ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1010/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Kommunen Neapels överträdelser av gemenskapens bestämmelser om offentlig upphandling av tjänster

Kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande mot Italien inom området för offentlig upphandling. Den har i synnerhet nyligen anklagat kommunen Neapel för överträdelser i samband med förvaltningen av en anbudsinfordran som gäller insamling av kommunalt avfall. Det har visat sig att anbudsinfordran är ofullständig och går stick i stäv mot gemenskapens direktiv 92/50/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster. Man har de facto fastställt allvarliga brister, såsom att det saknas vissa obligatoriska uppgifter om urvalskriterierna, att det finns bestämmelser som diskriminerar eventuella utländska operatörer, att det tog lång tid att göra anbudsvillkoren tillgängliga och att fristen för att inge anbud understiger den lägsta frist som fastställs i gemenskapens bestämmelser.

Enligt artiklar i lokalpressen förekommer det ett antal oegentligheter i samband med en annan anbudsinfordran som gäller förvaltningen av kommunen Neapels fastigheter. Den regionala förvaltningsdomstolen (TAR) i Campanien har inställt anbudsförfarandet på grund av att det innefattar alltför stränga och diskriminerande villkor som inte säkerställer effektiv konkurrens under förfarandet och som i sista hand skulle gynna den nuvarande förvaltningsmyndigheten.

Kan kommissionen

- undersöka om det nya anbudsförfarandet avseende förvaltning av fastigheterna motsvarar kraven på likvärdighet och laglighet,

- säkerställa att de förfaranden som kommunen Neapel har tillämpat på samtliga anbudsinfordringar är lagliga och därmed undersöka om det eventuellt har skett brott mot principen om fri konkurrens,

- vända sig till EG-domstolen i Luxemburg för att säkerställa att kommunen Neapel och den italienska staten återupprättar de lagliga intressen som eventuellt har kränkts?

Kompletterande svar

från Mario Monti på kommissionens vägnar

(7 september 1998)

Parlamentsledamoten uppmanas att lämna alla uppgifter han har beträffande kontraktet för förvaltningen av kommunen Neapels fastigheter till kommissionen.

Kommissionen kan inte bekräfta legaliteten i alla offentliga upphandlingsförfaranden som leder till att kommunen Neapel tilldelar kontrakt. Den kan inleda förfarandet för underlåtenhet att uppfylla en skyldighet som föreskrivs i artikel 169 i EG-fördraget mot Italien när den har tillräckliga uppgifter som tyder på en överträdelse av gemenskapsreglerna om offentlig upphandling.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0587/98

från Maria Berger (PSE) till kommissionen

(4 mars 1998)

Ämne: Privata innehav av vapen

Direktiv 91/477/EEG(1) föreskriver att kommissionen inom fem år efter tidpunkten för genomförandet av direktivet skall lägga fram en rapport om situationen beträffande tillämpningen av direktivet, och eventuellt förslag till ändring av direktivet. Rapporten skulle ha lagts fram senast den 1 januari 1998.

När kommer kommissionen att förelägga Europaparlamentet rapporten? Planerar kommissionen mot bakgrund av incidenterna som inträffar allt oftare i medlemsstaterna att lägga fram ändringsförslag för att skärpa direktivet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

Kommissionens rapport om rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen, kommer att färdigställas så snart som möjligt, när de senaste åtgärderna för införlivande i de tre nya medlemsstaterna har beaktats.

Den andra delen av frågan sammanfaller med Gerhard Hagers skriftliga fråga E-201/98(2). Parlamentsledamoten ombeds läsa kommissionens svar på denna fråga.

(1) EGT L 256, 13.9.1991, s. 51.

(2) Se s. 6.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1666/98

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Sanktioner mot Irak

Som svar på min muntliga fråga H-0317/98(1) angav kommissionen att livsmedel och mediciner aldrig varit föremål för sanktioner, vilket jag redan kände till.

Kan kommissionen sålunda bekräfta att den anser att sanktionerna inte påverkar tillgängligheten av livsmedel och mediciner i Irak?

Accepterar kommissionen att det föreligger en motsägelse mellan dess ståndpunkt att sanktionerna är ett effektivt medel för att försvåra Iraks ekonomiska situation och ståndpunkten att dessa sanktioner inte har några skadeverkningar på de fattigaste människornas tillgång till livsmedel och mediciner i Irak?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(30 juni 1998)

Förenta nationernas säkerhetsråds resolution nr 661 (1990) tillåter försäljning av eller försörjning med förråd för uteslutande medicinskt bruk samt livsmedel i humanitärt syfte, men detta betyder inte att försörjningen med dessa varor inte omfattas av internationell kontroll. Genom resolution nr 661 upprättas en kommitté för att garantera ett effektivt genomförande av resolutionen och alla stater uppmanas att samarbeta fullt ut med kommittén i slutförandet av dess uppdrag.

Den irakiska regeringens möjligheter att skaffa livsmedel och läkemedel har varit begränsade genom sanktioner. Genom resolution 986 (1995), olja mot livsmedel-programmet, gav den internationella gemenskapen Irak större möjligheter att anskaffa förnödenheter. Men inte förrän under det första kvartalet 1997 började varor inköpta enligt olja mot livsmedel-programmet att nå landet. Man har därför lidit brist på läkemedel.

Irak har alltid varit netto-importör av livsmedel och den inhemska produktionen uppskattas ha stabiliserats till den nivå som den låg på före 1990, det vill säga en tredjedel av behovet. Det belopp på omkring 1 800 miljoner USD per år som beviljades under de två första faserna av olja mot livsmedel-programmet ligger nära den livsmedelsimport motsvarande mellan 2 000 - 3 000 miljoner USD som gällde före 1990. Även om det har rapporterats att sanktionerna påverkar den inhemska produktionen, fungerar gratisdistributionen av livsmedel i de tre nordligaste guvernementen som en hämmande faktor för de lokala spannmålsproducenterna och problem uppstår inom boskapsskötseln såsom det faktum att larver av borrfluga breder ut sig i södra Irak på grund av veterinärsektorns sammanbrott. Vissa anser att strategiska livsmedelslager inte räcker till för att lösa problemet med oregelbunden försörjning.

Kommissionen är medveten om att de ekonomiska sanktionerna tillsammans med den irakiska regeringens politik har fått skadliga effekter för läke- och livsmedelsförsörjningen av Iraks fattigaste invånare. Sedan 1990 har därför omkring 230 miljoner ecu avsatts för aktioner för humanitärt bistånd i syfte att minska lidandet för de mest utsatta grupperna i Iraks befolkning.

(1) Europaparlamentets debatter (april 1998).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1690/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Information om unionens Natura-program

Unionens Natura-program för att bevara naturens mångfald i medlemsstaterna har i Finland stött på kritik, framför allt när det gäller information om programmet.

På vilket sätt har kommissionen säkerställt och hur övervakar kommissionen de frågor som berör medborgarnas rättsskydd och information till medborgarna när det gäller förberedandet av Natura-programmet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Det kommer an på de enskilda medlemsstaterna att lägga fram förslag till nationella förteckningar över områden som skall ingå i Natura 2000 - nätet i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, det så kallade direktivet om livsmiljöer(1). Denna nationella del av etableringen av Natura 2000 - nätet, dvs. valet av områden, kan eventuellt även omfatta samråd med allmänheten samt spridning av information till medborgarna gällande de områden som skall föreslås och dessas naturvärde. Det är också upp till medlemsstaterna att tillhandahålla lämplig information om förväntade rättsliga följder för de områden som föreslås att ingå i Natura 2000 - nätet.

Kommissionen eftersträvar på alla sätt att säkerställa att dess åtgärder vad gäller etableringen av Natura 2000 - nätet är så öppna som möjligt. För att sprida information om projektets olika etapper och följder utges ett särskilt Natura 2000 - nyhetsblad, som för närvarande har en upplaga på 14 000, ges ut tre gånger årligen och finns att tillgå för alla som är intresserade. Dessutom har kommissionen en hemsida på Internet som rör naturskyddsåtgärder och som innehåller ytterligare upplysningar om Natura 2000.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1097/98

från Marianne Thyssen (PPE) till kommissionen

(30 mars 1998)

Ämne: Diskriminering vid dubbelbeskattningsavtal

Bland följderna av dubbelbeskattningsavtalet mellan Nederländerna och Belgien av den 16 augusti 1971 märks bland annat att en nederländare och en belgier som bägge är bosatta i Belgien, i samma kommun, och arbetar i Nederländerna, i samma nederländska företag, beskattas på olika sätt. Belgiern betalar skatt i Belgien, nederländaren i Nederländerna, enligt de respektive föreskrifterna enligt vartdera landets skattesystem.

Anser kommissionen att denna skillnad står i strid med principen om icke-diskriminering på grundval av nationalitet, sådan denna princip framgår av artikel 6 och artikel 48.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Parlamentsledamoten uppger att nederländska och belgiska arbetstagare som bor i Belgien och arbetar i Nederländerna beskattas olika. De belgiska arbetstagarna betalar inkomstskatt i Belgien och de nederländska arbetstagarna i Nederländerna.

Kommissionen noterar att avtalet mellan Belgien och Nederländerna om beskattning av arbetstagare (artikel 15) enligt befintliga uppgifter inte gör skillnad på nationalitet. Enligt denna bestämmelse beskattas gränsarbetare, oavsett nationalitet, i bosättningsstaten, medan andra arbetstagare beskattas i den stat där arbetet utförs.

Det enda undantaget vad gäller beskattning avser statstjänstemän (artikel 19). Enligt denna bestämmelse beskattas nederländska medborgare som arbetar i den nederländska statsapparaten och bor i Belgien, i Nederländerna, medan en belgisk gränsarbetare i samma situation beskattas i Belgien (under förutsättning att han eller hon inte har dubbelt belgiskt-nederländskt medborgarskap).

Kommissionen anser att detta undantag för statstjänstemän inte utgör en överträdelse av den gällande gemenskapsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1223/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Avgiftsbelagd parkering i Rom

Liksom i de flesta europeiska huvudstäder har man i Rom problem med framkomlighet, trafik och parkeringar. För att angripa dessa problem har de kommunala myndigheterna ansett det vara lämpligt att i stor skala införa avgiftsbelagd parkering och installera parkeringsautomater. Detta system för att reglera parkeringen utan att anordna avgiftsfri parkering riskerar att drabba inte bara de medborgare som bedriver yrkesverksamhet i de områden som omfattas av avgiftsbelagd parkering, utan även de butiksägare som har sina affärer i dessa områden.

1. Vilka metoder använder man i andra medlemsstater i EU för att reglera parkeringen?

2. Anser kommissionen inte att den fria konkurrensen inom handelssektorn snedvrids om man inför parkeringsautomater utan att samtidigt ge möjlighet att enkelt nå dessa områden via kollektivtrafiken?

3. Har kommissionen utfärdat direktiv eller andra dokument på detta område?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

Kommissionen har ingen lagstiftande befogenhet eller något ansvar avseende parkeringsfrågor. Dessa frågor regleras överallt i medlemsstaterna i enlighet med lokala krav på olika sätt.

Kommissionen granskar just nu problemen med stadstransporter, exempelvis genom att finansiera forskningsprojekt i transportprogrammet i det fjärde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (parlamentets och rådets beslut nr 1110/94/EG av den 26 april 1994)(1). Ett exempel på pågående arbete är Capture (cars to public transport in the urban environment), ett demonstrationsprojekt som gemensamt leds av elva europeiska städer, inklusive Rom. Projektets syfte är att utvärdera åtgärder som skall uppmuntra till förändrade attityder för att öka användningen av allmänna transportmedel. I Rom innefattar projektet, som leds av universitetet La Sapienza, tre typer av åtgärder: utvidgning av den blå zonen (kontrollerad parkeringszon), inrättandet av reserverade körfiler för bussar och spårvägar samt särskild förvaltning av parkeringszoner.

Vidare håller medlemsstaterna och kommissionen på att undersöka möjligheten att starta ett nytt åtgärdsprogram om principer för parkering i städer inom ramen för "Europeiskt samarbete inom vetenskaplig och teknisk forskning " (COST).

Slutligen har kommissionen upprättat en databas som innehåller exempel på god praxis på området stadstransporter, där flera fallstudier används. Denna databas, som framförallt skall användas av ansvariga för denna sektor inom lokala myndigheter, kommer troligtvis att finnas tillgänglig senast i höst.

(1) EGT L 126, 18.5.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0201/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(11 februari 1998)

Ämne: Skärpning av direktivet om kontroll av förvärv och innehav av vapen

På senare tid har det i flera medlemsstater inträffat ohyggliga incidenter med vapen inblandade.

Tänker kommissionen mot bakgrund av dessa händelser skärpa rådets direktiv 91/477/EEG(1) av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 maj 1998)

Direktiv 91/477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen antogs som en kompletterande åtgärd i samband med att interna gränskontroller avskaffades.

Beträffande de fakta som parlamentsledamoten tar upp har kommissionen ingen kännedom om att dessa skulle ha visat på brister i de kontrollförfaranden och i de rutiner som införts genom direktivet för förflyttningar av skjutvapen inom gemenskapen.

Kommissionen vill dessutom erinra om att medlemsstaterna enligt artikel 3 i direktivet i sin lagstiftning får anta strängare bestämmelser än vad som föreskrivs i direktivet. Det är slutligen värt att notera att direktivet, i enlighet med vad som anges i artikel 2, inte påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser om rätten att bära vapen.

Mot denna bakgrund har kommissionen för avsikt att inom ramen för den rapport som den kommer att sammanställa om tillämpningen av direktivet undersöka dess funktion och effekt i olika avseenden. Frågor med anknytning till allmän ordning och säkerhet kommer därvid att beaktas.

(1) EGT L 256, 13.9.1991, s. 51.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1426/98

från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Den snabba spridningen av tuberkulos

Är kommissionen medveten om den stora och snabba spridningen av tuberkulos i Sydostasien, Afrika, Östeuropa och andra områden, och om hur många dödsfall sjukdomen orsakar enligt uppgifter från världshälsoorganisationen?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att möta denna nödsituation?

Hur bidrar kommissionen till forskningen om hur tuberkulosens spridning ska begränsas och hur den ska behandlas?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Kommissionen är medveten om ökningen av antalet fall av tuberkulos (TB) och de faktorer som hör ihop därmed, bl.a. hälsosystem i förfall, förvärrade socioekonomiska villkor och olämplig praxis som leder till antibakteriell resistans.

Via gemenskapsprogrammet om förvärvat immundefektsyndrom (aids) och andra överförbara sjukdomar stöder kommissionen projekt för övervakning av och reaktioner när det gäller tuberkulos, som omfattar alla medlemsstater. Dessa projekt syftar till att öka möjligheterna för myndigheterna i medlemsstaterna att bekämpa denna sjukdom.

Inom ramen för utvidgningen av gemenskapen uppmuntras ansökarländerna i Central- och Östeuropa att delta i detta och andra handlingsprogram på folkhälsoområdet (tillgängligt för de central- och östeuropeiska länderna, Malta och Cypern). Kommissionen samarbetar också på detta område med Förenta staterna inom ramen för arbetsgruppen gemenskapen-Förenta staterna och med internationella organisationer, framför allt Världshälso-organisationen (WHO) och Världsbanken.

När det gäller forskning om tuberkulos finansierar Biomed för närvarande sju projekt, uppgående till totalt 3,25 miljoner ecu, gällande utveckling av vaccin, utveckling av en ny generation läkemedel för att få bukt med de läkemedelsresistenta stammar som nu finns och tuberkulosepidemiologi.

Ytterligare möjligheter att forska i tuberkulos ges i det femte ramprogrammet för forskning, eftersom en nyckelåtgärd gäller smittsamma sjukdomar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1346/98

från Viviane Reding (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Sjukförsäkringsavgift som dras på tilläggspension som utbetalas i annan medlemsstat

Den franska regionala pensionskassan, CRIREP, tillämpar en avgift för den allmänna sjukförsäkringen som är nästan fyra gånger högre för personer bosatta utanför Frankrike som för personer bosatta i landet.

Ett sådant tillvägagångssätt utgör en omotiverad diskriminering av gränsarbetare bosatta i en annan medlemsstat.

Den fria rörligheten för arbetstagare är en av de friheter som är grundläggande för den inre marknaden.

1. Känner kommissionen till denna diskriminerande behandling?

2. Vilka åtgärder har kommissionen planerat för att garantera att personer med fransk tilläggspension behandlas lika, oberoende av om de är bosatta i eller utanför landet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(4 juni 1998)

Rätten till social trygghet för personer som flyttar inom gemenskapen skyddas, särskilt när det gäller pensioner, genom rådets förordning (EG) 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) 1408/71(1). Förordning (EEG) 1408/71(2) gäller dock bara lagstadgade pensionssystem. Kompletterande system av konventionellt ursprung, som det som avses här, omfattas inte av förordning (EEG) 1408/71 och dess bestämmelser kan därför inte åberopas i det aktuella fallet. Kommissionen kommer dock under 1998 att börja förenkla och reformera reglerna för samordning av medlemsstaternas trygghetssystem, och man kommer då att undersöka hur samordningverksamhetens tillämpningsområde kan utvidgas.

Som en första etapp för att övervinna hindren för den fria rörligheten när det gäller kompletterande pensioner lade kommissionen den 8 oktober 1997 fram ett förslag till direktiv om bibehållandet av kompletterande pensionsrättigheter för anställda och egenföretagare som flyttar inom Europeiska unionen(3). Detta förslag till direktiv håller nu på att diskuteras inom rådet; parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén har redan avgivit positiva yttranden.

(1) EGT L 28, 30.1.1997.

(2) EGT C 149, 5.7.1971.

(3) EGT C 5, 9.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1008/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Krav på avgift från läkemedelssektorn vid överskridande av utgifterna för 1998

Det italienska parlamentet har antagit ett ändringsförslag från regeringen till lagförslaget om budgetbehandlingen 1998, genom vilket det fastställs att om man i slutet av året konstaterar att de nationella läkemedelsutgifterna överstiger de gränser som anges i artikel 36.15 i lagförslaget (i praxis 10 % mer än de planerade utgifterna på 11 091 miljarder ITL), så skall de företag som är auktoriserade att bedriva handel med läkemedelsprodukter (dvs. producenterna), distributionsföretagen (dvs. grossisterna) och apoteken betala en avgift på 60 % av de överskridna utgifterna till det nationella hälsoväsendet. De skall även betala det resterande beloppet på 40 % av de överskridna utgifterna, som staten senare ersätter.

Man bör även beakta att apoteken redan är skyldiga att betala en viss procentsats till det nationella hälsoväsendet (från 3,75 % till 12,5 %) mot bakgrund av priset på de läkemedel som tillhandahålls sjukkassemedlemmar på den italienska statens räkning.

Anser kommissionen inte att ovannämnda bestämmelser, som ålägger producenter, grossister och apotekare en del av de nationella läkemedelsutgifterna, kan ändra balansen i statsbudgeten och påverka Italiens trovärdighet när det gäller respekten för konvergenskriterierna i Maastrichtfördraget genom att den privata sektorn otillbörligen skall ta på sig ansvaret för en skyldighet som åligger den offentliga sektorn?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(13 maj 1998)

Val av finansiering av offentliga utgifter för hälso- och sjukvård ligger fullständigt under medlemsstaternas behörighet på samma sätt som, i vidare mening, alla andra beslut beträffande fördelning av skattebörda mellan skattebetalare.

Avgiften som avses har sitt ursprung i en skyddsklausul i budgeten i vilken närmare anges hur man skall finansiera ett möjligt överskridande av hälso- och sjukvårdskostnaderna för läkemedel enligt de planerade beloppen för 1998, 1999 och 2000. Det är därför osäkert om denna avgift kommer att tas ut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1229/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Europeiska normer om begränsning av flygningar nattetid

I sin resolution (A-0183/97)(1) som antogs den 10 juni 1997 och behandlade "kommissionens grönbok: framtidens bullerpolitik" efterlyste Europaparlamentet att flygtrafiken nattetid skulle begränsas (punkt 31 i nämnda resolution). För storflygplatser som inte behövde oroa sig för sin ställning inom konkurrensen infördes stängning nattetid. Som en följd av detta kom flygningarna nattetid att i allt högre grad dirigeras om till mindre betydande flygplatser som av ekonomiska skäl inte har några sådana normer. Grannarna som bor kring dessa mindre flygplatser blev därigenom utsatta för de nattliga bullerolägenheter som blir en konsekvens av sådana flygningar.

Anser kommissionen inte att det med beaktande av denna konkurrenssnedvridande situation vore nödvändigt med en harmonisering av den nationella och regionala lagstiftningen i fråga om begränsning av flygningar nattetid?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Bullerförhållandena skiljer sig avsevärt mellan olika flygplatser, beroende på avståndet mellan flygplatsen och bostadsområden och på trafikvolymen. Hittills har kommissionen därför inte haft några planer på en harmonisering av nationella och regionala bestämmelser om begränsning av nattflygningar. Kommissionen kommer däremot att fortsätta att noggrant följa marknadsutvecklingen på detta område för att göra en ny bedömning av behovet av åtgärder på gemenskapsnivå, samtidigt som den kommer att se till att gemenskapens lagstiftning följs i de fall bullerförbud införs.

Kommissionen avser att utfärda ett meddelande om lufttransport och miljön i slutet av året. Detta meddelande kommer bland annat att behandla miljöproblem som uppstår vid och runt flygplatser.

(1) EGT C 200, 30.6.1997, s. 28.