SKRIFTLIG FRÅGA E-3412/01

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(13 december 2001)

Ämne: Den humanitära krisen i Afghanistan och flyktingarna

De slutsatser som Amnesty International och andra frivilligorganisationer har dragit när det gäller situationen för de afghanska flyktingarna, både för dem som finns i utlandet och för dem som på grund av bombningarna är på flykt inom landet, snuddar vid gränsen för en mänsklig tragedi.

Vilka åtgärder har rådet för avsikt att vidta för att de länder som stödjer den militära insatsen skall ta ett större ansvar för flyktingvågen från Afghanistan? Kommer man att öppna korridorer för att sända in humant bistånd till Afghanistan? Kommer man att ge flyktingstatus till alla personer som flyr till andra länder och bygga upp lämpliga flyktingläger på säkert avstånd från konfliktområdet? Vidare hur kommer man att fördela omhändertagandet av flyktingarna mellan olika länder, och finns det något integrerat program som, i samarbete med humanitära organisationer, bistår de flyktingar som vill återvända hem när fientligheterna väl har upphört?

Svar

(13 maj 2002)

1. Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro för situationen för de afghanska flyktingarna och internflyktingarna. Rådet anser emellertid att på grund av den snabba utvecklingen av situationen i landet har flera aspekter i frågan blivit överspelade. I början av december ingick de afghanska fraktionerna under FN:s beskydd Petersbergsavtalet, som fick till följd att det inbördeskrig som pågått i flera år upphörde, och vilket banade väg för en varaktig politisk lösning. Den USA-ledda militära aktionen mot terroristnät i Afghanistan har drivit ut talibanerna från deras sista fästen runt Kandahar. Den nya afghanska interimsregeringen tillträdde den 22 december och en internationell säkerhetsstyrka har satts upp på grundval av FN:s säkerhetsråds resolution 1386 av den 20 december 2001. Korridorer för humanitärt bistånd har öppnats och den personal vid icke-statliga organisationer och FN:s organ som lämnade landet har börjat återvända till Afghanistan.

2. Följaktligen har antalet personer som flyr från Afghanistan minskat markant och många flyktingar och internflyktingar personer har börjat återvända till sina hemregioner i Afghanistan. Denna förflyttning kommer sannolikt att öka ytterligare när vintern är slut, vilket kommer att innebära nya utmaningar för Afghanistans interimsregering och det internationella givarsamfundet.

3. Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna kommer därför att fortsätta att ge humanitärt stöd (mer än 350 miljoner euro har anslagits sedan den 11 september 2001). Samtidigt håller man nära kontakt med relevanta FN-organ, icke-statliga organisationer och internationella givare om hur Afghanistan på bästa sätt skall stödjas på avgörande områden som återanpassning och återuppbyggnad, inbegripet åtgärder för att underlätta för personer som flytt under tidigare regimer att återvända. Styrgruppen för återuppbyggnad, där EU delar ordförandeskapet, gjorde avsevärda framsteg vid sitt möte den 20 och 21 december i Bryssel. Världsbankens och UNDP:s integrerade behovsutvärderingsgrupp undersöker för närvarande situationen på plats och kommer att lämna detaljerade rekommendationer för de olika områdena. På grundval av denna utvärdering utarbetade EU tillsammans med USA, Japan, Arabländerna och de internationella finansinstituten vid givarkonferensen i Tokyo den 21 och 22 januari 2002 ett strategiskt tillvägagångssätt för återuppbyggnad. I Tokyo åtog sig Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater att för 2002 anslå 550 miljoner euro till återuppbyggnad av Afghanistan och bibehålla en betydande stödnivå under de följande åren.

4. Samtidigt är EU medvetet om att flera länder i Afghanistans grannskap, särskilt Pakistan och Iran, även under kommande år kommer att stå inför problemet med flyktingar från Afghanistan. EU kommer därför att fortsätta att bistå dessa länder.