SKRIFTLIG FRÅGA E-1120/98

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(8 april 1998)

Angående: Fransk bilförsäkring anses inte giltig i Förenade kungariket: ref. 980024A

Kan kommissionen förklara varför en helförsäkring för bil som tecknats i Frankrike inte accepterades av Förenade kungarikets administratörer vid myndigheten för fordonsregistrering när en av mina väljare, Moisdon, kom för att förnya sin vägskatt? Om försäkringar gäller i hela EU, utom för bilar, kan kommissionen förklara varför detta missförhållande råder? Är inte detta ett exempel på hinder för den inre marknaden för försäkringstjänster? Planerar kommissionen att vidta några åtgärder i detta avseende?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 juni 1998)

När det gäller obligatoriskt skydd genom trafikförsäkringar föreskrivs i artikel 3.1 i direktiv 72/166/EEG (första trafikförsäkringsdirektivet), utvidgad genom artikel 1 i direktiv 84/5/EEG (andra trafikförsäkringsdirektivet) och artikel 1 i direktiv 90/232/EEG (tredje trafikförsäkringsdirektivet), att en obligatorisk ansvarsförsäkring som omfattar både sakskador och personskador skall införas för fordon som normalt är hemmahörande inom en medlemsstats territorium. Detta är en obligatorisk försäkring som gäller inom hela gemenskapen. Ansvarets omfattning beror antingen på försäkringens begränsningar för ersättning (som måste ligga inom de gränser som fastställs i artikel 2.2 i direktiv 84/5/EEG) eller på vad som försäkrats utöver sak- och personskador. Helförsäkringar omfattas inte av trafikförsäkringsdirektivens tillämpningsområde.

I gemenskapens lagstiftning om den inre marknaden fastställs att ett försäkringsskydd som tecknats i en viss medlemsstat skall erkännas i en annan genom systemet med grönt kort. Medlemsstaterna är skyldiga att se till att en obligatorisk ansvarsförsäkring omfattar hela gemenskapen på grundval av en enda premie. I det tredje trafikförsäkringsdirektivet fastställs att en obligatorisk ansvarsförsäkring skall ge det skydd för tredje man som krävs i den medlemsstat som besöks eller det skydd som krävs i fordonets "hemmedlemsstat", om detta är högre, utan att försäkringsgivaren får ta ut några ytterligare premier. Försäkringstjänstemän i Förenade kungariket skall erkänna försäkringar som har utfärdats och är giltiga i andra medlemsstater, men endast vad gäller skydd för tredje man. När det gäller en helförsäkring som har tecknats i en annan medlemsstat (t.ex. Frankrike) är det avtalet med det franska försäkringsbolaget som avgör om helförsäkringen är lika omfattande (ersättningsbelopp och försäkringsklasser) i andra medlemsstater som i Frankrike. I detta fall skulle frågeställarens väljare kunna begära att det franska försäkringsbolaget utvidgar försäkringen. Bolaget kan då ta ut en tilläggspremie.

Enligt gemenskapens försäkringslagstiftning ligger risken hos den medlemsstat där fordonet är registrerat. Om försäkringstagaren vill flytta med sitt fordon från en medlemsstat till en annan och registrera fordonet i den nya medlemsstaten - vilket det uppenbarligen är fråga om i detta fall - flyttas risken. Mot denna bakgrund bör motorfordon som är registrerade i Förenade kungariket omfattas av en ansvarsförsäkring som tecknas hos ett försäkringsbolag som av tillsynsmyndigheterna i denna ursprungsmedlemsstat - i det aktuella fallet Förenade kungariket - har fått tillstånd att utöva sin verksamhet och blivit medlem i den nationella garantifonden och den nationella försäkringsbyrån. Försäkringsbolaget behöver inte vara etablerat i den medlemsstat där fordonet är registrerat. Tvärtom kan försäkringstagaren välja vilket försäkringsbolag som helst - eller behålla sitt gamla bolag - under förutsättning att bolaget har tillstånd att utöva sin verksamhet i någon av medlemsstaterna, om bolaget går med på att försäkra motorfordonet enligt principerna för tillhandahållande av tjänster.

I det aktuella fallet har de brittiska tillsynsmyndigheterna rätt att vägra att acceptera försäkringsbevis som utfärdats av företag med säte i andra medlemsstater och som omfattar motorfordon som tidigare varit registrerade i en annan medlemsstat, men som nu skall registreras i Storbritannien (dvs. bli brittiska risker), om försäkringsbolagen inte uppfyller alla nödvändiga rättsliga villkor för ett giltigt tillstånd att utöva sin verksamhet enligt brittisk lag. Om dessa företag däremot uppfyller alla nödvändiga villkor enligt brittisk lag, skulle de brittiska myndigheternas vägran att acceptera försäkringsbevis som utfärdats av dessa företag kunna betraktas som en åtgärd som strider mot artikel 59 i EG-fördraget (friheten att tillhandahålla tjänster). Kommissionen skulle behöva närmare uppgifter från de medborgare som har kontaktat frågeställaren i detta ärende.