SKRIFTLIG FRÅGA P-3211/02

från Antonio Di Pietro (ELDR) till kommissionen

(5 november 2002)

Ämne: Korruption i Lesotho

Den 17 september 2002 dömde Lesothos högsta domstol Acres International, ett betydelsefullt kanadensiskt byggföretag, för att ha betalat mutor i syfte att erhålla internationella upphandlingskontrakt avseende Lesotho Highlands Water Project, och den 28 oktober dömde domstolen företaget att betala ett bötesbelopp på 22 058 091 maloti, vilket motsvarar 2,1 miljoner dollar.

Många andra företag med säte i Europeiska unionens medlemsstater anklagas för korruption i samband med ovan nämnda projekt i Lesotho och det tyska företaget Lahmeyer International står för närvarande inför rätta. Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska utvecklingsfonden (EUF) har bidragit till projektets finansiering med lån och bidrag som uppgår till 122,5 respektive 59,8 miljoner EUR. Exportkreditinstitut i fyra av EU:s medlemsstater är också inblandande i finansieringen av projektet.

Enligt Världsbanken deltog företrädare för EIB och EU den 16 november 1999 i ett möte i Pretoria med de parter som är med och finansierar projektet för att diskutera korruptionens konsekvenser i Lesotho. Enligt uppgifter i den inflytelserika sydafrikanska dagstidningen Business Day den 30 november 1999 garanterade EU företrädare för Lesothos regering ett finansiellt bidrag för att täcka kostnaderna för domstolsprocessen.

Lesothos regering har en tradition av att bekämpa korruption på internationell nivå och domen mot Acres International är mycket föredömlig.

- Kan kommissionen således ange om den avser att uppfylla löftet om finansiellt stöd till Lesothos regering för att korruptionsprocessen vid högsta domstolen skall kunna slutföras?

- Avser kommissionen att kontrollera hur noggranna EUF och EIB har varit i samband med beviljandet av bidrag och lån inom ramen för Lesotho Highlands Water Project?

- Kommer kommissionen att bemöda sig om att tillse att alla företag som befinnes skyldiga till korruption utesluts från framtida projekt som finansieras med utvecklingsbistånd och av exportkreditinstitut i medlemsstaterna eller med medel från EU:s institutioner?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(7 januari 2003)

Det fall som parlamentsledamoten hänvisar till rör ett stort byggnadsprojekt i Lesotho som samfinansierades av Europeiska utvecklingsfonden (EUF) och ett flertal andra internationella givare.

Frågan gällande hur exportkreditinstituten i medlemsstaterna eventuellt kommer att reagera och eventuella sanktioner från Europeiska investeringsbanken (EIB) ligger utanför kommissionens behörighet.

Eftersom frågorna rör pågående fall vid brottmålsdomstolar bör frågan behandlas försiktigt med tanke på de berörda företagens och personernas rätt till försvar samt principen att en person skall antas vara oskyldig tills motsatsen är bevisad.

Parlamentsledamoten hänvisar till att kommissionen skall ha lovat att stå för rättegångskostnaderna i Lesotho. Parlamentsledamoten grundar sig på en artikel publicerad i en Sydafrikansk tidning.

Kommissionen kan inte bekräfta att ett sådant löfte någonsin givits.

Den allmänna åklagaren har dessutom lagt fram det aktuella fallet till förhandlingar i en brottmålsdomstol. Det torde ligga utanför EUF:s behörighet att finansiera en enskild brottmålsrättegång mot vissa enskilda företag.

Vad gäller det specifika företag som parlamentsledamoten hänvisar till vill kommissionen påpeka att de kontrakt företaget beviljades inte finansierades av EUF utan av andra givare.

Under första delen av 2000 anlitade kommissionen oberoende revisorer för att undersöka om medel från EUF hade missbrukats. De ombads analysera om tilldelningen av kontrakt, tilläggsklausuler, ändringar och order skett korrekt eller om vissa entreprenörer eventuellt hade favoriserats.

Den allmänna slutsatsen från denna revision var att det inte var möjligt att påvisa att medel från EUF direkt hade missbrukats. Av revisionen framgick att även om medel från EUF skulle ha missbrukats var det inte troligt att missbruket hade varit stort. Finansieringen från EUF hade ett fastställt högsta belopp och alltså skulle Lesothos regering vara den stora förloraren i samband med ett eventuellt missbruk då den skulle vara tvungen att betala alla utgifter som inte täcktes av givarna.

Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) har kännedom om alla uppgifter beträffande det här fallet.

Enligt de allmänna villkoren för kontrakt som finansieras av Europeiska utvecklingsfonden är den upphandlande myndigheten berättigad att avsluta löpande kontrakt om korruption uppdagas och att söka ersättning för eventuella kontraktsmässiga förluster. Eftersom kommissionen enbart agerar som givare inom ramen för Europeiska utvecklingsfonden är det den upphandlande myndigheten i mottagarstaten som formellt fattar ett sådant beslut.

Enligt bestämmelserna för offentlig upphandling i EU:s olika instrument för externt bistånd skall fysiska eller juridiska personer som har blivit slutgiltigt dömda för korruption uteslutas från framtida anbudsförfaranden eller framtida kontrakt.

I direktiven om offentlig upphandling fastställs liknande regler för kontrakt som ingås till förmån för kommissionen.

Enligt EU:s bestämmelser för offentlig upphandling i samband med externt bistånd skall en anbudsgivare lämna tillräckliga bevis för att han är kvalificerad att lämna in en ansökan innan ett kontrakt kan ingås. Om en fysisk eller juridisk person är slutgiltigt dömd för korruption kommer anbudsgivaren inte att kunna visa upp ett sådant intyg och kommer därför automatiskt att uteslutas från deltagande i kontrakt som finansieras av gemenskapen.