SKRIFTLIG FRÅGA E-1553/99

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: EG-förordningen om CITES och Frankrike

Vid den senaste konferensen mellan parterna i CITES (konventionen för reglering av handeln med vissa utrotningshotade vilda djur och växter) som hölls i Harare (Zimbabwe) i juni 1997 beslöt konferensen, genom mer än två tredjedelar av sina medlemmar, att de afrikanska elefantpopulationerna i Botswana, Namibia och Zimbabwe skulle överföras från konventionens bilaga I (förbud mot handel) till bilaga II (kontrollerad handel). Nedklassningen innebär att dessa tre länder lagligt kan exportera troféer, levande elefanter och vissa bearbetade elefantprodukter. Från och med den 18 mars 1999 får de också tillstånd att under vissa förutsättningar sälja sina lagliga förråd av obearbetat elfenben till en enda köpare, Japan. I och med detta beslut har det internationella samfundet erkänt att elefantbeståndet i dessa tre länder i södra Afrika inte är hotat och givit uttryck för sitt gillande av den effektiva faunavårdspolitik som bedrivits där, bland annat i form av nationella program för lokal utveckling där landsbygdsbefolkningen deltar i förvaltningen och bevarandet av de vilda djurstammarna och drar nytta av dem. Som en följd av de beslut som fattades i Harare godkände Europeiska kommissionen i november 1997 med kvalificerad majoritet en förordning som uppdaterade rådets förordning nr 338/97(1) om tillämpningen av CITES inom EU. I den ändrade förordningen tillåts bland annat import av levande elefanter och vissa bearbetade elefantprodukter från Botswana, Namibia och Zimbabwe till hela Europeiska unionens territorium. Förordningen är direkt tillämplig i samtliga Europeiska unionens medlemsstater.

Frankrike har emellertid inte accepterat detta beslut. Den 1 september 1998 trädde en förordning i kraft som innebär att Frankrike förbjuder import till sitt territorium av elefanter från södra Afrika och vissa bearbetade produkter. Detta innebär ett brott mot EG-förordningen, som inte tillåter några ensidiga strängare åtgärder. Har kommissionen kännedom om den åtgärd som Frankrike vidtagit? Har den i så fall underrättat Frankrike om att landet brutit mot gemenskapslagstiftningen? Har kommissionen för avsikt att, om detta inte redan skett, anmäla Frankrike till EG-domstolen för överträdelse av gemenskapslagstiftningen?

(1) EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(18 november 1999)

Kommissionen har inte mottagit någon anmälan från Frankrike om antagande av några särskilda lagar eller bestämmelser avseende import och handel med troféer, levande elefanter och bearbetade produkter från elefanter av arten loxodonta africana (den afrikanska elefanten) från populationerna i Botswana, Namibia och Zimbabwe, för att genomföra rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1), ändrad genom framför allt kommissionens förordning (EG) nr 2307/97 av den 18 november 1997(2).

Kommissionen har inte mottagit något meddelande om den förordning som ledamoten hänvisar till, som skulle ha trätt i kraft den 1 september 1998, enligt vilken Frankrike förbjuder import till sitt territorium av elefanter från södra Afrika och vissa bearbetade produkter.

En kontroll har emellertid visat att Frankrike antagit åtminstone en förordning inom detta område, men detta har inte anmälts till kommissionen. Det rör sig om förordningen av den 30 juni 1998 om import, transport och saluföring av vissa afrikanska elefanter.

I artikel 20 i den ändrade förordningen (EG) nr 338/97 förskrivs följande: Varje medlemsstat skall meddela kommissionen och konventionens sekretariat vilka särskilda bestämmelser som den antar för att kunna genomföra denna förordning, och vilka rättsliga instrument som skall användas och vilka åtgärder som skall vidtas för genomförandet och tillämpningen.

Kommissionen konstaterar att Frankrike underlåtit att meddela ovannämnda förordning av den 30 juni 1998. Detta innebär att Frankrike brutit mot artikel 20 i förordning (EG) nr 338/97. Kommissionen kommer snarast att överväga vilka åtgärder som skall vidtas när det gäller detta problem.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.

(2) EGT L 325, 27.11.1997.