SKRIFTLIG FRÅGA E-2053/98

från Elmar Brok (PPE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: Rast- och övervintringsbestånd av vildgäss i Tyskland

Rast- och övervintringsbestånden av vildgäss har ökat påtagligt i Tyskland och andra europeiska länder sedan drygt tjugo år tillbaka. Antalet gäss har ökat till mellan det tre- och fyrdubbla på grund av bättre bestämmelser om skydd i förökningsområdena, ändrade flyttvanor, bra försörjningsvillkor och delvis restriktiv jakt.

Enligt en uppskattning som det tyska förbundet för jaktskydd (Deutscher Jagdschutz-Verband) gjort uppgår de skador som vildgäss förorsakar jordbruket inom Europeiska unionen nu till mellan 8 och 10 miljoner DEM årligen. De ekonomiska och ekologiska problemen, exempelvis alltför omfattande betande inom naturliga vegetationssamhällen, gör det nödvändigt att reglera sådana populationer av vilda djur.

1. Känner kommissionen till dessa fakta eller gör den en annorlunda bedömning?

2. Överväger kommissionen att inleda åtgärder mot ökningen av bestånden?

3. I Tyskland och i andra europeiska länder existerar redan nationella förvaltningsinrättningar för vildgäss. Dessa syftar till att lösa problem som förorsakas av vilda djurarter, i detta fall vildgässen. Ser kommissionen någon möjlighet att stödja och främja dessa åtgärder?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(30 juli 1998)

1. Kommissionen är medveten om att bestånden av vildgäss som övervintrar och rastar i Europa har ökat markant under de senaste 20 åren. Detta gäller emellertid inte alla arter. Flera arter av vildgäss, bland annat de globalt hotade Anser erypthropus och Branta ruficollis, har fortfarande en ogynnsam bevarandestatus. Vid all förvaltning av bestånden av vildgäss är det därför nödvändigt att ta hänsyn till arternas bevarandestatus och behov.

2. I enlighet med bestämmelserna i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) är det medlemsstaterna som ansvarar för att förvalta bestånden av vilda fåglar. Det är medlemsstaterna som bäst kan hantera frågor som rör bestånden av vildgäss och deras påverkan på jordbruket och andra intressen.

3. Kommissionen är positiv till att medlemsstater utarbetar förvaltningsplaner, som en ram inom vilken man bevarar och förvaltar bestånd av vildgäss, samtidigt som man garanterar dem en gynnsam bevarandestatus. Kommissionen har i enlighet med rådets förordning (EG) 1404/96 av den 15 juli 1996 om ändring av förordning (EEG) 1973/92 om inrättande av ett finansiellt instrument för miljön (LIFE)(2) stött utarbetandet av europeiska åtgärdsplaner för vissa hotade arter av vildgäss. Rådets förordning (EEG) 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(3) ger möjlighet att uppmuntra jordbrukare att förvalta jordbruksmark på ett sätt som gynnar miljön, och det finns dessutom några program som omfattar vildgäss. Det är exempelvis möjligt att förvalta betesmarker och vissa odlade grödor på ett sådant sätt att gässen kan övervintra och livnära sig på det som återstår av grödorna efter skörden. Åtgärder som syftar till att ersätta jordbrukare för de skador som vildgäss förorsakar på grödorna godtas emellertid inte inom ramen för jordbruks-/miljöprogrammen. Dessa program utarbetas av regionala eller nationella myndigheter med hänsyn till miljömässiga behov och möjligheter.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 181, 20.7.1996.

(3) EGT L 215, 30.7.1992.