SKRIFTLIG FRÅGA E-3605/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Återplantering av vinodlingar i DOC- och IGT-områden

I enlighet med förordning (EEG) nr 1442/88(1) har ägare av vinodlingsarealer i Italien grävt upp sina vinodlingar och lagt ner produktionen.

Ägarna har fått ekonomiskt stöd för att göra detta, men samtidigt har de gjort det möjligt för gemenskapen att spara stora belopp på grund av den minskade efterfrågan på subventionerad destillation.

Förordning (EG) nr 1493/1999(2) om gemensam organisation av marknaden för vin och förordning (EG) nr 1227/2000(3) med tillämpningsbestämmelser för förordning nr 1493/1999 skall upprätthålla balansen mellan tillgång och efterfrågan på vinprodukter och göra det möjligt för producenterna att utnyttja fördelarna på marknaden och på längre sikt göra sektorn mer konkurrenskraftig.

Rätten till ägande och etablering, som är okränkbar, fastställs i den italienska grundlagen och erkänns av de andra medlemsstaterna.

Vinodlingssektorn har förutsättningar att ge stor avkastning och skapa många arbetstillfällen.

Anser kommissionen att det mot denna bakgrund är möjligt att ändra förordning (EEG) nr 1442/88 och ge ägaren rätt att återplantera särskilt lämpliga odlingsarealer om denne utfäster sig att, minst tio år efter utbetalningen av det ekonomiska stödet för denna areal, plantera de kvalitetsdruvor som efterfrågas på marknaden och som följer de lokala DOC- eller IGT-bestämmelserna? Är det möjligt för dessa ägare att erhålla ett mindre ekonomiskt stöd med tanke på att de redan i ett tidigare skede har fått offentligt stöd?

(1) EGT L 132, 28.5.1988, s. 3.

(2) EGT L 179, 14.7.1999, s. 1.

(3) EGT L 143, 16.6.2000, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 januari 2001)

Rådets förordning (EEG) nr 1442/88 av den 24 maj 1988 upphävdes genom rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Detta hindrar inte att stödmottagarnas åtagande, som innebar att de förlorade rätten till återplantering, fortfarande gäller.

Den sistnämnda förordningen medförde stora förändringar av den gemensamma organisationen av marknaden för vin i så måtto att det främjar alla initiativ som innebär en anpassning av produktionen till de nya marknadskraven på kvalitet.

Den nya vinpolitiken syftar till att återställa lönsamheten och låta producenterna dra fördel av marknadens möjligheter. För att uppnå detta har rådet antagit tre olika typer av huvudåtgärder för vinsektorn. Den åtgärdstypen är ett stödsystem för omstrukturering och omställning av vinodlingen, som gör det möjligt att ersätta vinodlingar som inte är anpassade efter marknadens krav med nya odlingar med modern struktur som återplanteras med sorter som konsumenterna efterfrågar. Den andra åtgärdstypen är ett stöd för definitiv nedläggning av vinodlingsarealer som är avsett att eliminera arealer i regioner som har stora problem med marknadsanpassningen. Medlemsstaten har all nödvändig kompetens för att definiera dessa områden och tillämpningsvillkoren för detta stöd. Kommissionens bedömning är att medlemsstaterna kommer att använda detta stödsystem i mycket begränsad omfattning. Den tredje åtgärdstypen är tilldelning av nyplanteringsrättigheter för ett visst antal hektar i medlemsstaterna. Rättigheterna skall användas på arealer avsedda för produktion av kvalitetsviner f.s.o eller bordsviner med geografisk beteckning för vilka det är känt att produktionen kraftigt understiger efterfrågan på grund av vinernas kvalitet.

Svaret på parlamentsledamotens fråga om återplantering av vissa druvsorter som marknaden efterfrågar i DOC- och IGT-områden finns i det system som föreskrivs i rådets förordning. Producenter, även de som tidigare har fått stöd för definitiv nedläggning, får ansöka om nyplanteringsrättigheter om de villkor som ställts upp av den förvaltningsmyndighet som ansvarar för dessa frågor är uppfyllda.