ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1491/01

från Jannis Sakellariou (PSE) till kommissionen

(18 maj 2001)

Ämne: Yrkesbeteckningen naturläkare i Grekland

1. Behöver en tysk naturläkare i Grekland ett särskilt tillstånd för att kunna praktisera i Grekland?

2. Gör man i Grekland skillnad mellan yrkesbeteckningarna naturläkare och psykoterapeut?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 juni 2001)

De båda yrken som parlamentsledamoten nämner finns inte i alla länder i EU och är inte heller reglerade på samma sätt i de enskilda länderna. Enligt de uppgifter som kommissionen har finns yrkesbeteckningen naturläkare bara i Tyskland, medan sjukgymnastyrket är reglerat i samtliga medlemsstater. Det rör sig här om två helt olika vårdyrken.

Genom rådets direktiv 89/48/EEG, av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(1), och rådets direktiv 92/51/EEG, av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG(3), har det införts ett system för erkännande av yrkesbehörighet och examensbevis som inte förutsätter någon föregående harmonisering (utom för några yrken i vårdsektorn där en viss samordning har skett på gemenskapsnivå och som omfattas av ett antal särdirektiv).(2) Ett av de villkor som gäller för att den generella ordningen skall vara tillämplig är att det yrke som den yrkesverksamme har utbildats till i en medlemsstat motsvarar yrket ifråga i den medlemsstat där vederbörande ansöker om erkännande av sin yrkesbehörighet.

Om villkoren för att få arbeta inom ett vårdyrke inte respekteras (oftast måste man först kunna förete ett examensbevis och få tillstånd att arbeta inom yrket) föranleder detta oftast sanktioner i medlemsstaterna. För alla praktiska frågor om tillämpningen av den generella ordningen för erkännande av examensbevis i en medlemsstat kan vederbörande vända sig till kontaktpunkten för erkännande av yrkesbehörighet i medlemsstaten ifråga. Adresser till dessa kontaktpunkter finns på kommissionens webbplats under följande adress: http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/qualifications/index.htm.

(1) EGT L 19, 24.1.1989 och EGT L 209, 24.7.1992.

(2) Läkare, tandläkare, veterinärer, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård och farmaceuter.

(3) EGT L 19, 24.1.1989 och EGT L 209, 24.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0063/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(22 januari 2001)

Ämne: Fall av leukemi och cancer hos militärer som deltagit i kriget i Kosovo

Nyligen har tragiska fall av leukemi och cancer konstaterats hos många militärer tillhörande de europeiska väpnade styrkor som deltagit i fredsbevarande uppdrag på Balkan. Dessa sjukdomar ökar exponentiellt inom hela gemenskapen och hela Europa har drabbats av oro och rädsla för att det eventuellt skall finnas samband mellan sjukdomarna och användningen av utarmat uran i

projektiler som användes under konflikten. Befolkningen i området åsamkades dessutom lidanden av bombningarna och det utarmade uranet har fått fruktansvärda effekter på civilbefolkningen, på militärer och hundratals frivilliga som varit verksamma i Kosovo.

Avser kommissionen att med hänsyn till det ovanstående kontrollera hur det verkligen förhåller sig med effekterna av de vapen som använts på Balkan och varje form av ansvar som hänger samman därmed?

Avser kommissionen dessutom att uppmana medlemsstaterna att genomföra hälsokontroller av samtliga soldater som deltagit i fredsuppdrag på Balkan?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0038/01, E-0062/01, E-0063/01 och P-0148/01 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(15 mars 2001)

Kommissionen har uppmanat den grupp av sakkunniga som inrättats i enlighet med artikel 31 i Euratomfördraget att yttra sig om tänkbara hälsoeffekter av exponering för joniserande strålning från utarmat uran. Dessutom har man bidragit till en rundabordsdiskussion mellan internationella organisationer som sysslar med sådana frågor.

Det är medlemsstaterna och Nato som har ansvar för de soldater som tjänstgjorde på Balkanhalvön. Medlemsstaterna har dessutom ansvar för skyddet av de personer som besöker området. Kommissionen kommer att vidarebefordra all relevant information som inkommer från internationella organisationer, liksom yttrandet från den grupp av sakkunniga som inrättats i enlighet med artikel 31 i Euratomfördraget i syfte att hjälpa medlemsstaterna att fatta beslut om lämpliga åtgärder. Kommissionen kommer i sin tur att ta hänsyn till de vetenskapliga rönen i syfte att erbjuda medicinsk uppföljning till de kommissionstjänstemän och entreprenörer som skickats till regionen.

I de uppgifter som finns tillgängliga för närvarande finns det ingenting som tyder på att livsmedel förorenats med utarmat uran.

Kommissionen följer noga alla utvecklingar i fråga om bedömning av tänkbara samband mellan fall av negativa hälsoeffekter bland dem som varit på uppdrag i Balkanområdet och användningen av utarmat uran i projektiler som avskjutits mot mål i området. Bland de främsta informationskällorna är Förenta nationernas miljöprogram UNEP, som genomfört provtagningar i området. Resultaten av dessa prover kommer att bli tillgängliga i mars 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0792/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(13 mars 2001)

Ämne: Minimikrav för miljökonsekvensbedömningar

Sedan man införde kravet på att en miljökonsekvensbedömning måste genomföras vid alla arbeten som skulle kunna påverka miljön har det vid ett flertal tillfällen visat sig att många av de miljökonsekvensbedömingar som görs inte uppfyller de önskade målen. Vissa av de företag som måste genomföra en sådan bedömning anser faktiskt inte detta vara något mer än ett formellt krav, och de gör bedömningen själva bara för att uppfylla kraven för förfarandet.

Vilken nytta anser kommissionen att miljökonsekvensbedömningarna gör i praktiken?

Anser kommissionen att de uppfyller de mål som låg till grund för att de infördes?

Anser inte kommissionen att den bör lägga fram ett förslag till minimikrav för miljökonsekvensbedömningarna, så att ingen längre kan betrakta dem som ett formellt krav?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 maj 2001)

Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1) har visat sig vara ett mycket framgångsrikt instrument för miljöskydd, eftersom det har inriktats särskilt på försiktighetsprincipen. Eftersom det till sin natur är ett ramdirektiv anger det minimikrav, som medlemsstaterna måste specifiera ytterligare och genomföra.

Direktivet om bedömning av inverkan på miljön anses vara ett procedurdirektiv, som anger vilka huvudsakliga förfaranden medlemsstaterna måste följa för att nå sina mål. Dessa är att utarbeta en miljörapport, genomföra samråd med allmänheten och berörda miljömyndigheter, ta hänsyn till dessa resultat i beslutsprocessen samt informera berörda parter om beslut. Beträffande gränsöverskridande effekter ingår medlemsstater som troligen kommer att känna av betydande konsekvenser på jämbördig bas i förfarandet, i enlighet med FN/ECE:s Esbokonvention om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang.

I de fall kommissionen känner till har en korrekt tillämpning av direktivet om bedömning av inverkan på miljön vanligtvis förbättrat projekten i fråga ur miljöperspektiv och har gjort det möjligt för allmänheten att delta och bidra på ett tillfredsställande sätt.

Vissa brister som avslöjades i en rapport om tillämpningen av och effektiviteten i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ledde till ett förbättrat rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(2) om ändring av det ursprungliga direktivet. Hur framgångsrikt och viktigt detta instrument är visas också genom det faktum att det befintliga tillvägagångssättet utsträcks till planeringsnivån över projektnivå genom det framtida direktivet om strategisk miljöbedömning; rådets direktiv om bedömning av vissa planers och programs inverkan på miljön(3).

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.

(3) Ändrat förslag till rådets direktiv om bedömning av vissa planers och programs inverkan på miljön EGT C 83, 25.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0245/01

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(31 januari 2001)

Ämne: Babcock Wilcox España

Den 13 juni 2000 uppgav kommissionen i ett pressmeddelande att den skulle utöka sin undersökning angående stödet till Babcock Wilcox España SA så att denna skulle omfatta de delar av stödet som berör företagets privatisering. Regeringen i den baskiska provinsen har inte informerats om detta och det råder stor social oro (många arbetstillfällen befinner sig i farozonen). Kan kommissionen med hänsyn till detta upplysa mig om det aktuella läget i undersökningen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 mars 2001)

Den 13 juni 2000 beslutade kommissionen att för andra gången förlänga förfarandet enligt artikel 88.2 (tidigare 93.2) i EG-fördraget i ärendet C 33/98. Avsikten är att i den pågående utredningen inkludera även de stödinslag som upptäckts i samband med privatiseringen av Babcock Wilcox Española S.A., vilka anmälts av de spanska myndigheterna. Utredningen inleddes 1998(1) och förlängdes första gången 1999(2).

Efter den senaste förlängningen av förfarandet offentliggjorde kommissionen sitt beslut i EGT(3). Offentliggörandets syfte var att ge utomstående berörda parter möjlighet att lämna inkomma med synpunkter till kommissionen. En utomstående berörd part, regeringen i provinsen Biscaya (Diputación Foral de Vizcaya) där Babcock Wilcox är lokaliserat, har lämnat synpunkter. Kommissionen kommer att ta hänsyn till synpunkterna när den fattar sitt slutliga beslut.

Förfarandet är inne i sitt avslutande skede. Med tanke på den snäva tidsramen för privatiseringen kommer kommissionen att försöka att skynda på förfarandet så att det slutliga beslutet kan fattas så snart som möjligt.

(1) EGT C 249, 8.8.1998.

(2) EGT C 280, 2.10.1999.

(3) EGT C 232, 12.8.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0863/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(22 mars 2001)

Ämne: Slakterikontroller

Kan kommissionen, för varje medlemsstat, ange slakteriavgifterna för kontroller som genomförs enligt direktivet om färskt kött och kommer man i så fall, till exempel, att ange om avgiften är en enhetstaxa för kontrollörens tid eller en avgift per slaktat djur?

Överväger kommissionen att inleda fördragsbrottstalan mot EU-länder som inte tar ut någon avgift?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(11 juni 2001)

Kommissionen har för närvarande ingen översikt över slakteriavgifterna för varje medlemsstat för kontroller som genomförs i enlighet med rådets direktiv 64/433/EEG av den 26 juni 1964 om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen(1). Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor undersöker för närvarande finansieringen av veterinärkontroller inom gemenskapen, men studien är ännu inte slutförd.

Föreskrifter för dessa avgifter finns i rådets direktiv 85/73/EEG av den 29 januari 1985 om finansiering av hygienundersökningar och kontroller av färskt kött och fjäderfäkött(2), senast ändrat genom rådets direktiv 96/43/EG av den 26 juni 1996(3).

Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget mot samtliga medlemsstater som inte vidtagit de nationella åtgärder som krävs för att genomföra det aktuella direktivet.

Just nu pågår ännu överträdelseförfaranden mot Tyskland, Grekland och Irland avseende förseningar i genomförandet av direktivet.

(1) EGT 121, 29.7.1964.

(2) EGT L 32, 5.2.1985.

(3) EGT L 162, 1.7.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0148/01

från Florence Kuntz (UEN) till kommissionen

(23 januari 2001)

Ämne: Följder av användningen av ammunition innehållande utarmat uran

Genom sin samorganisation önskar oroliga franska militärer, för egen del men även för sina europeiska kamraters del, att patologin för det medicinska Gulf- och Balkansyndromet skall fastställas.

Kan kommissionen, särskilt med tanke på de olika ståndpunkter som intagits av medicinska sällskap i Europeiska unionens olika medlemsstater, snarast informera oss om sina tankar kring och uppfattningar om de möjliga eller fastslagna följderna för allmänhetens hälsa av användningen av ammunition innehållande utarmat uran (Balkansyndromet), som drabbat militärer från Frankrike och från andra nationer inom Europeiska unionen efter att de tjänstgjort i den federala republiken Jugoslavien?

Kan kommissionen, så fort som möjligt och med exakthet fastställa hur många europeiska militärer och civila jugoslaver som är berörda av användningen av denna ammunition och i vilka delar av den federala republiken Jugoslavien?

Om det visar sig att man kan upprätta ett direkt samband mellan användningen av denna typ av ammunition och symptomen från Balkansyndromet och Gulfkriget, kan kommissionen informera oss om vilka samlade prioriterade åtgärder för allmänhetens hälsa kommissionen inom kort avser att föreslå medlemsstaterna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0038/01, E-0062/01, E-0063/01 och P-0148/01 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(15 mars 2001)

Kommissionen har uppmanat den grupp av sakkunniga som inrättats i enlighet med artikel 31 i Euratomfördraget att yttra sig om tänkbara hälsoeffekter av exponering för joniserande strålning från utarmat uran. Dessutom har man bidragit till en rundabordsdiskussion mellan internationella organisationer som sysslar med sådana frågor.

Det är medlemsstaterna och Nato som har ansvar för de soldater som tjänstgjorde på Balkanhalvön. Medlemsstaterna har dessutom ansvar för skyddet av de personer som besöker området. Kommissionen kommer att vidarebefordra all relevant information som inkommer från internationella organisationer, liksom yttrandet från den grupp av sakkunniga som inrättats i enlighet med artikel 31 i Euratomfördraget i syfte att hjälpa medlemsstaterna att fatta beslut om lämpliga åtgärder. Kommissionen kommer i sin tur att ta hänsyn till de vetenskapliga rönen i syfte att erbjuda medicinsk uppföljning till de kommissionstjänstemän och entreprenörer som skickats till regionen.

I de uppgifter som finns tillgängliga för närvarande finns det ingenting som tyder på att livsmedel förorenats med utarmat uran.

Kommissionen följer noga alla utvecklingar i fråga om bedömning av tänkbara samband mellan fall av negativa hälsoeffekter bland dem som varit på uppdrag i Balkanområdet och användningen av utarmat uran i projektiler som avskjutits mot mål i området. Bland de främsta informationskällorna är Förenta nationernas miljöprogram UNEP, som genomfört provtagningar i området. Resultaten av dessa prover kommer att bli tillgängliga i mars 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1115/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Programmet för livsmedelsstöd till Ryssland

Vintern 19981999 beslutade EU uppenbart i syfte att tömma sina egna lager att ge Ryssland stöd i form av livsmedel. Man kom överens med den ryska regeringen om att 20 procent av intäkterna från livsmedelsförsäljningen skall gå till en särskild socialfond. Har kommissionen mottagit en utredning över användningen av medel från denna fond?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(21 juni 2001)

Inom ramen för programmet för leverans av jordbruksprodukter till Ryssland, föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 2802/98 av den 17 december 1998 att levererade produkter skall säljas och att försäljningsinkomsterna skall gå till social verksamhet.

I samförståndsavtalet fastställs vidare att de medel som betalas in på det särskilda kontot skall utbetalas för pensionsbetalningar (80 %) och för speciella sociala ändamål (20 %). Samförståndsavtalet förpliktigar också de ryska myndigheterna att tillhandahålla regelbundna rapporter om inbetalningar till och utbetalningar från det särskilda kontot. Dessa rapporter skall finansministern presentera för den gemensamma arbetsgruppen, som träffas regelbundet för att förvalta programmet. Inga utbetalningar kan göras från det särskilda kontot om de inte godkänts av kommissionen på rekommendation av den gemensamma arbetsgruppen.

Enligt de senaste rapporterna har följande utbetalningar av medel från det särskilda kontot gjorts till överenskomna områden:

- Pensionsfond 177 miljoner euro

- Ministerierna för hälsovård och arbetsmarknad 44 miljoner euro (22 miljoner till varje)

Aktuella kontoställningar:

- Pensionsfond 13 miljoner euro

- Ministerierna för hälsovård och arbetsmarknad 3,2 miljoner euro

Rapporterna om utbetalningar från pensionsfonden innehåller detaljer som belopp och datum för mottagande från det särskilda kontot, betalningar från den statliga pensionsfonden till regionala kontor inklusive belopp och datum för transaktionen. Kommissionens enhet för tekniskt bistånd har i kontrollsyfte genomfört ett antal revisionsresor till betalningsmottagande regioner. Dessa resor har verifierat att det finns en tydlig verifikationskedja som identifierar flödet av medel från den statliga pensionsfonden till slutmottagaren, d.v.s. pensionären.

De rapporter som mottagits beträffande hälso- och arbetsmarknadsministeriernas användning av medel från det särskilda kontot visar tydligt att dessa medel har avsatts för inköp av utrustning till sjukhus och medicinska institutioner samt till kliniker och skolor för barn. Inköpen av utrustning inkluderar rullstolar, datorer för internatskolor, sjukhussängar, kläder och tvättutrustning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1109/01

från Jens-Peter Bonde (EDD) till rådet

(9 april 2001)

Ämne: Luxemburgkompromissen och Ioanninakompromissen efter ratificering av Nicefördraget

Vilken status har Ioanninakompromissen och Luxemburgkompromissen efter ratificering av Nicefördraget?

Svar

(27 september 2001)

Hänvisning till rådets beslut av den 29 mars 1994 om beslutsfattande med kvalificerad majoritet i rådet(1) ändrat genom rådets beslut av den 1 januari 1995(2), den så kallade Ioanninakompromissen görs i förklaring nr 50 om protokollet om institutionerna inför en utvidgning av Europeiska unionen, som är fogad till slutakten till Amsterdamfördraget. Förklaringen lyder Fram till dess att den första utvidgningen träder i kraft gäller en överenskommelse om att giltighetstiden för rådets beslut av den 29 mars 1994 (Ioanninakompromissen) skall förlängas och senast vid den förstnämnda tidpunkten kommer en särskild lösning för Spanien att åstadkommas. Kom ihåg att rådets beslut av den 29 mars 1994 inte har något datum när beslutet upphör att gälla.

De resultat som uppnåddes under regeringskonferensen i Nice kommer att få följande konsekvenser.

Protokollet om institutionerna, som förklaringen hänför sig till, kommer att upphävas i och med ikraftträdandet av protokollet om utvidgningen av Europeiska unionen bifogat genom Nice-fördraget till Fördraget om Europeiska unionen och Fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna. Dessutom föreskriver artikel 3 i samma protokoll om utvidgningen en ny vägning av rösterna i rådet som kommer att träda i kraft den 1 januari 2005.

Ioanninakompromissen kommer därför inte längre att tillämpas efter den 1 januari 2005.

När det gäller vad som i vanligt tal kallas Luxemburgkompromissen (slutsatser efter rådets extramöte i Luxemburg den 17, 18, 27 och 28 januari 1966), kommer den att behålla samma status efter det att Nice-fördraget trätt i kraft.

(1) EGT C 105, 13.4.1994, s. 1.

(2) EGT C 1, 1.1.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1553/01

från María Rodríguez Ramos (PSE) till kommissionen

(28 maj 2001)

Ämne: Uppförande av en kraftvärmeanläggning i Tordesillas, Spanien

Det multinationella företaget Enron vill uppföra en kraftvärmeanläggning för gas- och dieselförbränning på 800 megawatt i Tordesillas kommun. En anläggning som enligt företagets egna uppgifter årligen kommer att släppa ut 2 540 000 ton koldioxid (den största förorsakaren till klimatförändringen), 2 100 ton kväveoxider, 191 ton svaveloxid, 545 ton kolmonoxid och andra föroreningar.

Detta projekt planeras i en självstyrande region som producerar tre gånger så mycket energi som den själv konsumerar. Det är alltså ett klart överskott.

Anläggningen är planerad att ligga två km från Tordesillas, ett samhälle med 8 000 invånare, och fem km från det enda naturskyddsområde i provinsen Valladolid naturreservatet Riberas de Castronuño samt ett fåtal km från vinodlingarna i Ruedas vindistrikt.

Vitboken om förnybara energikällor i EU fastställer målet för förnybar energi på tolv procent. I Spanien uppskattar man att om målet på tolv procents förnybar energi skall uppfyllas till 2010 bör all förväntad ökning av energiefterfrågan täckas av förnybar energi.

Om detta stämmer:

- Hur övervakar kommissionen att målet om ersättning med förnybar energi uppfylls i medlemsstaterna?

- Finns det något övervakningssystem i gemenskapen för att hindra länderna att ge tillstånd till nya anläggningar som skulle göra det omöjligt att nå målet om tolv procents förnybara energikällor till år 2010?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 juli 2001)

I sitt förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om främjande av el från förnybara energikällor på den inre marknaden för el(1),(2), föreslår kommissionen att förnybar energi skall bidra med 22 % av den totala elförbrukningen. Enligt artikel 8 i förslaget till direktiv skall kommissionen följa upp och övervaka hur medlemsstaterna lyckas uppfylla sina mål beträffande förnybar energi. Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt om direktivet den 23 mars 2001. Den gemensamma ståndpunkten godkändes av parlamentet i den andra behandlingen den 4 juli 2001(3).

(1) EGT C 311, 31.10.2000.

(2) EGT C 142, 15.5.2001.

(3) EGT C 142, 15.5.2001.