SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/869

(2004/C 84 E/0962)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0753/04

från José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) till kommissionen

(11 mars 2004)

Ämne: Främja eurons internationella roll i samband med transaktioner mellan länderna i euroområdet och tredje länder

Europeiska kommissionen har alltid visat föga intresse av att främja användningen av euro i samband med de stora avtal som ingåtts med tredje länder, framför allt när det gäller råvaruförsörjning.

Trots den begränsade roll kommissionen kan spela i detta sammanhang är det säkert att en mer intensiv användning av euron för detta slags transaktioner skulle minska EU-ländernas kostnader för sina produkter och dessutom höja de europeiska produkternas och den europeiska ekonomins konkurrenskraft.

Är det inte dags att kommissionen lämnar denna neutrala inställning som ofta missförstås av tredje länder där man ibland tolkar kommissionens attityd som att den delvis förnekade den europeiska valutan eller som att kommissionen har lite intresse av denna europeiska valuta som, förutom att den är ett bytesmedel mellan EU:s tolv länder, också är en internationell handels- och reservvaluta?

Planerar kommissionen att vidta några särskilda åtgärder i samband med genomförandet av sina budgetåtaganden för att, framför allt inom nätverket av handelskammare, stimulera eurokampanjen i de nya anslutningsländerna och främja användningen av euro i transaktionerna mellan dessa länder och länderna i euroområdet, med tanke på de minskade kostnader detta skulle innebära?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(6 april 2004)

Euron har sedan den infördes gradvis börjat användas allt mer internationellt. 2003 gjordes 31 % av alla internationella obligationsemissioner i euro, av betalningarna i utländsk valuta gjordes 23 % i euro och 19 % av alla reserver i utländsk valuta var i euro. Euron spelar även en viktig roll för handeln i länder utanför euroområdet som har starka band med euroområdet. Det fungerar även som ankarvaluta i ett flertal länders växelkurssystem, främst i Europa, Nordafrika och Afrikanska finansiella gemenskapen, det s.k. CFA-francområdet.

Det faktum att merparten av all internationell varuhandel sker i amerikanska dollar (USD) innebär inte automatiskt att priset på denna import skulle minska eller bli mer stabilt om den prissattes i euro. För råolja har exempelvis under de senaste tre årtiondena växelkursförändringar ibland spelat de europeiska importörerna i händerna, ibland varit till deras nackdel.

Det bästa som kan uppnås på politisk väg och som redan är på god väg, för att förmå marknaderna att i högre grad använda euron på internationell nivå, är att förbättra eurons användbarhet inom dess tre funktioner, nämligen som betalningsmedel, räkneenhet och värdebevarare. Europeiska centralbankens (ECB:s) stabilitetsinriktade monetära politik och dess arbete för att förbättra finansmarknadernas (infra)struktur och för att harmonisera reglerna för finansmarknaderna stärker således eurons internationella framtidsutsikter. En förbättrad yttre representation skulle säkert också otvivelaktigt bidra till att öka eurons status internationellt. Det är även viktigt att nyckelaktörerna har tillgång till information.

Vad beträffar de tio anslutande medlemsstaterna innebär deras medlemskap i EU att de i framtiden kommer att införa euron när de uppfyller konvergenskriterierna. Redan nu fakturerar dessa länder merparten av sin handel i euro. Användningen av euron vid exportaffärer i de av de tio anslutande länderna för vilka statistiska uppgifter föreligger varierar från 22 % (Cypern) och 87 % (Slovenien).

Sedan 2003 har kommissionen organiserat informations- och kommunikationsaktiviteter, som den konferens som ägde rum i Warsawa på temat ”Från anslutning till införande av euron”, där även parlamentet medverkade. Bland de grundläggande åtgärder som genomfördes under 2003 kan nämnas utarbetandet av en ”Ram för en kommunikationsstrategi för euron och Ekonomiska och monetära unionen under 2004 och därefter”, som skall genomföras under 2004. De nya medlemsstaterna är huvudsaklig målgrupp för de åtgärder som planeras inom denna strategi. Kommissionen planerar att ingå partner-skapsavtal med dessa länder, vilket kommer att göra det möjligt för dem att gradvis integrera erfarenheter inför eurons införande. Dessutom kommer informationsseminarier att hållas med informatörer från dessa länders centralbanker och finansministerier. I kommissionens planer för att främja och uppmuntra till en ökad användning av euron i de nya medlemsstaterna ingår även insatser som är riktade mot andra grupper, bl.a. media, och organisationer som handels- och industrikamrar i de nya medlemsstaterna.