SKRIFTLIG FRÅGA P-2997/01

från Toine Manders (ELDR) till kommissionen

(22 oktober 2001)

Ämne: Oönskade effekter av det nya transfersystemet inom fotbollen

Domen i Bosmans-målet betydde som bekant slutet för det gamla transfersystemet för proffsspelare inom fotbollen, eftersom det stred mot den fria rörligheten på den inre marknaden. Det har sedan dess visat sig svårt att hitta ett acceptabelt alternativ för att reglera den ekonomiska kompensationen för den kostsamma spelarutbildningen.

Sedan september i år har FIFA i samråd med kommissionen infört nya regler för transfer av spelare, vilket redan nu visar sig medföra oavsedda och oönskade effekter.

Nu får en spelare i många fall byta klubb då hans kontrakt går ut, utan ekonomisk ersättning till klubben, förutom en liten ersättning för utbildningen. Detta innebär att en klubb som investerar i utbildning av unga talanger löper risk att den utbildade spelaren försvinner till en annan klubb, och knappast får någon ersättning för detta. Att investera i spelarnas utbildning och förbättra dem för att öka deras marknadsvärde har blivit avgörande för klubbarnas ekonomiska överlevnad. Särskilt för klubbar i små länder, som p.g.a. UEFA-bestämmelserna måste spela i sina nationella ligor, är reklamintäkterna ojämförligt mycket mindre än i stora länder, och de kan därför av ekonomiska skäl inte konkurrera inom sporten med andra europeiska klubbar.

Det nya transfersystemet har redan lett till missförhållanden i flera länder. I Nederländerna har det bl.a. lett till att den nederländska fotbollsklubben Ajax inte lät sin spelare Arveladze spela under det sista året av hans kontrakt för att sätta press på honom att förlänga kontraktet. Under kontraktets löptid är nämligen den ekonomiska ersättningen till klubben mycket högre. Denna åtgärd är begriplig sedd ur Ajax synvinkel, eftersom den nämnde spelaren skulle kunna ge sig iväg efter kontraktets utgång utan ekonomisk kompensation, medan Ajax inte skulle få någon kompensation för de investeringar som man gjort.

Detta är en synnerligen ovälkommen utveckling, sedd både ur mänsklig och arbetsrättslig synvinkel. Enligt min uppfattning kan detta inte vara meningen med de nya bestämmelserna som ju tagits fram för att skydda spelare och klubbar.

Känner kommissionen till detta fall?

Är kommissionen beredd att snarast undersöka om det är möjligt att förbättra det nya transfersystemet och, om så är fallet, också genomföra dessa förbättringar?

Skulle det vara en lämpligt att ha en europeisk rankinglista över klubbar som utgångspunkt för storleken på den ersättning som de skall betala för värvade spelare?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(22 november 2001)

Den 5 mars 2001 åtog sig Internationella fotbollsförbundet (FIFA) enligt överenskommelse med Europeiska fotbollsförbundet (UEFA) att ändra 1997 års regler för spelarnas ställning och spelarövergångar enligt de principer som fastställts med hjälp av kommissionen och som offentliggjorts.

Den 5 juli 2001 antog FIFA:s verkställande kommitté, som sammanträdde i Buenos Aires, nya regler för internationella spelarövergångar. Den 31 augusti 2001 bekräftades det i en gemensam kommuniké från FIFA och den internationella fackorganisationen för proffsspelare, FIFPro, att den sistnämnda organisationen kommer att delta i genomförandet av de nya reglerna och i skiljenämnderna inom FIFA och i skiljedomstolen för fotbollsspelare.

Bosman-domen gjorde inte slut på systemet med spelarövergångar som helhet. Den fördömde betalningen av ersättningar när kontrakt löper ut i samband med internationella spelarövergångar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Praxis att ingå allt längre kontrakt och FIFA:s förbud mot övergångar om spelare ensidigt säger upp sitt kontrakt har gjort det möjligt att hindra övergångar när kontrakt löper ut och därmed att kringgå Bosman-domen.

De principer som ligger till grund för FIFA:s nya regler för spelarövergångar, som trädde i kraft den 1 september 2001, gör det möjligt att få slut på denna situation. Kommissionen anser att principerna skapar en god balans mellan garantin för främjande av utbildning, särskilt i små klubbar, å ena sidan och efterlevnaden av gemenskapsrätten å andra sidan. Kontrakten kan för närvarande ingås för högst fem år. Ersättning kan även i fortsättningen betalas för utbildning av spelare, förutsatt att den står i proportion till de verkliga utbildningskostnaderna, även vid övergångar som sker vid utgången av kontrakt. Det nya systemet, som innehåller bestämmelser om fördelning av ersättningen för spelarutbildning, skall främst gynna små klubbar, däribland amatörklubbarna. Ensidig uppsägning av kontrakt är möjlig vid säsongavslutningen. Detta kan medföra en rimlig ekonomisk ersättning och kortvariga påföljder under kontraktsperioden i proportion till målsättningen att garantera stabila fotbollslag och regelmässiga turneringar. Det är alltid möjligt att säga upp ett kontrakt av giltiga skäl eller av giltiga idrottsliga orsaker. Skiljeförfarandet är frivilligt och skiljenämnderna är partssammansatta.

Kommissionen anser att dessa principer, om de tillämpas korrekt, bör vara tillräckliga för att man skall kunna undvika missförhållanden av det slag som frågeställaren nämner och som verkar ha varit vanliga innan de nya FIFA-reglerna antogs.

Enligt kommissionen har fotbollsförbunden de bästa förutsättningarna att kategorisera klubbarna utifrån objektiva kriterier i syfte att garantera att de principer som antogs vid mötet den 5 mars 2002 följs konsekvent.

Kommissionen anser att ändringen av reglerna för internationella spelarövergångar på grundval av de på förhand fastställda principerna har skyddat allmänintresset och den enskildes rättigheter och samtidigt beaktat fotbollssportens särdrag. Allmänna domstolar kan behandla allt eventuellt missbruk och kringgående av det nya systemet i enskilda fall.