SKRIFTLIG FRÅGA E-3277/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(26 november 2001)

Ämne: Kärnkraftverk som möjliga mål för terroristangrepp

1. Delar kommissionen uppfattningen att kärnkraftverk principiellt kan komma i fråga som möjliga mål för terroristangrepp, på samma sätt som World Trade Center och Pentagon i Förenta staterna?

2. Vid en riktad störtning med ett flygplan mot en atomteknisk anläggning kan man i ogynnsamma fall (full tank, tungt flygplan, hög hastighet, särskild nedslagsvinkel) också när det gäller de nyare kärnkraftverken inte utesluta en skada på eller ett genomträngande av reaktorbyggnaden. Har kommissionen undersökt de möjliga följderna för Europa vid ett sådant fall?

3. I synnerhet innebär transporter av atomämnen en säkerhetsrisk eftersom enbart en störtning med ett litet flygplan eller andra former av terroristangrepp skulle kunna förorsaka radioaktiv

nedsmutsning i stora delar av Europa. Hur tänker kommissionen bemöta dessa säkerhetsrisker? Vore det inte bättre att tills vidare, det vill säga så länge som det spända internationella säkerhetsläget består, avbryta de europeiska atomtransporterna?

4. Har kommissionen möjlighet att tvinga de europeiska kärnkraftsföretagen respektive de medlemsstater i vilka kärnkraftverk förekommer att omarbeta säkerhetskoncepten med tanke på de nya formerna av terroristangrepp och medföljande faror?

5. Hur ställer sig kommissionen till förslaget att tills vidare stoppa driften vid de kärnkraftverk som inte förfogar över motsvarande säkerhetskoncept?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(4 februari 2002)

1. och 2. Kärntekniska anläggningar och andra industrianläggningar inom kemisk industri och andra former av energiproduktion medför en viss risk.

Det skall understrykas att kärnenergisektorn, tack vare åtgärder i fråga om icke-spridning och strålskydd, är en av de industrisektorer som har de strängaste säkerhets- och skyddsnormerna.

En störtning med ett flygplan mot en kärnteknisk anläggning tillhör riskgruppen vad gäller den mänskliga verksamheten. Denna typ av olycka tas dock med i beräkningen när reaktorer byggs. Det är de nationella myndigheternas ansvar att se till att de regler som finns för byggandet av reaktorer följs. Reglerna varierar från land till land och beror också på reaktorernas ålder.

Enligt den information som kommissionen förfogar över har risken med en flygplansstörtning tagits med i beräkningen av de flesta länder och sannolikheten för en sådan händelse uppskattas vara en på tio miljoner (10-7).

De nyaste reaktorerna är konstruerade för att tåla en flygplanskrasch eftersom de innehåller en inneslutningsvolym vars motstånd beräknas klara en sådan sammanstötning.

Detta betyder dock inte att reaktorer som inte är speciellt utformade för att klara en sådan påfrestning, ger efter vid en sådan krasch.

3. och 4. Ansvaret förblir huvudsakligen nationellt vad gäller kärnsäkerhet.

Terroristattackerna från den 11 september har dock lett till att man sett över sårbarheten hos kärntekniska anläggningar. Kommissionen sammanarbetar med Internationella atomenergiorganet (IAEA) i Wien rörande säkerheten hos dessa anläggningar. Diskussioner dem emellan skall komma fram till i vilken utsträckning åtgärder rörande denna säkerhet skall vidtas på gemenskapsnivå och/eller internationell nivå.

5. Alla kärnkraftverk i drift inom unionen är godkända enligt mycket strikta regler som upprättats av nationella säkerhetsmyndigheter.