ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0190/00

från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Import av tomater från Marocko

Eftersom de begränsningar som upprättats för importkvoterna för tomater från Marocko har överskridits har man i enlighet med associeringsavtalet med Marocko infört krav på importlicenser.

Enligt uppgifter i pressen kommer förvaltningskommittén för frukt och grönsaker att behandla förslaget att upphäva kravet på importlicenser för tomater från Marocko den 20 januari 2000.

Enligt kommissionens förklaringar i massmedia skulle kravet på importlicenser upphävas under villkor att Marocko förpliktigar sig till att följa de kvoter som föreskrivs i associeringsavtalet.

Anser kommissionen det nödvändigt att erhålla löften om att bestämmelserna i undertecknade internationella avtal skall följas? Anser kommissionen att ett sådant löfte är mer värt och ger större garantier än de marockanska företrädarnas underskrift på associeringsavtalet?

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta om kravet på importlicenser upphävs, med tanke på de överskridningar som gjorts av kvoterna för närvarande, för att kontrollera importen av tomater från Marocko och säkerställa att associeringsavtalet följs?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0189/00 och E-0190/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(23 februari 2000)

Sedan kommissionen konstaterat att den marockanska tomatexporten till gemenskapen överskridit de avtalade gränserna och efter fruktlösa kontakter med de marockanska myndigheterna, antog den förordning (EG) nr 2767/1999 av den 23 december 1999 om inrättande av en ordning med importlicenser för import av tomater från Marocko(1). Efter nya kontakter åtog den marockanska sidan sig att för innevarande regleringsår rätta sig efter de avtalade kvantiteterna. Därefter upphävde kommissionen ordningen med importlicenser genom förordning (EG) nr 188/2000 av den 26 januari 2000(2), samtidigt som den åtog sig att förstärka den existerande importkontrollen. Ordningen med importlicenser kan vid behov återinföras.

Förordningen om att införa importlicenser antogs genom förvaltningskommittéförfarande enligt artikel 3 i beslut 95/35/EG av den 19 december 1994 om ingående av ett avtal genom skriftväxling mellan Europeiska gemenskapen och konungariket Marocko om ordningen för import till Europeiska gemenskapen av tomater och zucchini med ursprung i och importerade från Marocko(3). Förordning (EG) nr 2767/1999 upphävdes med samma förfarande och på samma rättsliga grund.

Kommissionen upphävde importlicensförordningen sedan Marocko på nytt åtagit sig att, för innevarande regleringsår, efterleva villkoren i ovannämnda skriftväxling. Här förutses att den totala tomatexporten skall begränsas till 145 676 ton för perioden november 1999 till mars 2000.

Kommissionen har åtagit sig att förstärka gemenskapens existerande importkontroller för tomater, vilket skall ske i samarbete med medlemsstaternas tullmyndigheter, och den kommer att återinföra importlicenser om Marocko inte rättar sig efter de avtalade kvantiteterna.

(1) EGT L 333, 24.12.1999.

(2) EGT L 22, 27.1.2000.

(3) EGT L 48, 3.3.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0306/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Fallet med de omärkta oxarna i Sverige

Per och Pål är två oxar som vägras dispens från kravet att nötkreatur ska utrustas med plastbrickor i öronen. Det är jordbruksverket i Sverige som vägrar ge dispens.

Oxägarna är villiga att tatuera öronen på sina oxar. Men de anser att då oxarna är genuina kulturbärare av levande svensk lantbrukshistoria, vilket intygas av lokala museum och hembygdsförbund, så är plastbrickor i öronen både ohistoriskt och oetiskt när oxparet gestaltar äldre tiders jordbruk på museitorpet i ett naturreservat i Sverige. Det finns endast tre par oxar med horn i Sverige så de borde kunna åtskiljas ändå, hävdar ägarna.

Vad anser kommissionen? Anser kommissionen att dispens kan beviljas?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(17 februari 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-136/00 ställd av Inger Schörling under frågetiden vid parlamentets möte den februari 2000(1).

(1) Europarlamentets debatter (februari 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA P-0134/00

från Joost Lagendijk (Verts/ALE) till kommissionen

(20 januari 2000)

Ämne: Anställda vid GD Ekonomistyrning påverkas inför undersökningar som skall utföras av revisionsrätten

På Renouveau & Democraties webbsida står bland annat följande frågor till kommissionen:

- Är det sant att ledningen för GD Ekonomistyrning innan revisionsrätten utfört kontroller hos generaldirektorat har distribuerat en lista med eventuella frågor och förslag till svar på dem?

- Stämmer det att personalen uppmanas ingå med rapport till ledningen om innehållet i de samtal de fört med revisionsrätten?

Kan kommissionen besvara dessa frågor? Och om svaren på dem är jakande:

- Vilka var dessa standardfrågor och förslag till svar?

- Håller kommissionen med mig om att det här har hindrat en god kontroll från revisionsrättens sida, i och med att medarbetarna på det här sättet omöjligtvis kan uttala sig fritt?

- Vad ämnar kommissionen låta det inträffade få för konsekvenser och på hur lång sikt?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(7 mars 2000)

Den lista som distribuerats var inte en lista över möjliga frågor utan ett frågeformulär som utarbetats av revisionsrättens revisionsgrupp på begäran av revisionsrätten. Det som lades ut på intranätet för GD Ekonomistyrning (som bas för att erhålla information) var inte heller förslag till svar utan de svar på frågeformuläret som lämnats av en av enheterna vid GD Ekonomistyrning.

Ja, personalen uppmanas att rapportera innehållet i samtalen med revisionsrätten till ledningen.

Kommissionen måste skydda sekretessen i revisionsrättens arbete.

Nej, eftersom personalen hade och har både skyldighet att svara på revisionsrättens uppmaningar och frågor och friheten att muntligen eller skriftligen uttrycka sin åsikt till revisionsrätten.

Det behövs ingen åtgärd.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0063/00

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Reducering av mervärdesskattesatsen på reparationer av historiska byggnader

Kan kommissionen klargöra om direktiv 1999/85/EG(1) beträffande möjligheten att på försök tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på arbetsintensiva tjänster på något sätt har påverkat kommissionens ståndpunkt avseende reduceringen av mervärdesskatten på reparationer av historiska byggnader?

Kan kommissionen också klargöra sin ståndpunkt när det gäller reduceringen av mervärdesskattesatsen på reparationer av historiska byggnader?

(1) EGT L 277, 28.10.1999, s. 34.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

I princip ger den för närvarande gällande gemenskapslagstiftningen inte medlemsstaterna möjlighet att tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på reparationer av historiska byggnader som sådana.

Rådets direktiv 1999/85/EG av den 22 oktober 1999 om ändring av direktiv 77/388/EEG beträffande möjlighet att på försök tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på arbetsintensiva tjänster(1) gör det möjligt för de medlemsstater som ingett en begäran därom att på försök under perioden 1 januari 200031 december 2002 tillämpa en reducerad skattesats på arbetsintensiva

tjänster, under förutsättning att de berörda tjänsterna uppfyller de villkor som fastställts, särskilt att de skall tillhandahållas slutkonsumenterna direkt och att de skall omfattas av förteckningen över de sektorer som kan komma i fråga.

Rådet ändrade kommissionens förslag(2) genom att införa en fullständig förteckning över sektorer, som för byggsektorn endast omfattar tjänster som avser renovering och reparation av privata bostäder, med undantag av material som utgör en betydande del av tjänstens värde.

Reparationer av historiska byggnader kommer efter rådets beslut att kunna åtnjuta en reducerad mervärdesskattesats, men endast ifall byggnaderna är privata bostäder och belägna i de medlemsstater som ingett en begäran, dvs. Belgien, Spanien (enbart murningsarbeten), Frankrike, Italien, Nederländerna (uteslutande vad gäller målning eller rappning), Portugal och Förenade kungariket (endast för Isle of Man).

(1) EGT C 102, 13.4.1999.

(2) KOM(1999) 705 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2761/99

från Mauro Nobilia (UEN) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Ekonomiskt stöd till sjötransporttjänster som trafikerar de italienska öarna (artikel 88.2 i EG-fördraget angående C/64/99-stödet tidigare NN 68/99)

- Det ovannämnda stödet avser att säkerställa territoriell kontinuitet mellan de italienska öarna och fastlandet genom sjötransporttjänster som trafikerar dessa öar.

- Principen om territoriell kontinuitet, som är målet med det ovannämnda stödet, grundar sig naturligtvis på sjötransporternas kvalitet och kvantitet.

- I Italien har förbindelserna från och till Sardinien, som utförs av Tirrenia, och förbindelserna till och från de mindre öarna, som utförs av Caremar, Toremar och Siremar, under den sista tiden trafikerats av prototyper av så kallade höghastighetsfartyg.

- För dessa förbindelser erhåller de ovannämnda sjötransportföretagen det ifrågavarande stödet.

- Likväl tycks prototyperna av höghastighetsfartygen på grund av sin speciella konstruktion ha sämre navigeringsförmåga vid dåliga väderförhållanden, än andra färjor och bärplansbåtar, och står dessutom ofta still på grund av särskilt underhåll.

- Det faktum att de ovannämnda företagens höghastighetsfartyg har sämre navigeringsförmåga och ofta står still strider i själva verket mot den princip om territoriell kontinuitet som är avgörande för att det ifrågavarande stödet skall anslås.

Kan kommissionen bekräfta ovanstående uppgifter? Om så är fallet, skulle kommissionen kunna vidta åtgärder gentemot de behöriga myndigheterna, så att de sjötransporttjänster som trafikerar öarna både kvalitets- och kvantitetsmässigt lever upp till principen om territoriell kontinuitet, vilket är en förutsättning för att stödet skall godkännas

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 mars 2000)

Kommissionen vill betona att det är medlemsstatens uppgift att se till att principen om territoriell kontinuitet efterlevs.

Vad gäller stödärende C 64/99 (tidigare NN 68/99) utreder kommissionen för närvarande utbetalningen av stödet till Gruppo Tirrenia. Att man inlett en undersökning tillkännagavs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Eftersom kommissionen inte har avslutat undersökningen än, kan den inte ta ställning till om de påståenden, i synnerhet vad gäller användningen av höghastighetsfartyg, som parlamentsledamoten tar upp är riktiga.

Kommissionen kommer ändå att inom ramen för ovannämnda undersökning ta hänsyn till de olika aspekterna vid användningen av höghastighetsfartyg.

(1) EGT C 306, 23.10.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2807/99

från Jean-Claude Fruteau (PSE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Gemensam organisation av marknaden för bananer

Europeiska kommissionen lade den 10 november fram ett förslag om anpassning av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer till Världshandelsorganisationens bestämmelser. Den föreslagna tidsplanen är indelad i två etapper. Den första innebär att ett system med tullkvoter upprätthålls och den andra innebär att ett system som endast bygger på tullavgifter automatiskt inrättas från och med den 1 januari 2006.

Detta förslag medför oacceptabla eftergifter för producenterna i Latinamerika, utan att man tar verkliga hänsyn till gemenskapsproducenternas intressen och de åtaganden gemenskapen har gjort gentemot partnerländerna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet.

Dessutom verkar det råda delade meningar om kommissionens förslag inom rådet. Frankrike, Spanien och Portugal anser inte att tullavgifterna fungerar som utgångspunkt för förhandlingarna. Tiotusentals jobb är hotade (till exempel 30 000 i Franska utomeuropeiska departementen och 35 000 på Kanarieöarna!).

På vilket sätt tänker kommissionen försvara de intressen som producenterna inom gemenskapen och AVS-länderna har?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 februari 2000)

Den 10 november 1999(1) antog kommissionen förslaget om ändring av rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer(2). Skälen till att kommissionen lagt fram detta förslag och dess innehåll förklaras ingående i motiveringen.

Kommissionen anser att förslaget behåller jämvikten mellan de olika skyldigheter som gemenskapen måste fullgöra på detta område.

Kraftiga tullförmåner för AVS-länderna (Afrika, Västindien och Stillahavet) borde göra det möjligt för dem att upprätthålla traditionella exportnivåer.

Enligt motiveringen kan eventuellt också ytterligare åtgärder vidtas vid behov för de AVS-länder som är mest sårbara och beroende av bananexporten.

Inga förändringar har föreslagits av bestämmelserna om gemenskapens produktion. Odlare kommer även fortsättningsvis att fullt ut kunna utnyttja kompensationsstödet.

Förslaget om ändring av förordning (EEG) nr 404/93 kommer att diskuteras i detalj i rådet och parlamentet.

(1) EGT L 47, 25.2.1993.

(2) KOM(1999) 582 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2555/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Bestämmelser om tågresor

Kommissionen har ansvar för folkhälsan i Europeiska unionen, och enligt fördraget skall gemenskapen bidra till att uppnå en hög konsumentskyddsnivå genom särskilda åtgärder som understöder och kompletterar medlemsstaternas politik för att skydda folkhälsan. Finns det, eller bör det finnas, några minimikrav för i vilken mån toaletter skall finnas tillgängliga på tåg? Hur gör man i de olika medlemsstaterna?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 februari 2000)

Kommissionen känner inte till några rättsligt bindande normer vad gäller tillgången till toaletter på tåg. Internationella järnvägsunionen (UIC) sätter emellertid i sitt meddelandeblad nr 563 (delvis obligatoriskt för UIC:s medlemmar)

upp vissa normer för toaletter, bl.a. minst en toalett per personvagn eller två i vagnar med fler än 40 sittplatser, varje toalett skall vara utrustad med ett handfat, lägsta rumstemperatur skall vara 20o, alla anordningar skall följa ergonomiska och estetiska principer, utrymmet skall inte vara mindre än 1,20 till 0,90 m2 och det måste vara minst 500 mm mellan toalettsitsen och väggen. Dessutom innehåller meddelandebladet ytterligare specifikationer vad gäller tekniska installationer(varmvatten, tillgång till vatten och el).

Med hänsyn till att alla större järnvägsbolag är medlemmar i UIC och att kommissionen inte hört talas om några svårigheter vad gäller tillgängligheten till toaletter ser kommissionen inte något behov av några rättsligt bindande miniminormer på europeisk nivå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2226/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Tillgång till Internet

Hur stor andel av hushållen i de olika medlemsstaterna har tillgång till Internet, om man ser till de färskaste uppgifterna, och hur stor var denna andel för ett, två respektive tre år sedan? Skulle ni, i den mån det är möjligt, vilja ange andelen hushåll som har tillgång till Internet i hemmet, och hur stor andel som har det på arbetsplatsen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2226/99 och E-2229/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(19 januari 2000)

Det finns inga officiella säkra siffror för gemenskapen, varken över olika typer av Internet-tillgång eller intäkter från Internet-annonsering. Detta beror på den dramatiska ökningen i Internet-användning och de snabba förändringarna i användarmönster.

Uppgifter kan hämtas från ett antal olika källor, som kan ge en idé om ökningen och den geografiska spridningen av Internet-användningen. Uppgifterna från de olika källorna kan dock variera mycket, även när det är fråga om ett och samma land. Ibland kan inte heller uppgifterna från en och samma källa användas för jämförelser mellan olika år, eftersom mätmetoderna och mätobjekten ständigt ändras.

ITU (www.itu.int) har fått fram uppgifter som betonar den imponerande ökningen globalt sett:

>Plats fÄHor tabell>

>Plats fÄHor tabell>

Nua Ltd. i Irland (www.unua.ie) ger en användbar sammanfattning av diverse beräkningar för olika industrier beträffande Internet. De tillhandahåller beräkningar om bl.a. användning och annonsintäkter från flera olika källor.

GlobalReach i Kalifornien (glreach.com) tillhandahåller siffor om Internet-användningen i olika länder. Det är intressant att notera att de i sin analys i första hand tar fasta på språkgrupper och inte nationsgränser (dvs. fransktalande snarare än Frankrike, portugisisktalande snarare än Portugal).

GVU (www.gvu.gatech.edu) har olika uppgifter om var den primära tillgången till Internet finns i Europa på arbetsplatsen, i hemmet osv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2229/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Utvecklingen för marknadsföring via Internet

Hur stora belopp spenderas på annonser på Internet i de olika medlemsstaterna, och hur mycket spenderades under vart och ett av de tre föregående åren?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2226/99 och E-2229/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(19 januari 2000)

Det finns inga officiella säkra siffror för gemenskapen, varken över olika typer av Internet-tillgång eller intäkter från Internet-annonsering. Detta beror på den dramatiska ökningen i Internet-användning och de snabba förändringarna i användarmönster.

Uppgifter kan hämtas från ett antal olika källor, som kan ge en idé om ökningen och den geografiska spridningen av Internet-användningen. Uppgifterna från de olika källorna kan dock variera mycket, även när det är fråga om ett och samma land. Ibland kan inte heller uppgifterna från en och samma källa användas för jämförelser mellan olika år, eftersom mätmetoderna och mätobjekten ständigt ändras.

ITU (www.itu.int) har fått fram uppgifter som betonar den imponerande ökningen globalt sett:

>Plats fÄHor tabell>

>Plats fÄHor tabell>

Nua Ltd. i Irland (www.unua.ie) ger en användbar sammanfattning av diverse beräkningar för olika industrier beträffande Internet. De tillhandahåller beräkningar om bl.a. användning och annonsintäkter från flera olika källor.

GlobalReach i Kalifornien (glreach.com) tillhandahåller siffor om Internet-användningen i olika länder. Det är intressant att notera att de i sin analys i första hand tar fasta på språkgrupper och inte nationsgränser (dvs. fransktalande snarare än Frankrike, portugisisktalande snarare än Portugal).

GVU (www.gvu.gatech.edu) har olika uppgifter om var den primära tillgången till Internet finns i Europa på arbetsplatsen, i hemmet osv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1926/99

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Bristfälligt genomförande av projektet för återställande och förbättring av parken Casa de Campo i Madrid

Den 31 mars och den 20 november 1997, samt nyligen den 1 oktober 1999, vände sig medborgarföreningen Salvemos la Casa de Campo (ung. låt oss rädda Casa de Campo) skriftligen till generaldirektorat XVI vid kommissionen. I denna skrivelse anmäldes ett flertal fel som enligt föreningen håller på att begås vid genomförandet av projekt 95.11.61.021-E för återställande av förfallna områden och förbättring av miljön i parken Casa de Campo.

Man fäster särskild uppmärksamhet vid byggnaden av två dammar i bäcken Meaques inom ramen för den första projektfasen. Dessa dammar stoppade helt enkelt vattenflödet vilket orsakade stora myggmängder och dålig lukt till nackdel för den egentliga funktionen som är biologisk rengöring av bäcken i enlighet med projektplanen. Dessa två dammar har senare förstörts.

Å andra sidan godkände Madrids kommunfullmäktige den 28 februari 1998 den andra planen för en helhetsdränering av Madrid. Enligt nämnda plan, som även finansieras av sammanhållningsfonden, skall bäcken Meaques iståndsättas för ett belopp på 388 miljoner pesetas med hjälp av olika åtgärder och fyra dammbyggen.

Kan kommissionen kontrollera om det har förekommit dubbla utbetalningar i fråga om byggnad och rivning av dessa dammar? Har genomförandet av nämnda projekt försenats och av vilka orsaker? Av vilka orsaker har projektet ändrats så att man byggt nya parkeringsplatser i stället för att minska riskerna med förlorad mark och erosion? Varför har man fortfarande inte återställt historiska föremål eller miljön, såsom den historiska muren från 1700-talet? Varför har man inte begränsat trafiken bestående av över 50 000 fordon som dagligen löper genom parken Casa de Campo och som får mycket skadliga följder för miljön?

Kompletterande svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(19 april 2000)

Under den första projektfasen finansierade kommissionen två mindre fördämningar. På grundval av nya hydrologiska undersökningar ansåg de ansvariga myndigheterna att dessa fördämningar inte räckte till och föreslog därför att i nästa projektfas bygga fem lagunområden som skall bilda ett naturligt reningssystem. Kommissionen kommer att följa upp dessa arbeten.

Alla utbetalningar som görs av kommissionen grundas på de fysiska objekt som tas upp i beslutet. Det finns således ingen kumulering av stödåtgärder för samma utgift. Den första projektfasen har avslutats enligt den tidplan som gjordes upp vid beslutet om medfinansiering.

Parkeringsplatserna var redan planerade då det ursprungliga beslutet fattades, för att förhindra fordonsparkering på det skyddade området. Återuppbyggnaden av muren kring parken har planerats i andra projektfasen. Större delen av denna restaurering är nu klar. Trafikförbud på den väg som genomkorsar parken Casa de Campo är en åtgärd som inte föreslagits i någon av projektets två faser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2650/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Buller på via Peccioli/via Chiusi

Intill via Peccioli och via Chiusi i Rom passerar många tåg (sträckan Rom-Chiusi mellan 9 och 10 km och lokaltåget till Fiumicino). Detta orsakar en hög bullernivå vilket innebär en sanitär olägenhet i ett tättbebyggt område.

Därför undrar jag

1. om kommissionen inte anser att detta strider mot direktiv 85/337/EEG(1) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt,

2. om den inte anser att det vore lämpligt att uppmana de italienska myndigheterna att uppföra nödvändiga bullerskydd, och

3. vilken allmän åsikt kommissionen har i denna fråga.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 mars 2000)

Direktiv om buller gäller gränsvärden för buller från utrustning och kan inte anses vara relevanta för den situation som beskrivs av parlamentsledamoten. Kommissionen har därför ingen möjlighet att agera.

Denna situation omfattas vare sig av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, eller av direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(1), ändrat genom direktiv 85/337/EEG. Dessa direktiv omfattar bara projekt. I artikel 1 i båda direktiv fastställs det tydligt att miljökonsekvensbedömningen tillämpas för bedömningen av miljöeffekterna av sådana projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Särskilt i artikel 1 i direktiv 97/11/EG fastställs följande: Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering blir föremål för krav på tillstånd och en bedömning av deras

påverkan innan tillstånd ges. Den järnvägsbana som parlamentsledamoten hänvisar till är inte längre ett projekt och därför kan ovan nämnda direktiv inte anses gälla.

(1) EGT L 73, 14.3.1997.