SKRIFTLIG FRÅGA E-2854/98

från Ursula Schleicher (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Avgifter för avloppsvatten i Europeiska unionens medlemsstater

I tillägg till de avsevärda investerings- och driftkostnaderna för behandling av avloppsvatten i enlighet med EU-lagstiftningen tar en del medlemsstater ut ytterligare avgifter för avloppsvatten. I Förbundsrepubliken Tyskland måste man enligt lagen om avgifter för avloppsvatten (Abwasserabgabengesetz, ABwAG) betala avgifter när avloppsvatten leds in i ett vattendrag. Avgiftens storlek beräknas med utgångspunkt i den organiska belastningen som till att börja med räknas fram som ett skadlighetstal, separat för olika parametrar. Dessa skadlighetstal beläggs med avgiftsbelopp. Detta leder till mycket höga ytterligare ekonomiska belastningar för företagen i Tyskland.

1. Finns det liknande avgifter för avloppsvatten i andra medlemsstater i Europeiska gemenskapen, och om så är fallet, vilka avgifter?

2. För vilka parametrar (skadeämnen) måste avgifter betalas i de olika fallen?

3. Hur höga är avgiftsbeloppen för de enskilda parametrarna?

4. Finns det rabatter, och om så är fallet, på vilka villkor?

5. Kan avgifterna kvittas mot kostnader för byggande eller utbyggnad av anläggningar för behandling av avloppsvatten?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(29 oktober 1998)

Fastställandet av kostnader för vattenförsörjning och behandling av avloppsvatten faller, i det rådande juridiska läget, inom medlemsstaternas behörighetsområde. Dessa kostnader kan också omfatta miljökostnader som, utöver etablerings- och driftskostnaderna för de nödvändiga anläggningarna, tas ut i form av avgifter som fungerar som ett incitament att minska föroreningen av vattnet.

Kommissionens förslag till ramdirektiv om vatten(1) omfattar principen om uttagande av kostnadstäckande avgifter för tjänster som rör vatten. För närvarande omfattas emellertid endast finansiella kostnader, och inte miljö- och resurskostnader. I enlighet med detta förslag kommer kommissionen, där detta är lämpligt, att lägga fram förslag för att säkerställa att vattenpriserna också återspeglar miljö- och resurskostnader.

1994 begärde kommissionen att medlemsstaterna skulle inkomma med uppgifter om avgifter för avloppsvatten. Alla medlemsstater lämnade emellertid inte något fullständigt svar på frågorna och sedan dess kan bestämmelserna om uttagande av avgifter för avloppsvatten ha ändrats. Att döma av de uppgifter som då erhölls är situationen den att de flesta medlemsstater tar ut en avgift för rening av avloppsvatten. Avgiftens typ och omfattning och avgiftsnivån varierar mycket från en medlemsstat till en annan. I princip måste man skilja mellan avgifter för indirekta utsläpp (utsläpp av avloppsvatten i kloaksystem) och avgifter för direkta utsläpp (utsläpp av behandlat avloppsvatten i vattendrag). Alla medlemsstater tar ut avgifter för indirekta utsläpp, men inte alltid från alla som släpper ut avloppsvatten. Avgifter för direkta utsläpp, såsom i Tyskland där avgiften baseras på Abwasserabgabengesetz, tas också ut i Belgien, Spanien, Frankrike, Nederländerna och Förenade kungariket. Avgiftsnivån fastställs vanligen utifrån mängden avloppsvatten, som bestäms genom mätningar, beräkningar eller på grundval av de värden som anges i utsläppstillstånd. I de flesta medlemsstater används organiska föroreningar, material som kan avlägsnas, tungmetaller och gödningsämnen (fosfor och kväve) som parametrar. I Frankrike och Tyskland används även giftiga ämnen och halogenerade kolväten som parametrar.

En direkt jämförelse av avgiftsnivån för en viss mängd föroreningar är på grund av de olika beräkningssystemen inte möjlig.

(1) KOM(97) 49 slutlig, ändrad genom KOM(97) 614 slutlig och KOM(98) 76 slutlig.