ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2997/98

från Franz Linser (NI) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Genomförande av projektet för en Brennertunnel på låg höjd och med längre sträckning ("Brennerbasistunnel")

Kommissionen har i sin vitbok "En strategi för vitalisering av gemenskapens järnvägar" betonat att ett ökat utnyttjande av järnvägen som bärkraftigt alternativ till vägtrafiken skulle vara ett effektivt sätt att bekämpa problemet med stora trafikvolymer. Delstaten Tyrolen är den region i Europeiska unionen som är hårdast drabbad av transittrafiken över Alperna. Inom ramen för TEN har man planerat att bygga en Brennertunnel på låg höjd, vilken skall göra det möjligt att föra över en stor del av den gods- och passagerartrafik som passerar genom Tyrolen till järnväg.

1. Anser kommissionen det nödvändigt att nu börja bygga Brennertunneln på låg höjd?

2. Om detta är fallet, hur skall de tillfartssträckor som leder genom Italien och Tyskland till tunneln skapas?

3. Om detta inte är fallet, vilka skäl talar mot en så snar byggstart som möjligt, och när skall den i så fall ske?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

I gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet (Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996(1)), vilka utgör en allmän referensram avsedd att uppmuntra medlemsstaterna att företa projekt av gemensamt intresse, förutses byggnationen av en ny förbindelse med höghastighetsjärnväg (utöver den redan befintliga järnvägen) från tysk-österrikiska gränsen (Kufstein), via Wörgl, Innsbruck, österrikisk-italienska gränsen (Brennerpasset) till Fortezza. Detta utgör en del av ett av de 14 prioriterade projekt som antagits av Europeiska unionens råd i Essen.

Efter gemensamma tillkännagivanden från de berörda medlemsstaternas regeringar och omfattande genomförbarhetsstudier, kommer nu Innsbruck och Fortezza att länkas samman genom Brenner-bastunneln. Detta tunnelprojekt, liksom förbättrandet av tillfartsvägarna till detsamma, utgör ett långsiktigt projekt vilket kommer att realiseras i etapper beroende på kapacitetskraven. Medan man planerar att påbörja byggnadsarbeten för den första etappen (mellan Kufstein och Innsbruck) i början av 1999, kommer Brennertunneln inte att kunna påbörjas förrän all projektering (Baureifplanung) ägt rum. Denna fas, och dess omfattande geologiska och geotekniska undersökningar, är väsentlig för att byggnadstillstånd skall beviljas av ansvariga italienska och österrikiska myndigheter.

De tyska, italienska och österrikiska regeringarna och kommissionen har enats om att dessa undersökningar bör påbörjas snarast möjligt och de nödvändiga förberedelserna företas nu. Kommissionen glädjer sig åt att samtliga inblandade parter gör sitt yttersta för att den viktiga designfasen ska kunna genomföras så snabbt och effektivt som möjligt för att byggnadsarbetet sedan ska kunna påbörjas utan dröjsmål.

(1) EGT L 228, 9.9.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3041/98

från W.G. van Velzen (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Lagring av kärnavfall från kärnreaktorn i Petten (Nederländerna)

Till följd av brist på lagringskapacitet kan säkerheten i samband med lagring av högaktivt kärnavfall från högflödesreaktorn i Petten i Nederländerna komma att äventyras. Det nederländska energiforskningscentrumet ECN (Energieonderzoek Centrum Nederland) som svarar för driften av Europeiska kommissionens kärnreaktor i Petten förväntar att lagringskapaciteten kommer att vara utnyttjad till maximum mot slutet av innevarande år. Avfallet kommer således att få lagras på andra ställen. Lagringsplatsen i Covra, det centrala lagringsstället i området Zeeland, är emellertid inte ännu färdigt och något tillstånd för tillfällig lagring har ännu inte beviljats.

ECN anser att säkerheten i samband med lagring av kärnavfall från Petten inte får äventyras och uppmanar till att kärnreaktorn skall tas ur bruk i samband med att tidpunkten för då lagringskapaciteten kommer att vara fullständigt utnyttjad närmar sig.

1. Är kommissionen medveten om problemet?

2. Vilken roll kommer kommissionen att spela vid lösandet av problemet?

3. Överväger kommissionen eventuellt att begära hjälp från något annat EU-land vid lösandet av detta problem?

4. Vem kommer då att ansvara för transport och finansiering?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(20 november 1998)

1. Kommissionen känner till problemet. I egenskap av ägare och tillståndsinnehavare är det Gemensamma forskningscentret (GFC) som har ansvar för driften av högflödesreaktorn. En stor del av reaktorns drift genomförs på kontraktbas av ECN (numera NRG) i Petten.

2. Kommissionen har övervägt flera lösningar på problemet. 1996 gjordes arrangemang för lagring av utbränt bränsle och avfall, i form av ett kontrakt med Covra, som undertecknades i juli 1996. Kontraktet omfattar tillfällig lagring av avfall. Det är riktigt att lagringskapaciteten i Covra ännu inte är tillgänglig, eftersom tillstånd ännu inte utfärdats. En alternativ lösning vore att lagra avfallet (det utbrända bränslet) i reaktorbyggnadens bassäng, där det ännu finns möjligheter att öka lagringskapaciteten.

3. Avfallshanteringen förvaltas på nationell nivå. Det finns inga exempel på samarbete på gemenskapsnivå när det gäller lagring av kärnavfall. Säkerhetsföreskrifterna måste överensstämma med nationella bestämmelser och nationell praxis. Dessutom skulle ett eventuellt avtal om upparbetning, som skulle kunna slutas med en annan medlemsstat, t.ex. Frankrike, innebära att det avfall som uppstod i denna process skulle behöva återföras till Nederländerna för slutförvaring.

4. Transporten av utbränt bränsle från Petten till Covra kommer att genomföras av GFC.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2835/98

från Niall Andrews (UPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Sellafield

Känner kommissionen till att ett läckage från anläggningen för upparbetning av kärnmaterial i Sellafield har runnit ut i Irländska sjön, och har den riktat förfrågningar till den brittiska regeringen med anledning av det inträffade? Om så är fallet, hur löd den brittiska regeringens svar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(22 oktober 1998)

Kommissionen känner inte till att något läckage skett nyligen från anläggningen för upparbetning av kärnmaterial i Sellafield till Irländska sjön.

Kommissionen kommer icke desto mindre att inhämta mer information från de brittiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3675/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Budget 1999

Europaparlamentet godkände under första läsningen budgeten med titeln "budget för skattebetalaren". Man har framför allt ansträngt sig för att genomföra besparingar på utgiftsidan. För Europaparlamentet har dock budgetposterna höjts med 1,7 % i förhållande till föregående år. Man förklarar detta bland annat med tilläggskostnader för de kommande valen.

1. Vilka konkreta åtgärder avses härmed, och hur stora är nämnda höjningar?

2. Vem kommer att ha kontroll över dessa tilläggsmedel?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Erkki Liikanen

(5 januari 1999)

Kommissionen anser sig inte ha någon behörighet i denna fråga.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 142 , 21/05/1999 s. 0103



SKRIFTLIG FRÅGA E-3191/98 från Arthur Newens (PSE) till kommissionen (27 oktober 1998) Angående: EU:s bistånd till länderna i före detta Sovjetunionen Kan kommissionen redogöra för det sammanlagda biståndsbeloppet som var och en av staterna i före detta Sovjetunionen beviljats årligen sedan Sovjetunionen upplöstes och ange under vilka rubriker detta bistånd beviljats?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3434/98

från María Estevan Bolea (PPE) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Bränder i ryska Fjärran Östern

Taigan i ryska Fjärran Östern (ön Sachalin och Chabarovskregionen) har sedan i våras drabbats av ett stort antal bränder. En torr och varm sommar, kraftiga vindar och avsaknaden av medel för att bekämpa dessa bränder har lett till att mer än 1 800 000 hektar skog redan har förstörts av bränder. Utöver dessa oöverskådliga förluster hotas vissa unika djurarter, bl.a. Ussuri-tigern, vars naturliga livsmiljö har förstörts till 80 %. Bränderna är fortfarande inte under kontroll, vilket drabbar den biologiska mångfalden och det globala klimatet.

Känner kommissionen till denna situation?

Kommer kommissionen att bidra ekonomiskt och/eller materiellt för att avhjälpa denna ekologiska katastrof?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(8 december 1998)

Kommissionen är medveten om problemet med skogsbränder i Ryska federationen, som förekommer inte bara i Sakhalin- och Khabaroskregionerna men också i andra delar av territoriet. Varje år skadas eller förstörs mellan en miljon och tre miljoner hektar genom bränder.

Inom ramen för Tacis åtgärdsprogram för 1997 har kommissionen utarbetat ett projekt som är särskilt inriktat på detta problem. Projektet, som skall inledas i någon de kommande veckorna, är benämnt "Bättre system för hantering av skogsbränder" och har som främsta mål att förbättra den federala ryska skogsbrandsmyndighetens hantering av bränder, såväl vad gäller snabbheten som insatsernas kvalitet. Tre regionala centrer kommer direkt eller indirekt att gynnas av projektet (Pusjkino, Krasnojarsk och Khabarosk).

En detaljerad beskrivning av detta projekt sänds direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3347/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Olaga upprätthållande av monopol vad gäller det italienska institutet för trycksaker

På grundval av mål C-44/96 ålade EG-domstolen nyligen Österrike att avskaffa det laga monopol vad gäller tillhandahållande av varor och tjänster till den offentliga förvaltningen, vilket innehades av Strohal Rotationsdruck GesmbH. I enlighet med gemenskapslagstiftningen får staten således inte bevilja ensamrätt på tillhandahållande av pappersmateriel och trycktjänster till den offentliga förvaltningen, förutom i mycket få undantagsfall (till exempel värdemärken och lagsamlingar). I europeiska länder såsom Frankrike och Storbritannien har men redan slutfört processen med att privatisera de statliga bolag som hade monopol på att tillhandahålla den offentliga förvaltningen med varor och tjänster. I Italien är situationen dock oförändrad. Enligt uppgifter i italiensk press finns det anledning att tro att föreståndaren för det italienska institutet för trycksaker, som förra året kunde konstatera en förlust på över 600 miljarder lire, har för avsikt att skaffa täckning för sina skulder genom en förordning från den italienska regeringen som föreskriver en överföring av omkring 1 000 miljarder lire från statskassan och ger institutet ensamrätt på att tillhandahålla trycksaker och pappersmateriel till den offentliga förvaltningen.

Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, ange

- om förordningen i fråga inte föreskriver statligt stöd?

- om det inte föreligger tillräckliga motiv för att inleda ett överträdelseförfarande mot den italienska staten som fortsätter att upprätthålla en skyddad marknad på detta område, i tydlig strid mot gemenskapslagstiftningen om fri konkurrens?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(15 december 1998)

Kommissionen frågade i april 1997 de italienska myndigheterna om påstått statligt stöd till Poligrafico. De uppgifter som har inkommit vid flera tillfällen från de italienska myndigheterna har inte övertygat kommissionen om att statligt stöd inte förekommer.

Därför beslutade kommissionen genom ett beslut av den 28 oktober 1998 att inleda förfarandet enligt artikel 93.2 i EG-fördraget. Genom förfarandet kommer kommissionen att kunna bedöma huruvida stöd förekommer och, om så är fallet, stödets förenlighet med den gemensamma marknaden med avseende på kapitalökningarna till Cartiere Miliani di Fabriano, kontrollerat av Poligrafico, och med avseende på de exklusiva avtal om tillhandahållande av produkter och tjänster till staten som tilldelats Poligrafico.

Kommissionen kommer att utifrån de uppgifter som lämnas av den italienska regeringen att bedöma dessa åtgärder i enlighet med reglerna för statligt stöd i EG-fördraget, i synnerhet med avseende på artiklarna 92-93.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2840/98

från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Caulerpa taxifolia

Kan kommissionen informera om hur arbetet med att utvinna algen caulerpa taxifolia, som finansieras via Life-programmet, har framskridit under innevarande år?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

Inom ramen för det finansiella instrumentet LIFE godkändes 1995 ett multinationellt projekt för att övervaka utbredningen (inte utvinningen) av caulerpa taxifolia i Medelhavet. Arbetet samordnades av den franska vetenskapliga intressegruppen GIS Posidonie.

Upp till 50 % av projektet, vars stödberättigade kostnader uppgår till 968 000 ecu, finansieras av gemenskapen. Projektet omfattar fyra verksamhetsområden. Det första området gäller upptäckt och övervakning av ny algtillväxt (publikationer för att uppmana allmänheten att komma in med upplysningar, modell för utbredningsprognoser, utbredningsrapporter). Det andra området avser demonstration av algutrotningsmetoder, bland annat med hjälp av varm saltlag, kopparjoner via elektrolys och jonutbytesmembraner. Inom det tredje området undersöks caulerpas förruttnelseprodukter och deras eventuella ackumulering i näringskedjan. Slutligen genomför man informationskampanjer för allmänheten och beslutsfattare och visar vetenskapsmän i Malta, Tunisien och Algeriet hur de kan upptäcka och övervaka algen.

Projektet framskrider normalt och skall enligt planerna avslutas i februari 1999. Projektsamordnaren offentliggör regelbundet aktualiserade skrifter om verksamheten och om algens utbredning.

Bland de senaste publikationerna hänvisas frågeställaren framför allt till följande:

- Meinesz A., Cottalorda J.M., Chiaverini D., Cassar N. & Vaugelas J. de, 1998, Suivi de l'invasion de l'algue Caulerpa Taxifolia en Méditerranée: situation au 31 décembre 1997 ("Övervakning av algen caulerpa taxifolias utbredning i Medelhavet: situationen den 31 december 1997"), förlag LEML-UNSA, 238 sidor (i tryck).

- Boudouresque C.F., Meinesz A. & Gravez V., 1998, Scientific papers and documents dealing with the Caulerpa Taxifolia seaweed introduced into the Mediterranean. Tenth edition. ("Vetenskapliga skrifter och dokument om algen caulerpa taxifolia i Medelhavet, tionde upplagan"), förlag GIS Posidonie, Marseille, Frankrike, 66 sidor.

Det är också möjligt att direkt kontakta projektsamordnaren (professor C.G. Boudouresque, GIS Posidonie, Parc scientifique et technique de Luminy, Case 901, F13288 Marseille cedex 09).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3298/98

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(9 november 1998)

Angående: Direktiv för anläggning av skjutbanor

Enligt vad som sägs planerar kommissionen ett direktiv som på europeisk nivå enhetligt skall reglera förutsättningarna för anläggning av skjutbanor. I detta sammanhang har det jämte säkerhetsbestämmelser även talats om nya finansiella bestämmelser, d.v.s. stora garantisummor. En dylik garantisumma skulle kunna innebära en risk för att byggandet av nya skjutbanor inte kommer till stånd.

I enlighet med subsidiaritetsprincipen i EG-fördragets artikel 3b uppkommer även den principiella frågan i vilken utsträckning en dylik reglering verkligen kan utfärdas på EU-nivå.

Är det nu så att man planerar ett initiativ från kommissionens sida när det gäller att harmonisera anläggningen av skjutbanor?

Om det förhåller sig så, hur ser då detta ut i detalj?

Hur motiverar kommissionen sin behörighet i detta avseende?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(6 januari 1999)

Kommissionen hyser inga planer på att föreslå ett direktiv om enhetliga regler för anläggning av skjutbanor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2370/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) och Juan Colino Salamanca (PSE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Bidragsberättigade tjurkalvar i Spanien

Av vilka orsaker har den höjning av antalet bidragsberättigade tjurkalvar i Spanien, som rådet (jordbruk) utlovade i oktober 1997 (650 000), dragits ned till 603 000 enligt vad som beslutades vid rådets (jordbruk) möte i juni 1998?

Är kommissionen medveten om att dessa siffror, både det beslutade antalet och det utlovade, ligger långt från det verkliga antalet tjurkalvar som slaktas i Spanien?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Antalet 603.674 bidragsberättigande tjurkalvar motsvarar det antal som beviljades av rådet (jordbruk) i oktober 1996, vilket innebär en ökning med 9,5 % jämfört med det förra taket. Denna siffra bör jämföras med en minskning på omkring 20 % för gemenskapen som helhet. Rådet åtog sig också att i samband med en långsiktig reform, planerad att träda i kraft den 1 januari 1997, särskilt undersöka medlemsstater där ansökningarna kraftigt överskrider de regionala taken och där skillnaden mellan taken och antalet slaktade djur är lägre än genomsnittet för Europeiska unionen.

För att iaktta den tidsfrist som rådet fastställt föreslog kommissionen i samband med prispaketet för 1998/1999 en höjning av taket till 649 896 bidragsberättigande djur. Denna siffra överstiger det antal bidragsansökningar för tjurkalvar som Spanien lämnat in med maximala 10 %. Rådet (jordbruk) beslutade i juni 1998 att dra tillbaka detta förslag och hänskjuta beslutet beträffande Spanien och Portugal till diskussionerna inom ramen för Agenda 2000(1). Tidsfristen fastställdes till den odlingssäsong som inleds den 1 juli 1999.

Kommissionen är väl medveten om situationen i Spanien och har därför lagt fram det förslag som ingår i ovannämnda prispaket.

(1) KOM(97) 2000 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2805/98

från John Cushnahan (PPE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Fordons- och oljeprogrammet

Enligt de förslag inom fordons- och oljeprogrammet som godkändes i juni 1998 kommer blyad bensin att förbjudas inom EU från den 1 januari 2000. Medlemsstaterna har dock möjlighet att beviljas undantag till och med 2005. Kan kommissionen informera mig om vilka medlemsstater som begärt undantag och huruvida Irland är en av dessa? Kan kommissionen också informera mig om vilka kriterier som ligger till grund för sådana beslut om undantag?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(23 oktober 1998)

Enligt artikel 3.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998(1) om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av rådets direktiv 93/12/EEG(2) får en medlemsstat genom undantag, som medlemsstaten måste ansöka om hos kommissionen senast den 31 augusti 1999, fortsätta att tillåta saluföring av blyad bensin senast till och med den 1 januari 2005.

Medlemsstaten måste kunna visa att ett förbud skulle medföra allvarliga socioekonomiska problem eller att det inte skulle bidra till en förbättrad miljö- eller hälsosituation totalt, bland annat på grund av klimatsituationen i medlemsstaten.

Ingen medlemsstat har hittills lämnat in en ansökan om ett sådant undantag.

(1) EGT L 350, 28.12.1998.

(2) EGT L 74, 27.3.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2385/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(17 juli 1998)

Angående: Avfall från Italien förs fortfarande till förbränningsanläggningen i Biebesheim i Tyskland för kvittblivning

Sedan 1997 har myndigheterna i Darmstadt i ett flertal fall, i enlighet med artiklarna 4.2a och 5.1 i förordningen om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, förordning EG nr 259/93(1), beviljat ansökningar från den italienska firman 3 R Servizi S.p.a. om att få föra avfall från Italien för bortskaffande i den anläggning för förbränning av specialavfall som finns i Biebesheim. Importen av avfallet ombesörjs av aktiebolaget Hessische Industriemüll GmbH, förkortat HIM.

Enligt situationen den 24 juni 1998 hade tillstånd beviljats för transport av minst 7 000 ton avfall från Italien till Tyskland för bortskaffande. Företaget 3 R Servizi S.p.a. har tillkännagivit att ytterligare ansökningar om tillstånd kommer att följa. De behöriga myndigheterna i delstaten anser sig av europarättsliga grunder förhindrade att förbjuda denna avfallsimport.

Enligt avfallslagstiftningen i delstaten Hessen skall HIM, för att kunna ombesörja bortskaffandet av avfall, inneha en av myndigheterna utfärdad dispens från delstatens avfallshanteringsplan. Sedan en kort tid tillbaka har någon sådan dispens emellertid inte krävts eftersom den dispensutfärdande myndigheten är av den uppfattningen att detta vore oförenligt med gemenskapsrätten.

Berör den i artiklarna 4.2a och 5.1 i ovannämnda förordning inskrivna skyldigheten att inneha tillstånd för transport av avfall för bortskaffande också destinationsmedlemsstatens rätt att dessutom kräva att avfallsmottagaren skall ha dispens från bestämmelserna i avfallshanteringsplanen? Om så är fallet: på vilket sätt?

(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3728/98

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Behovet av översyn av arbetsdirektivet

Med anledning av att företaget Ericsson valt att förlägga produktion av kretskort till Skottland och därmed lägga ned verksamhet i Norrköping har det uppstått en diskussion om hur den brittiska tillämpning av direktiv 93/104/EG(1) om arbetstider kan medverka till fall av social dumpning. I fallet Ericssons val att förlägga verksamhet till Skottland förefaller det som de undantag som brittiska regeringen tidigare fått i direktivet direkt medverkat till att Ericsson valde att lägga ned verksamheten i Norrköping för att istället använda sig av en underleverantör i Skottland där det brittiska sättet att tillämpa arbetsdirektivet används. Sammantaget kan frågan inte ses på annat sätt än som ett fall av social dumpning, och därmed vill jag fråga kommissionen:

Ser kommissionen ett behov av att snabbt se över det brittiska undantaget i arbetsdirektivet för att förhindra uppkomsten av fall av social dumpning i enligt med vad som hänt i fråga om Ericssons föreläggande av tillverkning till Skottland, och i så fall avser kommissionen att tidigarelägga sin översyn av det brittiska undantaget i arbetstidsdirektivet så att en sådan översyn sker före år 2003?

(1) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna P-3727/98 och P-3728/98 ingivna av Padraig Flynn för kommissionen

(19 januari 1999)

Kommissionen hänvisar ledamöterna till sitt svar på muntlig fråga nr H-1128/98 ställd av Jonas Sjöstedt under frågetiden vid parlamentets möte den december 1998(1).

(1) Parlamentsdebatter (december 1998).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2888/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Återbetalning av skuld genom överlåtelse av konstverk

Under vissa förhållanden kan såväl företag som enskilda personer av olika orsaker se sig tvungna att återbetala eller erlägga en viss summa till Europeiska unionen.

Ibland kan ett företags eller en enskild persons ekonomiska situation försvåras i brist på likvida medel. I sådana fall kan den berörda parten som en sista utväg föredra att betala skulden genom att överlåta ett konstverk parten har i sin ägo.

Kan kommissionen precisera om det på samma sätt som för skulder till den nationella statskassan som företag och enskilda personer ådragit sig i de olika medlemsstaterna är möjligt att betala bort en skuld till Europeiska unionen genom att överlåta ett konstverk? Existerar det bestämmelser i denna fråga? Finns det inom gemenskapen rättsliga befogenheter för att placera sådana konstverk i nationella museer i medlemsstaterna?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Mario Monti

(4 december 1998)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.