SKRIFTLIG FRÅGA E-2013/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (11 juni 1997)

Ämne: Giftiga bekämpningsmedel för besprutning

Ett stort danskt företag, Cheminova, som producerar bekämpningsmedel för besprutning, har de senaste veckorna anklagats för att sälja giftsprejer som inte kan godkännas i EU till länder utanför EU. Medlen används bland annat i Centralamerika där en dansk dokumentärfilm spelats in som visar att lantarbetarna i Centralamerika blir sjuka och dör av ämnena.

Är kommissionen av den åsikten att det borde vara förbjudet att exportera besprutningsmedel utanför EU:s gränser om de inte är godkända i EU?

Anser kommissionen att ett producentansvar bör införas som skulle göra det möjligt att ställa producenten till svars för de konsekvenser som de ämnen han producerar kan få för miljö och människors hälsa?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2013/97 och E-2054/97 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (7 augusti 1997)

Kommissionen har inte för avsikt att vidta åtgärder för att införa förbud mot export av giftiga sprejer eller andra farliga kemikalier som inte är tillåtna i gemenskapen till länder utanför gemenskapen.

I internationella fora (Förenta nationernas miljöprogram (UNEP), Förenta Nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO), Organisationen för ekonomiskt samarbete mellan industriländer (OECD)) har det sedan länge förts diskussioner om export av farliga kemikalier som inte får marknadsföras eller användas i ursprungslandet, med tanke på skydd av folkhälsa och miljö i andra länder. Diskussionerna har bland annat lett till två internationella rekommendationer (London-riktlinjerna för informationsutbyte om kemikalier i internationell handel (UNEP), den internationella förhållandekoden för distribution och användning av bekämpningsmedel, FAO), som båda senare ändrats genom införandet av det i internationella förfarandet med förhandsgodkännande sedan information lämnats (PIC, ¨prior informed consent¨) (UNEP, 1989; FAO, 1990).

Syftet med rekommendationerna är att informera importländerna om risker och faror med kemikalier vars användning av hälso- eller miljöskäl förbjudits eller begränsats i ursprungslandet. Informationen skall öka importländernas riskmedvetenhet och därigenom hjälpa dessa länder att få kontroll över import av oönskade kemikalier. Det internationella PIC-förfarandet innebär att regeringarna utgående från föregående information skall fatta beslut om framtida import av vissa farliga kemikalier. FAO och UNEP sammanställer och distribuerar handledningar och informationsdokument om PIC-kemikalier i syfte att hjälpa regeringarna bedöma riskerna i samband med hantering och användning av kemikalier och att fatta välgrundade beslut om framtida import och användning, utgående från de lokala omständigheterna. Med detta som utgångspunkt bör varje land vara i stånd att besluta om det önskar förbjuda import av sådana kemikalier, eller införa begränsningar av kemikaliernas användning.

Gemenskapen har genomfört de internationella rekommendationerna genom förordning (EEG) nr 2455/92 om export och import av vissa farliga kemikalier ((EGT L 251, 29.8.1992. )), i vilken informationsutbyte och PIC-förfarandet fastställs som obligatoriska i gemenskapen. Vid export av farliga kemikalier och beredningar måste dessa dessutom förpackas och märkas på samma sätt som när de marknadsförs inom gemenskapen.

För närvarande förs förhandlingar under tillsyn av UNEP och FAO beträffande upprättande av ett internationellt, rättsligt bindande styrmedel för tillämpning av PIC-förfarandet. Den tredje sammankomsten inom ramen för dessa förhandlingar hölls i Genève den 26-30 maj 1997.

Upprättandet av ett allmänt informationsförfarande står också på dagordningen för Världshandelsorganisationens (WTO) kommitté för handel och miljö. Inför denna kommitté har kommissionen systematiskt företrätt åsikten att WTO skulle kunna vidta kompletterande åtgärder i denna fråga genom att upprätta ett anmälningssystem som skulle fungera som ett sorts säkerhetsnät. I syfte att undvika dubbelarbete och förvirring på lagstiftningsområdet bör ett sådant anmälningssystem endast omfatta produkter som är förbjudna i ursprungslandet och som inte omfattas av gällande internationella avtal, samt exporter från WTO-medlemmar som inte är anslutna till dessa avtal. Systemet bör vara utformat så att WTO-medlemmar inte avskräcks från att delta i väsentliga existerande eller framtida miljöavtal.

Frågan om förbud eller avveckling av exporter av kemikalier som är förbjudna i ursprungslandet diskuterades vid en konferens om internationell handel med farliga kemikalier som kommissionen på Europaparlamentets initiativ anordnade i Bryssel mellan den 5 och 7 juli 1995. Slutrapporten från denna konferens har skickats direkt till ledamoten och till Europaparlamentets sekretariat. En av slutsatserna gick ut på att befintliga åtgärder respekterar importländernas självbestämmanderätt i fråga om att besluta om landets särskilda behov av import av växtskyddsmedel och andra farliga ämnen.

Kommissionen anser att ett avgörande villkor för säkerställandet av säker hantering av kemikalier i utvecklingsländer eller länder med växtekonomi är en förbättring av kemikalieförvaltningen i dessa länder. Därför finansierar kommissionen för närvarande ett antal projekt under ledning av Förenta nationernas institut för utbildning och forskning som syftar till att främja utvecklingen av integrerad skadedjursförvaltning.

Beträffande tillverkarnas ansvar för de effekter som ämnen som är förbjudna inom gemenskapen kan ha på folkhälsa och miljö är det möjligt att tillverkaren eller det företag eller den person som använder produkten enligt nationell lagstiftning redan kan göras ansvarig för de negativa effekter som denna användning har inom gemenskapen, eftersom användningen utgör ett brott mot gällande lagstiftning.

Kommissionen anser att förorsakad skada dessutom bör omfattas av en sträng ansvarsföreskrift i framtida gemenskapslagstiftning om miljöansvar. För närvarande förbereds en vitbok i denna fråga.

Gemenskapslagstiftning kan dock normalt sett inte gälla utanför gemenskapen, och skulle därför inte omfatta skador som förorsakats utanför gemenskapen. En sådan omfattning kan endast uppnås genom slutandet av internationella avtal. Därför sätter kommissionen stort hopp till den framtida PIC-konventionen som bör vara avslutad till årsslutet 1997. Denna konvention kommer att vara ett effektivt internationellt handelsstyrmedel för att främja bättre kemikalieförvaltning och säkrare hantering och användning av kemikalier i utvecklingsländerna.