SKRIFTLIG FRÅGA E-0794/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Kalvtransporter i EU - Herodespremie

I Europeiska unionen betalas en så kallad Herodespremie för slakt av kalvar. Även om enstaka medlemsstater varit emot denna avlivningspremie har det inte ändrat mycket på djurens lidande. Kalvarna lider än större kval eftersom de köps upp av kreaturshandlare i länder som fattat beslut mot denna subvention. Därefter transporteras de långa sträckor till sådana EU-stater där premien betalas ut. Eftersom djuren är avsedda för destruktionsanläggningar klassificeras de av handlare och transportörer som avfall och behandlas därför illa. Förbud mot transporterna bryter enligt kommissionen mot konkurrensrätten. Att döda ett djur utan rationell anledning är dock straffbart enligt den tyska djurskyddslagen.

1. Anser kommissionen att "Herodespremien" är försvarbar om man tar hänsyn till etiska aspekter?

2. Hur många djur transporteras årligen enbart från Tyskland till Frankrike, för att erhålla utbetalning av "Herodespremien" där?

3. Vilken inställning har kommissionen vad gäller utbetalning av "Herodespremien" för slakt av kalvar av köttraser?

4. Hur bedömer kommissionen möjligheten att skapa bestämmelser som gäller över hela EU efter förebild av den tyska "premien för tidigt saluförande"?

5. Vilka konkreta åtgärder har kommissionen hittills vidtagit för att bemöta kritiken mot "Herodespremien", och för att införa förbättringar eller förändringar?

6. Hur bedömer kommissionen den tyska djurskyddslagens kompatibilitet med bestämmelserna om gemenskapens "Herodespremie"?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 maj 1998)

1. Kommissionen har förståelse för den tveksamhet som vissa kretsar för fram när det gäller bearbetningsbidraget.

2. Bearbetningsbidraget började tillämpas först i oktober 1996 i Frankrike. Även om det inte finns någon officiell statistik tillgänglig, uppskattar kommissionen att bearbetningsbidrag har utbetalats för omkring 40 000 tyska kalvar i Frankrike.

3. Bearbetningsbidraget är inte någon idealisk lösning, men enligt slutsatserna i den andra rapporten om tillämpningen av de två bidragssystemen för kalvar(1), måste erkännas att detta bidrag har varit en mycket effektiv åtgärd i krisen med bovin spongiform encefalopati (BSE) för att minska den kommande produktionen och när det gäller avkastning. Kommissionen har dock redan inom ramen för meddelandet "Agenda 2000"(2) påpekat att det inte är tänkbart att varaktigt lösa problemet med överproduktion genom att slakta kalvar några dagar efter födseln.

4. Alla medlemsstater med undantag för Förenade kungariket och Irland tillämpar redan bidrag för tidig saluföring av kalv. Att utvidga denna åtgärd till hela gemenskapen efter november 1998 tycks i nuvarande situation med positiv utveckling av marknaden för nötkött och gradvis minskat behov av offentligt stöd inte vara en ekonomiskt försvarbar åtgärd.

5. Genom förordning (EG) 2502/97 av den 15 december 1997 om ändring av förordning (EEG) 3886/92 om tillämpningsföreskrifter för de bidragssystem som fastställs för nötkött(3) har kommissionen redan ändrat villkoren för berättigande till bearbetningsbidrag för kalvar genom att införa en bestämmelse om att gemenskapsnormerna för kalvars välfärd under transport skall vara uppfyllda. I det förslag till reform av den gemensamma jordbrukspolitiken som kommissionen nyligen lagt fram till rådet återfinns dessutom inte längre detta bidrag.

6. Föreskrifterna om slakt och beviljande av bearbetningsbidrag för unga kalvar är normer som har harmoniserats på gemenskapsnivå. Dessa normer har sålunda företräde framför dem som finns på nationell nivå.

(1) KOM(97) 461 slutlig.

(2) KOM(97) 2000.

(3) EGT L 345, 16.12.1997.