SKRIFTLIG FRÅGA E-1192/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(26 april 2002)

Ämne: Följderna av att euron införts: stigande prisnivå för konsumenterna och krav på att få den gamla valutan tillbaka

1. Känner kommissionen till att det vid en undersökning som, utgående från ett underlag på 2 500 nederländare, under perioden 26 mars och 2 april utförts av radiokanalen Katholieke Radio Omroep (KRO) och det ekonomiska forskningsinstitutet Nibud framgått att 80 procent av de tillfrågade efter det att euron infördes som lagligt betalningsmedel haft större utgifter, framför allt för dagligvaror, kläder och fritid (nöjen, hotell- och restaurangbesök), medan 17 procent anser att deras utgifter förblivit ungefär desamma och 3 procent anser sig ha fått mindre utgifter, eftersom man nu tvekar att betala för lyxvaror som ökat starkt i pris, och att dessa sifferuppgifter kraftigt avviker från förväntningarna i januari 2002, då ett stickprov gav vid handen att fortfarande bara 24 procent ansåg sig ha fått större utgifter och 68 procent att deras utgifter förblivit oförändrade?

2. Känner kommissionen också till att 66 procent av dem som tillfrågats vid KRO/Nibuds undersökning anser att priserna starkt stigit sedan i fjol, att 31 procent anser att de stigit i någon mån, att 1 procent anser att de förblivit ungefär desamma som de varit och 1 procent anser att de starkt gått ner, medan i januari fortfarande endast 26 procent utgick från en stark prisstegring, 59 procent från en liten prisstegring och 14 procent från oförändrade priser?

3. Är det under sådana omständigheter något att förvåna sig över att 87 procent av människorna i januari fortsatte att räkna om priserna i nederländska gulden (floriner) som tidigare gällt och att motsvarande antal ett kvartal senare inte sjunkit mera än till 86 procent, att 57 procent inte förväntar sig att de skall börja tänka i euro under 2002 (bland vilka sedan 12 procent anser att de aldrig någonsin kommer att göra det), att 77 säger sig sakna gulden (floriner) och att inte fler än 9 procent anger att de har börjat känna sig mer som européer efter det euron infördes?

4. Hur förklarar kommissionen att omdömena om euron i praktiken är så negativa, trots att 36 procent av de tillfrågade redan under första kvartalet av 2002 besökt någon annan stat inom euroområdet, så att man redan erfarit fördelarna med att inte behöva växla pengar?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(12 juni 2002)

1. Resultatet av undersökningen är inte överraskande. Intrycket av en stark prisökning under den senaste tiden i Nederländerna bekräftas av utvecklingen av det nederländska harmoniserade konsumentprisindexet (KPI), som steg med 4,6 procent mellan första kvartalet 2001 och första kvartalet 2002. Konsumenterna har drabbats av betydande prisökningar på vissa varor och tjänster efter övergången till euro i januari 2002. Konsumenter bildar sig en egen uppfattning om inflationen genom att jämföra de priser de betalar under en viss tid för samma varor. De riktar normalt in sig på kort sikt på sina vanligast förekommande och viktigaste inköp. Med övergången till euron fortfarande färsk i minnet kan konsumenternas uppfattning förväntas vara starkt beroende av deras erfarenheter av priser för mindre varor och tjänster som de köper ofta. Det måste också framhållas att den ökade inflationen startade 2001 och fortsatte under det året, långt innan sedlar och mynt i euro infördes. Enligt det nederländska KPI, som räknas fram av statistiska centralbyrån (Centraal Bureau voor de Statistiek), var konsumentprisökningarna 2001 de största sedan 1982, men de viktigaste orsakerna till prisökningarna var dels höjda indirekta skatter, särskilt höjningen av den normala momssatsen som började gälla den 1 januari 2001, dels troligen snabbare löneökningar.

2. Det måste dock erkännas att ökningen av konsumentpriserna mellan fjärde kvartalet 2001 och första kvartalet 2002 var snabbare än vad de flesta väntat sig, inbegripet kommissionens tjänsteavdelning och troligen de nederländska myndigheterna. Ökningen av inflationen under första kvartalet 2002 kan till stor del tillskrivas slumpen, till exempel dåligt väder i södra Europa och ökade energipriser, vilket enligt det nederländska KPI i januari 2002 ledde till en prisökning från månad till månad på 15,1 procent för färska grönsaker och 5,3 procent för frukt. Dessa faktorer tillsammans med vissa betydande skattehöjningar (främst på tobak) kan också förklara den prisökning på 0,8 procent som mätts upp i euroområdets KPI från fjärde kvartalet 2001 till första kvartalet 2002. Det kan dock inte uteslutas att en viss avrundning uppåt av priserna i euro också har haft en viss betydelse. Effekterna av övergången till euron förväntas hamna någonstans mellan 0,0 procent och 0,16 procent beräknat på förändringen från månad till månad i euroområdet mellan december 2001 och januari 2002, och denna beräkning bekräftas för första kvartalet 2002 jämfört med fjärde kvartalet 2001 (siffror offentliggjorda av Eurostat den 16 maj 2002).

3. Kommissionen anser inte att det finns ett orsakssamband mellan ökningen av konsumentpriser i medlemsstaterna och den procentandel av människor som räknar i euro respektive i de gamla valutorna. Procentandelarna verkar snarare bero på hur komplicerad omräkningen är, vilket i sin tur är relaterat till hur nära omräkningssatsen ligger ett jämnt belopp.

4. Kommissionen har aldrig förväntat sig att anpassningen till euron skulle ske omedelbart. Det är olyckligt att införandet av mynt och sedlar i euro i Nederländerna sammanfaller med en stark inflationsökning, som övergången inte på långa vägar är den främsta orsaken till. Kommissionen är dock fortfarande övertygad om att fördelarna med en enda valuta i stora delar av EU undan för undan kommer att upptäckas av EU-medborgarna, till exempel allteftersom en ökande andel av dem vid resor i andra medlemsstater upptäcker fördelarna med att inte behöva växla om sin egen valuta till den utländska och bära kostnaderna för detta.