SKRIFTLIG FRÅGA E-2806/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Årslånga förseningar av Europeiska unionens katastrof- och utvecklingshjälp

1. Känner kommissionen till rapporten från ett brittiskt parlamentsutskott, the Commons Select Committee on International Development, i vilken det meddelas att det i genomsnitt tar fyra år och två månader innan ett utvecklingsprojekt från Europeiska kommissionen kan starta eller innan katastrofhjälp kan vara på bestämmelseorten?

2. I rapporten nämns ett antal exempel på förseningar av utvecklings- och katastrofhjälpsprojekt. Till exempel så lär det två år efter Mitch-katastrofen i Centralamerika ännu inte ha kommit fram en enda cent i hjälp till regionen. Även tidsfristen för ett landmineprojekt i Bosnien lär vara missad. Stämmer dessa uppgifter och kan kommissionen ge en fullständig lista på försenade projekt?

3. Som orsaker till förseningarna nämns mismanagement och en Kafkaartad byråkrati vid Europeiska kommissionen. Delar kommissionen denna slutsats, och i annat fall, vilka är då orsakerna enligt kommissionen?

4. Håller kommissionen med mig att dessa förseningar måste upphöra och är den beredd att lägga ned extra krafter på att få ett slut på detta? Vilka åtgärder har den i åtanke utöver existerande försök för att effektivisera politiken? Vad bör enligt kommissionen det resultat man strävar efter vara när det gäller den europeiska utvecklings- och katastrofhjälpen?

5. Är kritiken i ovannämnda rapport om att EU:s pengar framför allt går till länder omkring Europeiska unionens medlemsstater och för litet till länder på annat håll i världen där det råder skriande fattigdom en anledning för kommissionen att ändra sin politik på detta område?

6. Delar kommissionen min uppfattning att konsekvenserna av förseningarna när det gäller katastrofhjälp är ännu värre? Vad är i detta sammanhang de lärdomar som under tiden har dragits av den katastrofhjälp som beviljats för att lindra livsmedelsbristen i nordöstra Afrika, där till följd av torka hundratusentals människor riskerar att bli offer för hungersnöd? Europeiska kommissionen uttryckte i april i år sin oro över detta (se rapport av den 5 april 2000 Famine in Ethiopia). Kan kommissionen ange hur katastrofhjälpen till regionen har gått till (hur mycket, till vilka platser, distribution, osv.) och hur de uppsatta målen har uppfyllts? Om så inte är fallet, vilka är orsakerna till och konsekvenserna av detta, och vilka slutsatser kan kommissionen dra av detta för hur EU:s katastrofhjälp skall organiseras?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(13 november 2000)

1. Kommissionen känner till den rapport som parlamentsledamoten åberopar, och välkomnar parlamentets intresse i frågan, liksom tillfället att bringa klarhet i frågan. Kommissionen vill också påpeka att man måste skilja mellan katastrofhjälp, där det inte råder någon eftersläpning, och utvecklingshjälp.

2. Parlamentsledamoten ger två exempel på påstådda förseningar av hjälpen hjälp till områden som drabbades av orkanen Mitch respektive till ett landmineprojekt i Bosnien.

När det gäller hjälpen till de orkandrabbade områdena kunde kommissionen genast under veckorna efter katastrofen (i oktober 1998) sätta in hjälp genom sina instrument för humanitärt bistånd. Vid slutet av 1998 hade 9,8 miljoner euro avsatts, och i slutet av 1999 uppgick detta belopp till 35,3 miljoner euro. Med dessa medel har man kunnat bygga 9 500 latriner, 300 vattendistributionssystem, 1 700 brunnar och 7 100 hus, och därigenom direkt eller indirekt kunnat hjälpa 2 000 000 människor i området.

Mellan juni 1999 och juni 2000 genomfördes dessutom elva projekt för livsmedelsbistånd (för att gynna livsmedelsproduktionen) till ett värde av 13 miljoner euro, följt av ett nytt program för 5 miljoner euro. På så sätt har man hjälpt 45 000 familjer med utsäde, finansierat 8 000 trädgårdsodlingar, 200 bevattningssystem, 5 700 enheter för höns- och svinuppfödning samt 1 800 kreatur.

Utöver katastrof- och livsmedelshjälpen bidrar kommissionen till områdets uppbyggnad genom ett program till ett värde av 250 miljoner euro som skall fördelas över fyra år och genomföras under sju år. Att programmet försenats med ett år är oacceptabelt. Orsaken är att man inte kunnat erhålla de tjänster som krävs för att förvalta verksamheten och att handlingslinjerna för kontoren för tekniskt bistånd fått en ny inriktning. Under tiden har delegationen i Nicaragua förstärkts och man är i färd med att rekrytera sakkunniga. Personalen på plats håller just nu på att handlägga anbudsinfordran, urvalsförfarandet och upprättandet av avtal för en första omgång projekt till ett värde av 82 miljoner euro.

När det gäller landmineprojektet i Bosnien hade 1 miljon euro utlovats till Slovenia International Trust Fund för minröjning i såväl Kroatien som Bosnien och Hercegovina. Detta löfte infriades aldrig. Den huvudsakliga orsaken är att det inte finns någon regional rättslig grund för den budgetpost under vilken dessa projekt skulle finansieras. I budgetposten för minåtgärderna (B7-661), som skapades av parlamentet 1996, förutsågs inte någon rättslig grund på internationell nivå. Detta föreslås i förslaget till förordning(1) av den 14 mars 2000 som för närvarande ligger hos parlamentet och rådet för behandling.

3. Det råder inga tvivel om att det under de senaste tio åren har skett en tredubbling av de externa utgifter som förvaltas av kommissionen, medan personalstyrkan inte utökats i samma takt, vilket får negativa konsekvenser för hur snabbt projekten genomförs. Alla fyra berörda avdelningar, dvs. GD Bistånd, GD Yttre förbindelser, Kontoret för humanitärt bistånd och Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser, samarbetar för att förena sina ansträngningar och förbättra situationen.

Enligt kommissionen finns ett antal olika orsaker. När det gäller förseningarna i genomförandet av utvecklingshjälpen har kommissionen kunnat konstatera att takten för åtaganden och utbetalningar för genomförandet av externt stöd på senare år varit otillfredsställande. Detta beror inte enbart på oförutsebara händelser och kriser i ett allt större antal länder, vilket leder till att samarbetet med dessa länder upphör eller minskar, utan även på krångliga interna förfaranden, en organisation av kommissionens tjänster som inte är vad man skulle kunna önska samt konstant underbemanning. Kommissionen gjorde ett första försök att övervinna dessa svårigheter när man 1998 inrättade den gemensamma tjänsten för administration av gemenskapsbistånd till tredje land (Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser), men det skapade splittring på kort sikt samt oklarhet och oenighet vad gäller ansvarsområden.

4. Kommissionen är fast besluten att få dessa förseningar att upphöra, och har redan vidtagit åtgärder för detta ändamål. Genom den föreslagna omorganiseringen inom ramen för reformen av biståndet till tredje land som man beslutade om i maj, samt kommissionens meddelande om gemenskapens politik för utvecklingssamarbete från april månad, försöker man ta itu med denna ineffektivitet genom att koncentrera resurser till viktiga områden och en mer effektiv organisation. I detta ingår inrättandet av ett enda organ som skall ansvara för hela projektcykeln för bistånd till tredje land (från det att man konstaterat att bistånd behövs till dess att projektet genomförts) och särskilda ansträngningar för effektiv delegering från Bryssel till delegationerna.

I väntan på denna reform har man under de senaste två åren vidtagit vissa åtgärder för att förbättra andelen åtaganden per år. GD Bistånd har i samarbete med kommissionens delegationer inrättat ett system för regelbunden och ingående övervakning och översyn av de årliga målen för åtagandena per land och månad.

Åtgärder har också vidtagits för att se över situationen på längre sikt. I sitt beslut av den 27 juli godkände AVSEU-rådet ett tidigareläggande av genomförandet av det rullande programplaneringssystemet i Cotonou-avtalet. Detta kommer att genomföras av kommissionen från och med slutet av detta år. Dessa åtgärder bör tillsammans med reformen av de yttre förbindelserna i maj 2000 garantera att de årliga åtagandena från och med ikraftträdandet av nionde Europeiska utvecklingsfonden 2002 uppgår till 3 500 miljoner euro och att de årliga utbetalningarna kommer att nå denna nivå under 2004.

Kommissionen har dessutom lagt fram ett flertal förslag varav vissa är ganska genomgripande för att förbättra de nuvarande förfarandena och rutinerna för samspelet mellan kommissionen och medlemsstaterna. Meningen är att projekt skall kunna godkännas mycket snabbare, t.ex. genom att inrikta medlemsstaternas kommittéers uppgifter mer på de strategiska aspekterna av samarbetet och genom att förenkla budgetförordningen. Dessa förslag har diskuterats eller kommer att diskuteras i rådet och parlamentet. Kommissionen har under diskussionerna angivit att man behöver medlemsstaternas stöd och att framstegen mot interna bestämmelser inom kommissionen som möjliggör ett effektivare genomförande kommer att begränsas betydligt om det inte görs någon genomgripande genomgång av den institutionella ramen för genomförande av utvecklingshjälp.

Kommissionen har dessutom vidtagit ett antal åtgärder. Exempel på sådana är att man i mitten av 1999 löste det övergripande problemet med sena betalningar av giltiga fakturor, att man vid slutet av 1999 hade förenklat och harmoniserat upphandlingsförfarandena, att man före årets slut skall ha utarbetat förenklade standardavtal för bidrag, tjänster, arbeten och leveranser, att man i mitten av 2000 hade slutbetalat ca en tredjedel av de utestående inaktiva åtagandena från före 1995, att man harmoniserat de interna kontrollförfarandena, att man överlåter mer ansvar till delegationerna, med början i en första grupp bestående av ett tjugotal delegationer i olika utvecklingsländer, samt att man lagt fram förslag om att nästa år öka den personal som planerar och leder dessa program.

Parlamentsledamoten bör dessutom känna till de förslag som för närvarande diskuteras med parlamentet och rådet inom ramen för 2001 års budgetförfarande och som också visar på kommissionens vilja att utan omsvep angripa dessa problem. Även om kommissionen måste invänta utgången av den andra behandlingen i plenum av 2001 års budget har man redan begärt omedelbara ytterligare medel från budgetmyndigheten i ändringsskrivelsen 1/2001 för 2001 års budget (till följd av rekommendationerna från den kollegiala utvärderingen av resurser och prioriteringar). Ändringsskrivelsen innehåller dessutom bestämmelser för att skapa ytterligare flexibilitet så att en del av medlen för kontoren för tekniskt bistånd kan användas till att finansiera den nödvändiga tillfälliga personalen.

5. När det gäller gemenskapens utvecklingspolitik är det i dag en av de tre huvudsakliga beståndsdelarna i unionens åtgärder gentemot tredje land, tillsammans med handelspolitik och den politiska dimensionen. En av prioriteringarna är stabilitet och utveckling av grannländerna. Utvecklingspolitiken har emellertid ett mål som överskuggar allt annat: att bekämpa fattigdomen i utvecklingsländerna och att främja hållbar utveckling. Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas de minst utvecklade länderna samt låginkomstländerna med betoning på kampen mot fattigdom, i enlighet med den politiska viljeförklaringen från april 2000.

6. När det gäller bistånd till Afrikas horn har kommissionen snabbt och effektivt svarat på situationen för de många offren för torkan på Afrikas horn genom att göra åtaganden och sända stora mängder livsmedel till området. Enbart till Etiopien kommer man i år att sända totalt 432 000 ton spannmål, vilket kommer att följas av 110 000 ton under början av 2001. Sedan årets början har 736 000 ton livsmedel anlänt till Etiopien. Trots enorma logistiska begränsningar på grund av den begränsade hamnkapaciteten och lokala transportmöjligheter i området har sändningarna hittills skett enligt tidtabellen. Även om EU nästan oavbrutet bidragit med livsmedel och livsmedelssäkerhet under de senaste femton åren (som beräknas uppgå till 365 miljoner euro enbart under de senaste fem åren) har Etiopien tyvärr ännu inte lyckas övervinna sina strukturella problem med livsmedelssäkerhet. Totalt sett planeras drygt 660 000 ton livsmedelssändningar från gemenskapen till hela det östafrikanska området med anledning av den ihållande torkan.

Utöver den omfattande livsmedelshjälpen till Etiopien har kommissionen genom ECHO anslagit 7 miljoner euro i katastrofhjälp till befolkningen i områden som drabbats av torka. Biståndsprogrammen som finansieras av ECHO är inriktade på Ogaden-området och kompletterar de allmänna livsmedelssändningarna. ECHO:s verksamhet sträcker sig från kompletterande livsmedelsprogram till att ge livsmedel i behandlingssyfte, hälso- och sjukvård, tillhandahållande av dricksvatten, logistikstöd och fördelning av utsäde och verktyg. Ytterligare bidrag håller på att förberedas.

Kommissionen skulle också vilja upplysa om flera andra exempel på bistånd från ECHO. Under loppet av de senaste månaderna har en lång rad katastrofer drabbat länder i främst Afrika, men även i Västindien och Stilla havsområdet, vilket har föranlett kommissionen att reagera snabbt för att kunna rädda liv och tillhandahålla katastrofhjälp. Genom ECHO har kommissionen kunnat ingripa snabbt vid händelser som t.ex. översvämningarna i Moçambique, orkanen på Madagaskar och gränskriget i Eritrea. Beslut att ge inledande bidrag fattades genast efter katastrofen. Detta skedde i synnerhet i fallet med Moçambique då ett första finansieringsbeslut fattades inom en vecka.

Eftersom ECHO inte är något verkställande biståndskontor kan medel endast anslås efter att en begäran om finansiering av katastrofhjälpsprojekt har lagts fram av aktörer som t.ex. icke-statliga organisationer, Röda korset eller FN-kontor. Dessutom kräver användningen av skattebetalarnas medel ett minimum av kontroll och ansvarighet. ECHO kan endast anslå medel om det finns tillräckliga garantier för att dessa kommer att användas effektivt.

Genom externa utvärderingar har det bekräftats att det humanitära biståndet från ECHO i allmänhet är extremt snabbt och effektivt. Eftersom kommissionen regelbundet ser över sina egna prestationer och ständigt strävar efter förbättring är ECHO i färd med att granska hur beslutsprocessen kan förkortas ytterligare.

(1) KOM(2000) 111.