SKRIFTLIG FRÅGA P-2578/00

från Johannes Blokland (EDD) till kommissionen

(25 juli 2000)

Ämne: Begränsning av antal språk i samband med genomförandet av enhetliga europeiska patentbestämmelser

Europeiska kommission arbetar för närvarande på genomförandet av ett enhetligt europeiskt patent, som från och slutet av 2001 skall vara giltigt i alla EU:s medlemsstater.

1. Är det korrekt att det i de nya regler som är under förberedelse är föreskrivet att patentet endast skall lämnas in på ett av de tre så kallade huvudspråken franska, engelska och tyska och att det därefter endast skall översättas till de andra två språken, och således inte längre till alla de andra EU-språken?

2. Hur förhåller sig dessa nya regler enligt kommission till förpliktelserna i enligt gemenskapsfördraget att de språk som används inom unionen skall ges samma rättsliga ställning?

3. Hur förhåller sig dessa regler enligt kommissionen till Europaparlamentets uttalanden om vikten av att EU-språken behandlas lika och i synnerhet till Europaparlamentets upprepade uttalanden vad gäller nödvändigheten av att medborgarna har tillgång till bestämmelser, bland annat genom översättning?

4. Skapar inte ett system med tre huvudspråk en dold snedvridning av konkurrensen och en orättvis behandling av de medborgare eller personer som potentiellt skall ansöka om patent vilka talar ett annat av unionens officiella språk än de tre ovan nämnda?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Kommissionen antog sitt förslag om en förordning för gemenskapspatentet(1) den 5 juli 2000. Den föreslagna förordningen syftar till att skapa ett gemenskapspatent som är kostnadsmässigt rimligt och som ger industrin fullt juridiskt skydd. Kommissionens förslag är när det gäller dessa aspekter både ambitiöst och välbalanserat.

Avsikten är att använda ett existerande och väl fungerande system, nämligen Münchenkonventionen. Gemenskapen har för avsikt att tillträda denna konvention, varefter Europeiska patentverket kommer att kunna godkänna europeiska patent som designerar gemenskapens territorium (gemenskapspatent). Gemenskapen lagstiftar därför i princip bara om effekterna av ett patent sedan det väl har blivit godkänt i enlighet med Münchenkonventionen, och inte om de översättningskrav som avser behandlingen av ansökningar om gemenskapspatent.

I enlighet med Münchenkonventionen kan patentsökande under vissa omständigheter göra sina ansökningar på andra språk än engelska, tyska och franska. Enligt Münchenkonventionen föreskrivs dock att en översättning till något av dessa tre språk måste göras för att det Europeiska patentverket skall kunna behandla ansökningen.

Översättningskostnaden är ett av de viktigaste skälen till att kostnaderna blir så höga när patentskydd skall sökas i flera europeiska stater. Kommissionen föreslår därför inte fler översättningskrav för godkännande av patentet än dem som finns i Münchenkonventionen. Ur denna synvinkel är kommissionsförslaget balanserat; en specifik regel om skadestånd gör det möjligt för en centraliserad domstol att hitta en skälig lösning i varje enskilt fall, när ett påstått intrång görs av någon bosatt i en medlemsstat, vars officiella språk inte är det språk patentet har godkänts på. Dessutom har det i praktiken visat sig att europeiska patent endast i undantagsfall läses i den språkversion som Europeiska patentverket gjort tillgänglig. Av de ovanstående skälen anser kommissionen inte att det föreslagna systemet för gemenskapspatent kommer att orsaka sådana svårigheter som frågeställaren fruktar.

(1) KOM(2000) 412 slutlig.