SV Europeiska unionens officiella tidning CE 33/238

(2004/C 33 E/244)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2234/03

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2003)

Ämne: Folkpensionsansökningar från Grekland

I förordning (EEG) nr 1408/71 (1) stadgas det att ansökningar om lagstadgade pensioner skall lämnas in till försäkringsinstitutionen i den medlemsstat där den sökande är bosatt. Detta innebär att en person som är berättigad till nederländsk folkpension men är bosatt i Grekland vid den tidpunkt då han uppnår 65 års ålder måste lämna in ansökan om nederländsk folkpension till den grekiska försäkringsinstitutionen IKA. Det tar emellertid ofta lång tid att via det grekiska IKA ansöka om folkpension: väntetider på två år är inga ovanligheter. En eventuell grekisk ålderspension påverkar inte storleken på den pension som beviljas från Nederländerna.

1. Tycker kommissionen som jag att det ovan beskrivna förfarandet är onödigt omständligt och tidsödande och på det sättet utgör ett hot mot pensionärers ekonomiska trygghet?

2. Vore det inte med tanke på ärendets handläggning bättre om folkpensionsansökan kunde lämnas in direkt till den nederländska försäkringsinstitutionen SVB? Om så är fallet: varför går det inte att göra på det sättet? Om inte: vad finns det då som talar emot det?

3. I vad mån anser kommissionen att vi här har att göra med ett hinder för arbetstagares fria rörlighet?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(12 augusti 2003)

Kommissionen vill meddela parlamentsledamoten att det i gemenskapens lagstiftning om social trygghet, nämligen rådets förordningar (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (2), samt (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 (3), inte föreskrivs någon harmonisering av medlemsstaternas sociala trygghetssystem, utan endast en samordning av medlemsstaternas nationella system, för att EU-medborgarna på bästa sätt ska kunna utöva sin rätt till fri rörlighet på medlemsstaternas territorium. Följaktligen är medlemsstaterna fria att organisera sina egna system för social trygghet. I gemenskapens lagstiftning finns det dock en rad regler och principer som medlemsstaterna ska följa i utövandet av sin egen behörighet. I förordning (EEG) nr 574/72 föreskrivs det att pensionsansökningar ska lämnas in till den behöriga institutionen i den stat där man är bosatt. Om personen i fråga har arbetat och varit försäkrad i två eller flera medlemsstater, skickar den behöriga institutionen på bosättningsorten pensionsansökan till den behöriga institutionen i varje medlemsstat där den berörda personen varit försäkrad. Målet med detta förfarande är att undvika att den migrerande arbetstagaren ska lämna in en separat pensionsansökan i varje land där han eller hon har arbetat, och möjliggöra för institutionen på bosättningsorten att samordna behandlingen av ärendet vid alla berörda institutioner. Om emellertid den berörda personen aldrig arbetat i den medlemsstat där han eller hon är bosatt kan ansökan lämnas till institutionen i den medlemsstat där personen senast varit försäkrad.

Pensionsansökningar från migrerande arbetstagare ska behandlas av de behöriga institutionerna inom rimlig tid för att de berörda personerna ska kunna erhålla de förmåner de har rätt till. I detta sammanhang finns det i artikel 50 i förordning (EEG) nr 574/72 en rad åtgärder för att påskynda behandlingen av pensionsansökningar vid de behöriga institutionerna och översändningen av pensionsansökningar mellan institutionerna i flera medlemsstater. I beslut nr 118 som fattats av Administrativa kommissionen för social trygghet för migrerande arbetare (4) anges tillämpningsvillkoren för denna artikel närmare. Det föreskrivs bland annat att en pensionsansökan kan lämnas in ett år innan den berörda personen uppnår pensionsåldern, för att handlingarna ska kunna kompletteras så snabbt som möjligt. Dessutom undersöker Administrativa kommissionen för närvarande ett förslag till beslut som syftar till att modernisera och förenkla samarbetsförfarandena mellan medlemsstaternas behöriga institutioner för att förbättra och påskynda behandlingen av pensionsansökningar.

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2) Förordning uppdaterad genom rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1997, EGT L 28, 30.1.1997, och senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1386/2001 av den 5 juni 2001, EGT L 187, 10.7.2001.

(3) EGT L 74, 27.3.1971. Förordning uppdaterad genom rådets förordning (EG) nr 1290/97 av den 27 juni 1997, EGT L 176, 4.7.1997 och senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1386/2001 av den 5 juni 2001, EGT L 187, 10.7.2001.

(4) EGT C 306, 12.11.1983.