SKRIFTLIG FRÅGA E-3057/02

från Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2002)

Ämne: Förordning om gruppundantag för motorfordonsbranschen

Kommissionen har nu framlagt sin förordning om gruppundantag för motorfordonsbranschen. Detta har lett till att avtalen mellan motorfordonshandlarna och biltillverkarna sagts upp över hela linjen. Resultatet av denna nya förordning om gruppundantag kommer att bli en kännbar omstrukturering av motorfordonsbranschen, varvid ohjälpligen företag kommer att läggas ned, nya företag grundas och branschen diversifieras.

1. Kommer kommissionen att vidta stödåtgärder i samband med den omstrukturering som följer av den nya förordningen om gruppundantag, till exempel i form av program till stöd för små och medelstora företag?

2. Hur ställer sig kommissionen, mot bakgrund av rätten till stöd, till de omstruktureringsstöd och stödåtgärder som vidtagits av medlemsstaterna eller på regional eller kommunal nivå?

3. Känner kommissionen redan till sådana program på mellanstatlig nivå?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 december 2002)

1. Kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 31 juli 2002 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn(1) har utformats för att öka konkurrensen på marknaderna för försäljning av nya motorfordon och för reparation och underhåll av motorfordon samt för att ge konsumenterna i EU påtagliga fördelar. Tidigare omorganiserade fordonstillverkarna näten för distribution av sina varor i rationaliseringssyfte. Detta har gjorts och pågår fortfarande oberoende av förordningen. En omorganisation av tillverkarnas nätverk är inte en förutsättning för att genomföra de viktiga åtgärder som fastställs i den nya förordningen. Att det tidigare gruppundantaget löper ut och ersätts av den nya förordningen innebär inte att motorfordonstillverkarna måste omorganisera sina nätverk. Det framgår också av det faktum att vissa tillverkare har valt att ändra avtalen med sina distributörer, medan andra har valt att säga upp sina avtal. De två tillvägagångssätten speglar tillverkarnas självständiga affärsbeslut.

När det gäller omstruktureringsprocessen inom motorfordonssektorn måste det först och främst framhållas att en stor majoritet av de ekonomiska aktörer som direkt eller indirekt påverkas av förordningen är små eller medelstora företag som är verksamma både i och utanför tillverkarnas officiella nätverk för återförsäljare och verkstäder.

Syftet med vissa bestämmelser i förordningen är att stärka de auktoriserade återförsäljarnas kommersiella oberoende så att de kan utveckla sin affärsverksamhet och öka lönsamheten. Så blir det exempelvis vid försäljning av flera olika märken. Detsamma gäller möjligheten för en återförsäljare i ett system med selektiv distribution att aktivt sälja fordon på hela den inre marknaden. Dessutom får återförsäljarna möjlighet att specialisera sig på försäljning av nya motorfordon eller (fortsätta att) erbjuda både försäljning och service efter försäljning. En tillverkare måste även noggrant motivera varför ett avtal avslutas. Dessa bestämmelser förbättrar dessa aktörers förhandlingsposition gentemot tillverkarna.

Ett annat viktigt inslag i förordningen är att f.d. försäljare kan bli auktoriserade reparatörer inom tillverkarens nät. Detta är mycket betydelsefullt eftersom det åtminstone delvis bör kompensera den utveckling för att minska antalet återförsäljare som flertalet motorfordonstillverkare inlett. De har genomfört program för att skära i kostnaderna och rationalisera distributionsnäten inom EU. Denna utveckling inleddes redan under det förra gruppundantaget i kommissionens förordning (EG) nr 1475/95 av den 28 juni 1995 om tillämpningen av artikel 85.3 i fördraget på vissa grupper försäljnings- och serviceavtal(2), och förväntas fortsätta framöver, oavsett vilka konkurrensregler som tillämpas inom sektorn.

När det gäller oberoende reparatörer, som inte ingår i en tillverkares nät, bibehålls och till och med stärks deras konkurrensläge genom flera bestämmelser, exempelvis kravet på fordonstillverkarna att förse dem med icke-diskriminerande tillgång till teknisk information, utrustning och utbildning. Med stöd i förordningen får oberoende reparatörer även bättre tillgång till reservdelar.

Den slutsats man måste dra är att förordningen stärker de små och medelstora företagens ställning. Kommissionen planerar inga specifika kompletterande åtgärder såsom stödprogram i samband med omorganisationen av motorfordonssektorn.

2. När det gäller statligt stöd kommer kommissionen att från fall till fall bedöma om en åtgärd som har anmälts är förenlig med EG-fördraget, mot bakgrund av gällande regler för statligt stöd.

I fråga om små och medelstora företag anges i kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag(3) att investeringsstöd till sådana företag är förenligt med den gemensamma marknaden, om stödet inte överskrider de tröskelvärden som fastställs i förordningen.

Förslag att bevilja omstruktureringsstöd till företag som är särskilt drabbade bedöms enligt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(4).

3. Kommissionen känner inte till några program för omstrukureringsstöd och stödåtgärder för motorfordonssektorn i medlemsstaterna.

(1) EGT L 203, 1.8.2002.

(2) EGT L 145, 29.6.1995.

(3) EGT L 10, 13.1.2001.

(4) EGT C 288, 9.10.1999.