SKRIFTLIG FRÅGA E-4120/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(11 januari 2001)

Ämne: Luftkonditionering i bilar påverkar miljön negativt

1. Känner kommissionen till den artikel som ingick i den nederländska dagstidningen De Volkskrant den 4 november 2000 och där det stod att hälften av alla nya bilar i Nederländerna och 80 procent av alla nya bilar i Tyskland är utrustade med luftkonditionering och att luftkonditioneringen inte används bara för att kyla bilarna under heta dagar men i ökande grad också för att ta bort is och imma från rutor och speglar på vintern? Kan kommissionen bekräfta dessa sifferuppgifter och denna utveckling eller har kommissionen några data som motsäger dem?

2. Kan kommissionen bekräfta att bränsleförbrukningen ökar i takt med att det blir allt vanligare med luftkonditionering och att dessutom kylmedlet hfk-134a som använts i luftkonditioneringsutrustning sedan ungefär tio år tillbaka är ett fluorhaltigt kolväte (HFC) med en växthuseffekt som är 1 300 gånger starkare än koldioxidens, så att detta ämne kraftigt bidrar till en fortsatt uppvärmning av vår atmosfär, trots att det inte innehåller kloratomer och således inte har sådana konsekvenser för ozonskiktet som de beryktade klorfluorerade kolvätena (CFC) som tidigare användes som kylmedel?

3. Känner kommissionen till att HFC i kylskåp och vid blåsning av plastskum för isolering och polyuretanskumplast alltmer ersätts av sådana kolväten som hittills gått fria från misstankar, såsom butan, pentan och heptan, men att HFC fortsätter att användas i luftkonditioneringsutrustning i bilar och till följd av ett årligt läckage på 25 procent dessutom ständigt måste fyllas på, med den påföljd att HFC på längre sikt kommer att näst efter koldioxiden vara den mest betydande av de växthusgaser som framkallats på konstgjord väg?

4. Delar kommissionen min oro över de skadeverkningar det medför att HFC används alltmer som kylmedel, en oro som också föranleds av växthuseffekten och med tanke på de förpliktelser som medlemsstaterna påtagit sig som ett resultat av Kyotoprotokollet om klimatförändringar och som förefaller svåra att omsätta i praktiken?

5. Instämmer kommissionen med forskares och miljöaktivisters önskemål om att bilindustrin skall åläggas minska läckaget av kylmedel och därefter ta fram alternativ som inte ger upphov till någon växthusgas och begränsar bränsleförbrukningen? Anser kommissionen med tanke på de konsekvenser som hotar drabba miljön att inte allt hopp och all tillit bör ställas till marknadens självreglering?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 mars 2001)

Kommissionen är medveten om att bilar utrustas med luftkonditionering i allt större omfattning men har emellertid inte några säkra uppgifter om hur stor andel av bilarna i gemenskapen som har denna utrustning. Bedömningar av den framtida utvecklingen visar i regel att bilar kommer att fortsätta att utrustas med luftkonditionering i ökande omfattning.

Användningen av luftkonditionering i fordon är förknippad med en ökad bränsleförbrukning. De exakta siffrorna är inte kända eftersom ökningen av bränsleförbrukningen beror på var bilen används. Det finns tecken på att den ökade bränsleförbrukning som beror på luftkonditioneringen i bilar är över tre gånger högre i de sydligare medlemsstaterna än i de norra. Bränsleförbrukningen beror också på andra saker som är förknippade med hur effektiv utrustningen är. Förfarandena vid bilprovning omfattar inte användningen av luftkonditionering. En studie som nyligen utfördes för kommissionen visade emellertid att normalfordonet i Europa under sin livstid sannolikt släpper ut ungefär 17 gram koldioxidekvivalenter per kilometer, framför allt beroende på de ökade utsläppen från luftkonditioneringen. I denna siffra ingår även CO2-utsläpp som beror på ökad vikt, läckage av fluorerade kolväten (HFC)-134a under fordonets livstid, läckage av HFC-134a från uttjänta fordon och ökad bränsleförbrukning på grund av användningen. Denna bedömning tar hänsyn till att uppvärmningspotentialen för HFC-134a är 1300 jämfört med CO2 (grundat på en global uppvärmningspotential på 100 år). Enligt en annan studie förväntas utsläppen som härrör från användningen av fluorerade kolväten i fordonens luftkonditioneringsanläggningar kunna öka från 1,4 miljoner ton CO2 (1995) till 14,9 miljoner ton CO2 2010. Denna eventuella mycket starka ökning är bekymrande.

Kommissionen är medveten om att det finns alternativ till klorfluorkolföreningar (CFC) och halogenerade kolväten (HCFC) för många tillämpningar inom kyl- och formblåsningssektorerna som varken är ozonnedbrytande eller har någon uppvärmningspotential av betydelse. Då dessa alternativ är tekniskt möjliga att använda och även kostnadseffektiva (som t.ex. ammoniak och kolväten i många fasta kylanläggningar) används de också allt mer. Beträffande luftkonditionering i fordon har fluorerade kolväten (HFC) hittills varit det som främst använts som köldmedium. Säkerhetsaspekterna har varit viktiga i det sammanhanget. I det pågående arbetet med att begränsa utsläppen av HFC från luftkonditioneringsanläggningar i fordon i atmosfären har man pekat på flera olika åtgärder. Dessa omfattar bland annat annan utformning av systemen för luftkonditionering för att få ner behovet av köldmedium så långt som möjligt, minskat läckage och förbättrad uppsamling och återvinning av köldmedier. Tillgång på kvalificerad personal och upprättande av lämpliga förfaranden i medlemsstaterna är avgörande faktorer för att detta skall lyckas.

HFC används framför allt för att ersätta de ozonnedbrytande gaserna CFC och HCFC som regleras i Montrealprotokollet. I många sammanhang skulle andra gaser, som t.ex. ammoniak eller t.o.m. CO2, kunna ersätta HFC och det är något som kommissionen uppmuntrar. Sedan några år har kommissionen inom Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar och andra internationella fora drivit frågan om vilka återverkningar användningen av HFC har i samband med effekterna av växthusgaser. Inrättandet av ett program för minskning av HFC-utsläpp och andra fluorerade kolväten som regleras i Kyotoprotokollet ingår i det europeiska klimatförändringsprogrammet (European Climate Change Programme, ECCP). Miljökonsekvenserna av ökad efterfrågan av kylning och luftkonditionering i hushåll, kontorslokaler och bilar (av t.ex. ökade HFC-utsläpp och högre energiförbrukning) är ett problem som måste tas på allvar för att gemenskapen skall kunna nå sitt mål att minska utsläppen av växthusgaser med 8 % under 20082012 i jämförelse med 1990 års nivå.

Kommissionen är således medveten om de negativa direkta och indirekta effekter luftkonditionering i fordon har för den globala uppvärmningen. Utsläpp på grund av luftkonditioneringar i fordon finns med på den preliminära listan över prioriterade åtgärder under det europeiska

klimatförändringsprogrammet och omnämndes i rådet (miljö) den 10 oktober 2000 som en fråga att ta upp till diskussion. Luftkonditionering i fordon är en fråga som är under behandling i expertgrupperna om fordonsteknik och fluorerade kolväten inom ramen för ECCP. Slutrapporten om ECCP kommer att innehålla rekommendationer till åtgärder.