ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0668/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(11 mars 2002)

Ämne: Stärkande av marknaden för elbilar

Kan kommissionen mot bakgrund av det faktum att stadsmiljön är tungt belastad, berätta vilka åtgärder den tänker vidta och vilka insatser den tänker föreslå att medlemsstaterna skall göra i syfte att stärka marknaden för elbilar eller för bilar som kombinerar eldrift med traditionella driftssätt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 april 2002)

I vitboken Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(1) preciseras att transporter i stadsmiljö först och främst är de nationella och lokala myndigheternas ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen.

Kommissionen är emellertid inte ovetande om de olägenheter som transporter i stadsområden kan innebära för medborgarnas livskvalitet.

I detta sammanhang stödjer kommissionen därför främst god praxis inom de områden som berörs, och stödjer genom program för forskning, teknisk utveckling och demonstration åtskilliga projekt avseende alternativa bränslen och fordon.

Som exempel kan nämnas att kommissionen i oktober 2000 lanserade Civitas-initiativet med en budget på 50 miljoner euro. Syftet är att främja genomförandet av integrerade och innovativa projekt för rena transporter i stadsmiljö. I detta sammanhang skulle eldrivna bilar kunna bli aktuella och komma till användning i större skala.

Mellan 1995 och 1999 finansierade kommissionen genom FoTU-programmet Thermie ett femtontal projekt för demonstration av rena fordon i stadsmiljö (bl.a. eldrivna bilar och hybrider) till en summa av 25 miljoner euro.

I enlighet med sin strategi för alternativa bränslen(2), som syftar till att bedöma varje alternativt bränsles potentiella bidrag till lösningen av centrala politiska problem såsom beroende av oljeprodukter, försörjningstrygghet, utsläpp av växthusgaser och andra föroreningar, har kommissionen nyligen lanserat nya demonstrationsprojekt rörande eldrivna bussar med bränsleceller, och särskilt CUTE- och ECTOS-projekten, med en budget på över 25 miljoner euro. Genom dessa projekt kan man undersöka hur transportföretag och lokala myndigheter kan använda sig av denna teknik.

Kommissionen bidrar till utveckling av rena fordon på marknaden både genom att fastställa allt strängare utsläppskrav och genom att stödja forsknings- och demonstrationsprojekt som leder till att ny fordonsteknik når en sådan utvecklingsgrad att den kan sättas i produktion. Enligt subsidiaritetsprincipen omfattas å andra sidan incitament till köp av denna typ av fordon av de nationella, regionala och lokala myndigheternas befogenheter.

(1) KOM(2001) 370 slutlig.

(2) Kommissionens meddelande till Parlamentet, Rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om alternativa bränslen för vägtransport och om åtgärder för att främja användningen av biobränslen, KOM(2001) 547 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0362/02

från Jillian Evans (Verts/ALE) och Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(14 februari 2002)

Ämne: Ekonomiklassyndromet

Under de senaste tre åren har mer än trettio personer i Europa dött efter en lång flygresa. De drabbades alla av blodpropp. Några specialister och vetenskapliga publikationer har påvisat ett samband mellan interkontinentala flygningar och de här olycksfallen.

Det är möjligt att Europeiska unionen står inför ett fall som gäller skyddet för folkhälsan. Information är därför nödvändig.

Kan kommissionen tillhandahålla information om detta problem? Har flygbolagen blivit uppmanade att samarbeta med kommissionen i denna utredning?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

Kommissionen känner väl till den aktuella utvecklingen och rapporterna som hävdar att det finns ett samband mellan blodpropp och flygresor, och tar detta på stort allvar.

Den förhärskande åsikten inom läkarkåren just nu är att det sannolikt finns ett samband. Det är emellertid idag inte möjligt att fastställa hur starkt detta samband är, och hur stor blodproppsrisken är för en person som flyger jämfört med en person som inte gör det. Resultaten hittills pekar på att det är orörlighet, snarare än trång sittställning, som är källan till problemet.

Kommissionen är övertygad om att försiktighetsåtgärder måste vidtas, framförallt eftersom det finns så många osäkra och okända faktorer. Som ett första steg har därför kommissionsledamoten med ansvar för transport och energi skrivit till ordförandena i AEA (Association of European Airlines), ERA (European Regions Airlines Association) och IACA (International Air Carrier Association) och uppmanat dem att vidta försiktighetsåtgärder. I sitt brev ber hon dem bland annat att vid reservationen eller biljettbeställningen informera passagerarna om riskerna och om faktorer som gör att vissa personer är mer benägna att drabbas, samt om försiktighetsåtgärder som man kan vidta innan man ger sig ut på en lång resa. Hon ber dem även att informera ombord om vad man kan göra för att minska risken för blodpropp.

Flera flygbolag har redan på eget initiativ infört förhandsvarning och/eller information ombord (t.ex. broschyrer, videor och tidningar som visar övningar och tipsar om vad man bör göra och vad man bör undvika).

Samtidigt måste man bedöma både riskerna och effekterna av olika skyddsåtgärder.

Världshälsoorganisationen planerar att genomföra en serie undersökningar som omfattar

- utredning och kvantifiering av sambandet mellan flygresor och blodpropp,

- riskfaktorer i det egna beteendet och omgivningen,

- skyddsåtgärder med standardiserade diagnosmetoder.

Forskningsprogrammet planeras att starta under 2002 och avslutas i juni 2005 och preliminära resultat kommer att göras tillgängliga. Kommissionen håller på att utreda om man kan ge stöd till dessa undersökningar.

Allteftersom det framkommer mer information om sambandet mellan blodpropp och flygresor kommer kommissionen att besluta om åtgärder för unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0515/02

från Paolo Costa (ELDR) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Avgifter för utnyttjande av transportinfrastrukturen

Med beaktande av Europaparlamentets resolution A5-0345/2000 om avgiftsbeläggning av transportinfrastruktur, som antogs den 18 januari 2001,

med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Göteborg i juni 2001 där det står att en hållbar transportpolitik bör innefatta fullständig internalisering av de sociala och miljörelaterade kostnaderna,

med beaktande av vitboken om den gemensamma transportpolitiken(1), i synnerhet avsnitt II.A i del 3 Mot en gradvis avgiftsbeläggning av infrastrukturanvändningen,

med beaktande av punkt 58 i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Laeken i december 2001, där det står att kommissionen snarast möjligt kommer att lägga fram sitt ramförslag om avgifter för utnyttjande av infrastrukturerna,

kan kommissionen upplysa om när och hur detta ramförslag kommer att läggas fram?

(1) KOM(2001) 370.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 april 2002)

Kommissionen håller just nu på att ta fram en metod för avgiftsbeläggning av transportinfrastruktur som skall gälla alla transportsätt.

Metoden kommer att gås igenom med hjälp av sakkunniga och kommissionen hoppas kunna undersöka ett förslag till ramdirektiv under andra hälften av innevarande år.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0018/02

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(14 januari 2002)

Ämne: Meddelande om skidliftar och liknande anläggningar

Kommissionen arbetar sedan en tid med frågan om statsstöd för de företag som driver skidliftar, vilket även framgår av 2000 års konkurrensrapport. Det är en känslig fråga, om man vill undvika negativa följder på grund av otillräckligt genomtänkta åtgärder i en bransch som är av största vikt för de europeiska bergsområdena. Detta har klargjorts för kommissionen på alla sätt, bland annat vid ett seminarium den 8 november 2000 i Europaparlamentet, där experter och entreprenörer inom branschen från hela Europa deltog. Parlamentet har även uttalat sig om bergsområdesfrågorna i en resolution av den 6 september 2001, där texten i punkterna 23 och 24 är helt entydig med det som skrivits om bergsturismen i den andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning, som kommissionen antog den 31 januari 2001. Nu sägs att ett förslag till meddelande föreligger, vilket vare sig de berörda yrkesgrupperna i medlemsstaterna eller medlemmarna i den europeiska skidliftsorganisationen fått kännedom om.

Jag skulle vilja veta om det finns något förslag till meddelande om statsstöd till skidliftar och liknande anläggningar, vad förslaget i så fall innehåller, vilka slags samråd som kommer att hållas för att diskutera förslaget med branschens företrädare och vilken tidsplan som gäller för dess godkännande.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 mars 2002)

För närvarande har kommissionen inte för avsikt att anta ett meddelande om statligt stöd till skidliftar.

Det kan tilläggas att stöd till sektorn för installation av skidliftar var föremål för ett kommissionsbeslut om att inleda en formell undersökning i samband med statligt stöd till skidliftar i provinsen Bolzano i Italien (ärende C 42/2000).

En uppmaning till berörda tredje parter att inkomma med synpunkter i enlighet med artikel 88.2 i EG-fördraget offentliggjordes i EGT(1).

Flera synpunkter mottogs, även från sammanslutningar bestående av operatörer inom sektorn och kommer att beaktas när det slutliga beslutet i denna fråga fattas.

(1) EGT C 27, 27.1.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0540/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Bristfälliga flygplan

Kan kommissionen ange vilka åtgärder den har vidtagit med tanke på skandalen nyligen angående försäljningen av bristfälliga flygplansdelar i Italien? Undersöker man i synnerhet verksamheten på företaget Panaviation?

Vilka kontakter har kommissionen haft med den italienska regeringen om detta ärende?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0347/02, E-0378/02 och E-0540/02ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(4 april 2002)

De amerikanska luftfartsmyndigheterna är väl medvetna om problemet med olämpliga reservdelar, och har redan startat flera initiativ för att lösa det. Dessa initiativ har tagits upp av flera luftfartsmyndigheter i gemenskapen.

I detta sammanhang kan man säga att den italienska polisens meddelande att den beslagtagit delar till en Airbus A300 som kommer från slaktade uttjänta flygplan från tre företag (Panaviation, New Tech Italia och New Tech Aerospace) är beklagligt, men det är ingenting nytt.

De viktigaste flygplanskomponenterna omfattas av certifiering och har ofta en begränsad livstid (antingen i kalendertid eller i flygtimmar). Dessutom är flygplanskomponenter dokumenterade så att deras härkomst och historia kan kontrolleras.

Tyvärr kan sådana uppgifter förfalskas, liksom i alla sektorer där de ekonomiska intressena är betydande. Eftersom flygplanskomponenter är mycket värdefulla kan en illegal handel med ocertifierade eller återvunna reservdelar vara mycket lönande.

Det är alltså ett mycket verkligt problem, som luftfartsmyndigheterna är väl medvetna om. I detta sammanhang kommer kommissionen noga att vaka över att förfarandena för certifiering av flygplanskomponenter utvecklas för att särskilt ta hänsyn till förfalskningsproblemet, i samband med att den europeiska myndigheten för luftfartssäkerhet (EASA) inrättas.

I samband med denna översyn kommer de gemensamma luftfartsmyndigheternas (JAA) befintliga förfaranden i del 21 (certifiering av luftfartyg och deras komponenter) att ses över i detalj. Dessa kommer sedan att ligga till grund för de regler för inrättandet av EASA som kommissionen kommer att införa på detta område.

Kommissionen tänker inte tillåta att flygsäkerheten minskas på detta område. Detta hindrar dock inte att även medlemsstaterna måste vidta åtgärder, eftersom det är de som är behöriga i straffrättsliga frågor när det handlar om kampen mot förfalskning av certifierade reservdelar eller av dokument i största allmänhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0749/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(15 mars 2002)

Ämne: Hur utvärderingen av fention framskrider

I sitt svar på den skriftliga frågan E-3552/00(1) angav kommissionen att en av grundprinciperna i rådets direktiv 91/414/EEG(2) av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden var att ta fram en förteckning över godkända verksamma ämnen i bilaga I till direktivet även om det i artikel 8.2 i direktiv 91/414/EEG tillåts ett undantag under 12 år (till den 25 juli 2003) som innebär att medlemsstaterna får fortsätta godkänna växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen som inte finns med i förteckningen i bilaga I till direktivet.

Kommissionen angav vidare att fention var ett av de verksamma ämnen som skulle utvärderas i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92(3) av den 11 december 1992, och att kommissionen förväntades besluta om fention i början av 2001. Kommissionen angav också att den i enlighet med de villkor som angavs i direktivet skulle informera parlamentet och rådet i juli 2001 om vilka framsteg som hade gjorts om den nya utvärderingen av programmet.

I sitt svar av den 28 november 2001 på den skriftliga frågan E-2883/01(4) bekräftade kommissionen att fention var tillåtet i enlighet med gemenskapslagstiftningen i avvaktan på den utvärdering som skulle slutföras, att utvärderingen var så gott som avslutad, och att kommissionen skulle föreslå ett beslut om fention så snart som möjligt efter samråd med Vetenskapliga kommittén för växter.

Kan kommissionen ange om utvärderingen har avslutats nu, och om ett slutligt beslut har fattats om hur säkert fention är etc?

(1) EGT C 174 E, 19.6.2001, s. 76.

(2) EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

(3) EGT L 366, 15.12.1992, s. 10.

(4) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 187.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(10 april 2002)

Utvärderingen av fention har nu avslutats, med undantag av en studie som lämnades alldeles nyligen till den rapporterande medlemsstaten. Utvärderingen av denna studie kommer att vara tillgänglig i april 2002, men den borde inte förlänga beslutsprocessen. Kommissionen kommer att lämna resultatet av sin utvärdering till Vetenskapliga kommittén för växter i april 2002. Kommittén förväntas avge sitt yttrande inom två månader. Kommissionen kommer att fatta beslut om fention så snabbt som möjligt efter att ha fått Vetenskapliga kommitténs yttrande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0301/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: Förvaltningen av stadsmiljön i Grekland

Enligt en studie utförd av den nationella byrån för miljö och hållbar utveckling är nivån på förorenande utsläpp i luften per BNP-enhet högre i Grekland än genomsnittet inom EU. Av studien framgår också att koldioxidutsläppen har tredubblats.

1. Har kommissionen några uppgifter om nivån på förorenande utsläpp i EU:s medlemsstater?

2. Är kommissionen nöjd med Greklands sätt att förvalta stadsmiljön och om så inte är fallet, vilka är problemen?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(21 mars 2002)

Kommissionen får på olika sätt tillgång till uppgifter om utsläpp från medlemsstaterna, både när det gäller vanliga luftföroreningar (t.ex. svavel- och kväveoxider samt flyktiga organiska föreningar) och växthusgaser. Både gemenskapen och medlemsstaterna är parter till internationella konventioner såsom FN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar och FN:s ramkonvention om klimatförändringar, som förpliktigar länder att lämna uppgifter om sina utsläpp. Europeiska miljöbyrån spelar en viktig roll vid insamlingen och behandlingen av uppgifter för gemenskapens räkning.

Det har på gemenskapsnivå nyligen antagits instrument såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG av den 23 oktober 2001 om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar(1) och utsläppsregistret inom ramen för rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(2), som kommer att innebära ytterligare möjligheter att få fram uppgifter om utsläpp.

När det gäller stadsmiljöns kvalitet har kommissionen vidtagit ett antal åtgärder som bl.a. omfattar program och lagstiftning inom områden som t.ex. luft, vatten, avfall, transport och fysisk planering. Samtliga medlemsstater gör återkommande bedömningar av utvecklingen av stadsmiljöns kvalitet, och om det uppdagas att lagstiftningen inte följs på ett tillfredsställande sätt vidtas lämpliga åtgärder. Kommissionen kommer dessutom, i enlighet med sjätte miljöhandlingsprogrammet, att ta fram en tematisk strategi för stadsmiljön. Detta kommer också att innebära stöd för initiativ för övervakning, förvaltning och förbättringar av stadsmiljöer i alla medlemsstater, även Grekland.

När det gäller stadsmiljöns kvalitet i Grekland har landet i synnerhet problem med vattenrening, luftföroreningar, trafikkontroll och avfallshantering. Kommissionen är mån om att dessa problem får en lösning och kommer att se till att aktuella förpliktelser uppfylls och att eventuella framtida åtgärder riktas in på särskilda problem och förhållanden.

(1) EGT L 309, 27.11.2001.

(2) EGT L 257, 10.10.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0933/02

från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen

(26 mars 2002)

Ämne: Medlemsstaternas lagstiftning om hälsa och säkerhet för egenföretagare

Även om egenföretagare omfattas av ramdirektivet för hälsa och säkerhet omfattas de i ungefär hälften av medlemsstaterna inte av den nationella lagstiftningen på detta område, eftersom den nationella lagstiftningen inte utsträcker sig till egenföretagare. Kommer kommissionen mot denna bakgrund att som ett prioriterat ärende lägga fram ett förslag om en EU-omfattande lösning som garanterar att alla arbetstagare på den inre marknaden behandlas lika när det gäller hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, och på detta sätt bidra till en förbättring av arbetskraftens rörlighet och till en mer effektiv inre marknad och en dynamisk EU-ekonomi?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 april 2002)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt om att egenföretagare också bör omfattas av arbetsmiljöskyddet.

Rådets ramdirektiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(1) omfattar emellertid inte egenföretagare. I artikel 3 definieras att med termen arbetstagare avses i direktivet varje person anställd av en arbetsgivare. Alltså är egenföretagare klart uteslutna ur direktivets tillämpningsområde enligt denna bestämmelse.

Kommissionen har emellertid nyligen antagit ett förslag till rådets rekommendation om tillämpning på egenföretagare av lagstiftningen om hälsa och säkerhet i arbetet(2). Rekommendationen är en icke-bindande rättsakt som syftar till att skapa en miniminiskyddsnivå för egenföretagare i enlighet med subsidiaritetsprincipen. De viktigaste frågorna som behandlas i rekommendationen är erkännande av egenföretagares rättigheter, information, utbildning och hälsoövervakning.

(1) EGT L 183, 29.6.1989.

(2) KOM(2002) 166 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0091/02

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(25 januari 2002)

Ämne: Prövning av mediciner i Europa

I december 2001 dömdes professor Urpo Rinne, från Åbo universitet till ett fyra år långt ovillkorligt fängelsestraff för oredlighet och förskingring i samband med forskningsprojekt som Rinne handhaft. Enligt uppgifter i tidningspressen har forskningsprojekten bl.a. gällt provning av mediciner, t.ex. mot Parkinsons sjukdom. Dessutom har patienters säkerhet äventyrats. I ljuset av att antalet beviljade licenser minskat i USA: 1996: 53, 2000: 27 och 2001: 16 är frågan: Är reglerna för prövning av mediciner lindrigare i Europa och finns det skillnader i reglerna om licens för mediciner som lockat läkemedelsföretag att förlägga prov till Europa och Finland? Finns det andra väsentliga, men för patienterna farliga, skillnader som lockat dessa forskningsprojekt till Finland?

Svar av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(5 mars 2002)

Reglerna i samband med provning av läkemedel i Europa är inte mindre stränga än de som tillämpas i Förenta staterna.

Enligt direktiv 2001/83/EG skall alla faser i den kliniska prövningen av ett läkemedel utformas, genomföras och rapporteras i enlighet med god klinisk sed och utföras i enlighet med de etiska principer som lades fast i Helsingforsdeklarationen. Den internationellt harmoniserade handledningen för god klinisk sed (Guideline on good clinical practice, GCP) tillämpas i Europa, USA och Japan.

Dessutom läggs reglerna om utformningen, genomförandet, registreringen och rapporteringen av en klinisk prövning i EU fast i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/20/EG av den 4 april 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel. I enlighet med direktivet är reglerna stränga vad gäller genomförandet av klinisk prövning, audits och inspektion som redan finns med i den harmoniserade GCP.

Andra europeiska bestämmelser ger vägledning om klinisk prövning i allmänhet och om utvecklingen av vissa läkemedelsprodukter på olika terapeutiska områden, bl.a. Parkinsons sjukdom.

Antalet beviljade tillstånd i ett visst land, vare sig antalet ökar eller minskar, har inget samband med antalet kliniska prövningar som genomförs i det landet, och det finns inga bevis för att företagen skulle flytta från USA för att utföra proven i Europa beroende på att regelverket för klinisk prövning skulle vara slappare här.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0102/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Svar på skriftlig fråga nr E-1393/01

Kan kommissionen mot bakgrund av sitt svar på den skriftliga frågan E-1393/01(1) för varje enskild medlemsstat lämna följande upplysningar i tabellform:

1. vilken diskontosats tillämpas vanligtvis i kostnads- och intäktsanalyser,

2. vilken timtaxa (eller eventuellt timtaxor) gäller för tidsbesparingar, och

3. vilka besparingar har gjorts till följd av att antalet olyckor har minskat?

(1) EGT C 364 E, 20.12.2001, s. 99.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 mars 2002)

De diskontosatser, timtaxor för tidsbesparingar och besparingar som har gjorts till följd av att antalet olyckor har minskat som används vid utvärdering av infrastrukturprojekt fastställs av medlemsstaterna. I projektet Socioekonomisk och territoriell inverkan av transport i fjärde ramprogrammet om transportforskning granskades dessa värden 1997. En tabell från rapporten med rådata för de huvudsakliga kategorierna skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Kommissionen vill göra parlamentsledamoten uppmärksam om det faktum att definitioner och mått skiljer sig avsevärt mellan medlemsstaterna och att det därför inte går att göra någon direkt jämförelse. I ovannämnda projekt har man föreslagit harmoniserade definitioner och mått och resultaten finns i den slutrapport som är tillgänglig från kommissionens webbplats(1).

(1) http://europa.eu.int/comm/transport/extra/reports.htmlEUNET/SASI:s slutrapport om de socioekonomiska och territoriella inverkningar av transporten, kontrakt ST-96-SC037 (finns under rubriken Strategic).