SKRIFTLIG FRÅGA E-2906/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Doping bland idrottsutövare

Sedan ett par månader tillbaka har dopingfrågan dominerat de rättsliga nyheterna i Europa och i synnerhet i Italien. Professionella idrottsutövare är i alla avseenden arbetstagare och enligt direktiv 89/391/EEG(1) är arbetsgivaren skyldig att göra en riskbedömning och utifrån denna vidta alla nödvändiga åtgärder för att skydda arbetstagarnas säkerhet och hälsa. Mot bakgrund av detta, anser inte kommissionen att bruket av läkemedel för att förbättra idrottsutövarnas fysiska prestationer, vilket ofta får allvarliga bieffekter, strider mot gemenskapens bestämmelser om skydd av arbetstagarnas hälsa?

Artikel 129 i Fördraget om Europeiska unionen skyddar medborgarnas hälsa - som naturligtvis inbegriper samtliga idrottsutövare - och ålägger unionen "att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå för människor". I ljuset av detta, hur kan detta vara förenligt med det i Italien vanligen förekommande bruket att pröva effekterna av särskilda preparat på amatörer eller unga idrottsutövare, som används som försöksdjur, för att testa fördelarna av vissa prestationshöjande preparat och utröna den optimala doseringen, genom att väga de positiva effekterna mot acceptansnivån för biverkningarna i syfte att preparaten skall kunna användas av professionella idrottsutövare.

För att klargöra omfattningen av detta fenomen vore det lämpligt att bl.a. granska det "felaktiga" bruket av många läkemedel genom att jämföra tillverknings- och användningsuppgifterna för vissa preparat som skulle kunna betraktas som dopingpreparat, om än användbara i vissa situationer, med den mängd som beräknas vara nödvändig för ett strikt medicinskt bruk.

Mot bakgrund av ovanstående, kan kommissionen ange vilka åtgärder den avser att vidta och om den inte anser att den bör ingripa på detta område genom ett lagstiftningsförslag på europeisk nivå?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(9 december 1998)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro beträffande dopning.

Idrottsutövare omfattas av bestämmelserna i rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för attfrämja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(2) bara i den mån som de betraktas som arbetstagare enligt definitionen i artikel 3: "varje person anställd av en arbetsgivare...". I enlighet med artiklarna 5 och 6 är arbetsgivaren skyldig att svara för att arbetstagarens säkerhet och hälsa tryggas i alla avseenden som är förbundna med arbetet och vidta tillräckliga åtgärder till skydd för arbetstagarnas säkerhet och hälsa. För detta skall arbetsgivaren beakta de allmänna principer för förebyggande arbete som anges i artikel 6.2, särskilt att undvika risker (art. 6.2 a) och utvärdera risker som inte kan undvikas (art. 6.2 b). Bruket av läkemedel för att förbättra idrottsutövarnas fysiska kondition, som ofta ger allvarliga biverkningar, kan följaktligen utgöra en hälsorisk för arbetstagaren, vilket arbetsgivaren bör undvika i enlighet med den första allmänna principen för det förebyggande arbetet.

Kommissionen är av den uppfattningen att intag av läkemedel i syfte att förbättra den fysiska prestationsförmågan är mycket skadligt och något man alltså starkt bör avråda ifrån.

(1) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

(2) EGT L 183, 29.6.1989.