ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1838/99

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(13 oktober 1999)

Ämne: Bristande livsmedelskontroll i spanska hamnar

Europeiska kommissionen offentliggjorde i slutet av augusti 1999 en rapport om de veterinärinspektioner som byrån för livsmedel och veterinära frågor utfört i hamnar och på flygplatser i Spanien under perioden november 1998 till mars 1999. Vid dessa inspektioner upptäcktes allvarliga brister i hygienkontrollen vid vissa spanska gränsövergångar där man har befogenhet att utföra livsmedelskontroller.

Rapportens slutsatser finns tillgängliga på generaldirektorat XXIV:s hemsida. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta gentemot de spanska myndigheterna för att komma till rätta med den situation som beskrivs i veterinärbyråns rapport?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(9 november 1999)

Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor har nyligen gjort två inspektioner i Spanien, en i november 1998 och en i februari 1999. Resultaten av dessa inspektioner har offentliggjorts i slutlig form på hemsidan för generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd med de spanska myndigheternas kommentarer och reaktioner på resultaten i rapportutkastet. Kommissionen har mottagit skriftliga svar angående de brister som nämns i rapporten, och kommissionen diskuterar fortfarande med de spanska myndigheterna om särskilda rekommendationer.

När det gäller bristfälliga anläggningar har de spanska myndigheterna meddelat att de håller på och ändrar dessa eller planerar nya. När det gäller bristfälliga förfaranden vid gränsövergångarna har administrativa åtgärder omedelbart vidtagits för att åtgärda problemet.

Kommissionen behandlar regelbundet flera gånger per år rekommendationer, antingen från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor eller någon medlemsstat, som gäller införande av ändringar i den offentliggjorda förteckningen över gränskontrollstationer (kommissionens beslut 97/778/EG av den 22 juli 1997 om upprättande av en förteckning över gränskontrollstationer som godkänts för veterinärkontroller av produkter och djur från tredje land, om fastställande av närmare bestämmelser om de kontroller som skall utföras av kommissionens veterinärexperter och om upphävande av beslut 96/742/EG(1)). Förteckningen över gränskontrollstationer ändrades nyligen genom kommissionens beslut 1999/577/EG av den 20 juli 1999(2).

(1) EGT L 315, 19.11.1997.

(2) EGT L 219, 19.8.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1665/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Oegentlig användning av medel från IMF till Ryssland och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling

Direktören för Internationella valutafonden (IMF), Michel Camdessus, beviljade i slutet av juli ett lån på 4,5 miljarder USD till Ryska federationen, trots att han hade kännedom om rapporten från Price Waterhouse, i vilken det bekräftas att centralbanken i Moskva överfört en del av dessa medel till utländska holdingbolag.

Vet kommissionen om man förutom medlen från Internationella valutafonden även har missbrukat medel från Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Pedro Solbes Mira

(3 november 1999)

Beträffande de allmänna frågorna om påstådd ekonomisk korruption i Ryssland håller kommissionen fast vid de synpunkter som den gav uttryck åt i sitt tal i parlamentet den 16 september 1999. På parlamentsledamotens särskilda fråga överlämnar kommissionen följande uppgifter vilka den har tillgång till i egenskap av gemenskapens företrädare i styrelsen för Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD):

Olaglig kapitalflykt utgör brottslig verksamhet och förövarna kommer därför att försöka dölja sin verksamhet från offentlig insyn, inklusive insyn från EBRD. EBRD bekämpar därför penningtvätt och kräver att de finansinstitut som den beviljar lån utformar redovisningar som minskar sannolikheten för att banken utan vetskap dras in i sådan verksamhet. Dessutom har EBRD:s samtliga betalningar till och från Ryssland tillstånd från centralbanken.

Ungefär en fjärdedel av EBRD:s finansiering görs med ryska motparter. EBRD:s verksamhet med de ryska motparterna begränsas till finansiering av godkända projekt vilkas användning av medlen fastställs i detalj. Inom EBRD görs strikta betalningskontroller som innebär att medlen så fort det är möjligt betalas direkt till avtalsparterna. När andra betalningsmekanismer används, såsom särskilda konton, görs regelbundna avstämningar av dessa konton för att säkerställa att medlen används enligt avsedda ändamål.

Personalen informeras regelbundet av den tjänsteman som banken 1996 utsåg som ansvarig för att bekämpa penningtvätt.

Efter det nyligen inträffade fallet med Bank of New York har EBRD genomfört en egen granskning av utlåningen till ryska motparter och bett dess revisorer att utföra en granskning av särskilda ryska projekt som skulle kunna vara utsatta för penningtvätt. Även om den externa granskningen fortsätter är den preliminära bedömningen på grundval av bankens egen granskning att det inte finns några projekt där man vid första påseendet har kunnat påvisa att förvaltningen eller transaktionerna skulle vara inblandad i penningtvätt.

Kommissionen har inga bevis på att ovanstående uppgifter skulle vara tvivelaktiga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2054/99

från Gérard Caudron (PSE) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Avskaffandet av gemenskapens stöd till utdelning av mjölk i skolorna

På alla håll har man påtalat kommissionens beslut om att skära ned och därefter dra in gemenskapens subventioner till utdelningen av mjölk i skolorna.

Enligt näringsspecialister för barn är mjölk ett nödvändigt födoämne för barnens tillväxt. Utdelningen av mjölk i skolorna tillåter för övrigt ännu i dag att man når vissa kategorier av befolkningen som inte kan åtnjuta en balanserad kost.

Detta förslag är oroväckande såväl med tanke på jordbruket som med tanke på folkhälsan:

Medan rådet (jordbruk) den 14 och 15 juni 1999 menade att det är viktigt att uppmuntra konsumtionen av mjölk på grund av dess näringsvärde, särskilt för barn och unga människor, varför tar då kommissionen ett beslut som går emot rådets synpunkt?

Medan folkhälsan nyss har upphöjts till en horisontell, gemenskapspolitisk ställning genom Amsterdamfördraget, hur kan då kommissionen riskera att äventyra hälsan för de europeiska barn som har förmånen att få detta näringstillskott i skolorna?

Kan kommissionen dementera informationen som har kommit ut och lugna de europeiska medborgarna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2029/99 och E-2054/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(09 december 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1613/99

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Kampen mot landminor

Den föregående Europeiska kommissionen var mycket aktiv vad gäller bekämpandet av landminor.

Vilka initiativ kommer den nya kommissionen att ta för att fullfölja dessa åtgärder?

Är kommissionen beredd att i detta sammanhang ånyo arrangera en internationell konferens, och om detta är fallet, var och när planerar man att hålla en dylik konferens?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Christopher Patten

(11 oktober 1999)

Kommissionen avser att i enlighet med rådets resolution nr 11913/96 och parlamentets resolution A4-0149/95 stärka sitt bidrag till de internationella insatserna för att lösa det globala problemet med truppminor, och detta med särskild hänvisning till förpliktelserna enligt Ottawakonventionen. Ett utkast till förordning om åtgärder mot antipersonella minor (truppminor) kommer, tillsammans med ett meddelande till rådet och parlamentet om samma ämne, att överlämnas till parlamentet och rådet före 1999 års utgång.

I detta sammanhang läggs särskild vikt vid en ökad samordning av kommissionens, medlemsstaternas och det internationella samfundets verksamhet samt vid stöd till Förenta nationerna i dess funktion som övergripande samordnare. Alla viktigare åtgärder från kommissionens

sida, t.ex. anordnande av internationella konferenser, kommer att övervägas mot bakgrund av den nya förordning som skall antas och i nära samarbete med Förenta nationerna och andra aktörer som är verksamma på detta område. För närvarande planeras inte någon större internationell konferens inom den närmaste framtiden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1802/99

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Lindan

I samband med rådets direktiv 91/414/EEG(1) har de österrikiska myndigheterna utarbetat en monografi över vilka effekter bekämpningsmedlet lindan har på hälsa och miljö. I monografin rekommenderade myndigheterna att man skall sluta använda lindan i EU tills ytterligare uppgifter föreligger. Dessutom konstaterade de att lindan bör klassificeras som cancerframkallande ämnen i kategori 3, och att märkningen skall innefatta formuleringen eventuell risk för oåterkalleliga effekter enligt direktiv 67/548/EEG(2).

Med beaktande av rekommendationerna i denna rapport och det faktum att Sverige och Danmark redan har förbjudit lindan undrar jag vilka åtgärder kommissionen ämnar vidta när det gäller denna produkt. Kommer kommissionen att fullt ut acceptera de österrikiska myndigheternas rekommendationer, i synnerhet i ljuset av försiktighetsprincipen?

(1) EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

(2) EGT 196, 16.8.1967, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1801/99 och E-1802/99 ingivet av David Byrne för kommissionen

(15 november 1999)

Vad gäller det aktuella läget i behandlingen av ärendet om lindan hänvisar kommissionen till svaret på skriftliga frågan E-154/99 som ställdes av Anita Pollack(1).

Kommissionen kommer att följa de förfaranden som fastställts i kommissionens förordning (EEG) 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG

om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden(2) och kommer snarast möjligt, det vill säga så fort alla samråd har avslutats, att lägga fram ett förslag för Ständiga kommittén för växtskydd. Detta kan leda till att klassificeringen och märkningen av lindan ses över enligt direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(3).

Avsevärda framsteg har gjorts sedan direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991(4) antogs, särskilt när det gäller utveckling av genomförandelagstiftning och tekniskt bakgrundsmaterial samt uppbyggande av ett förtroende medlemsstaterna emellan. Kommissionen håller dock med om att översynsverksamheten bör påskyndas.

En ny strategi diskuteras för närvarande, med hänsyn till de möjligheter att vidta åtgärder som kommissionen har enligt direktiv 91/414/EEG. Man förväntar sig att detta kommer att leda till att man före slutet av 1999 antar ytterligare genomförandeåtgärder för en översyn av de återstående verksamma ämnena. Kommissionen har inga avsikter att sänka säkerhetsnormerna i direktivet.

(1) EGT C 325, 12.11.1999, s. 76.

(2) EGT L 366, 15.12.1992.

(3) EGT 196, 16.8.1967.

(4) EGT L 230, 19.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1659/99

från Hubert Pirker (PPE-DE) till kommissionen

(14 september 1999)

Ämne: Kärnkraftverket Krsko

Den nominerade kommissionsledamoten Günther Verheugen betonade under Europaparlamentets utfrågning att de olika kandidatländernas anslutning var knuten till nedläggning av osäkra kärnkraftverk eller till framläggande av en plan för nedläggning av produktionen av kärnkraftsel från osäkra kärnkraftverk. Verheugen betonade att inte minsta lilla kompromiss är möjlig när det gäller kärnkraftverkens säkerhet. I uppräkningen nämndes dock inte det slovenska kärnkraftverket i Krsko, trots att det befinner i ett jordbävningsbälte och därmed utgör ett enormt hot.

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att detta osäkra kärnkraftverk i kandidatlandet Slovenien läggs ned och därmed inte längre hotar de angränsande delstaterna i Österrike, nämligen Kärnten och Steiermark?

Kommer kommissionen att knyta samma villkor till Krskos nedläggning som de som kommissionsledamot Verheugen ställt för de andra av honom nämnda osäkra kärnkraftverken?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Günter Verheugen

(8 oktober 1999)

Kommissionen har redan uppgivit att de kärnkraftverk av sovjetisk typ som inte anses vara uppgraderingsbara och som är i drift i kandidatländerna skall stängas så snart som det är praktiskt möjligt i enlighet med avtalade tidsplaner. Detta gäller kärnkraftverket i Ignalina i Litauen, reaktorerna 1 4 i kärnkraftverket i Kozloduy i Bulgarien och Bohunice V1 i Slovakien. Kommissionen för i gemensamma arbetsgrupper förhandlingar med dessa tre länder om denna fråga.

När det gäller Krsko i Slovenien förhåller det sig annorlunda. Detta kärnkraftverk är av västligt slag, motsvarande andra kärnkraftverk av samma slag som är i drift i gemenskapen och andra länder i väst. Slovenien fortsätter med programmen för att öka säkerheten i kärnkraftverket. I Agenda 2000 anges det att utvecklingen skall bevakas på de ställen där kärnkraftverk som byggts med teknik från väst är i drift (Rumänien och Slovenien), för att säkerställa att verksamheten uppfyller lämpliga säkerhetskrav. Tekniskt bistånd kan tillhandahållas om det visar sig nödvändigt..

I partnerskapet för anslutning med Slovenien anges två prioriteringar på medellång sikt på detta område, nämligen förstärkning av den myndighet som ansvarar för kärnsäkerheten och anpassning av den slovenska kärnkraftspolitiken och investeringsplaner i linje med resultaten av den seismiska riskbedömning som skall utföras i trakten av kärnkraftverket i Krsko.

I detta sammanhang har mer än 1 miljon euro anslagits inom ramen för Phare-programmet till stöd för den myndighet som ansvarar för kärnsäkerheten, särskilt genom överföring av metoder och förfaranden från de normgivande myndigheterna i gemenskapen. Inom ramen för Phare-programmet tillhandahålls även 500 000 euro till kärnkraftverket i Krsko i syfte att utföra nya seismiska riskbedömningar i trakten kring kärnkraftverket och de potentiella riskerna härav för kärnkraftverket. De första undersökningsresultaten förväntas föreligga i slutet av detta år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1503/99

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Situationen för den fiskeflotta som ingår i gemensamma bolag med ägare från EU och Argentina

Med anledning av att fiskeavtalet mellan EU och Argentina löper ut inom kort har Argentinas regering antagit en rad bestämmelser på fiskeområdet som är klart diskriminerande mot EU:s fiskeflotta. Dessa bestämmelser försvagar och strider mot det gällande avtalet, bland annat genom att fiskekvoter fördelas och begränsas, frysflottans avsättningsområden fastställs, antalet arbetstagare från EU i besättningarna begränsas och arbetstagare från EU får svårare att få visum, etc. På grund av denna situation har en grupp rederier från gemenskapen, etablerade främst i Galicien, ingivit ett klagomål till domstolen mot kommissionen där de invänder mot att en fullständig passivitet från EU-institutionernas sida inför den argentinska regeringens unilaterala åtgärder det har gett ett bristande rättsligt skydd.

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att försvara intressena hos gemensamma bolag med ägare från EU och Argentina, som är verksamma på de argentinska vattnen? Före vilket datum kommer kommissionen att anta sådana åtgärder? Varför har inte EU hittills gjort några ansträngningar i den riktningen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(7 oktober 1999)

Under de senaste åren har fångsterna av argentinsk kummel (Merluccius hubbsi) i Argentinas exklusiva ekonomiska zon ökat kraftigt vilket har hotat bevarandet av detta bestånd. Den argentiska regeringen har därför fattat beslut om emergencia pesquera och vidtagit en rad åtgärder för beståndets förvaltning och bevarande.

Några av dessa åtgärder har påverkat verksamheten för de fartyg som bedriver fiske inom ramen för fiskeavtalet mellan gemenskapen och Argentina. Gemenskapen menar att antagandet av dessa åtgärder, utan att gemenskapen har rådfrågats, påverkar den allmänna balansen i avtalet.

Kommissionen har vid ett flertal tillfällen klart och tydligt deklarerat sin ståndpunkt för den argentinska sidan, särskilt när det gäller skillnaden i behandlingen av frysfartyg och fartyg som hanterar färsk fisk. Dessutom har de utbetalningar som skulle gjorts för vetenskapligt och tekniskt samarbete enligt fiskeavtalet mellan gemenskapen och Argentina stoppats.

Trots att detta avtal och de rättigheter och skyldigheter som följer av det för de avtalsslutande parterna löpte ut den 24 maj 1999, och att både gemensamma bolag och fartyg som överförts inom ramen för detta avtal är enheter enligt argentinsk lag, har kommissionen regelbunden kontakt med de argentinska myndigheterna och följer noggrant denna situations utveckling.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1811/99

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Inväxling av de nationella valutorna

Den 1 januari 2002 ersätter euron de nationella valutorna i elva EU-länder. Inväxlingen av sedlar har naturligtvis förutsetts men däremot inte inväxlingen av mynt.

Anser inte kommissionen att det är nödvändigt att särskilda åtgärder utarbetas och antas så att alla EU-medborgare i de 11 länder som har infört euron skall ges möjlighet att växla in sina mynt till euro?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Pedro Solbes Mira

(11 november 1999)

Under tiden 1 januari 2002 till allra senast 30 juni 2002 skall de medlemsstater som deltar i Ekonomiska och monetära unionen (EMU) börja dra tillbaka mynt och sedlar i nationell valuta. Parlamentsledamoten tar upp två frågor: dels växlingen av nationella mynt mot euro i den medlemsstat där mynten har givits ut, dels omräkning av mynt från en medlemsstat till euro i en annan medlemsstat.

Enligt gemenskapslagstiftningen skall den första frågan besvaras på följande sätt. Vid växling av mynt i nationell valutaenhet till euro när övergångsperioden är slut (31 december 2001), skall respektive utgivare av mynt fortsätta att ta emot mynt i sin nationella valuta enligt lag och praxis i medlemsstaten i fråga, även om de inte längre är lagligt betalningsmedel. Det är alltså samma regler som gäller för sedlar.

Kommissionen ansåg det emellertid nödvändigt med ytterligare åtgärder för att garantera en smidig och övergång till euron som pålitligt betalningsmedel. Kommissionen utfärdade därför en rekommendation (98/286/EG(1)) den 23 april 1998, där affärsbankerna uppmanas att utan avgift för sina kunder växla hushållsbelopp av sedlar och mynt i nationella valutaenheter till eurosedlar och euromynt under slutfasen.

Vad den första frågan beträffar, måste man först nämna att växling av mynt från en medlemsstat i en annan medlemsstat i euroområdet i allmänhet inte är möjligt för närvarande. Det gäller således att överväga huruvida en sådan tjänst bör införas i samband med att mynt och sedlar i euro införs, vad det skulle kosta, hur det skulle gå till och vem som skulle stå för kostnaderna och merarbetet. Med tanke på de särskilda transportproblem som hantering av mynt innebär, skulle en sådan tjänst i hela euroområdet troligen bli mycket dyrbar. De nationella mynten är i allmänhet av låg valör och skulle inte innebära några stora inkomster för den som erbjöde en sådan tjänst. Kommissionen är emellertid medveten om problemet och undersöker frågan tillsammans med Europeiska centralbankssystemet (ECBS) och medlemsstaterna för att nå en lösning som är på samma gång ekonomiskt försvarbar och tillfredsställande för unionsmedborgarna.

(1) KOM(98) 961 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1761/99

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Pågående utredning om det statliga stödet i den spanska elsektorn

GD IV har inlett en utredning om statligt stöd i samband med att kostnaderna för övergången till en konkurrensutsatt marknad för de spanska elföretagen fastställdes till 1 300 000 miljoner pesetas. Enligt uppgifter i spansk press avser kommissionens vice ordförande Loyola de Palacio att begära att få befogenhet i frågor om statligt stöd i energisektorn, vilket är oroväckande med tanke på att Loyola de Palacio var medlem av den regering som godkände detta statliga stöd. Kommer kommissionen att fortsätta denna utredning om statligt stöd under kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor eller kommer den att föras över till vice ordföranden med ansvar för energifrågor?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1761/99 och P-1889/99 ingivet av Mario Monti för kommissionen

(17 november 1999)

När det gäller de spanska elpriserna visar de uppgifter som den spanska elkommissionen överlämnat till kommissionen att de spanska elkonsumenterna betalar allt mindre, räknat i procent av hushållens kostnader. År 1996 var minskningen 3,1%, 1997 2,9%, 1998 4,4% och 1999 väntas den bli 5,6%.

Det är kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor som sköter statligt stöd-delen i de ärenden som rör kostnader för övergång till konkurrens.

Den konkurrensansvarige kommissionsledamotens medarbetare samarbetar naturligtvis med generaldirektoratet för energi under ledning av kommissionens vice ordförande, Loyola de Palacio när det gäller dessa frågor.

Alla beslut i denna fråga kommer att fattas i enlighet med kollegialitetsprincipen, dvs. i kommissionens namn.

Vad beträffar Loyola de Palacios deltagande i kommissionens kommande kollegiala beslut om det statliga stödet till de spanska elföretagen hänvisas parlamentsledamoten till artikel 213 (f.d. artikel 157), andra stycket: Ledamöterna av kommissionen skall i gemenskapens allmänna intresse fullgöra sina skyldigheter under full oavhängighet. Vid fullgörandet av dessa skyldigheter skall de inte vare sig begära eller ta emot instruktioner från någon regering eller något annat organ. De skall avhålla sig från varje handling som är oförenlig med deras skyldigheter. Varje medlemsstat förbinder sig att respektera denna princip och att inte söka påverka kommissionens ledamöter när de utför sina uppgifter.

Flera av kommissionsledamöterna har tidigare haft regeringsuppdrag. En tidigare regeringspost är inget hinder för att delta i kommissionens beslut. Om så vore fallet skulle kommissionen förlora den oavhängighet som krävs i fördraget. Efter kommissionens utnämning avlade ledamöterna en ed inför domstolen med löfte att respektera de skyldigheter som följer av det nya arbetet, i synnerhet de skyldigheter som nämns ovan. Mot bakgrund av detta håller kommissionen inte med parlamentsledamoten om att Loyola de Palacio måste avstå från att delta i beslutsprocessen.