ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1681/99

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Möjligheterna vad gäller marknadsföring av sekunda sparris (Bruchspargel)

Känner kommissionen till att en strikt tillämpning av bestämmelserna om saluförande av sparris i förordning (EEG) nr 454/92 (1) om kvalitetsnormer för sparris medför att sekunda sparris endast får säljas direkt på gården och inte i detaljhandeln?

Anser kommissionen det vara möjligt att införa ytterligare en kategori för sparris så att sekunda sparris även får saluföras av detaljhandeln?

Den ovannämnda förordningen medför i praktiken att sparris som inte uppfyller samtliga detaljkrav inte får saluföras av detaljhandeln. Överträdelser bestraffas med böter.

Vad gäller sekunda sparris utgör den ett livsmedel som endast vad gäller utseendet avviker från de klasser som finns i handeln, exempelvis genom att knoppen saknas eller att längd eller dimension är avvikande. Vidare medför sekunda sparris inte några hälsorisker för konsumenterna.

Genom denna förordning fråntas konsumenterna möjligheten att själv välja vilken sparris de skall köpa. Dessutom leder svårigheterna att marknadsföra sekunda sparris till att värdefulla livsmedel förstörs.

(1) EGT L 52, 27.2.1992, s. 29.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 oktober 1999)

I kommissionens förordning (EEG) nr 454/92 av den 26 februari 1992 om kvalitetsnormer för sparris föreskrivs att rotknoppar av sparris skall vara hela och ej brutna (punkt II.A i bilagan till denna förordning). Sekunda sparris kan enligt dessa normer således inte saluföras i gemenskapen.

Det finns ett flertal motiv för klassificeringen av färsk frukt och grönsaker, bland annat att upprätta referensramar för en enhetligare handel och bättre överskådlighet på marknaderna samt avlägsnandet av sådana produkter som på grund av sin undermåliga kvalitet kan innebära allvarliga störningar av marknaden för fullgoda produkter. Det allmänna målet för saluföringsnormerna är att bidra till ökad avkastning inom sektorn för frukt och grönsaker.

Det finns två hinder för saluföring av sekunda sparris: för det första kan konsumenterna missledas genom att mjuk sparris blandas med hård (oätlig) sparris, vilket är svårt att kontrollera och frånvaron av knoppar gör denna produkt svår att bevara. För det andra skulle saluföring av sekunda sparris ha en negativ påverkan på den relativt dynamiska marknad som färsk sparris utgör, i synnerhet i Tyskland, där produktionen ökar avsevärt varje år (+ 25% mätt i areal och 50% mätt i produktion sedan 1993).

Det är emellertid inte förbjudet att saluföra sekunda sparris. Enligt artikel 3.3 b i rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1) behöver produkter som överlåts till konsumenter (...) av producenten på hans anläggning inte uppfylla normerna: sekunda sparris får således saluföras vid jordbruksanläggningen. Normen för saluföring tillämpas för övrigt inte på sparris som skall bearbetas. I det sammanhanget används ofta sekunda sparris. Den produkten förstörs i allmänhet inte.

(1) EGT L 297, 21.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2471/99

från Mathieu Grosch (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Kontor för gemenskapsprogram i Belgien

1. Stämmer det att kommissionen har för avsikt att lägga samman de tre kontor som ansvarar för genomförandet av gemenskapens utbildnings- och fortbildningsprogram (för de flamländskspråkiga, franskspråkiga och tyskspråkiga befolkningsgrupperna) till ett enda kontor som kommer att vara ansvarigt för hela Belgien?

2. Hur länge kan man räkna säkert med att det nuvarande systemet med tre kontor kommer att finnas kvar?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Ett förslag till kommissionens beslut om bestämmelser om medlemsstaternas och kommissionens ansvar avseende de nationella programkontoren har utarbetats och kommer inom kort att föreläggas kollegiet som skall anta beslutet. Syftet med bestämmelserna är att fastställa en enhetlig ram för gemenskapen för genomförandet av gemenskapens tre handlingsprogram inom allmän utbildning, yrkesinriktad utbildning samt ungdomsfrågor för tiden 2000-2006. I beslutet fastställs bland annat principerna för kommissionens respektive deltagarländernas ansvar vad gäller de nationella programkontoren.

I bestämmelserna anges det tydligt att de nationella programkontoren skall inrättas och utses av deltagarländernas myndigheter, eftersom kommissionen inte har några befogenheter på detta område. Även om kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna till att inrätta ett enda programkontor, ligger beslutet om antalet programkontor samt om deras form helt och hållet inom medlemsstaternas beslutsområde.

Dessutom har man fullt ut erkänt Belgiens särskilda situation vad gäller institutioner, bland annat det faktum att de ämnen som berörs av programmen uteslutande ligger inom de federerade enheternas beslutsområde, och i texten föreskrivs tydligt undantag.

Med beaktande av det som sägs ovan, uppmanas parlamentsledamoten, om han vill inhämta ytterligare information om den framtida organisationen för programkontoret/programkontoren i Belgien, att ta kontakt med de belgiska företrädarna i programkommittéerna, vilka utsetts av de nationella myndigheterna. Enheterna inom generaldirektoratet för utbildning och kultur kan tillhandahålla adresserna till kommittéledamöterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2444/99 från John Cushnahan (PPE-DE) till kommissionen. System för förtidspension.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 219 E , 01/08/2000 s. 0165 - 0165



SKRIFTLIG FRÅGA E-2444/99 från John Cushnahan (PPE-DE) till kommissionen (16 december 1999) Ämne: System för förtidspension Har kommissionen tagit något beslut om när jordbrukare skall betalas kompensation på grund av den reducering med 5,055 % i systemet för förtidspension som uppkom av introduktionen av euron i januari 1999 för de personer som gick med i systemet före 1998? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler (21 december 1999) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2170/99 från John McCartin(1). (1) Se sida 110.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1998/99

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Cyperns anslutning till EU

Cypern kandiderar för medlemskap i EU. Landets ekonomiska prestanda är avundsvärd med en bruttonationalprodukt per capita som står sig i jämförelse med unionens högst utvecklade länders. Den 31 mars 1998 inledde EU anslutningsförhandlingar med Cypern.

Eftersom 18 månader nu förflutit sedan förhandlingarna inleddes skulle jag vilja fråga rådet hur diskussionerna om införlivandet av det gemensamma regelverket (acquis communitaire) i cypriotisk lagstiftning har framskridit. Jag undrar också hur Cypern placerar sig i jämförelse med de övriga fem kandidatländerna från Central- och Östeuropa. Dessutom skulle jag vilja veta när anslutningsförhandlingarna förmodas vara slutförda. Slutligen undrar jag om rådet, ifall det skulle visa sig att Cypern uppfyller alla förhandskriterier, kan bekräfta att landet kommer att godkännas som full medlem av unionen, även om turkcyprioterna och Turkiet fortsättningsvis vägrar bidra till en lösning av Cypern-frågan?

Svar

(31 januari 2000)

Framstegen med Cypern i anslutningsförhandlingarna har hittills varit över genomsnittet, med cirka en tredjedel av det totala antalet förhandlingskapitel som för närvarande inte kräver ytterligare förhandlingar. Vidare uttryckte Europeiska rådet i Köln sin fasta beslutsamhet att inleda förhandlingar om alla kapitel så snart som möjligt nästa år.

Liksom när det gäller övriga kandidatländer beror datum för avslutande av anslutningsförhandlingarna och Cyperns därpå följande anslutning på hur landets förberedelser för medlemskapet framskrider och på unionens förmåga att assimilera nya medlemmar.

Slutligen upprepar rådet sin övertygelse om att Cyperns anslutning till EU bör gagna alla befolkningsgrupper, inbegripet den turkcypriotiska, och bidra till att åstadkomma inbördes fred och försoning på ön. Rådet är övertygat om att framsteg i riktning mot anslutning och i riktning mot en rättvis och hållbar lösning av Cypernfrågan naturligtvis kommer att understödja varandra.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2004/99

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(9 november 1999)

Ämne: Statligt stöd till Terra Mítica-parken i Benidorm (Alicante) förenligt med bestämmelserna för den inre marknaden

1997 inlämnade den europeiska föreningen för nöjesparker, i vilken det företag som driver Port Aventura hade en viktig roll, ett klagomål mot projektet att upprätta Terra Mítica-parken i Benidorm, eftersom projektet fått statligt stöd från den autonoma regeringen i Valencia.

Trots att detta var ganska länge sedan har uppenbarligen ännu inget beslut fattats.

Anser kommissionen att Terra Mítica-projektet i Benidorm har fått statligt stöd som är oförenligt med bestämmelserna för den inre marknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(30 november 1999)

Kommissionen har genomfört en fördjupad undersökning angående det klagomål som frågeställaren hänvisar till. Ett flertal möten har hållits med klaganden, de spanska myndigheterna och representanter för Terra Mitica. Kommissionen har skrivit elva brev till de spanska myndigheterna och klaganden, och har samtidigt mottagit 28 svar från dessa. Denna omfattande korrespondens och den relativt långvariga undersökningen förklaras dels av antalet klagomål som inkommit och komplexiteten hos vissa av dessa (exempelvis värdering av bidragen och marknadsföring av parken), dels av det faktum att dessa klagomål framförts över en lång period.

Hittills har kommissionen inte kunnat finna att det stöd som den autonoma regeringen i Valencia och kommunen Benidorm beviljat företaget Terra Mitica skulle vara av det slag som avses i artikel 87.1 (tidigare artikel 92) i EG-fördraget. Ett slutligt beslut i denna fråga kommer att antas snarast möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2227/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Köpkraftspariteter

Skulle ni, med hjälp av de senaste uppgifterna från Eurostat vilja ange a) köpkraftspariteterna (BNP) i euro för de olika medlemsstaterna och b) produktionssektorns köpkraftspariteter i euro för de olika medlemsstaterna (i brist på bättre uppgifter kan uppgifterna om köpkraftspariteterna i tillverkningssektorn tillämpas)?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Köpkraftspariteterna (PPP) är ett resultat av en prisjämförelse mellan medlemsstaterna och andra deltagande länder och uttrycks på ett sådant sätt att de femton medlemsstaternas totala bruttonationalprodukt (BNP) eller andra delaggregat av BNP som jämförs är densamma oavsett om den uttrycks i euro eller i standardiserade pariteter. De standardiserade pariteterna återspeglar skillnader i prisnivån i förhållande till genomsnittet i de femton medlemsstaterna.

Köpkraftspariteter beräknas på grundval av klassificeringen av den slutliga konsumtionen. Det finns därför inga särskilda köpkraftspariteter för handeln eller tillverkningssektorn, men köpkraftspariteterna för de enskilda hushållens konsumtionsutgifter och för de fasta bruttoinvesteringarna kan ge en fingervisning om köpkraftspariteterna för dessa sektorer.

>Plats fÄHor tabell>

>Plats fÄHor tabell>

Prisnivåindex på basis av köpkraftspariteter avspeglar prisnivån i varje medlemsstat i förhållande till genomsnittet i de femton medlemsstaterna.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2288/99

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Exotiska djur

Rådets förordning (EG) nr 338/97(1) av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem innehåller bestämmelser om handel med och transport av vilda djur och växter. Gemenskapen kontrollerar antalet dödsfall vid transport, och kan vid behov utfärda importrestriktioner.

Vilka djurarter och hur många djur har dött vid transport sedan förordning nr 338/97 trädde i kraft?

Utfärdades det i samband med detta några importrestriktioner?

(1) EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

I enlighet med artikel 39.3 i kommissionens förordning (EG) nr 939/97 av den 26 maj 1997 om närmare föreskrifter för tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 338/97 om skyddet

av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handel med dem(1), så registrerar medlemsstaterna i de fall det är möjligt hur många procent av de exemplar av de arter som förtecknas i bilagorna A och B till rådets förordning (EG) 338/97, som var döda vid ankomsten till gemenskapen.

Det har visat sig svårt att fastställa dessa procentsatser på gemenskapsnivå. För att förbättra övervakningen av hur många djur som dör under transport, deltar de flesta medlemsstaterna i ett undersökningsprogram som föreslagits av den kommitté som ansvarar för djurfrågor under CITES. Enligt förslaget skall de tullmyndigheter som kontrollerar levande exemplar uppge dödligheten vid importtillfället för ett utvalt antal däggdjur, fåglar, reptiler och amfibier som det ofta handlas med. Den information som skapas genom det här systemet kommer att vara tillgänglig från och med i år.

Uppgifter från de belgiska tullmyndigheterna för perioden 1994-1996 visar att dödligheten för alla fågelarter ligger på 3 % (för papegojor är siffran 1 %) och för däggdjur är siffran nästan 0 %.

Inga importrestriktioner som baserad på dödligheten under transport har hittills planerats.

(1) EGT L 140, 31.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2340/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Skydd av Parthenon-skulpturerna

British Museum i London hyr ut salarna med de utställda Parthenon-skulpturerna till offentliga middagar som anordnas av rika och seriösa sponsorer. Vidare begär museet en ekonomisk garanti ifall några skador skulle åsamkas skulpturerna. Som alla vet är de här skulpturerna en del av Parthenontemplet, som Unesco utnämnt till världsminnesmärke.

British Museums handlande visar på bristande respekt för mänsklighetens kulturarv och det leder dessutom till stora risker för skador på skulpturerna, något som bevisas av att museet kräver en garanti för det fall skulpturerna åsamkas några skador. Jag vill fråga kommissionen vilka åtgärder den kommer att vidta för att skydda skulpturerna på British Museum något som är dess plikt enligt artikel 128 i EG-fördraget, där det står att unionen skall medverka till att bevara och skydda det kulturarv som har europeisk betydelse?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(13 januari 2000)

Artikel 151 (f.d. 128) i EG-fördraget ger gemenskapen befogenhet att främja samarbetet på kulturområdet. Den fråga som parlamentsledamoten tar upp hör i enlighet med subsidiaritetsprincipen enbart till medlemsstaternas befogenheter och inte till gemenskapens befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1709/99

från Hervé Novelli (PPE-DE) till kommissionen

(29 september 1999)

Ämne: Motsägelse mellan EU: s regionalpolitik och vissa franska myndighetsbeslut

Just nu överväger man vilket område departementet Indre-et-Loire skall tillhöra, sedan en ny zonindelning för EU:s regionalpolitik gjorts. Kommunen Nouatre i Sainte-Maure, som tidigare omfattats av ERUF:s mål 5 b, skulle nu kunna räknas som mål 2-område.

Samtidigt har dock de franska myndigheterna beslutat att verksamheten vid Nouatres militärförläggning, där 400 personer varav 250 civila arbetar, nästan helt skall upphöra. Detta är ett hårt slag för den lokala ekonomin. Även skolan, där barnen till militärförläggningens personal går, kan komma att hotas av nedläggning inom en relativt nära framtid.

1. Anser inte kommissionen att det föreligger en ohållbar motsägelse mellan regionalpolitikens mål i Indre-et-Loire och det beslut som de franska myndigheterna tagit utan något som helst samråd om en kommun i samma län?

2. Är det inte kommissionens ansvar att vända sig till den franska regeringen för att försöka lösa detta problem?

3. Känner kommissionen till flera liknande fall? Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att detta slags motsägelser skall undvikas i framtiden?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(17 november 1999)

Det är inte kommissionens sak varken att ingripa i de franska myndigheternas beslut när det gäller placeringen av militärbaser eller, mer allmänt, att uttala sig om omstruktureringar inom försvaret.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) skall mål 2 för strukturfonderna vara att stödja ekonomisk och social omställning i områden med strukturproblem. Enligt artikel 4 i denna förordning gäller för övrigt att gemenskapens stödåtgärder inom ramen för detta mål kan utsträckas till områden som med hänsyn till relevanta variabler som kan verifieras drabbats eller hotats av allvarliga strukturproblem eller hög arbetslöshet till följd av genomförda eller planerade omstruktureringar av en eller flera verksamheter inom jordbruks-, industri- eller tjänstesektorn. Detta skulle kunna gälla en nedläggning av en militärbas, vilket skulle minska antalet arbetstillfällen i ett område.

Stöd inom ramen för mål 2 för denna typ av område strider alltså inte mot bestämmelserna i förordningen. Det är dock de nationella myndigheterna som skall lämna förslag till kommissionen på områden som skall få stöd under mål 2. Kommissionen fastställer därefter i nära samarbete med medlemsstaten en förteckning över områden som kan få stöd inom ramen för mål 2 under perioden 20002006 och övervakar att de områden som upptas i förteckningen är de som drabbas hårdast av socio-ekonomiska problem i samband med omstruktureringar.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2037/99

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Europeiska kommissionen och turism

Kan kommissionen förklara varför turism inte uttryckligen utgör ett ansvarsområde för någon av ledamöterna i den nya kommissionen?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Varje ledamot av den nya kommissionen har fått en enkel, kortfattad och sammanfattande titel för sina ansvarsområden (t. ex. kommissionsledamot med ansvar för den inre marknaden, kommissionsledamot med ansvar för företagspolitik och informationssamhället). Därför framgår inte alla tjänstens ansvarsområden av titeln.

Erkki Liikanen är kommissionsledamot med ansvar för företagspolitik och informationssamhället. Turism lyder under generaldirektoratet för företagspolitik och ingår i hans befattning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2180/99

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet

Enligt artikel 2.3 i rådets förordning (EG) nr 1626/94(1) om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet skall det från och med den 1 januari 2002 vara förbjudet att använda instängningsredskap och släpredskap som sätts ut från fartyget och manövreras från land (landvad), om inte rådet (mldr) fattar ett annat beslut på grundval av vetenskapliga rön som visar att användningen av sådana redskap inte har någon skadlig inverkan på resurserna.

I många olika områden längs Medelhavets, och i synnerhet längs Adriatiska havets, kustband kommer det i och med detta förbud att bli svårt att fortsätta tillämpa just denna fisketeknik, som skiljer sig avsevärt från både trålning och användning av ringnot, och inte innebär någon risk för miljön eller för havsresurserna, under förutsättning att man uppfyller kraven när det gäller nätmaskornas, vingarnas, fångsternas och fiskodlingarnas minimi- och maximistorlek, samt årsperioder och tider på dygnet då metoden får användas.

Kan kommissionen ange hur den i framtiden tänker göra för att bevara de olika fisketraditionerna, vilka utgör en del av det historiska kulturarvet i många regioner i hela Medelhavsområdet?

Anser inte kommissionen att i synnerhet de kriterier och förfaranden för godkännande av undantag från förbudet mot att fiska med hjälp av landvader (artikel 2.3) kan visa sig vara onödigt hårda?

(1) EGT L 171, 6.7.1994, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 december 1999)

De åtgärder som parlamentsledamoten hänvisar till antogs av rådet 1994 för att skydda ung fisk från verkningarna av fiskeredskap som används väldigt nära land, där fiskarna tillbringar en del av sin livscykel.

Ett tillfälligt undantag har medgivits för att fiskare skall kunna anpassa sig till denna nya situation. Undantaget väntas upphöra den 31 december 2001 om det inte finns vetenskapliga bevis för att ett fortsatt undantag inte får negativa konsekvenser för fiskresurserna.

Kommissionen kommer, mot bakgrund av de senaste vetenskapliga undersökningarna, att lägga fram ett förslag för rådet om huruvida undantaget bör behållas eller ej. Rådet skall fatta detta beslut med kvalificerad majoritet.

Detta förfarande är inte särskilt stelt eller ovanligt. Liknande förfarande finns faktiskt för flera liknande situationer (se till exempel artiklarna 3.1 och 6.1 i den förordning som parlamentsledamoten hänvisar till).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1859/99

från Emmanouil Mastorakis (PSE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: Karta över Europeiska unionen

Byrån för officiella publikationer (Luxemburg, 1999) har på många språk gett ut en informationsbroschyr om Europeiska unionens tullpolitik. Jag har bekantat mig med den engelska, franska och grekiska utgåvan.

På sidan 5 finner man Europas karta i färg. På den har Europeiska unionens medlemsstater markerats med gult och, som det heter i en förklarande not, kandidatländerna med brunt.

Enligt denna karta hör även Turkiet till kretsen av kandidatländer. Jag vill fråga kommissionen om den ämnar utreda vilket officiellt förfarande som ligger bakom sådana upplysningar och om den har för avsikt att omedelbart dra in broschyren ifråga?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Kartan visar alla länder som har ansökt om medlemskap i gemenskapen. Turkiets ansökan lämnades in den 14 april 1987. Kommissionen anser det därför inte vara påkallat att dra in broschyren.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2237/99 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen. Val av språk vid utarbetandet av arbetsdokument.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0155 - 0155



SKRIFTLIG FRÅGA E-2237/99 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (1 december 1999) Ämne: Val av språk vid utarbetandet av arbetsdokument Skulle ni vilja ange vilket språk som använts i de första utkasten till kommissionens arbetsdokument under vart och ett av de fem senaste åren? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock (14 januari 2000) Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1999/99 från Chris Davies (ELDR) till kommissionen. Avskaffandet av tax free-försäljningen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0109 - 0109



SKRIFTLIG FRÅGA E-1999/99 från Chris Davies (ELDR) till kommissionen (9 november 1999) Ämne: Avskaffandet av tax free-försäljningen Hur många arbetstillfällen inom de berörda sektorerna uppskattar kommissionen har fallit bort (eller tillkommit) i varje medlemsstat sedan tax free-försäljningen avskaffades? Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar (6 december 1999) Eftersom den skattefria försäljningen inom gemenskapen avskaffades så sent som den 1 juli 1999 kan kommissionen ännu inte göra någon uppskattning av hur denna åtgärd påverkat sysselsättningen. Aktörernas initiativ inom ramen för en strategi för att behålla kunderna bör dock, såsom kommissionen förutsett, i stor utsträckning ha lindrat eventuella negativa konsekvenser av avskaffandet.