SKRIFTLIG FRÅGA E-0030/02

från Doris Pack (PPE-DE) till kommissionen

(21 januari 2002)

Ämne: Alliansernas konkurrensförmåga

1. Vad anser kommissionen om de pris- och villkorsavtal som europeiska och icke-europeiska flygbolag genomför i de så kallade allianserna med tanke på att säkra konkurrensen?

2. Anser kommissionen att detta samarbete hindrar eller främjar konkurrensen?

3. Vilka konsekvenser förväntar sig kommissionen att denna typ av samarbete får för konsumenterna/flygresenärerna med tanke på nuvarande och framtida flygpriser?

4. Vad anser kommissionen om de avtal som flygbolagen har ingått om betalning av förmedlingsprovision till resebyråer och IATA-representanter?

5. Är sådana pris- och villkorsavtal vad gäller betalning av förmedlingsprovision förenliga med EU:s konkurrenslagstiftning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 mars 2002)

1. Allianser mellan flygbolag kan ta sig olika former, med olika hög grad av samarbete. De måste bedömas från fall till fall. Om allianserna samarbetar i nyckelfrågor, där flygbolag normalt konkurrerar, såsom gemensam prissättning, samordning av tidtabeller, kapacitets- och inkomstdelning, kan de få negativa följder för konkurrensen, om parterna i alliansen tidigare rent faktiskt var eller kunde ha varit konkurrenter. Sådana allianser kan endast godkännas enligt gemenskapens konkurrensregler om parterna kan visa att nackdelarna ur konkurrenssynpunkt vägs upp av fördelarna med alliansen. Det skall dessutom kunna fastställas att konsumenterna blir delaktiga av fördelarna, att fördelarna inte kunde uppnås med mindre restriktiva medel och att konkurrensen inte helt undanröjs.

Dessa principer gäller både allianser mellan flygbolag inom gemenskapen och allianser mellan europeiska och icke-europeiska flygbolag. Förfarandet skiljer sig dock åt, eftersom rådets förordning (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987 om förfarandet för tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom luftfartssektorn(1) endast omfattar luftfart mellan flygplatser i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Allianser mellan europeiska och icke-europeiska flygbolag kan granskas med stöd av övergångsbestämmelsen i artikel 85 i EG-fördraget, som gör det möjligt för kommissionen att föreslå lämpliga åtgärder för att få överträdelser att upphöra och att bemyndiga medlemsstaterna att vidta de åtgärder som krävs för att avhjälpa situationen. Kommissionen undersöker för närvarande några transatlantiska alliansers förenlighet med gemenskapens konkurrensregler med stöd av denna bestämmelse.

2. Kommissionen är inte i konkurrenshänseende negativ till bildandet av allianser i sig. Kommissionen erkänner villigt att allianser i hög utsträckning kan öka effektiviteten. Därför har kommissionen vid flera tillfällen godkänt sådana allianser när väl nackdelarna för konkurrensen har avhjälpts.

3. Alliansernas inverkan på biljettpriserna måste bedömas från fall till fall. Den är svår att förutse. Ökad effektivitet och besparingar bör vanligtvis leda till lägre priser. Alliansernas fördelar för konsumenterna kan också avspegla sig i ökad transportkapacitet, flera avgångar med mera.

4. och 5. Överenskommelser mellan flygbolag om resebyråernas förmedlingsavgifter innebär i princip att försäljningspriset fastställs mellan konkurrenter, vilket är förbjudet enligt artikel 81.1 i EG-fördraget. Flygbolagen brukade tidigare komma överens om rekommenderad nivå på förmedlingsavgifter inom ramen för International Air Transport Association (IATA). Denna organisation har meddelat kommissionen att alla sådana överenskommelser löpte ut i april 2001.

(1) EGT L 374, 31.12.1987.