SKRIFTLIG FRÅGA E-0009/98 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (29 januari 1998)

Ämne: Upparbetning av kärnbränsle och radioaktivt avfall

Storbritanniens rådgivande kommitté för hantering av radioaktivt avfall - Radioactive Waste Management Advisory Committee (RWMAC) - har nyligen publicerat sin 17:e årsrapport.

I rapporten rekommenderas bland annat att använt kärnbränsle som skall upparbetas bör klassas som radioaktivt avfall, om det plutonium och uran som utvinns genom upparbetningen inte kommer att återanvändas.

Storbritanniens lager av plutonium växer successivt eftersom allt brittiskt använt kärnbränsle upparbetas i Sellafield. Inget plutonium återanvänds i Storbritannien.

Risken att plutonium kommer i händerna på samhällsomstörtande grupper, som med hjälp av rudimentära tekniska kunskaper skulle kunna tillverka primitiva kärnvapen, har ägnats ett flertal studier.

Kan kommissionen instämma i att det bästa sättet att undvika att Storbritanniens lager av plutonium växer ytterligare är att inte uppmuntra fortsatt brittisk upparbetning? Kan kommissionen garantera att man skall göra allt som är möjligt för att se till att inga anslag eller lån från EU beviljas för upparbetning av kärnbränsle vare sig inom EU eller tredje land?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (31 mars 1998)

Det finns en generell överenskommelse om att använt kärnbränsle skall anses som radioaktivt avfall om man inte kan förutse någon ytterligare användning för det. När avfallet skickas för upparbetning är syftet oftast att uranet och plutoniumet skall återvinnas för ytterligare användning (materialåtervinning) samt att volymen av det som måste behandlas som högaktivt avfall minimeras. Om det, innan det använda bränslet skickas till upparbetning, tas beslut om att ingen av produkterna kommer att användas, så är det i linje med den nya gemensamma konventionen om säkerhet vid hanteringen av använt kärnbränsle och säkerhet vid hanteringen av radioaktivt avfall att se bränslet som avfall och dess upparbetning som ett steg i avfallshanteringsprocessen.

Lagret av separerat plutonium i Förenade kungariket växer, även om det bör noteras att allt detta plutonium inte tillhör Förenade kungariket utan företag som har sin bränsleupparbetning där. Dessutom planerar man inte att upparbeta allt det använda bränslet från reaktorer i Förenade kungariket. Plutoniumet i Sellafield förvaras, oberoende av ägarskap, på ett säkert sätt. En ny anläggning för tillverkning av MOx-bränsle har dessutom byggts i vilken man kommer att använda det upparbetade plutoniumet och lämna tillbaka det till kunderna i form av nytt bränsle.

En del medlemsstater har som policy att allt använt kärnbränsle behandlas som avfall och att det avyttras direkt utan upparbetning. Andra medlemsstater har däremot som policy att upparbeta det använda bränslet för att det återvunna plutoniumet och uranet skall kunna återanvändas. En fortsatt användning av upparbetningsanläggningar, som de i Sellafield (Förenade kungariket) och i La Hague (Frankrike) kommer att behövas av dem som väljer att följa det senare alternativet vad gäller hanteringen.

Upparbetningsalternativet leder till att lagret av separerat plutonium inledningsvis ökar till dess att behovet av MOx-bränsle har vuxit till en sådan nivå att man för tillverkningen av detta bränsle använder mer plutonium än vad som blir resultatet från upparbetningsverksamheten eller tills ett beslut tas om att avyttra plutoniumlagren. Det tillvägagångssätt för avyttring av plutonium som för närvarande förordas av många av dem som har lager som ett resultat av vapenprogrammen, är att tillverka MOx-bränsle som kan brännas i reaktorer, följt av en möjlig avyttring av det använda bränsle som blir resultatet, även om möjligheten av ytterligare återvinning inte har uteslutits.

Kommissionen påminner om att den, inom ramen för sina skyldigheter i enlighet med kapitel VII i Euratomfördraget, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att plutonium samt MOx-bränsle vilket tillverkas och lagras vid anläggningarna i Sellafield inte kommer på avvägar för oavsiktlig användning. Vad gäller anslag och lån från gemenskapen beror beviljandet på de särskilda bestämmelser som förknippas med vart och ett av dem och på deras förmåga att bidra till uppnåendet av gemenskapens mål, inbegripet de som fastställs i Euratomfördraget.