SKRIFTLIG FRÅGA E-0511/01

från Karla Peijs (PPE-DE) till rådet

(23 februari 2001)

Ämne: De transeuropeiska näten och utvecklingen av de inre vattenvägarna

En rapport om flaskhalsar inom de inre vattenvägarna förelades kommissionen den 23 november 2000 i Lille. I rapporten redogör man för situationen för det transeuropeiska vattenvägsnätet fem år efter det att rambesluten om de transeuropeiska näten infördes. Man redogör vidare för utvecklingen av den transeuropeiska tranportnätspolitiken, som inleddes med vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (1992). Den ursprungliga listan över projekt har ingående utvärderats och definierats av Christophersen-gruppen och har utformats på grundval av de principer som fastställdes av Europeiska rådet i Essen 1994, där man upprättade en lista över 14 högt prioriterade projekt, som dock inte omfattar några projekt avseende de inre vattenvägarna. Det är beklagligt att utvecklingen av de inre vattenvägarna står sist på prioriteringslistan.

Det krävs mycket brådskande infrastrukturinvesteringar till det inre vattenvägsnätet för att främja kombinerade transporter (sjö-flod, flod-järnväg, flod-väg) och för att avskaffa ett antal av de nuvarande flaskhalsarna samt upprätta några av de förbindelser som saknas, vilket kommer att öka nätens effektivitet.

Vilka åtgärder har Österrikes, Belgiens, Frankrikes, Tysklands och Nederländernas transportministrar vidtagit för att upprätta ett integrerat transeuropeiskt vattenvägsnät med avseende på ytterligare utveckling av kombinerade transporter?

Är ministrarna medvetna om att ett optimalt nät för transport med containerfartyg förutsätter broar över de transeuropeiska vattenvägarna på minst 7,10 m (3-lagers container)?

De europeiska transportministrarna skall hålla ett möte om transport på de inre vattenvägarna i Rotterdam i Nederländerna den 56 september 2001, där man kommer att anta en Rotterdam-förklaring. Har ministrarna för avsikt att låta en lista över högt prioriterade vattenvägsprojekt samt deras budgetar och tidsplaner för genomförandet ingå i denna förklaring?

Är ministrarna beredda att vidta ytterligare åtgärder för att maximera övergången av godstransport från väg till sjö för att minska trafiktätheten (och konsekvenserna av detta, som t. ex. buller och luftföroreningar) på vissa motorvägar?

Vilka åtgärder ämnar ministrarna vidta för att optimera vattenvägstransporterna mellan Donau och Svarta havet (t. ex. hindren mellan Straubing och Vilshofen) med hänsyn till EU:s utvidgning?

Svar

(10 juli 2001)

Den fråga som ställts av den ärade parlamentsledamoten innehåller en mängd inslag som rådet endast kan notera. Det åligger inte rådet att uttala sig om vissa medlemsstaters individuella eller samordnade insatser och inte heller om projekten inom den Europeiska transportministerkonferensen som omfattar 30 europeiska länder. Vissa specifika aspekter som den ärade parlamentsledamoten tar upp faller under nationella, regionala och till med lokala myndigheters kompetensområde.

Det är dock lämpligt att notera att ett av de prioriterade områdena inom Europeiska unionens transportpolitik syftar till att främja en utvidgning av de kombinerade transporterna för att återskapa en balans mellan de olika transportsätten, samtidigt som man prioriterar de säkraste och mest miljövänliga transportsätten.

I detta sammanhang spelar utvecklingen av de inre vattenvägarna en mycket viktig roll. Råder inser betydelsen av förbindelsen Rhen-Main-Donau som klassades som en prioriterad paneuropeisk korridor av den Europeiska transportministerkonferensen på Kreta 1994 och i Helsingfors 1997.

Med tanke på utvidgningen spelar Donau en alltmer självklar roll som kommunikationsled och förbindelselänk mellan unionens territorium och kandidatländerna i regionen och även med Svartahavsregionen. Dessutom framhålls ständigt i utvidgningsprocessen, inom ramen för Europaavtalsorganen, som utvecklar och följer föranslutningsstrategin, en önskan om kombinerade transportsätt för utvecklingen av transportnäten. I det sammanhanget behandlas även frågorna om sjöfarten på Donau, såväl när det gäller förvaltningen av floden i kandidatländerna som återupprättandet av sjöfarten på floden efter kriget i Kosovo.

Mot den bakgrunden har rådet stött den internationella Donau-kommissionens insatser för att åter göra floden seglingsbar. Rådet godkände i juli 2000 gemenskapens bidrag till den internationella fonden för röjning av Donaus farled som utgör 85 % av den beräknade totalkostnaden för projektet.