ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1627/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(27 maj 1998)

Ämne: Femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (ekonomiska anslag)

Denna fråga ställs mot bakgrund av det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002) och det ändrade förslaget till rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998-2002) (KOM(97) 0439-97/0119 COD - 97/0120 CNS)(1).

Kan Europeiska kommissionen säkerställa en nära samverkan mellan ramprogrammet och europeiska samarbetsprojekt som inte är gemenskapsprogram, i synnerhet Eureka och Cost, samt med utgångspunkt i geografiska analyser utveckla åtgärder för länderna i Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, länderna i före detta Sovjetunionen, länder med livskraftiga ekonomier i Asien och Latinamerika, utvecklingsländer samt industrialiserade länder utanför Europeiska unionen?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(14 juli 1998)

I förslaget till delprogrammet "Stärka gemenskapsforskningens internationella roll"(2) redogörs för politiken och styrmedlen för samarbete med andra ramar för samarbete inom forskning och teknisk utveckling (FoTU) samt med länder utanför gemenskapen. Ett viktigt område inom detta delprograms temaområde C är samordning med COST och Eureka i syfte att bättre utnyttja möjligheterna till ömsesidig komplettering mellan dessa program och ramprogrammet. Därför kan kommissionen besvara den första delen av frågeställarens fråga jakande.

Vad beträffar frågans andra del föreslår kommissionen i temaområde A i ovan nämnda delprogram följande samarbetsstruktur för olika kategorier av länder utanför gemenskapen:

- Länder i fasen före anslutningen.

- De nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen och länderna i Central- och Östeuropa som inte befinner sig i fasen före anslutningen.

- Partnerländer i Medelhavsområdet.

- Utvecklingsforskning (inriktad på utvecklingsländer).

- Länder med tillväxtekonomi och industriländer.

Denna struktur har fastställts utifrån erfarenheter med det pågående ramprogrammet, utvecklingar i gemenskapens relationer med vissa grupper av länder utanför gemenskapen samt den FoTU-politiska dialogen med myndigheter i länder utanför gemenskapen och undersökningar om vissa särskilda länder. Strukturen stämmer överens med den struktur som presenteras i frågan (länderna med tillväxtekonomi som nämns ovan är länder i Asien och Latinamerika), och den enda skillnaden är att kommissionens förslag i fråga om olika mål och instrument skiljer mellan länder i fasen före anslutningen (Cypern och tio länder i Central- och Östeuropa) och sådana länder i Central- och Östeuropa som inte befinner sig i den fasen utan som behandlas i en annan kategori tillsammans med de nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen.

(1) EGT C 291, 25.9.1997, s. 15-16.

(2) KOM(98) 305 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2009/98

från Fernando Fernández Martín (PPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Situationen i norra delarna av Mali

Vilka utvecklingsprojekt har kommissionen för de norra delarna av Mali och vilka framsteg har man hittills uppnått?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(4 augusti 1998)

Gemenskapen är fortfarande den största samarbetspartnern i utvecklingsarbetet i norra Mali.

De pågående åtgärderna inom ramen för det vägledande nationella programmet (med utgångspunkt i sjunde Europeiska utvecklingsfonden, EUF) har en budget på ca 22 miljoner ecu och syftar till att återigen få igång de ekonomiska aktiviteterna och att bevara de produktiva naturtillgångarna (projekt för kampen mot jorderosionen, program för utveckling av regioner med boskapsuppfödning, en stödfond för "crédit initiative") samt återuppbyggnad av den sociala och ekonomiska infrastrukturen (primärskolor och hälsoutbildning). Programmet för småprojekt bidrar inom särskilda projekt till förverkligandet av målen. Ett institutionellt stöd ges slutligen i form av ekonomiskt stöd till administrationen i norr (i form av motpartsmedel från programmet för strukturanpassning) och stöd till samordning av biståndet till de norra regionerna (i form av tekniskt bistånd baserat i Gao).

Det kommer snart att fattas ett nytt finansieringsbeslut om ett program för insitutionellt stöd till samordning av utvecklingsåtgärder i de norra regionerna (1,85 miljoner ecu). Beslutet är tänkt att bidra till höja de regionala planerings- och samordningsmyndigheternas kapacitet och att samordna de olika aktörernas verksamhetsmetoder.

Kommissionen beslutade dessutom i slutet av 1996 om finansiering via budgeten (budgetposten för säkerhet och livsmedelsbistånd) av fredsbevarande åtgärder och återuppbyggnad efter konflikten genom stödåtgärder för livsmedelsförsörjningen. Beslutet gäller 2 miljoner ecu för en period av 18 månader och har till syfte att bidra till återinförandet av de befolkningsgrupper som drabbats av konflikten (fattiga, fördrivna och flyktingar). Åtgärderna genomförs av icke-statliga organisationer som redan är etablerade i regionen, och syftar till att iordningsställa olika platser (reparation av vattenpumpar, få igång boskapsuppfödning, grönsaksodling och annan produktiv verksamhet).

Kommissionen verkar dessutom i norra Mali inom tre prioriterade områden: hälso- och sjukvård, vatten- samt livsmedelsförsörjning. Budgeten för områdena är ca 7 miljoner ecu (1996 - mitten av 1998), och ytterligare 5 miljoner ecu kommer att skjutas till en fortsättning efter juli 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1140/98

från José Apolinário (PSE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden och Azorerna

Azorerna (Portugal) hör till gemenskapens yttersta randområden och har därför tilldelats en speciell ställning i EU-fördraget. Kan kommissionen redogöra för det gemenskapsstöd som området erhöll i enlighet med artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden under perioden 1994-1999? Hur stort stöd tror kommissionen att Azorerna kommer att få under finansieringsperioden 2000-2006?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(27 maj 1998)

Under den innevarande finansieringsperioden 1994-1999 har Azorerna inte deltagit i projekt som godkänts enligt artikel 10 i rådets förordning (EEG) 2083/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) 4254/88 om genomförandebestämmelser till förordning (EEG) 2052/88 vad gäller Europeiska regionala utvecklings-fonden(1).

För kommande finansieringsperiod 2000-2006 förutses fortsatt stöd till innovativa åtgärder och pilotprojekt. Enligt kommissionens förslag(2) skall upp till 0,7 % av strukturfonderna anslås till sådana åtgärder. Det är omöjligt att säga hur stor andel av anslagen som skulle kunna tilldelas en viss region.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.

(2) KOM(98) 131 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1774/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: Bankkartell i Italien

Enligt några dagstidningar och de besvär som ingetts av vissa konsumentorganisationer begär de italienska banker som hör till bankorganisationen ABI (Associazione Banche Italiane) att deras kunder skall underteckna bankavtal som innehåller trakasserande, otydliga och/eller oförståeliga klausuler för dem som undertecknar avtalen. Enligt uppgifterna tillämpar bankerna i samband med många hypotekslån för förvärv av det första hemmet räntor som är betydligt högre än vad som anges i den italienska sk. anti-ockerlagen. Besvären har efterföljts av en räntesänkning, vilket tyder på att det existerar en stark bankkartell under ledning av ABI.

I vissa fall har man påvisat ömsesidiga, hemliga avtal som snedvrider konkurrensen och begränsar verksamheten i Italien även för andra europeiska banker, som uppenbart inte hör till ABI.

Kan kommissionen fastställa

1. om bankernas uppförande utgör ett brott mot Romfördraget vad gäller avtal, hemliga överenskommelser eller en avtalad praxis som leder till att konkurrensreglerna inte efterlevs,

2. om ABI missbrukar sin dominerande ställning,

3. om finansministern, den italienska antitrustmyndigheten eller centralbanken Banca d'Italia på något sätt är ansvariga för underlåtenhet visavi det italienska banksystemet, som begränsar tillträde till den italienska marknaden för andra konkurrenter, dvs. nya europeiska banker,

4. om det är möjligt att inleda en omfattande undersökning av de förmodade avtalen mellan ABI och de viktigaste europeiska bankorganisationerna, som syftar till att dela upp marknaden geografiskt och som medför oerhörda nackdelar för bankernas kunder, som även fortsättningsvis kommer att vara i en underordnad ställning gentemot bankerna när det gäller avtal?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

1., 2. och 4. Kommissionen kan bekräfta att den är medveten om de problem som har uppstått i Italien i samband med att kunder som ville utnyttja sänkningen av räntesatserna har begärt förnyelse av banklån (särskilt hypotekslån) och kommissionen följer utvecklingen. Enligt artikel 3 i rådets förordning nr 17/62 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86(1), har kommissionen behörighet att se till att överträdelser av artiklarna 85 eller 86 i EG-fördraget upphör. Kommissionen håller för närvarande på att undersöka sakomständigheterna närmare.

3. Kommissionen har inte kännedom om några omständigheter som skulle peka på att finansministern, den italienska konkurrensmyndigheten eller den italienska centralbanken skulle ha hindrat nya konkurrenter från att gå in på den italienska marknaden. Kommissionen har för övrigt kontakt med såväl den italienska centralbanken som konkurrensmyndigheten inom ramen för detta ärende.

(1) EGT 13, 21.2.1962.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1194/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Tekniska fastighetsmäklares yrkesverksamhet

De tekniska fastighetsmäklarnas yrkesorganisation, som i enlighet med spansk associationsrätt lagligen inrättats som en yrkesorganisation och som är vederbörligen registrerad hos behörigt ministerium, utövar lagligen förvaltning och förmedling på fastighetsmarknaden sedan 1993.

Trots att verksamheten uppfyller alla kriterier enligt stycke D artikel 1 andra och tredje stycket i direktiv 89/48/EEG(1) och enligt stycke F artikel 1 andra och tredje stycket i direktiv 92/51/EEG(2), vägrar den spanska staten att likställa denna yrkesverksamhet med den verksamhet som regleras av dessa bestämmelser och att låta den omfattas av dessa. Detta strider mot ovan nämnda direktiv och mot artikel 3 i Fördraget om Europeiska unionen om fri rörlighet för personer och tjänster samt mot artikel 52 om rätten att starta verksamhet som egenföretagare, eftersom verksamheten inte erkänns som sådan på europeisk nivå.

Kommissionen är fördragens beskyddare och skall se till att gemenskapens grundläggande principer om fri etableringsrätt och fritt tillhandahållande av tjänster iakttas. I detta syfte har det utarbetats flera direktiv för erkännande av examina och yrkesverksamhet i de olika medlemsstaterna. Hur avser kommissionen att komma till rätta med den spanska statens diskriminerande agerande som strider mot gemenskapens friheter? Även om den spanska staten har införlivat ovan nämnda direktiv, hindrar den vissa yrkeskårer, som omfattas av dessa direktiv, från att utnyttja dessa rättigheter.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 juli 1998)

Det framgår av en första undersökning av den fråga som parlamentsledamoten tar upp att denna omfattas av den berörda medlemsstatens behörighet, dvs. Spaniens, eftersom det rör sig om tillträde, villkor för tillträde till och utövande av ett yrke vars reglering eller eventuella reglering i en medlemsstat omfattas av den nationella behörigheten.

(1) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 25.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1951/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Energibesparing i befintliga byggnader

Vilka undersökningar har utförts avseende de siffror som ingår i den rapport om utvärdering av möjligheterna att reducera koldioxidutsläpp i byggnaderna i Europa som EuroACE förelade kommissionen den 27 april och den 12 maj 1998 och som utarbetats av CALEB Management Consultants? Instämmer kommissionen i det som antas i rapporten, nämligen att man årligen skulle kunna reducera koldioxidutsläppen med nästan 450 miljoner ton inom denna sektor? Vilka åtgärder ämnar den i så fall vidta för att säkerställa att de politiska strategier som utarbetats för att uppnå detta önskvärda mål skall genomföras i god tid?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(29 juli 1998)

Rapporten från maj 1998 om möjliga minskningar av koldioxidutsläpp i det europeiska fastighetsbeståndet har noggrant studerats.

Energiförbrukningen i byggnader utgör en hög andel av gemenskapens totala energiförbrukning och står för en betydande andel av gemenskapens koldioxidutsläpp. Hänvisningen till att byggnadssektorn står för 40 % av gemenskapens totala energiförbrukning, vilket nämns i rapporten, grundas på vissa antaganden avseende definitionen av energianvändning i byggnader. Det erkänns allmänt att det finns en betydande potential för energibesparing och därmed minskningar av utsläppen från byggnadssektorn. Det är uppenbart att om gemenskapen och dess medlemsstater skall uppfylla sina åtaganden i enlighet med Kyotoprotokollet kommer det att bli nödvändigt med åtgärder som förbättrar energieffektiviteten i byggnadssektorn.

En möjlig minskning med 450 miljoner ton koldioxid till år 2010 som anges i rapporten, är förmodligen den övre tekniska potentialen. Vid utarbetandet av lämpliga åtgärder både på nationell nivå och på gemenskapsnivå måste även andra kriterier såsom kostnadseffektivitet beaktas för att fastställa den ekonomiska potentialen. Denna dimensionen togs inte upp i rapporten.

En förteckning över några möjliga åtgärder som kunde vara lämpliga för byggnadssektorn finns i kommissionens meddelande "Energieffektivisering i Europeiska gemenskapen - Inför en strategi för rationell energianvändning"(1).

(1) KOM(98) 246 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2004/98

från Hartmut Nassauer (PPE) till rådet

(29 juni 1998)

Ämne: Rådets förordning (EEG) 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett

Förordning (EEG) 2377/9(1) föreskriver ett förfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung. Den praktiska tillämpningen av denna förordning väcker följande frågor:

1. Medför gemenskapsförfarandet för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder att ett veterinärmedicinskt läkemedel då en prövning av detta inte föreligger, respektive då gränsvärdet överskrids i allmänhet kommer att förbjudas?

2. Har man i detta sammanhang tänkt på att det när det gäller preparat avsedda för hästar inte lönar sig att genomföra resurskrävande farmakologiska tester med hänsyn till den begränsade marknaden för att ett dylikt preparat på nytt skall bli tillåtet, vilket leder till att allt fler preparat förbjuds?

3. Är man i samband härmed medveten om det faktum att härigenom även djur som inte är avsedda som livsmedel kommmer att undanhållas en nödvändig medicinsk behandlig?

4. Borde alltså inte förordningens tillämpningsområde inskränkas så att dessa djur undantas så att dessa även fortsättningsvis kan behandlas med preparat för vilka gränsvärdet för högsta tillåtna restmängder överskrids?

5. Har man beaktat förhållandet att hästar i några medlemsstater endast i undantagsfall är avsedda för livsmedelsproduktion?

6. Vore det inte nödvändigt att, när det gäller hästar, skilja mellan husdjur som kan behandlas utan restriktioner och slakdjur som endast kan ges behandling i begränsad omfattning?

7. Skulle inte alla hästar kunna märkas, antingen som riddjur, eller som slaktdjur?

Svar

(24 september 1998)

Enligt det förfarande som inrättas genom förordning (EEG) 2377/90 föreskrivs inte att berörda veterinärmedicinska läkemedel förbjuds, eftersom kontrollen regleras i samband med de nationella planer som skall läggas fram vid tillämpningen av direktivet om restmängder (direktiv 96/23/EG)(2).

När det gäller de övriga frågor som har samband med problemen med att det inte finns tillstånd för försäljning av alla sådana läkemedel som särskilt gäller hästar, har de lämpliga organen inom rådet insett allvaret i de fakta den ärade parlamentsledamoten har lagt fram, och gett en arbetsgrupp i uppdrag att granska ett arbetsdokument som den tyska delegationen lagt fram i denna fråga.

Denna fråga bör kunna lösas inom ramen för det ändrade förslag till förordning som kommissionen åtagit sig att lägga fram för rådet, som en följd av den lagstiftningsresolution med Europaparlamentets yttrande om förslaget om att förlänga tidsfristen i artikel 14 i förordning (EEG) 2377/90, antagen den 20.2.97(3).

(1) EGT L 224, 18.8.1990, s.1.

(2) EGT L 125, 23.5.1996, s. 10.

(3) EGT C 85, 17.3.1997, s. 127.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2006/98

från Gunilla Carlsson (PPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Skyldigheter för kabel-TV-bolag (must-carry)

I de flesta europeiska länder är kabel-TV-bolagen skyldiga att sända TV- och radioprogram. Dessa skyldigheter omfattar normalt ett begränsat antal statliga sändningar. Det tycks nu finnas en tendens till att dessa skyldigheter även skall omfatta följande:

1. nationella kommersiella program,

2. betal-TV-program och

3. statliga radio- och TV-stationers nya temakanaler.

Effekterna av denna utvidgning kan inverka negativt på den inre marknadens funktion och särskilt det fria tillhandahållandet av tjänster.

Kan kommissionen redogöra för hur den ser på det godtagbara i (utvidgningen av) sådana skyldigheter mot bakgrund av den inre marknadens bestämmelser och särskilt med hänsyn till fördragets artikel 59?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(29 juli 1998)

Till kommissionen har inkommit klagomål i vilka det görs gällande att införandet av vissa skyldigheter för kabel-TV-bolag (must-carry) hindrar den fria omsättningen av radio- och TV-tjänster på den inre marknaden. Kommissionen är i färd med att granska dessa klagomål och har i ett fall inlett ett överträdelseförfarande.

Mot bakgrund av klagomålens utvärdering kommer kommissionen att undersöka om det krävs särskilda tolkningsregler i fråga om proportionaliteten av sådana nationella åtgärder och de därmed åsyftade målen (med beaktande av rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(1) och med beaktande av artikel 59 i EG-fördraget). Kommissionen förbereder dessutom ett frågeformulär som inom kort kommer att skickas ut till alla berörda parter.

(1) EGT L 298, 17.10.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1789/98

från Viviane Reding (PPE) till rådet

(11 juni 1998)

Ämne: Uppskjutande av förbudet mot djurförsök

Med beaktande av att direktiv 93/35/EEG(1) stadgar om avskaffande av djurförsöken inom kosmetikaindustrin och fastställer att sådana försök från och med den 1 januari 1998 skall ersättas med alternativa test,

med beaktande av att vissa av Europeiska unionens medlemsstater (Nederländerna, Tyskland) har infört detta förbud, medan de flesta inte har gjort det,

med beaktande av att kosmetikaindustrin redan har tillgång till tusentals ämnen som testats på djur,

med beaktande av att det finns alternativ till de flesta, ofta grymma test på levande varelser, men att dessa inte används, och med beaktande av att forskningen för att finna nya alternativa test endast får obetydligt stöd,

med beaktande av att kommissionen ännu inte tagit några initiativ om det utlovade direktivet om förbud mot djurförsök med färdiga kosmetiska produkter,

väcks frågan om varför rådet skjuter upp tillämpningen av det förbud som enligt direktivet skulle träda i kraft år 1998. Har handelspolitiken enligt rådet företräde framför djurskyddet? På vilka grunder skjuter rådet ständigt upp beslut i denna fråga?

Svar

(24 september 1998)

Rådet fäster den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på det svar som kommissionen givit på den skriftliga frågan nr 1790/98 i samma ärende. Beslutet att skjuta på införandet av förbudet mot djurförsök till den 30 juni 2000 har fattats av kommissionen på grundval av direktiv 97/18/EG och med beaktande av målet att skydda folkhälsan samt det faktum att tillfredsställande framsteg inte skett när det gäller att utveckla metoder som gör det möjligt att ersätta djurförsök.

(1) EGT L 151, 23.6.1993, s. 32.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1522/98

från Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Stöd till regionerna Markerna och Umbrien som har drabbats av jordbävningar

Den italienska lagstiftningen föreskriver ekonomiska åtgärder till stöd för de olycks- och skadedrabbade områdena i regionerna Markerna och Umbrien till följd av jordbävningen den 26 september 1997.

I cirkulär nr 234425 av den 29 december 1997 fastställde den italienske industriministern åtgärder för att utarbeta ytterligare två specialkategorier för godkännande av ansökningar om stöd till företag enligt italiensk lag 428/1992, vilka skall godkännas av kommissionen.

När avser kommissionen att utfärda direktiven om stödåtgärder för de italienska regioner som drabbats av jordbävningen?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Kommissionen kan bekräfta att den håller på att granska systemet för stöd till företag i regionerna Markerna och Umbrien enligt bestämmelserna om ändring av lag 488/92. Det rör sig om lag 364/97 som anmäldes den 23 december 1997. Under prövningen av detta ärende har kommissionen begärt upplysningar om villkoren för tillämpningen av det system som nu granskas. Upplysningar om dessa bestämmelser - det rör sig troligtvis om det cirkulär som parlamentsledamoten nämner - har ännu inte överlämnats till kommissionen.

Kommissionen inväntar därför de begärda upplysningarna för att kunna uttala sig om det aktuella systemets förenlighet mot bakgrund av artikel 92 och följande artiklar i EG-fördraget.