SKRIFTLIG FRÅGA P-2841/00

från Nelly Maes (Verts/ALE) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Avgränsning av regionala stödområden

Inom ramen för strukturfondsreformen har den flamländska regeringen i slutet av december 1999 formulerat ett förslag om avgränsning av utvecklingsområden för perioden 2000-2006. I dessa områden som gränsar till stödområden, kan den flamländska regeringen ge höjt regionalt stöd till företag.

Vilket politiskt synsätt använder sig Europa av för att avgränsa utvecklingszoner?

Spelar en regions administrativa gräns en roll i detta synsätt?

Har man i förslaget från den flamländska regeringen till kommissionen tagit hänsyn till alla objektiva kriterier när man avgränsat de regionala stödområdena?

Har man bland dessa kriterier tagit med regionens sammanhållning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(9 oktober 2000)

Den anmälan från de flamländska myndigheterna som frågeställaren hänvisar till gäller inte strukturfonderna, utan regionalstödskartan för Belgien.

Den 17 december 1999 anmälde de belgiska myndigheterna i enlighet med artikel 88.3 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget ett förslag till regionalstödskarta för perioden 2000-2006.

Artikel 87.3 a) och 87.3 c) (f.d. artikel 92) i EG-fördraget ger kommissionen möjlighet att godkänna beviljandet av regionalstöd på vissa villkor. Regionalstödet skiljer sig från andra kategorier av statligt stöd (t.ex. stöd till forskning och teknisk utveckling (FoU) eller stöd till små och medelstora företag) genom att det är förbehållet vissa regioner och har det specifika syftet att främja utvecklingen i dessa.

Kommissionen anser att regionalstöd effektivt kan bidra till regional utveckling och därmed berättiga den åtföljande snedvridningen av konkurrensen. Detta förutsätter dock att regionalstödet används med urskillning och alltid riktas till de mest missgynnade regionerna. Om stödet får en allmän spridning förlorar det sin stimulanseffekt, och den ekonomiska effekten omintetgörs. Samtidigt skulle stödet störa den normala växelverkan mellan marknadskrafterna och minska effektiviteten i gemenskapens ekonomi som helhet.

Det ovanstående ger den grundläggande logiska grunden för upprättandet av regionalstödskartor. Valet av regionalstödsområden utifrån objektiva kriterier ger kommissionen möjlighet att säkerställa att regionalstödet koncentreras till de regioner som har de allvarligaste problemen. Därmed kan kommissionen också säkerställa att denna stödform är effektiv.

De kriterier som skall användas vid avgränsningen av regionalstödskartor fastställs i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål(1). Enligt riktlinjerna skall regioner som avses i artikel 87.3 a) definieras på grundval av NUTS II-nivån (på provinsnivå för Belgiens del). I riktlinjerna anges också att regioner som avses i artikel 87.3 c) i regel bör motsvara NUTS III-regioner (arrondissements administratives i fråga om Belgien) eller, om omständigheterna motiverar detta, en annan sammanhållen geografisk enhet. Därför har medlemsstaterna i princip möjlighet att föreslå andra geografiska enheter än administrativa enheter för att avgränsa regioner som avses i artikel 87.3 c), förutsatt att tillförlitliga statistiska indikatorer står till buds på nationell nivå för de föreslagna enheterna. Några medlemsstater har använt sig av möjligheten att upprätta sin karta utifrån andra geografiska enheter än NUTS III-regioner. I vissa fall har de valt enheter som inte har någon administrativ funktion (t.ex. bassins d'emploi i Frankrike, sistemi locali del lavoro i Italien och job opportunity zones i Förenade kungariket).

De belgiska myndigheterna hävdar i sin anmälan att regioner på NUTS III-nivå inte längre kan betraktas som ändamålsenliga geografiska enheter vid upprättandet av den belgiska regionalstödskartan för perioden 2000-2006 (ingen region i Belgien uppfyller kriterierna för stödberättigande i artikel 87.3 a)). De föreslår istället att NUTS V-nivån (communes, dvs. kommuner) skall användas, och gör gällande att en ändamålsenlig regionalstödskarta kan upprättas på grundval av detta. Kommissionen håller på att undersöka om det belgiska förslaget uppfyller alla formella kriterier och villkor som fastställs i riktlinjerna. Kommissionen anser att de kriterier som fastställs i riktlinjerna med avseende på upprättandet av en regionalstödskarta bör kunna göra det möjligt för medlemsstaterna att föreslå relevanta regionalstödskartor. Enligt kommissionen är NUTS II och III under normala förhållanden den lämpliga geografiska nivån för att avgränsa områden enligt artikel 87.3 a) respektive artikel 87.3 c) och för att genomföra en konsekvent regionalpolitik. I detta sammanhang är det dock viktigt att också beakta vissa andra faktorer. Såsom nämns ovan ger riktlinjerna möjlighet att använda andra geografiska enheter än NUTS III-regioner för att avgränsa regioner enligt artikel 87.3 c). Detta gör det möjligt för en medlemsstat att använda en grundläggande geografisk enhet som den tror är bättre lämpad för att avgränsa ändamålsenliga regionalstödsområden. I linje med subsidiaritetsprincipen är det den ifrågavarande medlemsstaten som får välja om den utnyttjar denna möjlighet eller inte. Om en medlemsstat anser att den nuvarande NUTS II- eller NUTS III-klassificeringen inte längre är ändamålsenlig eftersom den inte längre avspeglar den rådande uppdelningen i ekonomiska

områden, kan den alltid begära att Eurostat justerar gränserna för dess NUTS II- eller NUTS III-regioner. I själva verket ändrades NUTS-klassificeringen både för Förenade kungariket och Irland 1999 på motiverad begäran av de brittiska och irländska myndigheterna.

(1) EGT C 74, 10.3.1998.