ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3316/98

från Nelly Maes (ARE) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Den flamländska åtgärdsplanen för konstgödsel och Flanderns efterlevnad av nitratdirektivet 91/676/EEG

Kommissionen tillställde kungariket Belgien en skrivelse den 28 maj 1995 och den 28 oktober 1997 med anmärkningar mot huvudstadsregionen Bryssel och regionen Flandern om tillämpningen av nitratdirektivet 91/676/EEG(1). Enligt artikel 169 i fördraget anmodades de behöriga myndigheterna att reagera på de anmärkningar som framförts av Europeiska kommissionen och som berörde frågan om att direktivet inte efterlevts. I anmärkningarna påtalades huvudsakligen att det inte utsetts några känsliga områden, att det saknades föreskrifter om god jordbrukssed, att direktivet inte kommit att korrekt och fullständigt genomföras i nationell rätt, att det bestämts om spridning av kväve i större årliga mängder per hektar än vad som var tillåtet (för Flanderns del upp till 450 kg i stället för en högsta tillåtna mängd på 210 kg i december 1998!!!) samt att det inte fanns något åtgärdsprogram.

1. Hur reagerade de behöriga myndigheterna i Belgien, Flandern och/eller Bryssel på de skrivelser som kommissionen sammanställt den 28 maj 1995 och den 28 oktober 1997?

2. I vad mån har de behöriga myndigheterna visat tillmötesgående mot de anmärkningar som framförts av kommissionen?

3. Överväger kommissionen några rättsliga åtgärder mot huvudstadsregionen Bryssel och regionen Flandern för att få dem att tillämpa ovannämnda direktiv som sig bör? Kan kommissionen i så fall också ange någon tidtabell?

4. Kan kommissionen också ge mig besked om vilka sanktioner som kan komma i fråga i detta fall?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(27 november 1998)

Enligt artikel 155 i EG-fördraget skall kommissionen kontrollera tillämpningen av de bestämmelser som har antagits av institutionerna med stöd i fördraget. Kommissionen har av denna anledning kontrollerat genomförandet i de olika medlemsstaterna av rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1991 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket.

I samband med detta har kommissionen inlett ett överträdelseförfarande mot Belgien enligt artikel 169 i EG-fördraget och avgivit ett motiverat yttrande. Som kommissionen påpekar i sitt pressmeddelande med anledning av detta(2) behandlas flera problem i det motiverade yttrandet, bl.a. att det finns för få känsliga områden i Flandern, att övervakningen i Bryssel är bristande och att det saknas åtgärdsprogram för den vallonska regionen och Bryssel.

Om Belgien inte rättar sig efter det motiverade yttrandet kan kommissionen besluta att hänskjuta ärendet till domstolen för att konstatera om det rör sig om en överträdelse av bestämmelserna.

Slutligen bör det nämnas att uppgifter som rör överträdelseförfaranden är konfidentiella enligt de regler som gäller för offentliggörande av desamma. Eftersom det handlar om observationer som har gjorts av en medlemsstat inom ramen för ett sådant förfarande är det staten själv som bestämmer om allmänheten skall ges tillgång till uppgifterna.

(1) EGT L 375, 31.12.1991, s. 1.

(2) IP/98-367, 7.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2712/98

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Jordbruksstöd till mindre jordbruk

Jordbruksstödet i gemenskapen tycks främst vara inriktat på större jordbruk. I Sverige finns det regioner där små och medelstora jordbruk dominerar. Dessa mindre jordbruksenheter kommer i framtiden få svårigheter att konkurrera med de större enheterna vilka gynnas av jordbruksstödet. Vilka möjligheter ser kommissionen för att öka stödet till mindre jordbruk?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

Storleken på ett jordbruksföretag är inte alltid en bra välståndsmätare. Små och medelstora jordbruk kan till exempel ha specialiserat sig på vissa produktionssystem eller erbjuda specialtjänster som gör att intäkten per hektar eller djur blir betydligt högre än genomsnittet. Dessutom får familjer som driver små och medelstora jordbruk mycket ofta sidoinkomster från annat håll än själva jordbruket. Effekten av den inkomstpolitik som förs på jordbruksområdet är därför begränsad när det gäller små och medelstora deltidsjordbruk.

Trots att kommissionen många gånger har kritiserat det sätt på vilket stödet fördelas mellan olika producenter, har det visat sig vara mycket svårt att på gemenskapsnivå förändra det nuvarande betalningssystemet till förmån för de små producenterna. Ett problem i detta sammanhang är att kriterier som tillämpas framgångsrikt på vissa områden ibland har negativa bieffekter på andra. Exempelvis kan stora jordbruk också ha många anställda, vilket gör att gårdarnas storlek i detta fall inte skulle vara en lämplig utgångspunkt för en förändring av systemet.

I samband med Agenda 2000 har kommissionen föreslagit att medlemsstaterna bör ges möjlighet att justera de direkta betalningarna alltefter situationen i det egna landet, så länge de gemensamma reglerna följs. Detta är ett sätt att tillämpa närhetsprincipen utifrån antagandet att medlemsstaterna har en bättre bild av de verkliga förhållandena än kommissionen, och att de därför är i stånd att bedöma vilka kriterier som är av betydelse för den egna situationen. Medlemsstaterna kan besluta att minska storleken på de direkta betalningarna om den arbetskraft som används på de inhemska anläggningarna inte uppfyller de villkor som fastställts av medlemsstaterna.

Kommissionen har också föreslagit att alla direkta betalningar som görs enligt den gemensamma organisationen av marknaden skall reduceras med en viss procentandel om summan av dessa betalningar överstiger 100 000 ecu. Detta skulle leda till en viss degressivitet för det direkta stöd som de stora producenterna får per hektar eller djur.

Gemenskapen kommer också fortsättningsvis att stödja olika strukturella anpassningar inom ramen för den nya politiken för landsbygdens utveckling. I samband med detta skall det bli betydligt lättare för deltidsjordbrukare att få ekonomiskt stöd från gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3120/98

från Raimo Ilaskivi (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Banken Leonias monopol

Banken Leonia, som ägs av finska staten, har fullständigt monopol på förmedlingen av statens betalningsrörelse. Detta utan att någon som helst konkurrens har förekommit trots att konkurrensverket och andra finansinstitut framställt önskemål om detta. Enligt det senaste offentliga meddelandet den 29 september 1998 finner finansministeriet ingen anledning till att konkurrensutsätta förmedlingen av betalningsrörelsen, eftersom banken ifråga fortfarande är ett finansinstitut som helt och hållet ägs av staten.

Anser kommissionen att det är acceptabelt att man ur statens finansaffärer, i synnerhet när det gäller skötseln av betalningsrörelsen, utesluter en sund konkurrens - och om kommissionen inte anser det, vilka åtgärder ämnar den då vidta för att en sådan konkurrens skall bli verklighet?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(25 november 1998)

Kommissionen påminner parlamentsledamoten om att monopol i sig inte är förbjudna. När det som i det här fallet gäller ett statligt monopol är emellertid artikel 90 i EG-fördraget tillämplig i den utsträckning som det i den artikeln föreskrivs att medlemsstaterna beträffande offentliga företag och företag som de beviljar särskilda eller exklusiva rättigheter inte skall vidta och inte heller bibehålla någon åtgärd som strider mot EG-fördraget.

I fallet med banken Leonia, som parlamentsledamoten hänvisar till, förfogar kommissionen inte över tillräckliga upplysningar för att bedöma om gemenskapens konkurrensregler följs eller ej.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2777/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Fängelsestraff för Akin Birdal, ordförande för den turkiska människorättsorganisationen IHD

Känner kommissionen till att Akin Birdal, ordförande för människorättsorganisationen IHD, dömts till ett års fängelse för att ha underblåst rashat? Det enda han gjort sig skyldig till är att han skrivit en artikel om en fredlig lösning på kriget mot PKK samt deltagit i aktioner mot tortyr på polisstationer och mot att turkiska trupper bränner ned kurdiska byar?

Är kommissionen beredd att be den turkiska regeringen om upplysningar i detta ärende och att uppmana den att frige Akin Birdal?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(15 oktober 1998)

Kommissionen är medveten om att Akin Birdal i början av året dömdes till ett års fängelse av en statlig säkerhetsdomstol. Akin Birdal överklagade domen till högsta domstolen och blev inte berövad sin frihet. I ett första avgörande från högsta domstolen upphävdes domen. Ärendet återförvisades sedan till den statliga säkerhetsdomstolen som bekräftade sin ursprungliga dom. Akin Birdal överklagade då en andra gång till högsta domstolen, där ärendet ännu inte är avgjort. Högsta domstolen är högsta instans. Akin Birdal befinner sig för närvarande i Frankrike av medicinska skäl.

Kommissionen betonar hur viktigt det är att situationen för de mänskliga rättigheterna förbättras och att demokratiseringsprocessen i landet fortsätter för att förbindelserna med Turkiet ska kunna utvecklas. Vid Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997 påminde Europeiska unionen om att förstärkandet av förbindelsen mellan Turkiet och unionen även beror på hur landet fortsätter med de politiska och ekonomiska reformer som påbörjats, särskilt när det gäller att anpassa normer och praxis för de mänskliga rättigheterna till dem som gäller i unionen. Trots Turkiets beslut om att avbryta all politisk dialog med unionen har kommissionen för avsikt att fortsätta underrätta sina turkiska samtalspartner om unionens ståndpunkt i dessa frågor och särskilt i den fråga som tas upp av frågeställaren.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3239/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Hjälp till brottsoffer i EU

Enligt finska nyhetsuppgifter kommer den jour för brottsoffer som inledde sin verksamhet 1994 att bli permanent. Verksamheten utförs nu på frivillig basis och samordnas av Finlands Röda Kors.

Det har visat sig att jouren är ytterst nödvändig. I den allmänna diskussionen har man tagit upp frågan om det skulle vara möjligt att utvidga verksamheten genom en samordning på allmäneuropeisk nivå.

Hur ämnar kommissionen utreda möjligheterna till att bistå brottsoffer med hjälp av gemenskapspolitiken? Hur förhåller sig kommissionen till tanken att finansiera de jourer för brottsoffer som finns i EU med gemenskapsmedel?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(16 december 1998)

Kommissionen har tagit med frågan om brottsoffer i Europa i sitt handlingsprogram för 1999. Under nästa år kommer således rådslag att äga rum som förhoppningsvis skall utmynna i initiativ för att förbättra situationen för brottsoffer i Europa.

Kommissionen anser inte att gemenskapsfinansiering av brottsofferhjälp skall vara huvudregeln. Huvudansvaret vilar på medlemsstaterna, vilka frivilligt ingått internationella åtaganden att erbjuda stöd av detta slag.

Kommissionen har dock vid enstaka tillfällen beviljat ekonomiskt stöd till individuella projekt för hjälp till brottsoffer inom ramen för programmen Grotius, Stop och Daphne.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2937/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Problemet med hemlösa i EU

Ett ökande antal EU-medborgare har svåra problem med att finna ett boende de har råd med. Inom gemenskapen finns det 15 miljoner människor som lever under dåliga bostadsförhållanden och tvingas bo i för trånga bostäder med oacceptabelt låg standard. Dåliga bostadsförhållanden leder till ytterligare problem som arbetslöshet, dålig hälsa, brott och till sist fattigdom.

Erkänner kommissionen rätten till ett anständigt boende till ett överkomligt pris för alla, både som en nödvändig grund för den sociala samhörigheten och som väsentlig förutsättning för ekonomisk utveckling?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sitt svar på skriftlig fråga E-532/98 från Concepció Ferrer(1).

Dessutom kommer bostadsfrågor och hemlöshet att finnas bland de frågor som tas upp i kommissionens kommande meddelande om social integrering. Det kan även vara av intresse för parlamentsledamoten att läsa den rapport om genomförandet av 1992 års rekommendation om minimiinkomst som kommer att offentliggöras inom kort och som också tar upp insatser som gäller hemlöshet och bostadsfrågor.

(1) EGT C 323, 23.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2815/98

från Fernando Fernández Martín (PPE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Översvämningarna i Kina

De nyligen inträffade översvämningarna i Kina som orsakats av att Changfloden svämmat över sina bräddar har lett till att 3000 människor dött och att fem miljoner hus förstörts. Sammanlagt har över 230 miljoner människor berörts av översvämningarna. Den totala kostnaden för skadorna på odlingsområden, infrastrukturer, byggnader och skolmateriel, industrianläggningar, bostäder etc. beräknas uppgå till omkring arton miljarder ecu.

På vilket sätt har Europeiska kommissionen bidragit till det internationella biståndet i form av mat, läkemedel, skolmateriel och katastrofhjälp? Kommer kommissionens biståndsverksamhet att fortsätta under de kommande månaderna?

Vilka effekter av skadorna kan man preliminärt utläsa, framför allt vad gäller miljön?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(21 oktober 1998)

De senaste fem månadernas omfattande och ihållande regn i Kina har orsakat allvarliga översvämningar som nu påverkar uppskattningsvis 223 miljoner människor i 29 provinser i centrala, sydöstra och norra Kina. Yangtze-floden har nått rekordnivåer och i många områden betecknas översvämningarna som de värsta i mannaminne.

Enligt de senaste officiella uppgifterna har mer än 5000 människor omkommit, 5 miljoner hus förstörts och cirka 14 miljoner människor blivit hemlösa. Totalt har 21 miljoner hektar land översvämmats och 5 miljoner hektar grödor blivit förstörda.

Den 6 augusti 1998 antog kommissionen ett brådskande beslut om ett bistånd på 605 000 ecu. Dessa medel som gick genom Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) möjliggjorde två nödhjälpsprojekt som kommer att genomföras av Internationella Röda Korset och holländska Läkare utan gränser ("Médecins sans frontièrs" -MSF). Dessa projekt inriktas på behoven av livsmedel, medicinsk hjälp och nödhjälp (vattensanering och provisoriska bostäder) i några av de värst drabbade områdena.

På grund av katastrofens omfattning är behovet av humanitärt bistånd fortfarande enormt trots det nationella och internationella gensvaret. Ytterligare ett brådskande beslut om bistånd på 1 050 000 ecu har därför nyligen antagits av kommissionen. Projektet kommer att genomföras av Internationella Röda Korset och kommer att inriktas på samma mål.

Med anledning av katastrofens storlek och att läget antas försämras har kommissionen sänt en fältkorrespondent till Kina för att övervaka projekten och det humanitära läget. Kommissionen kommer att fortsätta att utvärdera och diskutera behovet av humanitärt bistånd i Kina.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2795/98

från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Penningflöde till UCK

Trots alla muntliga löften har de albanska politikerna i Kosovo hittills visat föga verklig vilja att inleda samtal med de serbiska och jugoslaviska myndigheterna och söka en fredlig lösning på konflikten. Ett avgörande hinder är den position som UCK (den så kallade Kosovos befrielsearmé) intar. I dagarna förklarade man sig vilja gå den enda möjliga vägen och föra en väpnad kamp. UCK:s politiske ledare, Adem Demaci, vägrar att ta plats i en albansk förhandlingsdelegation.

Så länge som UCK känner sig starkt nog att fortsätta med beväpnade aktioner kommer man inte bara att fortsätta att sabotera alla försök från det internationella samfundets sida att nå en förhandlingslösning, utan även att sätta press på de politiska ledarna i Kosovo att inte delta i några förhandlingar.

UCK är i betydande utsträckning beroende av det finansiella stöd man erhåller genom så kallade humanitära organisationer i många av unionens medlemsstater. Med dessa medel köps vapen in och människor värvas och utbildas. De pengar som dessa organisationer förfogar över härstammar till stor del från albaner som vistas i olika medlemsstater i unionen och tvingas avstå en viss procentsats av sina inkomster.

Kan kommissionen uppge följande:

1. Vilka organisationer i vilka av unionens medlemsstater misstänks ha kontakter med UCK?

2. Vilka åtgärder har vidtagits respektive förbereds för att stoppa såväl tvångsinsamling av pengar som transferering av dessa pengar till UCK, så att denna organisation får en tydlig signal om att fortsatt våld inte accepteras?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(20 oktober 1998)

Trots att det har upplevts som svårt att övertyga de serbiska myndigheterna och representanterna för kosovoalbanerna om att inleda en dialog med varandra fortsätter dock ansträngningar i denna riktning.

Kommissionen har inga upplysningar om organisationer som misstänks för att medverka till finansieringen av Kosovos befrielsearmé (UCK). Kommissionen delar dock inte frågeställarens uppfattning om att några ansedda humanitära organisationer, nationella eller internationella, skulle vara inblandade på något sätt.

Det råder ett allmänt embargo på att förse Förbundsrepubliken Jugoslavien med vapen och utrustning som kan användas för terrorism eller polisförtryck. Inga åtgärder har vidtagits på gemenskapsnivå för att sätta stopp för finansieringen av UCK. En medlemstat har meddelat sin avsikt att vidta unilaterala åtgärder för att hindra UCK från att samla in pengar eller köpa upp vapen inom landets territorium.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3036/98

från María Izquierdo Rojo (PSE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Gemensamma utbildningsprogram för EU och Algeriet

Är kommissionen beredd att planera gemensamma åtgärder på utbildningsområdet i form av ett specifikt program mellan Europeiska unionen och Algeriet?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(9 november 1998)

Inom ramen för Meda-programmet enades kommissionen och den algeriska regeringen 1996 om en flerårig programplanering för ett bilateralt ekonomiskt samarbete som tar hänsyn till såväl huvudpunkterna i Meda-programmet - stöd till ekonomiska förändringar, en bättre social och ekonomisk jämvikt samt det civila samhällets utveckling - som Algeriets sociala och ekonomiska svårigheter och läget när det gäller säkerheten i landet. Med detta som grund beslutade kommissionen och den algeriska regeringen att medlen skulle koncentreras till fem samarbetsprogram.

Den sociala situationen i Algeriet är oroande och arbetslöshetsnivån ligger kring 30 %, vilket gör att kommissionen vill stödja att det sociala skyddsnätet förstärks genom skapandet av arbetstillfällen. Strukturanpassningsstöd och stöd till små och medelstora företag och till privatisering och modernisering av den finansiella sektorn utgör andra delar i programplaneringen. I de aktuella programmen och i de som nu förbereds i gemenskapssamarbetet ingår bland annat viktiga utbildningsåtgärder, som utbildning av kvinnliga företagare, av anställda inom den finansiella sektorn och av fiskare som bedriver småskaligt fiske.

Eftersom utbildning är ett område som omfattas av Europa-Medelhavspartnerskapet enligt Barcelonaförklaringen, skulle kommissionen och den algeriska regeringen, när programplaneringen för Meda-programmet revideras och med utgångspunkt i den algeriska sektorsstrategin på medellång och lång sikt, kunna ändra prioriteringarna för det framtida samarbetet och komma överens om vilken inriktning åtgärderna på utbildningsområdet skall ha i fortsättningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2068/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Rapport om osteoporos i gemenskapen

Efter offentliggörandet av rapporten om osteoporos i gemenskapen "Action for prevention" har kommissionen för avsikt att föreslå att finansiera gränsöverskridande forskningsprojekt om sjukdomen?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

I kommissionens förslag till ett delprogram för forskning och teknisk utveckling (FoTU) och demonstration på temat "Förbättrad livskvalitet och förvaltning av bioresurserna"(1) tas osteoporos och tillhörande profylax- och behandlingsåtgärder upp i form av en forskningssatsning - inom ramen för nyckelåtgärden "Den åldrande befolkningen" - med inriktning på åldersrelaterade sjukdomar och på hälsoproblem som leder till hög sjuklighet. Detta står i samklang med de huvudrekommendationer för forskningsverksamheten som står i "Rapporten om osteoporos i EG", nämligen att forskningen bör vara inriktad på profylaktiska eller utbrottsfördröjande åtgärder, men också på att få fram bättre medel för rehabilitering, förbättrad rörlighet och effektiv smärtlindring.

I satsningarna på att öka kunskapen om osteoporos och skelettmuskulära rubbningar kommer man också att dra nytta av FoTU-verksamhet av grundforskningskaraktär (generisk forskning), där t.ex. folkhälsoforskarna uppmanas att bidra till bättre kvantitativa europeiska data och kostnadseffektivitet i satsningar på folkhälsan. Bland de föreslagna generiska forskningsuppgifterna i det nämnda delprogrammet ingår också forskning om livsstilsberoende och näringsrelaterade riskfaktorer, liksom om genetiska och fysiologiska parametrar.

(1) KOM(98) 305 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2278/98

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Återlämnande av avfall till producenter och säljare

Skulle kommissionen kunna delge mig upplysningar om Europeisk lagstiftning eller rekommendationer enligt vilken det ställs krav på, eller en uppmuntra till, att konsumenter skall återlämna avfall från produkter de köpt till producenter och säljare?

Exempelvis känner jag till att vissa företag som framställer bläckpatroner till skrivare och telefaxapparater utan kostnad tar emot kundernas bläckpatroner för återvinning? Är kommissionen involverad i några liknande projekt för detta slags eller andra typer av avfallshantering, eller uppmuntrar man detta slags verksamhet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Vissa medlemsstater har inrättat system för producentansvar för olika typer av avfall, till exempel för förpackningsavfall i Tyskland och för uttjänt elektrisk och elektronisk utrustning i Nederländerna. Med tanke på de miljömässiga och ekonomiska fördelar som förknippas med produktansvar har denna princip även införts på gemenskapsnivå, genom gemenskapens strategi för avfallshantering(1). Strategin godkändes av parlamentet i dess resolution av den 14 november 1996 om gemenskapens strategi för avfallshantering.

Konsumenten spelar en viktig roll för att principen om producentansvar skall fungera. Det är nämligen konsumentens sak att se till att avfallet återförs till producenten. I Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(2) förutsätts följaktligen att konsumenten medverkar. Detsamma gäller även kommissionens förslag till direktiv om uttjänta fordon(3).

Vad beträffar den sektor som parlamentsledamoten nämner, framgår av kommissionens arbetsprogram för 1998 att kommissionen planerar att genomföra ett initiativ om avfall från elektrisk och elektronisk utrustning. Informationsteknologiutrustning (IT), bland annat telefaxapparater, skulle omfattas av en sådan åtgärd och även olika typer av förbrukningsvaror såsom bläckpatroner. Denna lagstiftning bör ge konsumenter möjlighet att kostnadsfritt återlämna sådan utrustning och sådana komponenter för materialåtervinning.

(1) KOM(96) 399 slutlig.

(2) EGT L 365, 21.12.1994.

(3) EGT C 337, 7.11.1997.