ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3020/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Bättre produktion och saluföring av honung

Min fråga gäller förslaget till rådets förordning (EG) om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung inom gemenskapen (KOM(96)0596 - 96/0282 (CNS)) ((EGT C 378, 13.12.1996, s. 20. )). Kan kommissionen säkerställa att åtgärder vidtas för att bekämpa alla de sjukdomar som drabbar bin? Dessa åtgärder får inte begränsas till att endast innefatta bekämpning av varroakvalster.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3019/97, E-3020/97, E-3021/97 och E-3022/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (29 oktober 1997)

Till att börja med vill kommissionen fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att rådets förordning (EG) nr 1221/97 om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung ((EGT L 173, 1.7.1997. )) antogs den 25 juni 1997.

I förordningen anges som prioriterade åtgärder bland annat teknisk hjälp till biodlare, vilket kan inbegripa utbildning av unga jordbrukare som är intresserade av biodling. Förordningens syfte är att förbättra produktionen och saluföringen av honung. Därför är det inte fråga om ett sanitärt program för att utrota sjukdomar. Enligt förordningen kan gemenskapen bidra ekonomiskt till nationella program, och förordningen gäller i princip alla biodlare utan åtskillnad.

För import och kvalitetskrav på honung som saluförs inom gemenskapen gäller rådets direktiv 74/409/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om honung ((EGT L 221, 12.8.1974. )). Ett förslag till ändring av detta direktiv håller för närvarande på att behandlas av parlamentet och rådet.

Honung med ursprung i länder utanför gemenskapen är underkastade samma kontrollregler som den som produceras i gemenskapen, i enlighet med rådets direktiv 89/397/EEG om offentlig kontroll av livsmedel ((EGT L 186, 30.6.1989. )). Det är de nationella myndigheternas sak att vidta alla erforderliga åtgärder för att säkerställa att kontrollen är effektiv och i överensstämmelse med detta direktiv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2251/97 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (18 juli 1997)

Ämne: En begäran från två nederländska medborgare till det nederländska justitieministeriet om att inleda åtal på grund av kränkningar av de mänskliga rättigheterna

1. Den 13 maj 1997 skrev Amsterdams allmänna åklagare C. J. M. Goes till två släktingar till offren, Rob Wijngaarde och Romeo Hoost, bror respektive brorson till två av de femton offren. Åklagaren skrev att ¨den 4 april 1997 skrev justitieministern till mig, med hänvisning till svaren på de frågor som ställdes i kammaren den 30 maj 1996 (vilka jag antar ni känner till), för att säga att man måste förutsätta att herr Bouterse förlorat sitt nederländska medborgarskap före 1982. Jag har nu förstått att justitieministern inte kommer att vidta några ytterligare åtgärder eftersom inget tyder på att ytterligare information kommer att leda till en annan slutsats.¨ Inser det nederländska ordförandeskapet att detta fall innebär en allvarlig kränkning av de mänskliga rättigheterna och att så grundliga efterforskningar som möjligt måste göras för att fastställa vilken nationalitet Bouterse hade vid tidpunkten för det massmord på femton människor som han utförde, eller som utfördes på hans instruktioner?

2. Ministerns svar på de frågor som ställdes i kammaren den 30 maj 1996 var helt enkelt att man måste förutsätta att Bouterse hade surinamsk nationalitet vid tidpunkten för de mord som han utförde, eller som utfördes på hans instruktioner. Har den nederländska ministern nu en bättre bild av Bouterses nationalitet vid tidpunkten för dennes brott mot mänskligheten och hans kränkning av de mänskliga rättigheterna? Inser det nederländska ordförandeskapet att om inga ytterligare upplysningar kan erhållas, och om dess beslut enbart baseras på antaganden, kommer detta oansvariga uppträdande att allvarligt underminera allmänhetens förtroende för rättsordningen och rättsstaten?

3. Som svar på de frågor som ställdes i kammaren den 30 april 1996 meddelande den nuvarande ordföranden i rådet (rättsliga och inrikes frågor) att man uppmanat Surinams generalkonsul att lämna ytterligare upplysningar om Bouterses nationalitet vid tidpunkten för dennes kränkningar av de mänskliga rättigheterna och hans brott mot mänskligheten den 8 och 9 december 1982. Har den nederländske ordföranden mottagit något svar från Surinams generalkonsul och i så fall vilken nationalitet anser generalkonsuln att Bouterse hade och vilka bevis anförs? Om generalkonsuln ännu inte svarat, varför har denna obstruktion av rättvisan accepterats av den nederländska ordförandeskapet och varför har inga ytterligare efterforskningar gjorts?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2251/97, E-2319/97 och E-2320/97 (7 november 1997)

De frågor som den ärade parlamentsledamoten tar upp faller inte under rådets behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1773/97 från Werner Langen (PPE) till kommissionen (27 maj 1997)

Ämne: EU-medel till Rheinland-Pfalz sedan 1994

Genom vilka projekt och fonder fick Rheinland-Pfalz medel från gemenskapen och med hur mycket

1. för att främja sysselsättning och bekämpa långtidsarbetslöshet

a) från Europeiska regionala utvecklingsfonden?

b) från Europeiska socialfonden?

c) från EUGFJ och andra EU-medel?

2. för att främja forskning och utveckling

a) på området för universitet och högskolor?

b) inom enskild företagsamhet?

3. för att främja förbindelser och handel med länder i Central- och Östeuropa?

4. från program inom sektorerna miljö och energi?

5. från program på ungdomsområdet?

6. från program på utbildningsområdet?

7. för kvinnoprojekt?

8. för kulturprojekt?

9. Hur bedömer EU åtgärdernas resultat?

Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (7 november 1997)

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2676/97 från Inger Schörling (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: EU:s vapenexport

I en nyligen publicerad rapport från Svenska Freds om EU-ländernas vapenexport konstateras att mellan 1989 och 1995 gjorde EU-stater vapenaffärer med 32 stater som befann sig i väpnad konflikt. Det innebar att man kunde finna tyngre vapensystem från EU-stater i de flesta av världens väpnade konflikter. I rapporten redovisas också att sedan 1989 har avtal om vapenexport slutits mellan EU-stater och 27 stater som upprepat och grovt kränker mänskliga rättigheter.

Jag vill därför fråga ansvarig kommissionär om EU tagit några initiativ för att begränsa den internationella vapenexporten eller krävt en skärpt vapenexportpolitik från EU:s medlemsländer?

Har kommissionen gjort någon egen rapport om vapenexport eller utarbetat en plan med förslag hur vapenexporten kan begränsas?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (2 oktober 1997)

Stats- och regeringscheferna enades i juni 1991 om att det, utifrån ett visst antal kriterier som faställdes och kompletterades av Europeiska rådet i Lissabon i juni 1992, borde vara möjligt att åstadkomma ett gemensamt förhållningssätt som skulle leda till en harmonisering av vapenexportpolitiken i alla medlemsstaterna.

Stats- och regeringscheferna beslöt vid sitt möte i Amsterdam i juni 1997 att arbetet inom gemenskapen för att ¨utveckla en ansvarsfull och konsekvent politik för kontroll av vapenexport¨ skyndsamt borde inledas.

Gemenskapens initiativ på detta område under de senaste åren har redan lett till att allmänna riktlinjer för tolkningen och genomförandet av dessa gemensamma kriterier har kunnat godkännas. I det sammanhanget ägnas för närvarande särskild uppmärksamhet åt att undersöka de praktiska åtgärderna för att säkerställa att det sker en skärpt uppföljning av vapnen till bestämmelseorten för att undvika risk för omläggning och säkerställa att exporten genomförs enligt de villkor som ligger till grund för att exportlicens har utfärdats.

Gemenskapen kommer snarast möjligt att genomföra Europeiska unionens program som antogs i juni 1997 för att förebygga och bekämpa den olagliga handeln med konventionella vapen.

I januari 1996 lade kommissionen fram ett meddelande till rådet och Europaparlamentet med titeln ¨Utmaningar för den europeiska försvarsindustrin - ett bidrag till insatserna på europeisk nivå¨ ((KOM(96) 10. )), vilket bland annat innehåller förslag beträffande vapenexportens politikområden. Detta meddelande innehåller överväganden beträffande åtgärder på EU-nivå, däribland flera som är föremål för analys inom rådet. Vid Europaparlamentets plenarmöte i maj 1997 antogs Titley-rapporten och en resolution som är i linje med kommissionens förslag.

Genom debatten om Titley-rapporten har kommissionen kunnat bekräfta sin avsikt att fortsätta att aktivt bidra till insatserna för att ge gemenskapen en konsekvent politik på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2855/97 från Ria Oomen-Ruijten (PPE) och Raphaël Chanterie (PPE) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Homeopatiska läkemedel

1. Hur förhåller det sig med utvärderingen av EG:s direktiv 92/73 ((EGT L 297, 13.10.1992, s. 8. )) och 92/74 ((EGT L 297, 13.10.1992, s. 12. )) om registrering av homeopatiska läkemedel?

2. Stämmer det att målet med dessa direktiv, nämligen en harmonisering av homeopatiska läkemedel inom EU, till följd av bristande och oenhetlig tillämpning i medlemsstaterna inte kommit att uppnås?

3. Finns det någon utvärderingsrapport att tillgå och, om så är fallet, kommer ni att tillställa Europaparlamentet denna rapport?

4. Ämnar kommissionen i anledning av utvärderingen framlägga förslag om en anpassning av lagstiftningen och, om så är fallet, inom hur lång tid?

5. Vilka kommer huvudpunkterna i samband med en eventuell anpassning att vara?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (29 september 1997)

Den 14 juli 1997 överlämnade kommissionen sin rapport om tillämpningen av direktiv 92/73/EEG och 92/74/EEG om homeopatika ((KOM(97) 362 slutlig. )) till parlamentet och rådet.

Alla de frågor som parlamentsledamoten ställer besvaras i denna rapport. I rapportens slutsatser uppmanas också parlamentet och rådet att komma med synpunkter på specifika problem som tas upp i rapporten och att överväga om vissa ändringar till direktiven om homeopatika är lämpliga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2621/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Kostnaderna för den nya årliga ¨eurovinjetten¨

Enligt uppgifter i grekisk press kommer kostnaden för användning av bilvägar, det vill säga för användning av en ¨eurovinjett¨ för hela EU, att fastställas på grundval av om fordonets motor är av ¨europeisk ¨ typ eller inte, samt av antalet axlar på fordonet.

En ¨eurovinjett¨ för en lastbil vars motor inte är av ¨europeisk¨ typ och som har upp till tre axlar kommer att kosta 990 ecu, medan man för motorfordon av typ ¨Euro I¨ får betala 840 ecu, och för de ännu ¨renare¨ fordonen av typ ¨Euro II¨ 690 ecu. En ¨eurovinjett¨ för en bil med 4 eller flera axlar kommer att kosta 1 650 ecu respektive 1 400 ecu eller 1 500 ecu.

Av uppgifterna som nämns ovan framgår det klart att kostnaderna för fordon vars motorer inte är av ¨europeisk¨ typ kommer att bli oerhört höga och att situationen för fordon som kommer från länder i unionen som är belägna längre bort än de övriga länderna kommer att bli oerhört svår.

Jag vill fråga rådet om det har några planer på att fastställa avdrag - och i så fall hur stora - för tunga motorfordon som kommer från särskilt avlägsna länder i EU och som drabbas av kostnader på grund av de långa avstånden, då tanken på en ersättning av dessa motorfordon med nya, moderna och ¨rena¨ lastbilar är helt orealistisk eftersom det saknas stimulansåtgärder. Detta gäller i synnerhet de grekiska transportörerna.

Svar (10 november 1997)

Rådet kan inte föregripa resultatet av de diskussioner som för närvarande förs om förslaget till direktiv om beskattning av tunga lastfordon för användning av vissa infrastrukturer (Eurovignette) som avses ersätta direktiv 93/89/EEG upphävt av domstolen den 5 juli 1995.

Rådet vill dock gärna klargöra att undantaget från trafikavgifterna enligt direktiv 93/89/EEG endast gör det möjligt bevilja en tillfällig minskning av trafikavgifterna för vissa medlemsstater som är missgynnade genom sin svaga ekonomiska utveckling och sitt särskilda geografiska läge, eventuellt förvärrat genom politiska konflikter i vissa tredje länder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2565/97 från Ursula Schleicher (PPE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Vattenramdirektivet - bilagor som saknas

Parlamentet och rådet har båda kritiserat att det saknas viktiga bilagor till vattenramdirektivet. Kommissionen bortförklarar detta med att rådet och parlamentet satte en alltför kort frist för framläggandet av direktivet.

Enligt uppgift har rådet under tiden inrättat en extra arbetsgrupp som skall utarbeta och komplettera bilagorna med kommissionens hjälp.

Kommissionens företrädare försäkrade för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd att parlamentet skall tas med i arbetet ¨på ett lämpligt sätt¨ och det skall säkerställas att parlamentet kan hålla sin första behandling ¨efter att ha tagit del av alla texter¨.

Hur tänker kommissionen hålla löftet utan att lägga fram en officiellt ändrad text av kommissionens förslag till vattenramdirektiv?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Som ledamoten vet har miljöutskottet nu utsett sin rapportör för förslaget om rådets direktiv om en ram för gemenskapens verksamhet inom vattenpolitiken, och utskottet har vid sitt senaste möte fastställt ett schema som innebär att en rapport om förslaget kommer att läggas fram inför utskottet före mötet i december 1997.

Ledamoten känner säkert också till att rapportören vid det mötet ombads förbereda de förslag som är avsedda att ändra och förbättra förslaget, och som skulle sammanställas med eventuellt samråd med icke-statliga organisationer (NGO), kommissionen och andra grupper. Vid mötet framlade kommissionens företrädare kommissionens avsikt att även fortsättningsvis se till att utskottet var så nära inblandat att alla nödvändiga tekniska detaljer kunde tas med i förslaget. Kommissionens företrädare yttrade också att alla utskottets förslag om ändring av bilagor eller andra delar av förslaget, där bestämmelsernas precision och tydlighet skulle kunna förbättras, var välkomna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3413/97 från Joaquim Miranda (GUE/NGL) till kommissionen (28 oktober 1997)

Ämne: Europeiska kommissionens ordförandes besök i Portugal

Den 7 oktober reste kommissionens ordförande till Portugal för att delta i ett seminarium arrangerat av informationscentret Jacques Delors, under temat ¨Den europeiska vägen - en modell för det tjugonde århundradet¨.

Vid detta tillfälle anordnades möten med den portugisiske premiärministern (som också är socialistpartiets generalsekreterare) och med ordföranden i det socialdemokratiska partiet, något som utförligt behandlats i olika medier.

Jag vill fråga kommissionen om den inte anser det tillhöra grundläggande artighet att dess ordföranden borde träffat ordförandena för samtliga de portugisiska partier som är representerade i Europaparlamentet?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (13 november 1997)

Kommissionens ordförande har nöjet att under sina resor träffa ett stort antal personer, däribland parlamentsledamöter. Han har dock inte möjlighet att möta företrädare för alla politiska partier under alla sina resor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2696/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Buller och idrottsverksamhet

I sin grönbok om framtidens bullerpolitik (KOM(96) 0540) har kommissionen lagt fram förslag om att sänka den tillåtna ljudnivågränsen för tvåhjuliga motorfordon. Dessa åtgärder riskerar att begränsa, om inte till och med äventyra, motorcykelsporten.

Är kommissionen, i syfte att avvärja detta hot och garantera motorcykelsportens fortlevnad genom att anpassa den till miljöskyddskraven, beredd att vidta följande åtgärder:

1. Utvärdera om det är möjligt att de gränsvärden för buller som måste iakttas under motorcrosstävlingar kan baseras på de bestämmelser som ges ut av idrottsmyndigheterna?

2. Uppmana berörda nationella idrottsförbund att harmonisera bullerreglerna för motorcykeltävlingar?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (13 oktober 1997)

Europaparlamentets och rådets direktiv 97/24/EG av den 17 juni 1997 om vissa komponenter och karakteristiska egenskaper hos två- eller trehjuliga motorfordon ((EGT L 226, 18.8.1997. )) syftar bl.a. till att reglera den bullernivå som kan tillåtas för två- eller trehjuliga motorfordon (kapitel 9).

Detta direktiv gäller alla fordon som omfattas av rådets direktiv 92/61/EEG av den 30 juni 1992 om typgodkännande av två och trehjuliga motorfordon ((EGT L 225, 10.8.1992. )).

Fordon avsedda för tävlingar på väg eller i terräng är dock undantagna från tillämpningsområdet för direktiv 92/61/EEG, av de skäl som ledamoten anför, och omfattas därför inte heller av några gemenskapsbestämmelser avseende högsta tillåtna bullernivå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2887/97 från Glyn Ford (PSE) till rådet (16 september 1997)

Ämne: Religiösa förföljelser i Sudan

Känner rådet till den brist på tolerans som den sudanesiska regeringen visar gentemot icke-islamiska grupper inom landet?

Vilka åtgärder vidtar rådet för att sätta press på de sudanesiska myndigheterna, så att dessa kränkningar av de mänskliga rättigheterna upphör?

Svar (26 november 1997)

Rådet konstaterar med sorg att Sudan inte på flera år har följt FN:s konventioner om de mänskliga rättigheterna, bl.a. när det gäller religionsfrihet. Detta bekräftades för övrigt i resolution 51/112 av den 5 mars 1997 från FN:s generalförsamling. Europeiska unionen har alltid i sina kontakter med de sudanesiska myndigheterna manat till ett slut på intolerans och våld mot icke-islamiska befolkningsgrupper. Unionen har i detta sammanhang ofta bekräftat att den stöder ansträngningarna för att skapa fred i Sudan, och särskild de initiativ som har tagits av IGAD-länderna. Unionen vill med alla medel fortsätta att bidra till fredsprocessen och till ingåendet av ett avtal som gör det möjligt för alla sudaneser att leva fritt tillsammans.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2875/97 från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Fri rörlighet

Enligt Alan Howart CBE MP, som uttalar sig för den brittiska regeringen, medger gällande lagstiftning generellt sett inte att arbetslöshetsersättning utbetalas för perioder då arbetssökanden inte befunnit sig i Förenade kungariket. Anledningen till detta är att arbetslöshetsersättning utbetalas till personer som uppfyller vissa arbetsmarknadsrelaterade krav och att utlandsvistelser innebär att dessa krav inte uppfylls.

Strider dessa bestämmelser om arbetslöshetsersättning mot artikel 8a.1 i Fördraget om Europeiska unionen, enligt vilket ¨Varje unionsmedborgare skall ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier...¨?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2873/97 och E-2875/97 ingivna av Pádraig Flynn för kommissionen (2 oktober 1997)

Medlemsstaternas socialförsäkringssystem samordnas enligt rådets förordning (EEG) nr 1408/71 och 574/72 ((Uppdaterad genom förordning (EEG) nr 118/97 (EGT L 28, 30.1.1997), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1290/97 (EGT L 176, 1.7.1997). )) I dessa förordningar fastställs en rätt att exportera vissa socialförsäkringsförmåner till personer som är bosatta i en annan medlemsstat. Det skall dock påpekas att enligt artikel 69 i förordning (EEG) nr 1408/71 är rätten till att exportera arbetslöshetsunderstöd begränsad till en period på tre månader och endast om syftet är att söka arbete i en annan medlemsstat.

Detta system har upprätthållits av domstolen av det skälet att rätten till arbetslöshetsstöd är knuten till att personen står till arbetsmarknadens förfogande i den aktuella medlemsstaten. Genom att knyta villkor till de förmåner som beviljas till arbetslösa som aktivt söker arbete har gemenskapsrätten använt sin befogenhet när det gäller att genomföra fri rörlighet för arbetstagare på rätt sätt. ((Dom av den 8.4.1992, mål C-62/91, Gray, I-2737. ))

Kommissionen är dock av den uppfattningen att perioden på tre månader bör förlängas, eftersom det med tanke på situationen på arbetsmarknaden kan vara nödvändigt med mycket längre tid för att finna ett arbete. Därför har den redan 1980 föreslagit en förlängning av denna period ((EGT C 189, 9.7.1980 )). Detta förslag har lagts fram igen i en ändrad version i januari 1996 ((EGT C 68, 6.3.1996 )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3000/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Byggande av en kraftledning för järnvägssträckan för höghastighetståg mellan Rom och Neapel

Den 14 februari 1997 mottog San Cesareos kommun (i provinsen Rom) förslaget till ändrad sträckning för kraftledningen till huvudlinjen på järnvägssträckan för höghastighetståg mellan Rom och Neapel.

De kommunala myndigheterna i San Cesareo har ställt sig negativa till genomförandet av detta förslag, som skulle röra ett område som redan berörs av många offentliga arbeten.

Kraftledningen skulle, enligt det förslag som har presenterats, gränsa till två områden som skyddas i enlighet med lag nr 413/85, kanalen i Vetrice och den kommunala skog som kallas Macchiarella och används till offentlig park.

Kraftledningarna för höghastighetstågen kommer under en lägre sträcka att gå parallellt med den befintliga ENEL-kraftledningen, vilket leder till en kritisk ökning av den elektromagnetiska strålningen. San Cesareos kommun sände den 28 februari 1997 ett yttrande i form av en skrivelse till konsortiet IRICAV UNO, som är ansvarigt för arbetena, samt till Roms landshövding, regionen Lazio och provinsen Rom för att beskriva problemen.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta svara på

1. om det i denna besvärliga situation inte är nödvändigt att undersöka om direktiv 85/337/EEG ((EGT L 175, 5.7.1985, s. 40. )) har respekterats, särskilt i fråga om hur myndigheternas olika instanser har deltagit i förfarandet för miljökonsekvensbeskrivning,

2. om man, i fall en kränkning bevisligen har skett, kan avbryta arbetena eller granska hela förfarandet i syfte att låta det följa gemenskapslagstiftningen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3000/97 och E-3106/97 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (14 november 1997)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hennes skriftliga fråga E-2351/97 ((EGT C 82, 17.3.1998, s. 62. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3014/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: ERUF-projekt

Den 30 november 1995 offentliggjorde kommissionen en anbudsinfordran för förslag till pilotprojekt för stadsplanering inom ramen för de innovativa åtgärder som nämns i artikel 10 i förordningen om ERUF (Europeiska regionala utvecklingsfonden).

Kan kommissionen uppge hur många projekt som härstammar från Italien?

Svar från Monica Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (23 oktober 1997)

Kommissionen har inom ramen för anbudsinfordran ((EGT C 319, 30.11.1995. )) i enlighet med artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden ((EGT L 193, 31.7.1993. )) mottagit 503 projekt, varav 119 har lämnats in av Italien. Det slutliga urvalet gjordes genom ett rigoröst utvärderingsförfarande på grund av det mycket stora intresset. Med beaktande av de fastställda kriterierna har kommissionen valt ut 4 italienska projekt i städerna Brindisi, Milano, Neapel och Turin, vilka återfinns bland de 26 utvalda projekten.