SKRIFTLIG FRÅGA E-4035/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Kommitté 133

Kommitté 133 bildar det verkliga centrumet för makt och beslutsfattande i frågor som berör Europeiska unionens handelspolitik. Kommittén har fått namnet efter artikel 133 i Amsterdamfördraget. I den artikeln föreskrivs det att rådet skall utse en särskild kommitté som skall biträda kommissionen. Kommitté 133 bildar länken mellan kommissionen och rådet.

Varje medlemsstat i EU har en ordinarie företrädare i kommittén och en suppleant. Dessa tjänstemän fattar viktiga beslut i frågor som berör internationell handel, såsom banankonflikten, fattiga länders möjligheter att få tillgång till läkemedel och de amerikanska avgifterna på stål från Europa. Råder bortser från eventuella politiska tvistefrågor och bekräftar kommitténs beslut. Somliga förslag dryftas endast inom kommittén och de godkänns sedan utan vidare diskussion av Coreper (de nationella tjänstemännen vid Europeiska unionen).

1. Anser kommissionen att det skulle behöva ges ut en rapport om de handlingar som tagits upp till diskussion i Kommitté 133? Om inte: varför anser kommissionen inte att det skulle behöva ges ut en rapport om de handlingar som tagits upp till diskussion i Kommitté 133?

2. Anser kommissionen att rapporterna från kommitté 133 bör göras tillgängliga för allmänheten? Om inte: varför anser kommissionen inte rapporterna från kommitté 133 bör göras tillgängliga för allmänheten?

3. Avser kommissionen anhålla om att det härefter skall ges ut en rapport om handlingarna och diskussionerna inom Kommitté 133? Avser kommissionen också se till att dessa rapporter blir tillgängliga för allmänheten? Om inte: varför vägrar kommissionen att yrka på att allmänheten skall ha något att säga till om i samband med den politiska beslutsprocessen i Kommitté 133?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(1 februari 2001)

I artikel 133 (f.d. artikel 113) i EG-fördraget anges ramen för utformningen och genomförandet av gemenskapens handelspolitik. Artikel 133-kommittén, som parlamentsledamoten hänvisar till, har till uppgift att bistå kommissionen med råd i samband med handelsförhandlingar. Specifika mål för gemenskapen i viktiga handelsfrågor och handelsförhandlingar (såsom en ny handelsförhandlingsrunda i Världshandelsorganisationen (WTO) eller diskussionerna om ett handelsavtal med Mercosur) anges i slutsatser eller förhandlingsdirektiv från rådet, vilka blir vägledande för arbetet i artikel 133-kommittén. Vad beträffar artikel 133-kommitténs uppgift och demokratisk ansvarsskyldighet ber kommissionen att få hänvisa parlamentsledamoten till svaret på den skriftliga frågan P-3674/00 från Herman Schmid(1).

Vad beträffar frågan om möjligheterna att utarbeta rapporter om vilka dokument som används och diskussioner som förs i artikel 133-kommittén önskar kommissionen framhålla att artikel 133-kommittén utses av rådet. Det är därför rådets generalsekretariats uppgift att avgöra huruvida sådana rapporter skall utarbetas, hur detta skall ske och vem som skall ha tillgång till rapporterna.

När det gäller tillgång till dokument som kommissionen skickar till artikel 133-kommittén förklarade sig kommissionen i sin skrivelse av den 20 januari 2000 till ordföranden för utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi beredd att sända både väsentliga dokument som kommissionen sänt till artikel 133-kommittén och viktiga kommissionsrapporter till parlamentet. Dokument av mer känslig karaktär sänds med beteckningen Förtroligt eller Begränsad spridning. Ett stort antal dokument är dock offentliga och läggs ut på GD Handels webbplats.

Så gott som alla gemenskapens inlagor till WTO, diskussionsdokument om viktigare frågor och centrala dokument om gemenskapens strategi i den nya WTO-rundan är offentliga dokument.

(1) EGT C 163 E, 6.6.2001, s. 190.