordbruksprodukterna i gemenskapen vid slutet av varje år under de fem sista åren, och å andra sidan priserna för samma varor på världsmarknaderna. I svaret på den frågan hänvisades det till OECD:s siffror för perioden 19951998. Dessa hämtades från Producer Support Estimate data base (en databas som OECD:s sekretariat byggt upp med metoder som är allmänt accepterade i OECD-länderna).

I förvaltningen av den gemensamma organisationen av marknaderna utgår kommissionen från relevanta och uppdaterade uppgifter om priserna på både de inre marknaderna och på världsmarknaderna. Siffrorna kan gå upp eller ner varje dag, eller varje vecka, beroende på bl.a. förhållandena på respektive marknad, produktspecifikationer, den slutliga användningen och ursprungsland. Via förvaltningskommittéerna är dessa uppgifter tillgängliga för berörda parter på respektive marknad, inklusive tjänstemän i medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0336/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Lagstiftning om surt regn

1. Kan kommissionen ange vilka delar av gemenskapslagstiftningen som syftar till att motverka förekomsten av surt regn?

2. Anser kommissionen att nationell lagstiftning kan nå samma resultat?

3. Kan kommissionen redogöra för de gränsöverskridande effekterna av surt regn? Var skapas till exempel den förorening som leder till surt regn i Förenade kungariket?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(2 april 2001)

1. Förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar(1) som nu behandlas av parlamentet (andra behandlingen) har som delmål att till år 2010 minska de områden i gemenskapen, där de kritiska belastningarna för surhetsgrad överskrids, med minst 50 % jämfört med situationen 1990. Sektorsvisa åtgärder för kontroll av utsläpp, till exempel från transport och stora förbränningsanläggningar(2), kommer att bidra till detta mål, liksom direktiv 96/61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(3).

2. Surt regn är ett stort och gränsöverskridande problem. Det kan inte bekämpas med enbart nationella åtgärder.

3. Följande tabeller, som har sänts direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets generalsekretariat, visar i vilken utsträckning medlemsstaterna, kandidatländerna och utsläppen i Nordsjön och Östersjön bidrog till försurande förorening (oxiderat svavel och oxiderat kväve) i varje medlemsstat 1997(4).

(1) EGT C 56 E, 29.2.2000, Gemensam ståndpunkt EGT C 375, 28.12.2000.

(2) Direktiv 88/609/EEG, EGT L 336, 7.12.1988. Gemensam ståndpunkt EGT C 375, 28.12.2000 (på förslag för översyn).

(3) EGT L 257, 10.10.1996.

(4) Uppskattning av Meterological Synthesizing Centre West (MSC-West) inom samarbetsprogrammet för övervakning och utvärdering (EMEP).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0025/01

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(17 januari 2001)

Ämne: Regionala fiskeorganisationer

Kommissionen visar oroväckande tecken på såväl personalmässiga som ekonomiska resurser, vilket hindrar den från att utöva sina befogenheter vid förhandlingar inom internationella instanser. Det senaste fallet är det amerikanska embargot mot gemenskapsflottan i Stilla havet, som är ett resultat av att gemenskapen inte har infört ICCAT-rekommendationerna om att delfinerna skall skyddas då man fiskar tonfisk. Orsaken till embargot är att kommissionen inte i tid informerat rådet om åtgärderna.

Kan kommissionen förklara varför denna kritiska situationen har uppstått?

Även då ICCAT (Internationella kommissionen för bevarandet av tonfisk) nyligen höll ett internationellt sammanträde i Marrakech, framgick tydligt kommissionen bristfälliga förhandlingsförmåga i de olika forum som organiserades i samband med det internationella mötet. Europaparlamentet har vid flera tillfällen kritiserat situationen och begärt att Europeiska unionen skall vidta åtgärder för att komma till rätta med den.

Hur tänker kommissionen lösa denna bedrövliga situation, som hindrar gemenskapen från att spela en ledande roll inom de regionala fiskeorganisationerna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2001)

Det stämmer att den multilaterala förvaltningen av fiske på öppet hav innebär att gemenskapen ställs inför en rad utmaningar som ständigt ökar till antal och komplexitet. Men detta fall är inte ett isolerat fall, även andra verksamhetsområden kräver skärpt uppmärksamhet. Trots att kommissionen har en begränsad personalstyrka under perioden 2000/2002 måste den ta sig an alla dessa utmaningar. Kommission gör, utifrån den begränsade personalstyrka som finns att tillgå, sitt yttersta för att garantera adekvat närvaro (både till antal tjänstemän och deras kvalifikationer) på internationella möten.

Till det möte som Internationella kommissionen för bevarandet av tonfiskbestånden i Atlanten nyligen höll skickade kommissionen en relativt stor grupp (sex tjänstemän), vilket var tillräckligt för att täcka de olika förhandlingarna, även om det innebar en ansenlig personalansträngning. Kommissionen skickar även så många tjänstemän som behövs för lämplig täckning av andra internationella möten, givetvis inom ramen för kommissionens allmänna begränsningar med avseende på tillgänglig personal.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0346/01

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(6 februari 2001)

Ämne: Distribution av euror före januari 2002

I Europeiska kommissionens månatliga rapport om förberedelserna inför övergången till euro (Preparation for the changeover to the euro) sägs i avslutningen att man skall förse detaljhandeln med euromynt och eurosedlar i förväg, mellan den 1 september 2001 och den 17 december 2001.

Jag skulle vilja att kommissionen bekräftade denna uppgift, och dessutom skulle jag vilja veta hur kommissionen ställer sig till förslaget att man från och med den 1 december 2001 även skall ge allmänheten tillgång till sedlar i valörerna fem och tio euro?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(15 mars 2001)

Tabellen i slutet av kommissionens månadsrapport om förberedelserna för övergången till euron (Preparation for the changeover to the euro) har sammanställts av kommissionen på grundval av de deltagande medlemsstaternas uppgifter.

Medlemsstaterna i EMU har kommit överens om att begränsa perioden med två valutor i omlopp 2002 så mycket som möjligt. Avsikten är att minska risken för förvirring hos allmänheten och problemet för detaljhandeln att hantera två valutor.

Att i förväg distribuera sedlar till allmänheten skulle kunna förlänga perioden med två valutor och därigenom motverka syftet med att den förkortades. Dessutom skulle det finnas risk för att sedlar kommer i omlopp före den 1 januari 2002. Därför delar finansministrarna och kommissionen Europeiska centralbankens uppfattning att det är lämpligt att undvika förhandsdistribution av sedlar till allmänheten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0700/01

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Förenade kungarikets medverkan vid bombangreppen på Bagdad

Tänker kommissionen stöda Förenade kungarikets medverkan vid bombangreppen på Bagdad?

Kan inte kommissionen hålla med om att invånarna i Irak redan fått lida tillräckligt efter det ekonomiska embargot och att ytterligare flygangrepp från Förenta staterna och Storbritannien endast skulle späda på deras lidanden och att sådana angrepp bör fördömas, i demokratins och de mänskliga rättigheternas namn?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(4 april 2001)

De senaste gemensamma amerikanska och brittiska luftangreppen på militärinstallationer i Irak har diskuterats både inom Europaparlamentet och rådet. Även om det finns varierande åsikter om dessa allierade militära interventioner råder det allmän enighet om att nuvarande situation i Irak beror på att den irakiska regeringen inte följer ett antal resolutioner som antagits av Förenta nationernas säkerhetsråd. Enligt dessa skall Irak göra sig av med alla massförstörelsevapen och tillåta att Förenta nationerna kontrollerar, övervakar och inspekterar denna process. På grund av sin vägran att samarbeta med Förenta nationernas inspektörer förlänger den irakiska regeringen det ekonomiska embargot och bär därför ansvaret för den irakiska befolkningens fortsatta lidanden.

Kommissionen beklagar förlusten av människoliv i Irak. Samtidigt skall man komma ihåg att Saddam Husseins regim, genom sin politik att vägra att samarbeta med Förenta nationerna, bär det fulla ansvaret för de lidanden och dödsfall som drabbar Irak varje dag. Inom ramen för olja-mot-mat-programmet får Irak in mer än nog med finansiella medel för att lindra den humanitära situationen i landet, men gör inte det.

Alla lösningar för att komma ur nuvarande situation måste sökas inom ramen för FN-förhandlingar. I detta sammanhang ser kommissionen positivt på återupptagandet av samtalen i slutet av februari 2001 mellan Förenta nationerna och den irakiska regeringen och hoppas att dessa skall ge positiva resultat som så småningom kan leda till en förbättring av den humanitära situationen i Irak.

Kommissionen oroar sig dock för den irakiska befolkningens lidanden och gör allt vad den kan inom sina behörighetsgränser och med de resurser som den förfogar över för att lindra situationen. Efter Golfkriget 1991 har gemenskapen varit den största givaren av humanitärt stöd till Irak med ett bidrag på mer än 250 miljoner euro. Under de två senaste åren uppgick stödet från kommissionen till 8 respektive 10 miljoner euro. Stödet under 2001 kommer att vara i samma storleksordning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0018/01

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(17 januari 2001)

Ämne: Musselodlingar i EU

Musselodlingarna är mycket viktiga för kustområdena i Galicien. De ger upphov till omkring 11 500 direkta arbetstillfällen, varav 8 500 är fasta jobb, och innebär dessutom 7 000 indirekta arbetstillfällen. Inte minst viktigt är detta om man betänker att de resurser som produktionen ger fördelas över en bred social bas, och återinvesteras i samma område, eftersom besluten fattas lokalt. Detta har en multiplikatoreffekt på den lokala ekonomin och medverkar till samhällsekonomisk stabilitet.

Vad gäller vattenbruket i allmänhet är blåmusselodlingarna själva grundstenen. I Galicien odlas årligen mellan 250 och 300 miljoner kilo musslor. Detta gör Galicien till världens näst största producent av blåmusslor, efter Kina, och Europas största med ungefär femtio procent av Europeiska unionens totala produktion, varav omkring trettiofem procent säljs som färskvaror, fyrtioen procent går till traditionell konservering och tjugofyra procent till alternativa bearbetningsmetoder, vilka ständigt ökar.

Galiciens förvaltningsråd för musselodlingarna har redan ansökt om att musslorna skall få skyddad ursprungsbeteckning (SUB), vilket skulle fungera som en global referens, eftersom det i så fall vore första gången den skyddade ursprungsbeteckningen gavs till en havsprodukt.

Anser inte kommissionen, om man vill skapa ett bättre skydd för konsumenterna inom EU, att denna ursprungsbeteckning på ett avgörande sätt skulle bidra till att musslorna kunde identifieras som en högkvalitativ slutprodukt eller huvudingrediens i andra slutprodukter?

Vilka åtgärder har EU vidtagit, eller tänker EU vidta, för att öka efterfrågan på kvalitetsmusslor på den europeiska marknaden och underlätta deras identifiering, så att man undviker att falska eller oklara varubeteckningar gagnar producenter utanför EU, vars produkter är av sämre kvalitet eller inte uppfyller de lägsta hälsokrav som gäller på EU-marknaden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 mars 2001)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på ledamotens skriftliga frågor E-0013/01(1) och E-0016/01(2).

(1) Se s. 87.

(2) Se s. 88.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0234/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(8 februari 2001)

Ämne: Olagliga belgiska visum och pass

Inom ramen för Europeiska unionens tredje pelare (rättsliga och inrikes frågor) bör man uppmärksamma bedrägeriet med belgiska visum och pass. Framför allt för att ett tillfälligt eller permanent uppehållstillstånd till Belgien direkt ger tillträde till alla Schengenländer. Sådana uppehållstillstånd är guld värda för kriminella och gör migrationssektorn enormt mottaglig för korruption.

Under de senaste åren har det talats om en handel med diplomatpass på det belgiska utrikesministeriet och om ett visumbedrägeri i stor skala på den belgiska ambassaden i Sofia. I slutet av 1997 medgav en tjänsteman på utrikesministeriet att cirka 300 särskilda pass sålts till ryssar. Samma tjänsteman var även ansvarig för att ha gett dussintals särskilda pass till hushållspersonal hos ambassadanställda, framför allt filippinska flickor som ofta utnyttjades och hamnade i prostitution.

Förstasekreteraren på belgiska ambassaden i Sofia gjorde 1996 en civilrättslig anmälan mot ambassadören och hans medarbetare för olaglig verksamhet. Hon hade kunnat konstatera att visum och pass utan vidare utfärdades mot betalning. Ambassaden lär själv ha skapat en karusell med falska inbjudningar från belgiska företag. I april 2000 begav sig två ämbetsmän till Sofia och kunde konstatera att olagliga visum under flera års tid hade utfärdats på den belgiska ambassaden.

Känner rådet till bedrägeriet med belgiska visum och pass?

Om så är fallet, vilka åtgärder har rådet vidtagit för att få Belgien att finna en lösning på problemet?

Om så inte är fallet, kommer rådet då att informera sig om saken med tanke på vikten av detta för Europeiska unionens tredje pelare (rättsliga och inrikes frågor) och Schengenländernas politik?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0234/01 och E-0235/01

(14 maj 2001)

Rådet fäster stor vikt vid kampen mot förfalskning av dokument. Det är därför som experter sedan lång tid tillbaka träffas i rådets arbetsgrupper för att utbyta information och erfarenhet och för att granska initiativ och förslag på detta område.

Det problem som den ärade parlamentsledamoten tar upp är emellertid en fråga för de behöriga belgiska myndigheterna.

Rådet har inte för vana att kontrollera en av unionens medlemsstater i en fråga som avser detta lands inhemska behörighet.

I den mån som åtgärder eller förbiseenden från en medlemsstats sida skulle inverka menligt på det sätt som gemenskapens viseringsbestämmelser fungerar, åligger det kommissionen att ge denna medlemsstat möjlighet att lämna ett yttrande till kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0550/01

från Dirk Sterckx (ELDR) till kommissionen

(19 februari 2001)

Ämne: Blockering av belgisk skinka i Portugal på grund av dioxinkrisen

1999 beslagtog de portugisiska myndigheterna för förvaring ett antal sändningar med skinka från ett flamländskt företag, vilka härrörde från den tidsperiod då det fanns risk för dioxinsmitta. Likadana produkter från lagret från samma tidsperiod testades och analyserades med avseende på dioxinsmitta. I motsats till andra länder har de portugisiska myndigheterna aldrig accepterat stickprovsmetoden. Under tiden som gått har varorna förklarats otjänliga för mänsklig konsumtion och måste egentligen förstöras. Det berörda företaget kan inte komma i fråga för stöd som i Belgien var avsett för förstörelse av produkter från den kritiska tidsperioden eftersom tidsfristen för att ansöka om sådant stöd har gått ut.

Känner kommissionen till vilken ståndpunkt som de portugisiska myndigheterna intar gentemot den belgiska metoden med stickprov och stickprovsanalyser? Är det acceptabelt att varorna under den tid som gått har förklarats otjänliga för mänsklig konsumtion och att det berörda företaget inte längre kan få sådant stöd för att förstöra dem som man kunde få i Belgien under den kritiska perioden? Hur många klagomål har hittills lämnats in till kommissionen om åtgärder som medlemsstaterna vidtagit gentemot belgiska varor som en följd av dioxinkrisen?

Kompletterande svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(29 mars 2001)

Kommissionen har vid upprepade tillfällen gjorts uppmärksam på det bestående problemet med vissa sändningar av livsmedel från Belgien till Portugal under dioxinkrisen. Denna fråga har diskuterats av de berörda medlemsstaterna vid Ständiga veterinärkommitténs möte den 4 april 2000. Enligt rapporten från detta möte, offentliggjord på Internet(1), har kommissionen inte kunnat finna någon lösning på problemet och har därför uppmanat de båda parterna att försöka finna en kompromisslösning. Även om det gäller ett ärende i samband med genomförandet av gemenskapsåtgärder som beslutats under dioxinkrisen så handlar det i detta fall om en handelstvist mellan två privata företag. I ett försök att lösa handelstvisten har de två berörda medlemsstaterna försvarat sina inhemska företag genom att föreslå olika tolkning av de provtagningsmetoder som krävs.

Hittills har 166 klagomål lämnats in till kommissionen om åtgärder som medlemsstaterna vidtagit gentemot belgiska varor som en följd av dioxinkrisen.

(1) http://europa.eu.int/comm/food/fs/rc/svc/index_en.html.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0022/01

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(17 januari 2001)

Ämne: Fiskemarknader

Kommissionen upprätthåller en knapphändig intellektuell debatt om reformen av marknaderna, samtidigt som den undviker att fördjupa sig i aspekter som i dagsläget är av yttersta vikt för konsumenterna,

såsom:

- standardisering och typisering av alla råvaror och förädlade eller bearbetade produkter,

- införande av enhetlig etikettering inom hela gemenskapen,

- bristen på likformiga kontroller av kvalitet och hälsopåverkan.

Med detta som bakgrund vill jag fråga: När planerar kommissionen att den gemensamma organisationen av marknaden verkligen skall ta form?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 februari 2001)

En betydelsefull nyhet i den reformerade gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter(1) är de nya kraven rörande märkning i detaljhandeln, vilket kommer att öka produkternas spårbarhet och därigenom minska oriktigheter avseende den sålda produktens ursprung och karaktär. Kommissionen fäster stor vikt vid denna bestämmelse och att den tillämpas på rätt sätt.

Den relevanta artikeln i den gemensamma organisationen av marknaden (artikel 4) träder i kraft den 1 januari 2002 och kommissionen kommer därför att diskutera tillämpningsföreskrifterna med medlemsstaterna i Förvaltningskommittén för fiskeriprodukter under 2001. Man kommer även att samråda med branschföreträdare i Rådgivande kommittén för fiskerifrågor. Merparten av kommissionens övriga förordningar om införande av den gemensamma organisationen av marknaden har nu antagits.

De hälsokontroller för fiskeriprodukter, som parlamentsledamoten kommenterar, anordnas redan i kraft av rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter(2). Det direktivet baseras på den tidigare artikel 43 (nuvarande artikel 37) i EG-fördraget och syftar till att upprätta en gemensam ordning för hälsofrågor när det gäller fiskeriprodukter, samtidigt som ett fullgott konsumentskydd säkerställs. I direktivet fastställs fiskerisektorns förpliktelser när det gäller att säkerställa att fiskeriprodukterna uppfyller särskilda hygienkrav och medlemsstaternas förpliktelser när det gäller att säkerställa att producenter och tillverkare uppfyller dessa krav. Kommissionen granskar att medlemsstaterna uppfyller dessa förpliktelser.

(1) Rådets förordning (EG) nr 104/2000 av den 17 december 1999 EGT L 17, 21.1.2000.

(2) EGT L 268, 24.9.1991.