ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3364/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till rådet

(16 november 1998)

Angående: Revidering av Genèvekonventionen om flyktingar

Ordförandelandet Österrike har offentliggjort ett dokument om en strategi för invandrings- och asylpolitiken. I dokumentet ingår förslag om att revidera eller avskaffa de bestämmelser i 1951 års flyktingkonvention som handlar om medlemsstaternas rättsliga åtagande att erbjuda internationellt skydd till dem som har behov av det. Asylrätten begränsas dramatiskt eftersom den inte behandlas som en personlig politisk rättighet, utan som ett erbjudande från mottagarlandet. Eftersom det i ordförandelandet Österrikes dokument står att den slutgiltiga texten skall läggas fram i december 1998, antingen som en godkänd slutsats eller som en deletapp i diskussionen, tillfrågas rådet om det känner till de starka och berättigade reaktionerna från icke-statliga organisationer, politiska grupper och ledamöter av Europaparlamentet samt även från pressen, vad gäller förslagen om att avskaffa Genèvekonventionen och hur det ställer sig till dessa? Avser rådet att i betydande grad ändra denna text efter dessa reaktioner?

Svar

(22-23 februari 1999)

1. Det österrikiska ordförandeskapets strategidokument om migrations- och asylpolitik utgör ett diskussionsunderlag som bör uppmuntra till fortsatta överväganden och ett vidare arbete med frågan om sättet att ta sig an nuvarande problem på området migration och asyl. Detta dokument gör inga anspråk på att fastställa Europeiska unionens framtida politik på dessa områden utan har till syfte att ställa beslutsunderlag till förfogande för de som fastställer denna politik.

2. Detta dokument har med all tydlighet lett till missförstånd när det offentliggjordes. Det har emellertid aldrig varit det österrikiska ordförandeskapets avsikt att ifrågasätta Genèvekonventionens framtid när det gäller flyktingars status. I den reviderade versionen av dokumentet som officiellt överlämnades till Europaparlamentet den 7 oktober 1998 klargjordes just detta mycket tydligt. I dokumentet ges en rekommendation att strukturera om systemet för skyddssystemet så att det beaktar utvecklingen i dessa frågor på ett sätt som inte inkräktar på Genèvekonventionen utan komplettera den i form av en ytterligare modell. Detta kompletterande system skulle inte innebära någon förändring avseende skydd mot förföljelse enligt Genèvekonventionen när det gäller flyktingars status. Genèvekonventionen skulle därför inte vara hotad.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2448/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Bestämmelser för stadsplanering och stöd till boskapsskötsel på Kanarieöarna

Staden La Laguna (Teneriffa-Kanarieöarna) är för närvarande hemstad för en stor del av den boskapsskötsel som drivs på Kanarieöarna, framför allt uppfödning av nötkreatur, med över 240 företag. Vid sidan om detta verkar andra företag för boskapsskötsel på kommunens jordbruksmark och odling av foder utan konstbevattning bedrivs.

Denna betydelsefulla produktion, som uppgår till över 5 500 kor, har utvecklat sin potential bl.a. tack vare de viktiga stöd som ingår i programmet om specifika alternativ som följer av Kanarieöarnas avlägsna läge och ökaraktär (Poseican) som antogs genom rådets beslut den 26 juni 1991 (91/314/EEG)(1). I avdelning III i bilagan till detta program (artikel 6.7) talas det om ett stödsystem för anskaffande av avelsdjur med ursprung i gemenskapen i syfte att bidra till att boskapsskötseln utvecklas i enlighet den lokala marknadens behov.

I samma stad på Teneriffa håller regeringsgruppen emellertid på att utarbeta vissa byggnadsbestämmelser (generalplan för stadsplanering) som i fall de antas på kort eller medellång sikt kommer att innebära ett slut på en stor procent av denna boskapsuppfödning i och med att jordbruksmark omvandlas till byggnadsmark.

Denna situation skulle få den paradoxala följden att den nuvarande boskapshjorden trots stöden från Europeiska unionen skulle minska ordentligt till följd av beslut på lokal nivå.

Känner kommissionen till dessa förhållanden?

Vad anser kommissionen om det faktum att de lokala myndigheterna i vissa fall stöder beslut av det här slaget som kan göra att beslut till förmån för vissa produktiva sektorer blir ineffektiva?

Kan kommissionen fästa uppmärksamhet vid behovet av att bevara utvecklingsmiljöerna för produktiva verksamheter och på så sätt motivera stödprogrammen som ingår i Poseican?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 oktober 1998)

Kommissionen känner inte till de förhållanden som parlamentsledamoten redogör för. De uppgifter som kommissionen enligt fördragen har ansvar för leder inte till att kommissionen får upplysningar av det slag som tas upp i frågan.

Kommissionen har inte befogenhet att behandla den fråga som tas upp eftersom den uteslutande lyder under de ansvariga lokala, regionala och nationella myndigheterna.

Kommissionen anser sig inte ha befogenhet att ingripa i detta ärende.

(1) EGT L 171, 29.6.1991, s. 5.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3317/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Förbättrade villkor för produktion och saluföring av honung

Förordning (EG) 1221/97(1) föreskriver åtgärder för förbättrade villkor för produktion och saluföring av honung.

Som målgrupp för åtgärderna nämns på ett flertal ställen uttryckligen biodlarna.

I samband med genomförandet av förordningen i fråga, uppstår följande frågor:

1. Anser kommissionen att de nationella programmens försummelse av den målgrupp som omtalas i förordningen, sker i enlighet med densamma?

2. Vilka kontrollmekanismer har kommissionen till sitt förfogande för att säkerställa att EU-medlen kommer målgruppen till del?

3. Var kommer principen om insyn och målinriktning in i förordningen, om bara en mycket liten del av stödet går direkt till målgruppen, det vill säga biodlarna?

4. Hur bedömer kommissionen det faktum att det endast gjorts anspråk på omkring 40 procent av de anslagna medlen till följd av medlemsstaternas anpassning av åtgärderna för förbättrade villkor för produktion och saluföring av honung?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 december 1998)

Genom förordning (EG) 1221/97 som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung föreslås att medlemsstaterna skall införa fem särskilt viktiga åtgärder i sina program: a) teknisk hjälp, b) bekämpning av varroakvalster, c) rationalisering vid flyttning av bisamhällen, d) stödåtgärder för laboratorier för analys av honungens fysisk-kemiska egenskaper, e) tillämpade forskningsprogram för förbättring av honungens kvalitet. I den förordningen återfinns ordet "biodlare" två gånger i artikel 1.2 a, men det är uppenbart att ovan nämnda åtgärder kommer att få positiva, om än inte alltid direkta, konsekvenser för biodlarnas inkomster.

I artikel 4 i kommissionens förordning (EG) 2300/97 av den 20 november 1997 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) 1221/97 om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung(2), fastställs tillämpningsföreskrifter för kontrollåtgärder.

Sista datum för verkställande av utgifter för åtgärder inom ramen för de nationella programmen för förbättring av villkoren för produktion och saluföring har skjutits upp till den 31 januari 1999 för det första tillämpningsåret (rådets förordning (EG) 2070/98 av den 28 september 1998 om ändring av förordning (EG) 1221/97 om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung(3), vilket leder till att en del av 1998 års budget överförs till 1999 års budget.

(1) EGT L 173, 1.7.1997, s. 1.

(2) EGT L 319, 21.11.1997.

(3) EGT L 265, 30.9.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3170/98

från Wilmya Zimmermann (PSE) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Deltagande av kandidatländer vid anbud på byggnadsprojekt från och med den 1 januari 2000

Är det riktigt att företag från de länder som ansökt om medlemskap, åtminstone de, som hör till den så kallade första "vågen", från och med den 1 januari 2000 kan delta i anbud på offentliga byggnadsprojekt på samma villkor som företag från medlemsstater inom Europeiska unionen? Existerar därmed också förpliktelsen att gå ut med anbudsinfodran för offentliga byggnadsarbeten i Europeiska unionen och i medlemsstaterna på samma villkor i dessa länder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(15 december 1998)

Gemenskapen har undertecknat Europaavtal med alla de central- och östeuropeiska länder som har ansökt om medlemskap i Europeiska unionen (Bulgarien(1), Tjeckiska republiken(2), Ungern(3), Polen(4), Rumänien(5), Slovakien(6), Estland(7), Lettland(8), Litauen(9) och Slovenien(10)). Europaavtalen innehåller vissa regler för offentlig upphandling som nästan är identiska. Där anger man att företag från de central- och östeuropeiska länderna har full rätt att i enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser delta i offentlig upphandling inom gemenskapen på samma villkor som företag från gemenskapen från och med det att Europaavtalen träder i kraft.

Reglerna för deltagande i upphandlingar påverkar inte medlemsstaternas gällande regler om anställning och fri rörlighet för anställda som är medborgare i tredje land, särskilt bestämmelserna om invandring och arbetsrätten, i samband med fullföljandet av offentliga kontrakt.

Efter en övergångsperiod, vars längd varierar från Europaavtal till Europaavtal, kan företag från medlemsstaterna delta i anbudsinfordringar för offentlig upphandling i dessa länder på samma villkor som företag från kandidatländerna.

Datumet den 1 januari 2000, som ledamoten omnämner, är således inte relevant när det gäller att förklara relationerna mellan varje kandidatland och gemenskapen inom området för offentlig upphandling.

(1) EGT L 358, 31.12.1994, se art. 68. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1995.

(2) EGT L 360, 31.12.1994, se art. 68. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1995.

(3) EGT L 347, 31.12.1993, se art. 66. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1994.

(4) EGT L 348, 31.12.1993, se art. 67. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1994.

(5) EGT L 357, 31.12.1994, se art. 68. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1995.

(6) EGT L 359, 31.12.1994, se art. 68. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1995.

(7) EGT L 68, 9.3.1998, se art. 67. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1998.

(8) EGT L 26, 2.2.1998, se art. 68. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1998.

(9) EGT L 51, 20.2.1998, se art. 68. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 1998.

(10) Europaavtalet med Slovenien har ännu inte trätt i kraft.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2779/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: ECVAM:s verksamhet i fråga om alternativ till djurförsök

Professor Balls, som är direktör för Europacentrum för validering av alternativa metoder (ECVAM), fick nyligen sitt kontrakt förlängt med endast två år, trots att kontrakt av detta slag normalt förlängs med fem år.

Ledamöterna i ESAC, som är ECVAM:s rådgivande vetenskapliga kommitté, är mycket bekymrade över denna korta förlängning eftersom de befarar att den påverkar ECVAM:s viktiga verksamhet och eftersom den ger kosmetikaindustrin felaktiga signaler.

1. Kan kommissionen meddela vilka krav ECVAM ställer vad beträffar genomförandet av direktiv 76/768/EEG och vilka utsikter det finns att nå fram till acceptabla alternativ till djurförsök med kosmetiska produkter?

2. Kan kommissionen vidare uppge hur stora de belopp är som ställs till förfogande för denna verksamhet under de närmaste fem åren?

3. Är kommissionen beredd att ge ECVAM ett omfattande mandat vad gäller ekonomi och sakinnehåll och att förlänga professor Balls' kontrakt med fem år i stället för två?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(9 november 1998)

Parlamentsledamoten hänvisas till de svar som kommissionen lämnat på de skriftliga frågorna E-1979/98 från Jaak Vandemeulebroucke och andra(1), E-2428/98 från Ben Fayot(2) och E-2517/98 från Maartje van Putten(3).

(1) EGT C 135, 14.5.1999.

(2) Se s. 6.

(3) Se s. 11.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3562/98

från Klaus Lukas (NI) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Europeiska utvecklingsfonden som "mjölkkossa"

Dr. Nikolas Alexandrakis har i sin bok "The Lost Vision" framställt allvarliga anklagelser gentemot kommissionens finansiella förvaltning av dess utvecklingsbistånd. Bland annat skall på order av generaldirektören för GD VIII ett generöst underhåll till diktatorer skett med Lomé-medel. På detta vis har sergeant Does blodiga regim i Liberia, där Dr. Nikolas Alexandrakis varit ackrediterad som ledar för kommissionens delegation, erhållit understöd. Enligt dessa uppgifter Dr. Alexandrakis underrättat berörda enheter inom kommissionen i Bryssel (GD VIII) om att ministrar och tjänstemän inom Does regim betraktat Europeiska utvecklingsfonden som sin personliga "mjölkkossa" avsedd att förbättra deras privata ekonomi (s. 49). På detta vis har andelar av medel avsedda för utvecklingsprojekt regelbundet och systematiskt hamnat i ministrarnas plånböcker. Trots vetskap om dessa förhållanden skall ledningen för GD VIII dock ha krävt att denna korrumperade praxis fortsätts.

Undertecknad ledamot ställer med anledning härav följande frågor till kommissionen:

- Hur bedömer kommissionen Dr. Nikolas Alexandrakis bok "The Lost Vision"?

- Kan kommissionen ange hur många procent av dess anslag till utvecklingsbistånd som korrumperade mottagarregeringar har kunnat/kan inkassera?

- Om det förhåller sig så, hur stora belopp och vilka regeringar rör det sig om?

- Hur stora bedömer kommissionen de sammanlagda belopp ur det budget- respektive projektstöd vara som har berikat diktatorer som Mobutu, Moi, Bokassa etc?

- Kan kommissionen ange hur stor andel av Herrarna Abachas och Mobutus miljarder som finansierats av EU?

- Görs det några ansträngningar för att ur dessa korrumperade despoters dödsbo återfå dylika EU-medel som använts på ett felaktigt, icke avsett sätt? Om det förhåller sig så, vilka framgångar har dessa ansträngningar rönt? Om inte, varför?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2941/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) och Alonso Puerta (GUE/NGL) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Olägenheter för passagerarna som drabbas av flygförseningar

Det kaos som för närvarande råder vid många flygplatser leder till att passagerare i ökande omfattning missar anslutande flygförbindelser.

Denna olägenhet beror ibland på omotiverade förseningar som inte medför någon kompensation. Det kan vara så att vi befinner oss i ett läge där flygtransportföretagen missbrukar sin ställning och avsäger sig sitt ansvar för de upprepade förseningarna.

Anser kommissionen att det finns tillräckliga system för skydd av konsumenternas rättigheter gentemot flygföretagen vid omotiverade förseningar och missade förbindelser?

Har kommissionen övervägt möjligheten att införa ett automatiskt system för kompensation vid flygförseningar som inte kan skyllas på force majeur?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(27 november 1998)

Förseningar på flygplatser är mycket beklagliga och kostsamma. De orsakas ofta av infrastruktur, problem med flygtrafikledning eller andra problem som är knutna till själva flygplatsen, snarare än av flygbolagen. Detta innebär att en automatisk kompensation från flygbolagen sida vore olämplig.

Lufttrafikföretagen är dock ansvariga för att uppfylla sina kontraktsmässiga åtaganden och kan inte undantas från detta ansvar genom särskilda villkor i kontraktet. Om förseningarna orsakas av att företagen inte helt uppfyller eller försummar att uppfylla sina kontraktsmässiga åtaganden, kan lufttrafikföretagen hållas ansvariga enligt gällande nationell lagstiftning. I detta sammanhang erinras om att medlemsstaternas nationella lagstiftning har harmoniserats genom rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal(1).

Kommissionen inledde nyligen en undersökning för att fastställa vilken form av information flygpassagerare behöver när det gäller förseningar och andra frågor i samband med detta, när de behöver denna information samt hur den kan förmedlas på mest effektiva och lättförståeliga sätt. Resultatet från undersökningen kommer naturligtvis att påverka kommissionens beslut om att föreslå att eventuella ytterligare åtgärder kan vidtas på området.

(1) EGT L 95, 21.4.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2977/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Förbränning av griskött

Är kommissionen medveten om att griskött, som är ett näringsrikt och värdefullt livsmedel, förbränns på grund av bristande efterfrågan i medlemsstaterna? Kan kommissionen uppge om den övervägt att använda detta livsmedelsöverskott för att lindra svälten i fattiga länder eller till och med i före detta Sovjetunionen där tillfällig livsmedelsbrist kan komma att råda under den stundande vintern?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 november 1998)

Kommissionen har ingen kännedom om att förbränning skulle användas inom EU som ett sätt att minska utbudet av fläskkött. Som en del i ett särskilt och temporärt nationellt program i Nordirland har man dock slaktat grisar och sedan begravt dem på en soptipp. Detta skedde under en kort period sommaren 1998 efter en brand i ett stort grisslakteri för att komma till rätta med djurskyddsproblemet med större grisar som inte kunde slaktas på grund av kapacitetsbrist på slakterierna.

Det finns tecken som tyder på att den normala fläskkötthandeln med Ryssland håller på att återhämta sig och att handlarna har hittat nya avsättningsområden. De nyligen höjda exportbidragen och det nya stödet till privat lagring bör vara till hjälp. Kommmissionen bevakar noggrant utvecklingen i Ryssland och kommer även i fortsättningen att vidta lämpliga åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2737/98

från Christine Oddy (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Lindan

Skulle kommissionen omedelbart kunna gå in för att förbjuda växtskyddsmedlet Lindan, som är ett mycket giftigt klorerat kolväte som kan innebära stora risker för hälsa och miljö?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 oktober 1998)

För närvarande är gränsvärdena för bekämpningsmedelsrester av lindan fastställda i rådets direktiv 76/895/EEG av den 23. november 1976 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker(1), rådets direktiv 86/362/EEG av den 24 juli 1986 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på spannmål(2) och rådets direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker(3).

Denna aktiva substans är en av de 90 aktiva substanser, som omfattas av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(4). En rapport om denna aktiva substans sammanställs för närvarande av den föredragande medlemsstaten (Österrike).

När kommissionen har mottagit denna rapport från den föredragande medlemsstaten, kommer man i samarbete med samtliga medlemsstater att genomföra en intensiv vetenskaplig och teknisk undersökning för att fastställa vilken inverkan denna aktiva substans har på människors hälsa och på miljön. Kommissionen kommer därefter att kunna fatta ett lämpligt beslut beträffande denna aktiva substans.

(1) EGT L 340, 9.12.1976.

(2) EGT L 221, 7.8.1986.

(3) EGT L 350, 14.12.1990.

(4) EGT L 230, 19.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2759/98

från Ian White (PSE) till kommissionen

(10 september 1998)

Angående: Bröstcancer och bekämpningsmedlet lindan

I kommissionens svar på den skriftliga frågan E-0405/96(1) hänvisade den till ett beslut som förväntades tas någon gång under 1997 om omvärdering av de möjliga bieffekterna som lindan kan ge upphov till. Eftersom kommissionen inte har haft någon kontakt med ledamöterna angående detta ärende, skulle kommissionen kunna redogöra för hur den för närvarande förhåller sig i denna fråga?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 november 1998)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan E-2737/98 från Margaret Oddy(2).

Slutförandet av monografin om lindan har försenats. Den 8 juni 1998 skickade kommissionen en påminnelse. Österrike, som är föredragande medlemsstat för lindan, har meddelat att monografin kommer att skickas till kommissionen i slutet av oktober eller början av november 1998.

När monografin kommit till kommissionen är det mycket troligt att den kommer att ge upphov till intensiva diskussioner mellan medlemsstaternas experter inom de tekniska områden som den omfattar. Denna granskning, som inleds tidigt under 1999, omfattar en detaljerad genomgång av utvalda experter. Kommissionen kommer att fatta ett beslut så snart som möjligt efter det att samråd skett med den vetenskapliga kommittén för växter.

(1) EGT C 185, 25.6.1996, s. 57.

(2) Se s. 18.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3795/98

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Byggande av ett kärnkraftverk i Akkuyu - risker för östra Medelhavet

Den turkiska regeringen beslöt nyligen att trots de allmänna högljudda protesterna fortsätta byggandet av kärnkraftverket i området Akkuyu på landets södra kust. Detta skall enligt tidsplanen tas i bruk år 2006. Det erinras om att risken för en kärnkraftsolycka är särskilt hög på grund av att området runt Akkuyu är ett jordbävningsområde. Där inträffade förra året en jordbävning om 6,2 på richterskalan, vilket fick till resultat att 100 personer omkom och runt 1 000 skadades. Det försumbara bidrag (2-3 %) som kärnkraftverket kommer att ge till Turkiets energibehov skapar tvivel om ändamålsenligheten med att bygga det. Det skall även betonas att miljön inte utsätts för allvarliga konsekvenser bara om en olycka inträffar, utan ständigt, eftersom det inte finns något säkert sätt att hantera kärnavfall. På vilket sätt har kommissionen ingripit mot den turkiska regeringen och vilka åtgärder kommer den att vidta för att skydda balansen i miljön i östra Medelhavet?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Frågeställaren hänvisas till kommissionens svar på de skriftliga frågorna P-662/98 från Nikitas Kaklamanis(1), E-2107/98 från Alexandros Alavanos(2), E-2190/98 från Nikitas Kaklamanis(3)och på den muntliga frågan H-11/98 från Anita Kokkola under frågestunden vid parlamentets sammanträde i februari 1998(4).

Den europeiska strategin för Turkiet går ut på att stärka samarbetet med Turkiet på miljöområdet, särskilt för att anpassa den turkiska lagstiftningen till gemenskapens lagstiftning. Genomförandet av detta samarbete beror på vilka ekonomiska resurser som finns tillgängliga inom ramen för den europeiska strategin. På uppmaning av Europeiska rådet vid dess möte i Cardiff antog kommissionen den 21 oktober 1998 förslag i denna fråga. Dessa har överlämnats till den budgetansvariga myndigheten.

(1) EGT C 304, 20.10.1998.

(2) EGT C 96, 8.4.1999, s. 37.

(3) EGT C 96, 8.4.1999, s. 54.

(4) Europaparlamentets debatter (februari 1998).