ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2125/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(17 juli 2002)

Ämne: Vägarbeten i Dhonoussa

Den grekiska ön Dhonoussa (i Kykladerna) har mottagit EU-medel för att bygga en väg tre fjärdedelar runt ön från hamnen i Stavros till byn Kalotaritissa. Enligt uppgifter var vägen endast delvis färdigbyggd och i dåligt skick.

Kan kommissionen bekräfta att vägen nu är färdigbyggd, alternativt om så inte är fallet förklara varför den inte är det? Vad är orsaken till att det har tagit så lång tid att avsluta arbetet, och känner kommissionen till de liknande fall som har konstaterats på andra grekiska öar, nämligen Amorgos, Iraklia och Serfios?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(17 september 2002)

I kraft av subsidiaritetsprincipen vill kommissionen erinra om att det är de nationella myndigheterna som har ansvaret för valet av vilka projekt som skall medfinansieras och för projektens genomförande.

Enligt de uppgifter som har lämnats av de grekiska myndigheterna medfinansierades projektet med benämningen Konstruktion och förstärkning av vägnätet på ön Donoussa inom ramen för det operativa programmet för södre Egeiska havet under perioden 19941999 med ett belopp på ungefär 370 000 EUR.

Kontraktet undertecknades 1997 och inbegrep följande arbeten: Byggandet av en väg på 3,1 kilometer för att undvika samhället Donoussa; en 3,9 kilometer lång förbindelse mellan den vägen och samhället Mirsini; en 6,7 kilometer lång förbindelse mellan Mirsini och jordbrukssamhället Kalotaritissa. Kontraktet för den 2 kilometer långa sträcka som saknades mellan dessa två samhällen undertecknades i slutet av 1999 efter genomförandet av en särskild teknisk studie av markegenskaperna.

De huvudsakliga arbetena (terrassering och punktvis tekniska ingrepp för att skydda vägarna från effekterna av störtregn) har genomförts, men det bör påpekas att så som är fallet för de flesta landsbygdsvägar och jordbruksvägar i Grekland, var någon asfaltbeläggning inte inkluderad i kontraktet. Ön Donoussa har 163 invånare, så trafiken är av begränsad omfattning, och det räcker med en väg som inte är asfalterad men väl terrasserad. Frågan om asfaltbeläggning kommer att undersökas mot bakgrund av tillgängliga resurser och regionens övriga prioriteringar.

Under programperioden 19941999 medfinansierades följande vägprojekt inom ramen för Europeiska regionala utvecklingsfonden:

- På ön Amorgos: Förbättring och asfaltering av 26,5 kilometer väg mellan samhällen Arkesini, Hora och Aigiali, och 1,9 kilometer väg mellan Potamos och Aigiali.

- På ön Iraklia: Förstärkning och asfaltering av 4,2 kilometer av vägnätet.

- På ön Serifos: Asfaltering av 8,7 kilometer av vägnätet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2180/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Prioriteringarna i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken

I slutsatserna i kommissionens meddelande om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken(1) redogör man för de förordningar och handlingsplaner som ingår i det första paketet med reformförslag. Därefter beskriver man bland annat lagförslag och åtgärder för att motverka de sociala, ekonomiska och regionala konsekvenserna av omstruktureringen av fiskerinäringen, fiskeförvaltningen, de förbättrade vetenskapliga rönen om fiskeförvaltning, åtgärder rörande fisk som kastas överbord, utvärderingen av bestånd i vatten utanför gemenskapen och den gemensamma inspektionsorganisationen.

Alla de här förslagen bör prioriteras, och de bör godkännas och förses med instrument innan förordningarna och planerna i det första paketet diskuteras. Avsikten med det första paketet är, och då bortser vi ifrån uppgifterna och instrumenten i det andra paketet, att reglera så avgörande frågor som bevarandet av fiskeresurserna, skrotningen av fiskefartyg och användningen av de strukturfonder som nu används för att modernisera flottan. Vad är orsaken till denna konstiga och irrationella prioritetsordning?

(1) KOM(2002) 181, slutlig.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 augusti 2002)

Kommissionens förslag till reform av den gemensamma fiskeripolitiken, som det framgår av dess meddelande Vägledande tidsplan(1) är inte bara många till antalet utan också tekniskt komplicerade. Därför skulle det vara praktiskt taget omöjligt att samtidigt lägga fram tre förordningar och 13 meddelanden/åtgärdsplaner.

Kommissionen har därför beslutat att lägga fram ett antal förlag under det första halvåret 2002 och resten under andra halvåret 2002.

I det s.k. första förslagspaketet har kommissionen inkluderat alla rättsligt bindande förslag (utkast till förordningar) och att de antas är en förutsättning för att den nya gemensamma fiskeripolitiken skall träda i kraft den 1 januari 2003.

De övriga förslag som planeras för andra halvåret 2002, i icke rättsligt bindande form, är inte mindre viktiga men kräver ytterligare teknisk granskning och förberedelsearbeten, som till exempel, diskussion med varje medlemsstat om möjliga sociala och ekonomiska effekter av den föreslagna åtgärden.

Kommissionen tänker försöka se till att dessa förslag lämnas till rådet och parlamentet så snart som möjligt, och i alla händelser före slutet av 2002.

(1) KOM(2002) 181 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1970/02 från Chris Davies (ELDR) till kommissionen. Försäljning och marknadsföring av tobaksprodukter.



Europeiska unionens officiella tidning nr 028 E , 06/02/2003 s. 0162 - 0162



SKRIFTLIG FRÅGA E-1970/02 från Chris Davies (ELDR) till kommissionen (8 juli 2002) Ämne: Försäljning och marknadsföring av tobaksprodukter Har kommissionen gjort eller avser den att göra någon utvärdering av hur effektiv användningen av färgillustrationer och varningar på cigarettpaket (när det gäller att avskräcka folk från att röka och öka medvetenheten om hälsofrågor) har varit sedan den 1 januari 2001 i Kanada? Svar från David Byrne på kommissionens vägnar (23 september 2002) Vid förberedelserna av kommissionens beslut om bestämmelserna för användning av färgbilder kommer kommissionen att utvärdera den forskning som bedömer effektiviteten av färgbilder (vad gäller avskräckning från rökning och ökning av allmänhetens medvetenhet om hälsofrågor) i bruk i det kanadensiska systemet sedan den 1 januari 2001. I det kanadensiska systemet krävs att färgbilder eller andra illustrationer tas med i hälsovarningen som ska täcka 50 % av ytan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0881/02

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till rådet

(2 april 2002)

Ämne: Algeriets vägran att utfärda visum till en teknisk kommitté från EU

Algeriet har undertecknat ett associeringsavtal med EU, och enligt avtalets artikel 2 utgör respekten för de demokratiska principerna och för de grundläggande mänskliga rättigheterna en väsentlig del av avtalet. Bara några veckor efter att avtalet undertecknades vägrar den algeriska staten att utfärda visum till en teknisk kommitté från EU (inom ramen för det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter) för att övervaka det civila samhällets representation i Algeriet.

Vad anser rådet om detta?

Tänker rådet upphäva EU:s associeringsavtal med Algeriet om inte visum beviljas för de EU-tjänstemän som skall kontrollera att avtalet efterlevs?

Svar

(30 september 2002)

Det har kommit till rådets kännedom att en expertgrupp, där tjänstemän från kommissionen deltog, inom ramen för Europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter hade planerat att resa till Algeriet i februari. Algeriets ambassad i Belgien utfärdade dock inte de viseringar som kommissionstjänstemännen ansökt om, eftersom Algeriets representation vid de Europeiska gemenskaperna önskade ytterligare tid för att förbereda viseringarna.

Expertgruppen, som inom ramen för Europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter ursprungligen hade planerat att resa i februari, reste i stället till Algeriet i slutet av april tillsammans med tjänstemän från kommissionen. Gruppen bekräftade att de algeriska myndigheterna önskade samarbeta med EU när det gäller mänskliga rättigheter.

EuropaMedelhavsavtalet om upprättande av en associering med Algeriet undertecknades den 22 april 2002 i närvaro av rådets ordförande, José Maria Aznar, och den algeriske presidenten, Abdelaziz Bouteflika. Avtalet kommer att träda i kraft efter Europaparlamentets samtycke och efter att ha ratificerats av medlemsstaternas parlament. Det kommer att göra det möjligt för rådet att undersöka Algeriets tillämpning av internationella normer för mänskliga rättigheter i avtalets organ, nämligen associeringsrådet och associeringskommittén.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2713/02

från Seán Ó Neachtain (UEN) till kommissionen

(20 september 2002)

Ämne: Insamling av jordbruksstatistik

Kan kommissionen förklara vilka åtgärder den vidtar för att förenkla förfarandena för insamling av jordbruksstatistik, i syfte att minska det pappersarbete och administrativa arbete som jordbrukarna är skyldiga att utföra för att uppfylla kraven i den gemensamma jordbrukspolitikens olika regelsystem? Vilka insatser görs för att undvika dubbelarbete genom att utnyttja befintliga databaser, göra systemen kompatibla och dela information mellan olika förvaltningar?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(14 oktober 2002)

Man bör skilja på sådana uppgifter som samlas in i statistiskt syfte och sådana som samlas in med tanke på den gemensamma jordbrukspolitiken. Likväl är man från kommissionens sida medveten om att användningen av administrativa uppgifter i statistiskt syfte inte bara är möjligt utan också önskvärt för att undvika dubbelarbete och minska arbetet för lantbrukarna. Vad som kan uppnås begränsas emellertid ofta av praktiska och juridiska hinder. Det pågår ett ständigt arbete för att undanröja dessa begränsningar. Man studerar också hur vissa medlemsstater och andra lyckats.

Vad gäller de statistiska aspekterna respekterar kommissionen bestämmelserna i artikel 285 i EG-fördraget, enligt vilka framställningen av gemenskapsstatistik får inte innebära en alltför stor belastning för de ekonomiska aktörerna. Då det gäller undersökningarna av jordbruksstrukturen har kommissionen vidtagit åtgärder, genom vilka medlemsstaterna ska ges tillstånd att använda uppgifter från andra källor än statistiska undersökningar. Tapas(1)-programmet har stött medlemsstaternas initiativ att höja effektiviteten i gemenskapens jordbruksstatistik, medan syftet med Lucas(2)-projektet är att skaffa fram tillförlitlig statistik på gemenskapsnivå genom en begränsad och mindre ingripande stickprovsmodell.

Kommissionen kontrollerar ständigt de uppgifter som de nationella myndigheterna lämnar i statistiskt syfte och för administreringen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Ett av syftena med kontrollen är att avlasta både medlemsstaterna och de ekonomiska aktörer som lämnar uppgifter.

Som en del i förenklingsprogrammet prövas om de lämnade uppgifterna kommer att behövas i fortsättningen av administrativa skäl och, om de i så fall kan hämtas från andra källor. Positiva resultat har redan uppnåtts inom flera sektorer, där man har kunnat spåra och stoppa dubbelarbete och insamling av uppgifter som inte längre behövs. Det bör dock påpekas att de insamlade uppgifterna i de flesta fall visar sig behövas inom förvaltningen och att fallen av dubbelarbete är betydligt färre än vad som ofta har antytts.

(1) Technical Action Plans for Agricultural statistics (Tekniska handlingsplaner för jordbruksstatistiken).

(2) Land Use/Cover Area frame Sampling.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2347/02

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(29 juli 2002)

Ämne: Vinyl 2010 den europeiska PVC-industrins frivilliga åtagande

PVC-industrin har ingått ett antal frivilliga åtaganden för att förbättra säkerheten för människor och miljö vid produktionen och användningen av PVC. Dessa åtaganden har formellt fastslagits i Vinyl 2010, som är en anpassning av den tidigare frivilliga överenskommelsen. Nyligen har det för andra gången offentliggjorts en årlig rapport (2002) om vilka framsteg som gjorts inom ramen för detta åtagande.

Enligt vad som meddelas från ledningsgruppen för PVC har Europeiska kommissionen ännu inte något svar på frågan om hur PVC-industrin i praktiken kan bygga vidare på de initiativ som tagits. Kan kommissionen ge besked om hur kommissionen ser på den frivilliga överenskommelsen från PVC-industrins sida och hur denna överenskommelse infogas i politiken för PVC?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

Kommissionen har följt PVC-industrins frivilliga åtagande (Vinyl 2010) med stort intresse och anser att det är ett värdefullt initiativ. Man skulle emellertid fortfarande kunna överväga att förbättra vissa delar av det frivilliga åtagandet och kommissionen har därför träffat företrädare för Vinyl 2010 för att på ett informellt sätt framföra sina synpunkter.

Ett av parlamentets grundläggande krav i diskussionen om grönboken om PVC har varit att kommissionen skulle lägga fram ett förslag till ramlagstiftning om miljöavtal.

Den 17 juli 2002 antog kommissionen ett meddelande om miljöavtal på gemenskapsnivå(1).

I detta meddelande anger kommissionen att PVC-strategin skulle kunna bli ett av de första områdena som blir föremål för miljöavtal. Kommissionen kommer inom kort att lägga fram ett meddelande om denna strategi.

(1) KOM(2002) 412 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1087/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: De regionala operativa programmen i Grekland och deras framskridande

Om man ser till hur saker och ting utvecklats fram till dags dato verkar det klart att det råder en villrådighet i samband med igångsättandet av en del av åtgärderna och programmen inom de regionala operativa program som ingår i den tredje gemenskapsstödramen för Grekland. Denna försening kan både relateras till de två år som gått sedan den teoretiska starten för den tredje gemenskapsstödramen och till genomförandet av nationella program (sektorsvis), som inte framskrider lika långsamt.

1. Vad beror förseningen på?

2. När tror kommissionen att situationen kommer att lösas?

3. Utesluter kommissionen möjligheten att denna försening i framtiden kommer att leda till problem i anslutning till framskridandet för den tredje stödramen i Grekland, generellt sett?

Kompletterande svarfrån Michel Barnier på kommissionens vägnar

(26 juli 2002)

De flesta av de operativa programmen (OP) enligt gemenskapsstödramen (GSR) för Grekland under perioden 20002006 antogs i början av 2001. Det var först då som de nya förvaltningsstrukturerna, särskilt de relevanta förvaltningsmyndigheter som krävs enligt förordningen(1), hade införts och kunde börja fungera.

En första serie projekt godkändes av förvaltningsmyndigheterna cirka sex månader senare, sedan en förslagsinfordran hade offentliggjorts. Därefter har ytterligare förslagsinfordringar publicerats.

Budgetplanen för de operativa programmen gjordes om för att ta hänsyn till deras faktiska startdatum, men bidraget från strukturfonderna förblev oförändrat.

Kommissionen kommer, i partnerskap med de grekiska myndigheterna att fortsätta övervaka framskridandet för att försöka garantera ett fullt utnyttjande av tillgängliga resurser.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0178/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(5 februari 2002)

Ämne: Överlämnande av valutareserv vid anslutning till euron

Om Sverige ansluts till euron så ska delar av den svenska valutareserven överlämnas till ECB.

Har kommissionen beräknat hur många miljarder EUR det handlar om som Sverige ska lämna över till ECB:s valutareserv vid en eventuell anslutning till EMU? Finns det reglerat om valutareservkapital kan återbetalas till ett EMU-medlemsland om ett land senare skulle besluta att gå ur EMU?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(13 mars 2002)

Bestämmelserna om överföring av reservtillgångar till Europeiska centralbanken (ECB) anges i artikel 30 i Protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet (nedan kallat Eurosystemet) och Europeiska centralbanken(1). Här föreskrivs att de nationella centralbankerna upp till ett belopp som motsvarar 50 miljarder ecu /skall/ förse ECB med reservtillgångar (artikel 30.1). Vidare föreskrivs i artikel 30.2 att (B)idraget från varje nationell centralbank skall fastställas i förhållande till bankens andel i ECB:s tecknade kapital. Fördelningsnyckeln för teckningen av kapital anges i artikel 29.1. i samma protokoll. Sveriges andel uppgår till 2,65 %, vilket bidrar till att täcka de driftskostnader som ECB har i samband med att den utför tjänster åt de nationella centralbankerna utanför euroområdet. De sistnämnda är inte skyldiga att betala något tecknat kapital utöver de belopp som redan har beslutats förrän de ansluter sig till Eurosystemet.

Det finns inga bestämmelser om utträde ur den ekonomiska och monetära unionen.

(1) Källa: Maastrichtfördraget. Protokoll till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1688/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2002)

Ämne: Stimulansåtgärder för att öka de låga födelsetalen

Det är allom bekant att Europa står inför ett stort problem p.g.a. de låga födelsetalen. Situationen i Grekland är särskilt allvarlig, eftersom man där har beräknat att landets befolkning (om än något större än i dag) från och med 2015 kommer att börja minska totalt sett. I Grekland anses en familj som har fyra barn eller fler vara en flerbarnsfamilj och den grekiska staten betalar varje månad ut ett litet barnbidrag per barn. Detta bidrag läggs dock till familjens totala beskattningsbara inkomst, vilket innebär att flerbarnsfamiljen hamnar i en högre skattetabell och får betala högre skatt.

Finns det EU-länder där en familj med färre än fyra barn anses vara en flerbarnsfamilj? Finns det EU-länder där barnbidraget inte läggs på familjens totalinkomst och där det inte leder till den paradoxala situation som råder i Grekland? Finns det någon möjlighet att stödja en enhetlig gemenskapslagstiftning som på ett övergripande sätt skulle ta itu med problemet med de låga födelsetalen på EU-nivå genom att uppmuntra medlemsstaterna att sätta in generösa ekonomiska stimulansåtgärder om en familj har fler än två barn, i syfte att uppmuntra de unga européerna att skaffa större familjer?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(9 juli 2002)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro när det gäller de låga födelsetalen som noterats under de senaste decennierna inom EU, särskilt i Grekland och de övriga medelhavsländerna. Medlemsstaterna har dock ansvaret för den politik som rör familje- och fertilitetsfrågor. Kommissionen har ingen rättslig grund för att utveckla en politik på detta område. Kommissionen koncentrerar sig på att undersöka och övervaka befolkningstendenser, däribland fertilitetstendenser, eftersom de har en betydande inverkan på gemenskapens politik.

I detta sammanhang bedriver kommissionen följande verksamhet:

- Kommissionen offentliggör varje år en rapport om Sociala situationen inom Europeiska unionen, i vilken man analyserar såväl utvecklingen av fertiliteten och andra demografiska tendenser som deras konsekvenser på det sociala området.

- Samtidigt delfinansierar kommissionen varje år studier som analyserar de demografiska och sociala tendenserna samt orsakerna till låg fertilitet.

- Slutligen finansierar kommissionen Europeiska observationsorganet för den sociala situationen, demografi och familjefrågor för att övervaka dessa områden i medlemsstaterna. Mer information finns på följande webbplats: (http://europa.eu.int/comm/employment_social/family/observatory/home.html).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1743/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juni 2002)

Ämne: Officiella uttalanden från olika kommissionsledamöter avseende den reform av den gemensamma fiskeripolitiken som föreslagits av kommissionsledamot Franz Fischler

Flera kommissionsledamöter, bl.a. Loyola de Palacio, Margot Wallström och Neil Kinnock, har uttalat sig om innehållet i kommissionsledamot Fischlers förslag till reform av den gemensamma fiskeripolitiken. Ingen av dem, inbegripet Fischler, och inte ens de som är särskilt oroade över situationen för fiskbestånden, uttalade sig offentligt om den nödvändiga översynen eller avskaffandet av principen om relativ stabilitet som privilegierar vissa medlemsstater och deras flottor samtidigt som den diskriminerar andra. Principen innebär dessutom att en avsevärd del av fiskerättigheterna kan användas av en medlemsstat i norra EU för fiske efter arter som används för tillverkning av fiskmjöl. Vad anser kommissionen om denna diskriminerande princip och om dess effekter för fiskbestånden och för den geografiska och sociala balansen i EU?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 juli 2002)

Kommissionen förklarade i samband med den vägledande tidsplanen för reformen av den gemensamma fiskeripolitiken att fiskemöjligheterna även fortsättningsvis inom överskådlig framtid kommer att tilldelas enligt principen om relativ stabilitet.

Den rådande situationen kännetecknas av strukturell obalans mellan tillgängliga fiskeresurser och fiskeflottornas kapacitet, fortsatt beroende av fiske i vissa kustsamhällen och frånvaro av likartade konkurrensvillkor för aktörer i olika medlemsstater på grund av skillnader i de olika ländernas inställning till offentligt stöd till sektorn. Denna situation gör det svårt att tillämpa sedvanliga ekonomiska villkor inom fiskerisektorn i gemenskapen.

Kommissionens reformförslag syftar till att ta itu med dessa frågor genom att bidra till att skapa en miljö som är bättre lämpad att undanröja hinder för normal ekonomisk verksamhet, exempelvis nationell tilldelning av fiskemöjligheter enligt principen om relativ stabilitet.

Kommissionen har också meddelat att man under 2003 kommer att starta en diskussion om alternativa förvaltningssätt som längre fram kan ersätta principen om den relativa stabiliteten när de strukturella problemen inom fiskerisektorn åtgärdats och den ekonomiska och sociala situationen inom sektorn har blivit mer stabil.