SKRIFTLIG FRÅGA E-0899/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Jordbruksstöd: gröna växelkurser

I och med att euron införs kommer de gröna växlingskurser som för närvarande används för att betala ut jordbruksstöd i österrikisk schilling att försvinna. Detta kommer att leda till ett realt stödbortfall för de österrikiska jordbrukarna:

1. Kommer man att vidta några kompensationsåtgärder för att täcka detta bortfall?

2. Om ja, vilken form kommer dessa åtgärder som skall kompensera stödbortfallet att få i praktiken?

3. Kommer kompensationsåtgärderna att helt och hållet ersätta stödbortfallet? Om inte, varför inte?

4. Hur fastställs de gröna växlingskurserna?

5. Vilka mekanismer påverkas de av?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 april 1998)

Kommissionen meddelade den 5 november 1997 konsekvenserna av övergången till euron för gemenskapens politik, institutioner och lagstiftning(1), något som för de medlemsstater som deltar i den gemensamma valutan bl.a. innebär att skillnaden mellan de gröna och de oåterkalleliga låsta omräkningskurserna försvinner. I detta meddelande sades att "kommissionens förslag i alla händelser bör grundas på förhållandevis tillförlitliga uppskattningar av de totala avvikelser som skall avskaffas och således särskilt ta hänsyn till förteckningen över de deltagande medlemsstaterna samt till marknadens utveckling fram till genomförandet av den monetära unionen. Specifika förslag kommer att läggas fram under första halvåret 1998."

Vad specifikt gäller Österrike konverteras direktstödet till jordbrukarna via en "fryst" grön omräkningskurs 1 ecu = 13,7190 schilling. Den låsta omräkningskursen för schilling, som används för annat stöd och för jordbrukspriserna, var i mars 1998 1 ecu = 13,9485 schilling. Den låsta omräkningskursen mellan euro och schilling har naturligtvis ännu inte fastställts, men om man som hypotetiskt exempel tar den officiella marknadskurs för ecu gentemot schilling som gällde den 20 mars och som var 13,9312, är det uppenbart att ett byte från de gröna omräkningskurserna till den officiella marknadskursen skulle öka direktstödet med 1,5% och minska övriga stöd med 0,1%. Dessa siffror gör inte att man a priori kan sluta sig till inkomstminskningar. Kalkylen förekommer här bara som ett rent exempel, men understryker det nämnda behovet av att ha förhållandevis tillförlitliga uppskattningar av de avvikelser som skall avskaffas.

Med detta i åtanke ger parlamentsledamotens fem anförda punkter upphov till följande svar.

1. Eftersom införandet av euron riskerar att leda till minskningar av de stöd som uttrycks i nationella valutor, något som bara kan beräknas av varje medlemsstat i förhållande till andra medlemsstater beroende på hur pariteten för respektive valuta utvecklas, kommer kommissionen i slutet av första halvåret 1998 att föreslå lämpliga övergångsåtgärder.

2. Dessa övergångsåtgärder kommer att utformas med beaktande av marknadsutvecklingen under perioden före den monetära unionen.

3. Frågan om totala eller partiella kompensationer är i själva verket avhängig den större problematiken hur inkomstminskningarna skall kalkyleras. Denna kalkyl måste vara så verklighetsnära som möjlig och inte ge upphov till överkompensationer.

4. Vad gäller de deltagande medlemsstaterna skall de nationella valutorna den 1 januari 1999 underordnas euron med kursen 1 mot 1, vilket utesluter skapandet av speciella omräkningskurser. Vad gäller de icke deltagande medlemsstaterna blir det möjligt att bevara ett system med speciella kurser.

5. För deltagande medlemsstater kommer det från och med den 1 januari 1999 inte att finnas några variationsmekanismer för de gröna omräkningskurserna. För övriga medlemsstater kommer mekanismerna att anpassas, i riktning mot en förenkling.

(1) KOM(97) 560 slutlig.