SKRIFTLIG FRÅGA E-2414/01

från Christoph Konrad (PPE-DE) till kommissionen

(3 september 2001)

Ämne: Inskränkningar i främjandet av små och medelstora företag

1. Hur motiverar kommissionen inskränkningarna i den kommersiella verksamheten för små och medelstora holdingbolag och sammanslutningar för ömsesidig ekonomisk garanti genom meddelandet Statliga bidrag och riskkapital, särskilt mot bakgrund av att nya arbets- och utbildningsplatser i Europa framför allt uppstår i små och medelstora företag?

2. Varför accepterar kommissionen marknadsmisslyckanden enbart av små och medelstora företag i strukturfondernas stödområden?

3. Hur bedömer kommissionen det faktum att små och medelstora holdingbolag aktivt deltar i främjandet av näringslivet trots små vinstförväntningar? Varför utgår den från att offentligt understödda holdingbolag snedvrider konkurrensen genom sitt agerande och tränger ut potentiella investerare från marknaden, trots att den ekonomiska verkligheten är att några andra intressenter för delägande oftast inte uppträder hos just små och medelstora företag och nystartade företag eftersom den förväntade avkastningen är låg?

4. Varför avser kommissionen inskränka de befintliga programmen för refinansiering och ansvarsbefrielse för små och medelstora holdingbolag?

5. Varför förbjuder kommissionen garantier för små och medelstora detaljhandlare inom livsmedelsbranschen som inte bearbetar jordbruksprodukter till nya produkter, medan den däremot inte förbjuder främjandet av restauranger? Hur motiverar den det vittgående förbudet mot främjande av små och medelstora transportföretag?

6. Avser kommissionen att inskränka garantierna för exportinriktade små- och medelstora företag?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 november 2001)

1. Enligt EG-fördraget skall kommissionen granska det statliga stöd som beviljas företag för att garantera att konkurrensen på den gemensamma marknaden inte snedvrids i onödan. Skälen för att granska statligt stöd gäller lika mycket stöd i form av kapitaltillskott som andra former av stöd, såsom bidrag eller räntesubventionerade lån. Kommissionen erkänner också den roll som små och medelstora företag spelar för ekonomin samt de svårigheter dessa kan möta, särskilt när det gäller tillgången på finansiering. Därför har kommissionen alltid tillåtit högre stödnivåer för små och medelstora företag än för storföretag. Kommissionen erkänner också riskkapitalets betydelse för finansieringen av nya och tillväxande företag. Den har märkt att myndigheter har utvecklat sätt att främja sådan finansiering som omfattas av definitionen på statligt stöd men som inte omfattas av de gällande reglerna för vilka typer av statligt stöd som kan anses förenliga med den gemensamma marknaden.

Det nyameddelandetmeddelandet(1) om statligt stöd och riskkapital är kommissionens svar på dessa olika faktorer. Meddelandet innebär en utökning snarare än en begränsning av antalet typer av statligt stöd som kan anses förenliga med den gemensamma marknaden.

2. För att en åtgärd skall anses förenlig med den gemensamma marknaden enligt det nya meddelandet, kräver kommissionen att åtgärden skall avhjälpa ett marknadsmisslyckande. Det är inte så att kommissionen erkänner sådana misslyckanden bara när det gäller små och medelstora företag i områden som beviljas stöd ur strukturfonderna. Kommissionen har gjort klart att den automatiskt kommer att godta att ett marknadsmisslyckande föreligger vid mindre transaktioner, det vill säga transaktioner under 500 000 euro, eller upp till 750 000 eller 1 000 000 euro i områden som är berättigade till regionalstöd som motiveras av särskilda svårigheter i de områdena. Över dessa nivåer skulle kommissionen kräva bevis på att ett sådant marknadsmisslyckande föreligger, men den utesluter inte den möjligheten.

3. Det faktum att den förväntade avkastningen på en kapitalinvestering ligger under den acceptabla nivån för en privat investerare visar att investeringen kan utgöra statligt stöd. Allt stöd motiveras sannolikt av att myndigheterna bekymrar sig för hur ekonomin skall utvecklas. Detta kan dock inte ändra det faktum att företaget får en fördel som konkurrenterna saknar och som det annars inte hade fått, vilket leder till en snedvridning av konkurrensen. Kommissionen utgår inte från att en sådan investering normalt skulle tränga undan potentiella konkurrenter från marknaden, även om risken finns, och kommissionen har fått uppgifter baserade på hörsägen om att sådant förekommer.

Om det mindre intresse som privata investerare visar för en viss typ av investering kan skyllas på ett marknadsmisslyckande kan det berättiga statligt stöd. Låg avkastning på en investering kan dock också tyda på bristande lönsamhet, vilket försvagar argumenten för ett statligt ingripande.

4. Enligt artikel 88.1 i EG-fördraget skall kommissionen och medlemsstaterna granska alla stödprogram som förekommer i dessa stater. Granskningen måste omfatta en omprövning av sådana stödåtgärder i förhållande till reglerna om statligt stöd i takt med att dessa regler och de ekonomiska betingelserna utvecklas.

5. Kommissionen är inte medveten om att restauranger och små och medelstora detaljhandlare inom livsmedelsbranschen som inte bearbetar jordbruksprodukter skulle behandlas olika. Så länge som de allmänna reglerna för statligt stöd i form av garantier följs, kan sådana detaljhandelsföretag dra nytta av dem.

När det gäller transportbranschen är kommissionen mycket försiktig när den bedömer stöd till inköp av transportmedel, med tanke på överskottet på transportkapacitet inom de flesta av de viktigaste godstransportsektorerna och de ekonomiska problem överkapaciteten leder till. Den beslöt därför att sådant stöd måste genomgå en noggrann undersökning enligt förfarandet i stödärenden och att det inte får undantas från anmälningsplikten.

6. Exportkreditområdet regleras av (OECD:s) konsensus om exportkrediter med offentligt stöd, rådets beslut 93/112/EEG av den 14 december 1992 om förlängning av giltighetstiden för beslutet av den 4 april 1978 om tillämpning av vissa riktlinjer för exportkrediter med offentligt stöd2, som har införlivats i gemenskapslagstiftningen.(2) Dessutom är allmänna regler gällande statligt stöd (dvs. artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget) tillämpliga. Exportgarantier måste analyseras och utvärderas enligt dessa instrument för att man skall kunna fastställa deras förenlighet med gemenskapslagstiftningen, oavsett om de gäller små och medelstora företag eller andra företag.

(1) EGT C 235, 21.8.2001.

(2) EGT L 44, 22.2.1993.