SKRIFTLIG FRÅGA E-2434/02

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(26 augusti 2002)

Ämne: Kommissionens reglering av fisket bristande vetenskapligt stöd

Kommissionen föreslår åtgärder och går med på kompromisser beträffande bestämmelser för fiskeförvaltningen på grundval av råd som är dåligt vetenskapligt underbyggda. Varför?

Särskilt undrar jag:

1. Hur kan kommissionen gå med på förslaget om att reglera djuphavsbestånden genom ett system med total tillåten fångstmängd (TAC) och kvoter, när väldigt lite vetenskapliga bevis talar för en sådan åtgärd och när medlemsstaternas statistiska uppgifter i bästa fall kan betraktas som tvivelaktiga? Varför har kommissionen inte sett ett system med minskade fiskeinsatser som ett alternativ i väntan på klara vetenskapliga bevis?

2. Hur kan kommissionen föreslå en reglering av Nordsjöfisket enbart på grundval av ett system med TAC och kvoter och ta bort de nuvarande fiskebegränsningarna, när den samtidigt erkänner (se svaret på skriftlig fråga P-1902/02(1)) att det inte finns något vetenskapligt stöd för detta förslag, att den har otillräcklig information om icke-kvoterade arter och att fiske av icke-kvoterade arter nästan säkert skulle innebära bifångster av kvoterade arter, som i många fall redan idag är illa ute?

Hur kan kommissionen förvänta sig att yrkesfiskarna skall ha förtroende för och rätta sig efter fiskeförvaltningsåtgärder som inte bygger på vetenskapliga bevis utan på vad som bara kan betraktas som politiskt rävspel?

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 154.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 oktober 2002)

Kommissionen har föreslagit två förordningar(1) om förvaltning av djuphavsbestånd: en om fångstbegränsningar (total tillåten fångstmängd = TAC) och en om begränsningar av fiskeansträngningen och datainsamling. Dessa två förslag utgör ett åtgärdspaket som, när det har antagits, i ett första skede tillåter att detta fiske, som hittills har utvecklats utan begränsningar, kan bevaras.

Förslaget till TAC grundar sig på råd från den vetenskapliga forskning som finns tillgänglig om dessa bestånd, som utförts av Internationella havsforskningsrådet (ICES) och granskats av Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiske (STECF). Även om den vetenskapliga basen fortfarande är begränsad, har kommissionen den starka övertygelsen att försiktighetsprincipen motiverar att man vidtar åtgärder för att begränsa fångsterna av dessa arter på grundval av det tillgängliga (hur begränsat det än må vara) vetenskapliga underlaget. Dessa fångstbestämmelser inför ett tak för hittills obegränsade fångster av huvudarterna och kommer för många arter att innebära en avsevärd sänkning av de nuvarande fångstnivåerna.

Kommissionen har också föreslagit en reglering av fiskeansträngningen för dessa fisken. Ett sådant förslag just nu innebär ett första steg mot kravet att frysa fiskeansträngningen på den nivå den har legat under senare år, och att därför stoppa den nuvarande (och oansvariga) ökningen av fiskeansträngningen. Varefter mer information samlas in om dessa fisken, kommer begränsningen av ansträngningen att utvecklas mot ett gradvist mer skräddarsytt förvaltningssystem för dessa fisken.

Att upphäva de aktuella tillträdesbegränsningarna för Spanien och Portugal till Nordsjön föreskrevs i tillträdesfördraget för dessa medlemsstater och är därför ett direkt åliggande genom dessa fördrag.

När det gäller fiskeriförvaltningen för Nordsjön, hänvisas parlamentsledamoten till svaret på hans fråga E-2433/02(2) i samma ämne.

(1) EGT C 151 E, 25.6.2002, och KOM(2001) 764 slutlig.

(2) EGT C 92 E, 17.4.2003, s. 169.