SKRIFTLIG FRÅGA E-3158/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(19 oktober 1998)

Angående: Juvelhandel inom gemenskapen

Den spanska juvelerarorganisationen har vänt sig till kommissionen och påtalat de hinder som spanska juvelexportörer stöter på när de vill saluföra sina produkter inom gemenskapen.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att anta för att avskaffa dessa hinder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

Inledningsvis bör det noteras att rådet och parlamentet har lagt ett förslag till direktiv som bland annat syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning inom området metallföremål för att säkerställa fri rörlighet för dessa(1). Förslaget syftar till att harmonisera finhalter, och ansvarsstämplar liksom certifieringssystemen (tre alternativa system har föreslagits: kvalitetssäkring, EG-försäkran om överensstämmelse och kontroll av tredje man). Fram till idag har inte förslaget kunnat antas eftersom medlemsstaterna inte har samma uppfattning om certifieringsförfaranden. Den version som för närvarande diskuteras i rådet är en kompromisslösning. Enligt denna lösning skulle bara två av de tre certifieringssystemen vara likvärdiga, nämligen kontroll av tredje man och kvalitetssäkring, medan systemet med EG-försäkran om överensstämmelse skulle förbli frivilligt.

I väntan på en harmonisering på gemenskapsnivå har kommissionen efter en övergripande granskning av samtliga medlemsstaters lagstiftning 1992, inlett överträdelseförfaranden mot de flesta medlemsstater. Huvudkraven gäller följande: att finhalter som anbringats i andra medlemsstater skall erkännas eller åtminstone den skala av halter som tas upp i förslaget till direktiv (i den nuvarande versionen, dvs. den som föreslogs av det italienska ordförandeskapet i april 1996, motsvarar den skala som föreskrivs i Internationella standardiseringsorganisationens (ISO) normer plus finhalten 999), att en klausul införs om erkännande av finhaltstämplar som lagligen anbringats i andra medlemsstater då informationen är likvärdig med den som föreskrivs i nationell lagstiftning, att en klausul införs om erkännande av ansvarsstämplar registrerade i en annan medlemsstat samt att alla skillnader i märkning mellan nationella och importerade produkter avskaffas under förutsättning att de senare stämplas i importlandet. Överträdelseförfarandena har resulterat i en ändring av lagstiftningen i de flesta medlemsstater. För vissa medlemsstater pågår förfarandet eller så är en lösning på väg. Man kan därför sluta sig till att de nationella myndigheterna, som en följd av kommissionens ingripande, i framtiden godtar principen om ömsesidigt erkännande på området för handel med föremål av ädelmetall.

Ändå har det visat sig att vissa konkreta problem kvarstår, vilket bland annat framgått av klagomål från spanska aktörer. I enlighet med den spanska lagstiftningen kan garantistämpeln anbringas av antingen ett offentligt eller ett godkänt organ. I det senare fallet avses ett organ som tillverkaren föreslår och som godkänts speciellt för detta av de nationella myndigheterna, som utövar noggrann tillsyn över stämplingen. Detta system liknar därför ett kvalitetssäkringssystem. Emellertid försvåras i praktiken ett faktiskt erkännande av att de medlemsstater som har ett system med kontroll av tredje man, vägrar att erkänna som likvärdiga de stämplar som anbringas på tillverkarens ansvar, inom ramen för ett kvalitetssäkringssystem. Som en följd av detta har kommissionen fått in ett antal nya klagomål och fall som upptäckts på ämbetets vägnar och därför har kommissionen återupptagit dialogen med alla berörda medlemsstater för att finna en lösning på detta problem. Medlemsstaternas myndigheter har särskilt tillfrågats om de är beredda att erkänna de stämplar som anbringas inom ramen för ett kvalitetssäkringssystem som ger lämpliga och tillräckliga garantier för yrkeskunnande och oberoende som likvärdiga med stämplar som anbringas av ett tredje organ.

(1) EGT C 209, 29.7.1994.