ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3474/02

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(6 december 2002)

Ämne: Märkliga krav i ett offentliggörande om rekrytering av tjänstemän i Grekland

I Grekland har man offentliggjort ett meddelande om rekrytering av agronomer och ekonomer till Opekepe, organet för utbetalning och kontroll av gemenskapens stöd ur jordbruksfonden, underställt det grekiska jordbruksministeriet. De kontrakt som erbjuds är inte tidsbundna. Bland de önskvärda egenskaper som nämns för eventuell rekrytering nämns innehav och möjlighet att utnyttja personbil för tjänsteresor utanför den egentliga tjänsteorten. Det är skäl att konstatera att de här tjänsterna förutsätter resor till olivproducerande län runtom i Grekland under åtminstone tre veckor i månaden. Det är också skäl att påminna om att Opekepe är ett kontrollorgan som verkar för den grekiska statens och Europeiska unionens räkning, eftersom dessa tillsammans finansierar de olika programmen för övervakning av hur gemenskapens stöd används.

Hur ser kommissionen på ovannämnda anställningskrav? Handlar det inte om villkor som gynnar kandidaterna på olika sätt och snedvrider konkurrensen mellan dem, eftersom det anges som en fördel om man befinner sig i en sådan ekonomiska ställning att man har råd att hålla sig med egen bil? Av detta följer att de som rekryteras och har egen bil även är skyldiga att använda denna för sina tjänsteresor. Man undrar då hur de skall ersättas för detta och om de kommer att ersättas med tanke på de kostnader det här medför (för slitage, reservdelar, service, bränsle, försäkringar etc.)? På vilket sätt kan kommissionen ingripa (i sin egenskap av medfinansiär för programmet om övervakning av stöd för olivoljan), för att se till att detta märkliga krav som nämns i offentliggörandet om rekrytering av nya tjänstemän slopas?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 januari 2003)

Det finns inga gemenskapsbestämmelser som rör införande av krav på innehav och möjlighet att utnyttja personbil för tjänsteresor utanför den egentliga tjänsteorten i platsannonser. Detta är en fråga för medlemsstaterna.

Samma sak gäller ersättning av de anställdas utgifter i samband med användning av egen bil vid tjänsteresor. Medlemsstaterna kan reglera frågan genom lagstiftning, kollektivavtal eller anställningsavtal.

Detta förhållande påverkas inte av att kommissionen deltar i samfinansiering av programmet för övervakning av olivoljestödet.

Eftersom detta är en fråga för de nationella myndigheterna kan kommissionen inte vidta några åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2966/02

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Omständigheter under vilka förpliktelser i anslutning till GATS kan återtas

Under vilka omständigheter kan länder som är medlemmar i Världshandelsorganisationen återta förpliktelser som ingåtts i samband med GATS, dels när det handlar om enskilda GATS-planer och dels när det gäller GATS-avtalet i dess helhet?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(31 oktober 2002)

Åtaganden som gjorts i enskilda bindningslistor inom ramen för Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) får enligt artikel XXI i GATS återtas eller ändras efter det att de har varit i kraft i tre år. En medlem skall anmäla sin avsikt att ändra eller återta ett åtagande till Tjänstehandelsrådet

senast tre månader före den dag man avser att genomföra ändringen eller återtagandet. Medlemmar vars handel påverkas kan begära förhandlingar om kompensation. Med detta avses inte monetär kompensation utan att det återtagna åtagandet ersätts med ett annat likvärdigt åtagande. Kompenserande anpassningar skall göras på mest gynnad nations-basis.

GATS är en integrerad del av avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), och är bindande för alla WTO-medlemmar (artikel II i WTO-avtalet). Det är således inte möjligt för en medlem att frånträda GATS i dess helhet utan att också frånträda WTO-avtalet. En medlem som önskar frånträda WTO-avtalet måste enligt artikel XV i WTO-avtalet anmäla detta till WTO:s generaldirektör minst sex månader innan frånträdandet avses träda i kraft.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3088/02

från Bob van den Bos (ELDR) till kommissionen

(28 oktober 2002)

Ämne: Katt- och hundpäls

I en nyligen genomförd undersökning av Bont voor Dieren i Nederländerna bekräftades det genom DNA-test att det fanns artiklar till försäljning i nederländska affärer vilka var gjorda av hundpäls från husdjur. Artiklarna bestod bland annat av hårprydnader som färgats för att se ut som oäkta päls och hade vilseledande etiketter samt små figurer av sovande katter som faktiskt var gjorda av riktig hundpäls.

Detta slag av bedrägeri begås medvetet av asiatiska exportörer för att hålla denna typ av affärsverksamhet igång.

Vad avser kommissionen göra åt detta slag av bedrägeri mot konsumenter som nu förekommer på marknaderna i sju medlemsstater inom EU?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2851/02 och E-3088/02ingivet av David Byrne för kommissionen

(14 november 2002)

Eftersom ett fullständigt förbud mot att framställa, använda, handla med eller importera katt- och hundpäls, ett förbud som vissa medlemsstater har för avsikt att genomföra och som också ofta efterfrågas inom EU, skulle gälla oberoende av de villkor under vilka djuren hålls och avlivas, är det uppenbart att sådana åtgärder inte är motiverade utifrån djurskyddshänsyn. Motiveringen är snarare en fråga om etik, nämligen om man ska använda produkter som härrör från djur som huvudsakligen betraktas som sällskapsdjur. En åtgärd som huvudsakligen syftar till att skydda den allmänna moralen skulle anses kunna ligga inom medlemsstaternas behörighetsområde.

Kommissionen har för närvarande inga förslag som går ut på att informera de europeiska konsumenterna om det sätt på vilka pälsprodukter framställs och känner heller inte till några sådana förslag i medlemsstaterna. Frågan kommer att bevakas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3825/02

från Avril Doyle (PPE-DE) till rådet

(20 december 2002)

Ämne: Direktivet om veterinärmedicin

Kommer rådet (jordbruk) att behandla direktivet om veterinärmedicin?

Om så inte är fallet, kan rådet ange vilken rådskonstellation som kommer att behandla denna ytterst viktiga fråga?

Vilken prioritet kommer att ges till att ta upp detta direktiv på den aktuella rådskonstellationens dagordning?

Svar

(13 maj 2003)

1. Kommissionen föreslog i november 2001 ett åtgärdspaket för att reformera gemenskapens lagstiftning på läkemedelsområdet. I detta paket ingår ett förslag till ny förordning om inrättande av gemenskapsförfaranden för godkännande av och tillsyn över läkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt de föreslagna ändringarna av de nuvarande direktiven om läkemedel och veterinärmedicinska läkemedel.

2. Rådet har gett hög prioritet åt arbetet med dessa förslag. Diskussionerna har huvudsakligen skett i ett enda forum på grund av det nära sambandet mellan de

tre inslagen i paketet. Hittills har de i huvudsak fokuserats på den föreslagna förordningen. Diskussioner ägde rum i slutet av juni och i december 2002 i den rådskonstellation där hälsoministrarna ingår.

3. Separata diskussioner har emellertid också skett på förberedande nivå om vissa nyckelfrågor som är specifika för direktivet om veterinärmedicinska läkemedel: problemet med sådana produkters tillgänglighet och problemet med nödvändiga att se till att hästar som inte är avsedda för livsmedelsproduktion får behandlas med farmaceutiska produkter. Rådet kommer att behandla detta ärende på lämpligt sätt för att nå fram till en tillfredsställande slutsats om paketet som helhet, inklusive alla nödvändiga tekniska aspekter. Det har inte planerats någon exakt tidsplan för antagandet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3505/02

från Robert Evans (PSE) till rådet

(10 december 2002)

Ämne: Fortsatt fångenskap för Ngawang Sangdrol

Känner rådet till att Ngawang Sangdrol fortlöpande (sedan 1992) suttit i häkte och behandlas illa?

Hon dömdes på grund av att hon fredligt utnyttjat sin rätt till yttrandefrihet.

Har rådet vidtagit några ytterligare åtgärder för att förbättra hennes villkor i fångenskap och för att slutligen säkra att hon friges?

Svar

(56 maj 2003)

Den 18 oktober 2002 informerade de kinesiska myndigheterna EU om att Ngawang Sangdrol dagen innan på grund av gott uppförande hade villkorligt frigivits ur Fängelse nr 1 i den autonoma regionen Tibet. De framhöll även att domstolen i sitt beslut att frige henne på grund av gott uppförande hade tagit hänsyn till att hon hade dömts före 18 års ålder.

Innan Ngawang Sangdrol frigavs, hade EU vid upprepade tillfällen uttryckt sin oro till de kinesiska myndigheterna och begärt att hon omedelbart skulle släppas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3761/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till rådet

(23 december 2002)

Ämne: Spanskt initiativ i FN

I pressen har det stått att läsa att Spanien tänker lägga fram ett förslag för FN:s generalförsamling om att man i UNCLOS (FN:s havsrättskonvention) skall ändra sättet att reglera säkerheten på fartyg och förebygga föroreningar av havet. Spaniens förslag uppmanar konkret till ett förkortande av den period under vilken man skall göra sig av med tankfartyg med enkla skrov.

Har Spanien uttryckt någon liknande åsikt inom ramarna för rådets arbete? Är denna åsikt något som alla medlemsstater ställer sig bakom?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3563/02, E-3581/02, E-3582/02, E-3583/02,E-3584/02, E-3587/02 och E-3589/02, E-3625/02 och E-3761/02

(56 maj 2003)

Rådet hänvisar de ärade parlamentsledamöterna till det uttalande som ordförandeskapet på rådets vägnar gjorde om samtliga punkter i deras frågor under Europaparlamentets sammanträdesperiod i december 2002 och även till rådets svar på frågorna H-833/02, H-839/02, H-847/02 och H-871/02 från Josu Ortuondo Larrea, Manuel Medina Ortega, Camilo Nogueira Román respektive John Cushnahan vid frågestunden den 15 januari 2003 i Strasbourg.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3520/02

från Ursula Schleicher (PPE-DE) till rådet

(10 december 2002)

Ämne: Stadgor för och finansiering av europeiska politiska partier

Rådet har sedan Europaparlamentet yttrade sig den 17 maj 2001 utan resultat diskuterat rådets förordning om stadgar för och finansiering av europeiska politiska partier. Eftersom denna förordning, på grund av kritik från revisionsrätten, är avsedd att vara en övergångslösning tills ikraftträdandet av Nicefördraget, som innebär att en ny rättslig grund inrättas, frågar jag rådet följande:

Ett eventuellt nytt förslag från kommissionen i enlighet med den rättsliga grunden i Nicefördraget kommer att diskuteras med Europaparlamentet inom ramen för medbeslutandeförfarandet. Vad har rådet för avsikt att göra för att få till stånd en hållbar lösning för denna övergångsperiod, som också tillmötesgår revisionsrättens kritik?

Svar

(13 maj 2003)

Nicefördraget som skapar en ny rättslig grund för att lösa det som frågan gäller, trädde i kraft den 1 februari 2003. Det finns därför ingen övergångsperiod på det sätt som den ärade parlamentsledamoten menar i sin fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3903/02

från Bill Newton Dunn (ELDR) till rådet

(14 januari 2003)

Ämne: En ytterst obehaglig upplevelse på järnvägsstationen Bryssel-Midi för en invånare i min valkrets

I slutet av oktober beslutade (den vitryska) hustrun till en invånare i min valkrets i Storbritannien att resa på besök hem med tåg. Hon tog tåget Eurostar från London till Bryssel och insåg inte dumt nog att hon måste ha transitvisum i Belgien.

Trots att hon hade giltigt pass och tågbiljetter för hela returresan till Minsk arresterades hon på järnvägsstationen Bryssel-Midi och två poliser drog iväg med henne till en polisstation. Där fick hon sitta i en otäckt smutsig cell tillsammans med flera andra som gripits för andra brott. Rummet hade en öppen toalett och väggarna var nersmetade med avföring. Över två timmar senare hämtades hon ut och man började skrika åt henne på franska, som hon inte kan tala ett ord av. En polis (som var lång, mager och rödhårig) förolämpade henne på grund av hennes nationalitet, skrattade åt hennes pass och ropade en otidighet åt henne mitt framför näsan på sin hånflinande kollega. Hon grät och var utom sig av förskräckelse. Hon bad att få ringa ett samtal men det fick hon inte göra. Hon bad om att få en advokat och en tolk, men det fick hon inte heller. Hon befalldes underteckna en handling på nederländska, som hon inte förstod, och fick då höra att nu kunde hon antingen skriva under eller stanna kvar i den smutsiga cellen. Sedan följde man henne till ett av Eurostartågen och på tåget fick hon sitta i låst förvar ända till dess hon kom fram till London.

Hustrun till invånaren i min valkrets gjorde visserligen fel när hon inte hade något transitvisum. Men var det då verkligen rätt och riktigt att behandla henne så här för det?

Svar

(8 maj 2003)

Rådet kan inte kommentera personliga uttalanden om hur enskilda personer behandlas av myndigheter i medlemsstaterna när dessa myndigheter utövar befogenheter som faller helt inom medlemsstatens behörighetssystem och ansvar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3815/02

från Maria Sanders-ten Holte (ELDR) till rådet

(9 januari 2003)

Ämne: Läget när det gäller ratificeringen av Montrealkonventionen om vissa enhetliga regler för internationella lufttransporter

Medlemsstaterna undertecknade Montrealkonventionen om vissa enhetliga regler för internationella lufttransporter den 28 maj 1999 och rådet angav att gemenskapen skall deponera de femton ratificeringsinstrumenten tillsammans i slutet av 2002 för att undvika eventuella skillnader mellan medlemsstaterna.

Rådet har visserligen på min tidigare fråga svarat att ratificeringsförfarandet har inletts i alla medlemsstaterna och att det redan slutförts i vissa medlemsstater, men jag vill ändå upprepa min fråga.

1. Kan rådet försäkra att Montrealkonventionen kan träda i kraft i slutet av 2002?

2. Om inte, kan rådet ange vilka länder som fattas?

Svar

(8 maj 2003)

Som rådet uppgav som svar på skriftlig fråga E-1800/02 har rådet rekommenderat medlemsstaterna att ratificera Montrealkonventionen i enlighet med nationella konstitutionella regler. Det är planerat att såväl medlemsstaternas som gemenskapens ratificeringsinstrument skall deponeras under samordnade former.

En majoritet av medlemsstaterna har redan avslutat ratificeringsförfarandet; de övriga planerar att göra det under 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3440/02

från Marco Cappato (NI) till rådet

(2 december 2002)

Ämne: Utbyte av personuppgifter mellan Europol och USA

I samband med ett besök av Europaparlamentets delegation för förbindelserna med USA bekräftade de ansvariga för Europols kontor i Washington att Europol vid flera tillfällen utbytt uppgifter om enskilda personer med de amerikanska myndigheterna. Denna typ av utbyte får endast förekomma om personers liv svävar i fara och då under direktören för Europols ansvar och styrelsens övervakning.

Kan rådet informera om detaljerna kring denna händelse och framför allt om den rättsliga grunden för förfarandet? Hur många fall handlar det om, hur många personer (av vilken nationalitet) är berörda och vilka uppgifter handlar det om? Vilka viktiga eller extraordinära skäl har åberopats för varje enskilt fall? Av vilken anledning sker aldrig fortfarande enligt de Europolansvariga i USA något informationsutbyte åt motsatt håll, från de amerikanska myndigheterna till Europol?

Svar

(56 maj 2003)

Artikel 2.1 tillsammans med artikel 4 i rådets akt av den 12 mars 1999 om antagande av regler om överföring av personuppgifter från Europol till tredje land och utomstående organ(1) utgör den rättsliga grunden för att i undantagsfall överföra personuppgifter till USA om detta är absolut nödvändigt för att tillvarata medlemsstaternas väsentliga intressen eller för att förhindra överhängande fara som har anknytning till brott. Styrelsen och den gemensamma tillsynsmyndigheten informeras om varje sådan överföring.

Rådet kan inte upplysa om vilken sorts uppgifter som överförs till USA, ej heller om skälen till överföringen.

Rådet vill dessutom meddela den ärade parlamentsledamoten att rådet vid mötet den 19 december 2002 bemyndigade direktören för Europol att ingå utkastet till tilläggsavtal mellan Amerikas Förenta stater och Europol om utbyte av personuppgifter och relaterade uppgifter och att utväxla skrivelserna angående detta tilläggsavtal.

(1) EGT C 88, 30.3.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3378/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(27 november 2002)

Ämne: Statligt stöd till nederländska fotbollsklubbar

Europeiska kommissionen har meddelat Nederländernas regering att den upplever det offentliga stödet till fotbollsklubbar i Nederländerna som problematiskt.

Tycker kommissionen som jag att den omständigheten, att Nicefördraget erkänt idrottens sociala betydelse gör det påkallat med en annan hållning än det antydda avståndstagandet från stöd till fotbollsklubbar?

Är kommissionen beredd att på nytt föra denna fråga på tal mot bakgrund av Nicefördraget, där det erkänns att idrotten har en funktion att fylla i samhället och idrotten inte nämns som ett föremål för illojal konkurrens?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 januari 2003)

Den holländska regeringen skickade en skrivelse till kommissionen i juni 2002, där man hävdade att statligt stöd, oavsett form, till fotbollsklubbar inte är att betrakta som statligt stöd. Kommissionen har svarat att den inte generellt kan dela denna åsikt. Enligt EG-domstolens praxis är professionella fotbollsklubbar att anse som företag. Ekonomiskt stöd till sådana företag omfattas därför i princip av reglerna om statligt stöd. Kommissionen tillade dock att den utan en fullständig granskning av omständigheterna i det enskilda fallet inte kan fastställa huruvida offentligt stöd till fotbollsklubbar är förenligt med reglerna om statligt stöd.

I uttalandet från Nice erkänns idrottens sociala, fostrande och kulturella funktion. Europeiska rådet uppmanade därför gemenskapsinstitutionerna och medlemsstaterna att fortsätta granska sina riktlinjer, med beaktande av EG-fördraget och i enlighet med respektive befogenheter, med hänsyn till dessa allmänna principer,

I den ovannämnda skrivelsen angav kommissionen att bidrag från franska myndigheter till skolundervisning i kombination med idrottsträning utförd av professionella fotbollsklubbar inte är stöd. Kommissionen följer härvidlag principerna som det hänvisas till i uttalandet från Nice.

Samtidigt kan under vissa omständigheter stöd till professionella fotbollsklubbar innehålla inslag av statligt stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2171/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Konkurrensutsättning av jordbruksproduktionen på Azorerna till följd av Poseimaprogrammet

I enlighet med bilaga II till förordning (EG) nr 1453/2001(1) beviljas den autonoma regionen Madeira befrielse från importtullar, eller ställning som tredje land, vid import av ett stort

antal livsmedelsprodukter, förutsatt att dessa produkter inte återexporteras med undantag av vissa produkter enligt bestämmelserna i artikel 3.5 i förordning (EG) nr 1453/2001. Det handlar framför allt om livsmedelsprodukter som även produceras på Azorerna, såsom socker, mjölk och kött.

För detta sistnämnda undantag fastställer förordningen att handelsflödena mellan regionerna Azorerna och Madeira omfattas dock inte av detta förbud.

Med stöd av denna bestämmelser saluförs ett antal produkter till oslagbara priser på marknaden på Azorerna. Dessa produkter importeras från Madeira med stöd av nämna förordning. Jag uppmanar därför kommissionen att förklara om detta var syftet med ändringen av Poseimaförordningen i artikel 3.5.

Om så inte är fallet, anser inte kommissionen det vara nödvändigt att, inom ramen för sina befogenheter att anta genomförandeförordningar, förtydliga syftet med ändringen, och se till att produkterna på Azorerna inte utsätts för illojal konkurrens?

Anser inte kommissionen att utnyttjandet av Poseimaprogrammet till att missgynna Azorernas ställning som autonom region, i förhållande till den ställning som regionen har genom en direkt tillämpning av de allmänna bestämmelserna i fördraget, strider mot andan och bokstaven i artikel 299.2 i fördraget?

(1) EGT L 198, 21.7.2001, s. 26.

Kompletterande svarfrån Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 oktober 2002)

Genom rådets förordning (EG) nr 1453/2001 av den 28 juni 2001 om specifika åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för Azorerna och Madeira samt om upphävande av förordning (EEG) nr 1600/92 (Poseima)(1) föreskrivs det att handelsutbytet mellan Azorerna och Madeira inte omfattas av förbudet mot återexport eller sändning när det gäller vissa produkter från dessa regioner enligt den särskilda försörjningsordning som fastställs genom ovannämnda förordning.

Ovannämnda bestämmelse infördes av rådet på de portugisiska myndigheternas begäran(2), för att möjliggöra ett handelsflöde av de produkter som omfattas av försörjningsordningen mellan Azorerna och Madeira.

Enligt de uppgifter kommissionen har mottagit skickades mindre kvantiteter av de produkter som omfattas av försörjningsordningen, däribland 50 ton vitsocker, tillbaka från Madeira till Azorerna i juni månad 2002.

Kommissionen följer noggrant utvecklingen av dessa nya handelsvägar och kommer vid behov att anta nödvändiga åtgärder för att efterkomma rådets avsikter och för att skydda den lokala produktionen i gemenskapens yttersta randområden i ljuset av artikel 299.2 i EG-fördraget och förordning (EG) nr 1453/2001.

(1) EGT L 198, 21.7.2001.

(2) Kommissionens förslag till förordning (EGT C 96 E, 27.3.2001) innehöll inte den berörda bestämmelsen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3836/02

från Anna Terrón i Cusí (PSE) till kommissionen

(9 januari 2003)

Ämne: Utnyttjande av anslag i Katalonien mellan 2000 och 2002

Hur har utnyttjandet av åtagande- och betalningsbemyndigandena varit i Katalonien under budgetåren 2000, 2001 och 2002 när det gäller strukturfonderna, Sammanhållningsfonden och gemenskapsinitiativen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 februari 2003)

Parlamentsledamoten kan i tabellen nedan finna genomförandet av åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden för Katalonien, uttryckt i miljoner euro, under åren 2000, 2001 och 2002 när det gäller strukturfonderna (inklusive gemenskapsinitiativen (GI) och Sammanhållningsfonden).

>Plats fÄHor tabell>

När det gäller program och initiativ som omfattar flera regioner och projekt som samfinansieras genom Sammanhållningsfonden och som antogs under perioden 19941999 har kommissionen inga regionala uppgifter.