ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2357/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Europeisk rapport om skolundervisningens kvalitet

I Europeiska kommissionens rapport om skolundervisningens kvalitet i Europa får Belgien i jämförelse med andra medlemsstater dåligt betyg vad gäller ungdomars tolerans mot utlänningar. När det gäller att lära sig främmande språk tillhör Belgien den sämsta gruppen. För föräldraengagemang, matematik och naturvetenskap tilldelar kommissionen Belgien betyg på den flamländska gemenskapens (språkgruppens) nivå. Här hör den flamländska språkgruppen till de främsta i Europa.

Eftersom kommissionen förbigår ansvarsfördelningen i Belgien (undervisning hör otvetydigt till delstaternas uppgifter) ger rapporten en förvrängd och orättvis bild. För 9 av 16 indikatorer använder sig kommissionen av sammantagna betyg för Belgien, för de övriga indikatorerna (matematik, naturvetenskap, integration av IT i kursplaner, undervisningssystem, föräldraengagemang, antal elever per dator och anslag per elev/student) hänvisar den till uppgifter för språkgrupperna. Rapportens resultat kan således inte tolkas entydigt.

1. Medger kommissionen att dess metodologi (i detta fall att inte specificera uppgifterna för de flamländska och franska språkgrupperna) ger en förvrängd och således orättvis bild av undervisningssituationen i Belgien? Om inte, hur försvarar kommissionen sitt metodologiska val med tanke på att undervisningen i Belgien otvetydigt hör till de flamländska och franskspråkiga gemenskapernas ansvarsområde?

2. Medger kommissionen mer specifikt att dess metodologi (i detta fall att inte specificera uppgifterna för de flamländska och de franska språkgrupperna) ger en förvrängd och således orättvis bild av flamländska och franskspråkiga ungdomars inställning gentemot utlänningar? Om inte, vilka argument framför kommissionen för att inte specificera uppgifterna om inställningen gentemot utlänningar?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2357/00 och E-2358/00 ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(11 september 2000)

Metoden som användes i utarbetandet av rapporten vad gäller presentationen av uppgifterna för Belgien byggde på följande principer. I de fall där det finns kvalitativa uppgifter för både den franska och den flamländska språkgemenskapen anges bägge uppsättningarna av uppgifter där dessa skiljer sig åt. Om däremot uppgifterna är identiska anges de endast under rubriken för Belgien. Detta var fallet med uppgifterna från Eurydice.

I de fall där vissa uppgifter inte var tillgängliga återgavs endast de uppgifter som man hade tillgång till. Detta var fallet för källorna för IEA (International association for the evaluation of educational achievement). Denna oberoende internationella organisation genomför världsomfattande undersökningar med ekonomiska bidrag från de länder som vill delta. Alltså är de länder som presenteras i indikatorerna från en IEA-källa endast de länder som deltagit i undersökningen.

När uppgifterna kommer från en Eurostat-källa är Eurostats metod vanligtvis att ange statistik på medlemsstatsnivå. Detta har sålunda återspeglats i rapporten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0982/00

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Den rättspolitiska utvecklingen i vissa kandidatländers förmögenhetsrätt

Anser kommissionen att den tjeckiska lagen om återställande av exproprierad förmögenhet samt det förslag till lag om återprivatisering som den polska regeringen nyligen godkände, framför allt vad gäller bestämmelserna om uteslutning och i synnerhet bestämmelserna om medborgarskap, är överensstämmande med gemenskapsrätten?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0980/00, E-0981/00 och E-0982/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(15 maj 2000)

I EG-fördraget anges att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning (artikel 295, f.d. artikel 222). Kommissionen har således ingen behörighet att befatta sig med frågor rörande återställande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Kommissionen har därför inga planer på att offentliggöra en vitbok om dessa frågor.

Av ovannämnda skäl åligger det inte kommissionen att ta ställning till de särskilda frågor som parlamentsledamoten tagit upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2501/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Erkännande av idrottens betydelse i fördragen

Frågan om idrottens speciella karaktär och erkännandet av dess betydelse i ett tilläggsprotokoll till fördragen har nyligen återaktualiserats.

I slutsatserna från det nyligen avslutade toppmötet i Feira, det sista med Portugal som ordförandeland, sägs följande: Europeiska rådet uppmanar kommissionen och rådet att beakta idrottens speciella karaktär i Europa och dess sociala funktion när man förvaltar gemenskapens olika politikområden.

I en nyligen publicerad intervju(1) kommenterar Jacques Delors detta ämne: mldr att besluta om fri rörlighet för fotbollsspelare i analogi med den fria rörligheten för arbetstagare är något som får långtgående konsekvenser för idrottens framtid om man tänker på dess fostrande roll. /mldr/. Jag har talat med Jacques Chirac och Lionel Jospin om hur viktigt det är att man inför ett protokoll om idrottens särskilda situation i Europa på samma sätt som kulturen har sina undantagsregler i syfte att förklara idrottens moraliska och fostrande roll. /mldr/. Det vore normalt att kräva att varje professionell klubb som spelar i en liga i en EU-medlemsstat skulle använda minst sex spelare som kommer från det land där klubben finns. /mldr/. Det är dess (det franska ordförandeskapets) ansvar att införa det protokoll jag kämpar för i det blivande Nicefördraget i december.

Då Jacques Chirac presenterade det franska ordförandeskapets riktlinjer för Europaparlamentet (i Strasbourg den 4 juli 2000) garanterade han för sin del: Vi måste se till att Europeiska unionen tar större hänsyn till idrottens speciella karaktär och dess sociala funktion. Vi har här ett verkligt problem som måste studeras och lösas. Det franska ordförandeskapet kommer att ägna sig åt detta.

Portugal har under sin tid som ordförandeland följt en linje som alltså även det franska ordförandeskapet betonat inför Europaparlamentet. Min fråga är: Vilka konkreta åtgärder planerar rådet att vidta för att man inom den närmsta framtiden skall kunna anta ett protokoll till fördragen där man uttryckligen erkänner idrottens speciella karaktär och ger ett adekvat och välbalanserat svar på de olika problem som så ofta och intensivt diskuterats avseende idrottens sociala, folkliga och fostrande roll, även då debatten handlat om professionell idrott?

(1) Le Figaro, 4.7.2000, del 1, s. 13.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 september 2000)

Frågan om att erkänna idrottens betydelse i EG-fördraget har hittills inte blivit föremål för något formellt förslag till regeringskonferensen från medlemsstaternas delegationer eller kommissionen, som är angelägna om att hålla sig inom konferensens uppgift.

Uppgiften är krävande, men mycket snäv och har fastställts av Europeiska rådet: det är fråga om att lösa de institutionella frågor som inte kunde lösas i Amsterdam och som måste avgöras före utvidgningen.

Kommissionens bidrag till regeringskonferensen håller sig inom denna snäva ram och kommissionen har valt att inte föreslå att mandatet för denna regeringskonferens skall utvidgas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1756/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Cypern

Kunde kommissionen, med anledning av min skriftliga fråga E-1057/00(1), ge besked om något av kommissionens projekt för att främja försoning mellan de båda befolkningsgrupperna på Cypern blockerats eller på något sätt förhindrats av regimen Denktash?

Kunde kommissionen också ange om några medel från EU utbetalats direkt till regimen Denktash?

Kunde kommissionen också ange om några medel från EU utbetalats direkt till regimen Denktash, utan medverkan och/eller samverkan från republiken Cyperns regering?

Kunde kommissionen också ange om några medel från EU utbetalats till organisationer eller enskilda i den ockuperade norra delen av Cypern och i så fall

1. till vilka dessa medel utbetalats,

2. om regimen Denktash hade något att göra med dessa medel och

3. om republiken Cyperns regering underrättades om utbetalningarna?

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 64.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(7 juli 2000)

Som parlamentsledamoten vet har den politiska situationen på Cypern, med den faktiska separationen av ön sedan 1974, medfört att det varit mycket svårt att genomföra åtgärder för båda befolkningsgrupperna. Detta har särskilt svårt sedan Europeiska rådets

möte i Luxemburg i december 1997 och sedan slutet av 1999. Under denna period har förbindelserna mellan de båda befolkningsrupperna föörsämrats. Inte desto mindre har kommissionen under årens lopp försökt att verka för förbättrade förbindelser mellan de båda, framför allt genom möten mellan företrädare för grupper inom det civila samhället (fackliga ombud, kvinnogrupper, etc.). Dessa möten har oftast hållits utanför ön. Finansieringen av konferenserna betalades direkt till de icke-statliga organ som stod som värdar för mötena. Kommissionen känner inte till att några utbetalningar skulle ha gjorts annat än till Republiken Cypern.

Kommissionen har emellertid under denna period bjudit in en del personer (akademiker, studenter, medlemmar av grupper inom det civila samhället) från norra Cypern att besöka unionens institutioner i ett försök att bättre informera dessa medborgare om hur unionens arbete bedrivs. I dessa fall inbjöds personerna i fråga direkt av unionens institutioner. Ett exempel på sådana inbjudningar är Europeiska unionens besöksprogram (EUVP) som understöds både av parlamentet och kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2707/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Säkerhetsdetaljer i eurosedlarna

Kan kommissionen ange om man behövt försaka några moderna säkerhetsdetaljer i de nya eurosedlarnas utformning på grund av att inte alla de föreslagna tryckerierna hade de tekniska möjligheter som behövdes för att framställa sedlarna?

Om så är fallet, vilka säkerhetsdetaljer har försakats?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(29 september 2000)

Utformningen av säkerhetsdetaljer för sedlar och tillsynen över sedelframställningen faller inom Europeiska centralbankens exklusiva kompetensområde. Kommissionen kan därför inte svara på frågor i detta ämne.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1645/00

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Videospel och utbränt uran

I videospelet Starcraft som i Italien säljs av företaget Blizzard, och som, vilket alltför ofta är fallet i denna typ av spel, bygger på krig är det möjligt att använda uran 238 för att förstärka projektilerna. På sidan 43 i den italienska manualen står det beträffande projektiler som innehåller U238 att denna typ av ammunition gjord av utbränt uran kan förbättra skottvidden för Gauss-gevär. På sidan 41 står det beträffande strålningen att en fiendeenhet som träffas av detta vapen dränks i en vätska som innehåller en hög grad av radioaktiva partiklar som kan orsaka allvarliga skador. Det står också att det radioaktiva området kommer att orsaka allvarliga problem, men att radioaktiviteten senare sjunker.

1. Anser kommissionen att det är lämpligt att barn och ungdomar blir förtroliga med idén om att använda kärnvapen?

2. Anser inte kommissionen att den bör vidta åtgärder för att förhindra att kärnvapen banaliseras i den europeiska ungdomskulturen?

3. Anser inte kommissionen det vara lämpligt att hejda de störtfloder av våld som de unga utsätts för genom videospelen?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(14 juli 2000)

Den huvudsakliga lagstiftningen om leksaker på gemenskapsnivå är direktiv 88/378/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om leksakers säkerhet(1). Syftet med direktivet är emellertid att definiera säkerhetsrisken i förhållande till riskerna för användarnas fysiska integritet i samband med leksakerna (fysiska, mekaniska, kemiska och elektriska egenskaper osv.).

Ansvaret för den inverkan som vissa av de spel som för närvarande finns på marknaden kan ha på barns psykologiska utveckling och moral (genom att de sprider och banaliserar en fiktiv användning av kärnvapen och våld) ligger främst inom medlemsstaternas behörighet.

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro och konstaterar att de nationella myndigheterna i princip förfogar över de nödvändiga medlen för skydd av barn. På gemenskapsnivå ger artikel 30 (f.d. artikel 36) i EG-fördraget medlemsstaterna en möjlighet att, i brist på harmoniseringsåtgärder, stoppa nationella åtgärder för att begränsa marknadsföringen av den här typen av apparater av moraliska skäl, den allmänna säkerheten eller till skydd för människors hälsa och liv, under förutsättning att åtgärderna som vidtas står i proportion till syftet med skyddet.

För närvarande planeras ingen harmonisering av de bestämmelser som styr skydd av barns psykologiska utveckling och moral i samband med videospel.

(1) EGT L 187, 16.7.1988.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2196/00

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Förslag att ge gemenskapsflottan fiskemöjligheter i Svalbards vatten

I kommissionens förslag till förvaltning av fisket av räkor i Svalbards vatten ändras referensperioden för att fördela fiskemöjligheter från åren 19901995 till åren 19951999. Därav följer att gemenskapsländer med en kontinuerlig och aktiv närvaro inom fiskerinäringen förlorar fiskemöjligheter till förmån för andra länder som i likhet med Tyskland bara sänt fartyg till dessa vatten under år 1999.

Det bör erinras om att år 1999 var ett exceptionellt år då kommissionen bad gemenskapsflottan att avstå från fiske av räkor för att undvika en konflikt med Norge. Konflikten hade orsakas av att tyska fartyg, som för övrigt tillhör isländska företag, plötslig hade inlett fiske. Medan en del av gemenskapsflottan hörsammade denna uppmaning, tog Tyskland tillfället i akt för att sända fler fartyg, inalles nio stycken. Detta har lett till att dess fiskeresultat för år 1999, som medtagits i beräkningen, är mycket mer gynnsamt för sagda stat än för resten av flottan som har en traditionell närvaro och aktivitet. Med hänsyn till det ovanstående ombeds kommissionen besvara följande frågor:

Hur är det möjligt att kommissionen i sitt förslag till fördelning av antalet dagar till havs har beslutat att belöna Tyskland, som är just den stat som orsakade 1999 års konflikt, genom att tilldela sagda stat fiskemöjligheter som måste tas från de fiskeriflottor som hörsammat kommissionens uppmaning och avstått från att fiska, vilket i sin tur lett till ekonomiska förluster?

Vad har föranlett kommissionen att beröva gemenskapsflottorna fiskemöjligheter för att gynna ett tredje land, i förevarande fall Island, som äger fartyg som för tysk flagg?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Kommissionen har hittills inte lagt fram något förslag i denna fråga.

Parlamentsledamoten bör dock notera att de medlemsstater som berörs av gemenskapsflottans möjligheter att fiska räkor i Svalbards vatten vid ett möte den 30 juni 2000 mellan företrädare för medlemsstaterna och kommissionen enades om en icke-lagstiftande fiskeplan. I överenskommelsen fastslås att gemenskapens fartyg får tillbringa högst 519 dagar i detta område och att högst fyra av gemenskapens fartyg samtidigt får närvara i området, med några smärre undantag. Samtliga berörda medlemsstater godkände denna plan.

I ljuset av denna överenskommelse fullföljde inte kommissionen sitt formella förslag i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2445/00

från Toine Manders (ELDR) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Kränkning av inremarknadsprincipen genom glasåtervinningsbranschen

I Nederländerna har glasåtervinning funnits sedan en tid tillbaka på grundval av förpackningsavtalet nr II från 1997. Detta system fungerar till alla parters fulla belåtenhet, och det behövs inget stöd från myndigheternas sida i motsats till systemet med den gröna pricken, som är dyrt för myndigheterna och tillämpas i olika andra medlemsstater.

För ögonblicket håller det nederländska systemet på att rubbas genom att marknaden för glas i Nederländerna översvämmas med billigt återvinningsglas från omgivande länder som Tyskland och Belgien. Detta glas kan erbjudas så billigt på grund av det stora myndighetsstöd som det får i de berörda medlemsstaterna, eftersom man där tillämpar systemet med den s.k. gröna pricken.

Enligt min mening är utbjudandet av subventionerat glas på den nederländska marknaden en form av illojal konkurrens på bekostnad av den nederländska glasåtervinningen, och detta står i strid med bestämmelserna för den inre marknaden.

Vidare anser jag att man bör upphöra med myndighetsstöd till verksamhet som i praktiken visat sig kunna bedrivas även utan subventioner.

Är kommissionen informerad om den situation som beskrivs ovan?

Om så är fallet: Anser kommissionen som jag att denna verksamhet strider mot bestämmelserna för den inre marknaden? Vad kommer kommissionen att göra för att åtgärda detta problem?

Om så inte är fallet skulle jag gärna vilja höra kommissionens argument.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(18 september 2000)

Parlamentsledamoten tar upp Nederländernas import av glas från medlemsstater som tillämpar systemet gröna punkten. Enligt ledamoten subventioneras det importerade glaset, vilket leder till att konkurrensen snedvrids på den nederländska marknaden.

Kommissionen stödjer fullkomligt ledamotens åsikt att statligt stöd till verksamheter som kan genomföras utan sådant stöd bör stoppas. Detta är i själva verket en grundprincip för kommissionens policy för statligt stöd som följs konsekvent.

Kommissionen har fått ingående information om de olika gröna punkten-systemen i flera medlemsstater. Denna information tyder inte på att något otillåtet statligt stöd skulle vara inblandat i driften av systemen. Om kommissionen skulle få tillräckligt detaljerad information som ger misstanke om otillåtet stöd skulle den givetvis undersöka detta.

Kommissionen har fått anmälningar om inrättandet av gröna punkten-system för använda förpackningar i flera medlemsstater. När man beslutar om man skall bevilja icke-ingripandebesked eller undantag från vissa restriktiva bestämmelser försöker kommissionen se till att eventuella tjänsteleverantörer kan existera sida vid sida och att företag med miljömässiga förpliktelser har konkreta möjligheter att välja mellan alternativa sätt att uppfylla dessa förpliktelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1689/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Svenskt statligt stöd till Bengtsfors i Sverige

Har det svenska statliga sysselsättningsstödet på 60 miljoner kronor till Bengtsfors i samband med företaget Lears flytt godkänts av kommissionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 juli 2000)

År 1999 lämnade företaget Lear Corporation staden Bengtsfors i Dalsland, Sverige. Eftersom företaget var en av regionens största arbetsgivare erbjöd Sveriges regering i ett pressmeddelande den 29 mars 1999 sysselsättningsbidrag på högst 60 miljoner svenska kronor (cirka 7,2 miljoner euro). Stödet skulle beviljas enligt förordning 1998:996 om sysselsättningsbidrag, som godkändes av kommissionen den 18 juni 1997(1).

Det företag som eventuellt skulle få stöd heter Nisch Produkter och tillverkar motorfordon som är särskilt avsedda för persontransporter. Enligt punkt 2.2 i gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till bilindustrin(2) skall alla godkända stöd anmälas separat, om investeringsprojektets nominella kostnad (totalkostnad) är över 50 miljoner euro eller om det sammanlagda bruttostödet är 5 miljoner euro eller mer. Om företaget Nisch Produkter är verksamt inom bilindustrin borde därför ett stöd på cirka 7,2 miljoner euro ha anmälts till kommissionen.

De svenska myndigheterna har upplyst kommissionen om att företaget ännu den 5 juni 2000 inte hade begärt något stöd. De tror att en eventuell begäran kommer att göras för ett lägre belopp än det som nämndes i pressmeddelandet. Skulle de ovannämnda trösklarna ändå överskridas och det mottagande företaget verkligen vara verksamt i bilindustrin måste stödet anmälas till kommissionen.

(1) Statligt stöd nr E 23/95, skrivelse till medlemsstaten SG(97) D/4397.

(2) EGT C 279, 15.9.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2175/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Europeiska sociala föreskrifter för hemmafruar

Olikheterna i regelverken för hemmafruar i många medlemsstater visar på nödvändigheten att på något sätt reglera hemmafruns roll för att tillfredsställa denna gemenskapsgrupps berättigade förväntningar.

I Frankrike finns det ett socialt regelverk för hemmafruar, i Italien har det inrättats en försäkring för olycksfall i hemmet med den statliga förvaltningen som huvudman, i Spanien diskuterar man en fördelaktig räntesats som är avsedd att förbättra de framtida pensionerna för hemmafruar, medan i andra länder som inte är med i gemenskapen, exempelvis Schweiz, får hemmafruarna ålderspension och ekonomiska ersättningar för skötsel av barn.

Kan kommissionen ange om den anser att man, i syfte att på ett enhetligt sätt reglera situationen för hemmafruarna i olika medlemsstater, bör upprätta europeiska sociala föreskrifter för hemmafruar som omfattar alla aspekter som bör regleras för att stärka hemmafruarnas sociala situation i vår ekonomi?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Parlamentsledamotens fråga gäller den nuvarande situationen för hemmafruar i medlemsstaterna. Parlamentsledamoten undrar om det vore lämpligt att på europeisk nivå föreslå en social ställning för hemmafruar för att det nuvarande läget, som skiljer sig mycket medlemsstaterna emellan, skulle bli enhetligt.

Alltmedan kommissionen erkänner vikten av de uppgifter som hemmafruarna utför till förmån för sina familjer och hela samhället, vill vi precisera att gemenskapens befogenheter vad gäller familjerätt är mycket begränsade.

Vad gäller hemmafruars ställning, vill vi erinra om att kommissionen 1987 lade fram ett förslag till direktiv(1) för att åtgärda bristerna vad gäller likabehandling av kvinnor och män inom socialförsäkring. Som ett alternativ till härledda rättigheter föreslog kommissionen att egna rättigheter till socialförsäkringsförmåner skulle införas för bl. a. hemmafruar.

Detta förslag antogs inte av rådet, trots att Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén var positivt inställda till det.

Inom ramen för den nya strategin för modernisering och förbättring av den sociala tryggheten i Europa avser kommissionen att utreda frågan närmare.

(1) EGT C 309, 19.11.1987.