ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3547/98

från Hartmut Nassauer (PPE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Publikation från Eurostat om befolkningen i Europa och födelseland

I häfte nr 10 1998 av publikationen "Statistics in focus, Population and social conditions: The population of selected European countries by country of birth" (ö.a. finns endast på engelska, tyska och franska) redovisar Eurostat siffermaterial över befolkningen i utvalda europeiska länder med avseende på födelseland. Man särredovisar även det antal invånare som fötts utanför EU, från vilka länder invandrade personer härstammar, uppgifter om arbetskraften samt åldern på de personer som fötts utomlands. I denna publikation från Eurostat finns uppgifter om medlemsstaterna Belgien, Danmark, Spanien, Finland, Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Förenade kungariket och Sverige, men inte om Tyskland.

Av vilken orsak redovisar Eurostat undersökningar om befolkningsstrukturen i EU:s medlemsstater, utan att därvid ta hänsyn till den medlemsstat som har den största befolkningen, och i vilken utsträckning anser kommissionen att denna undersökning speglar förhållandena i gemenskapen, med tanke på att undersökningen inte innehåller några uppgifter om antalet utlänningar och utlandsfödda i Tyskland?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(5 februari 1999)

År 1996, efter det att kommissionen vid upprepade tillfällen fått förfrågningar om att sammanställa statistik över befolkningen efter födelseland, ombads medlemsstaterna att lämna sådan information till Eurostat. Ett flertal medlemsstater, däribland Tyskland, kunde inte ge all den information som begärdes in, men med tanke på det stora intresset bland allmänheten bedömde vi att det var befogat att offentliggöra den information vi förfogade över i Statistics in Focus och i Eurostats databas New Cronos. Eftersom det saknas uppgifter från Tyskland och andra medlemsstater, räknar vi inte ut några sammanlagda siffror för hela gemenskapen. När mer information kommer in från medlemsstaterna (t.ex. efter en folkräkning) kommer denna att läggas in i databasen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2978/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Naturlax

Känner kommissionen till den ökande oron bland allmänheten för att naturlaxbestånden fortsätter att minska och i synnerhet för minskningen av antalet laxar som tar sig upp i åar i Irland och Skottland? Har kommissionen föreslagit några åtgärder för att bromsa denna minskning?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(3 december 1998)

Kommissionen är medveten om allmänhetens oro när det gäller situationen för naturlaxen och kommissionen är själv allvarligt oroad över tillståndet för naturlaxbestånden i Nordatlanten.

Med hänsyn till den rådande situationen beslutade Organisationen för bevarande av laxbestånden i Nordatlanten (NASCO), i vilken gemenskapen är den största avtalsslutande parten, vid sitt årliga möte i juni 1998 att utforma en handlingsplan för tillämpning av försiktighetsprincipen vid förvaltningen av laxbestånden. Denna handlingsplan, som särskilt har utformats för Nordatlanten, fastställer ett antal åtgärder som skall vidtas av NASCO:s avtalsslutande parter under de kommande åren för att återställa naturlaxbestånden. I handlingsplanen behandlas ingående fiskeriförvaltning, socioekonomiska frågor, ej rapporterade fångster, program för återställande av bestånd, förekomstställen och vattenbruk. Utformningen av denna handlingsplan har i alla skeden skett med gemenskapens aktiva deltagande och fulla stöd.

Kommissionen anser att man genom denna handlingsplan kommer att åstadkomma effektiva åtgärder för att stoppa minskningen av naturlaxbestånden i Nordatlanten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3750/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Euromyntens cirkulation

Mot bakgrund av att det kommer att finnas euromynt med nationella symboler på den ena sidan och att folk rör sig väldigt mycket inom EU, kan kommissionen - utan att räkna med något absurt system med återtransport av "främmande mynt" till ursprungslandet - uppskatta hur lång tid det kommer att ta innan mynten verkligen fördelats slumpmässigt över hela EU?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(11 januari 1999)

Enligt artikel 105a.2 behåller medlemsstaterna ansvaret för utgivningen av mynt. Både medlemsstaterna och kommissionen avvisar idén om att upprätta något slags system för att återbörda "utländska" euromynt till deras respektive ursprungsmedlemsstater. I avsaknad av ett dylikt system för återbördande kommer vi sannolikt med tiden att se en blandning av euromynt med olika nationella symboler över hela euroområdet.

Kommissionen är medveten om betydelsen av gränsöverskridande förflyttningar inom den inre marknaden. I dessa breda strömmar av resenärer, som är nödvändiga för att utveckla känslan av ett gemensamt medborgarskap, inbegrips affärsresenärer, turister, familjebesökande och resande i kulturella sammanhang. I ett gemensamt valutaområde kommer resande från de medlemsstater som ingår i euroområdet att spendera sina fickpengar utan hänsyn till vilken nationell sida dessa mynt har. Den slumpmässiga fördelningen av mynt kommer att bli ett resultat av dessa förflyttningar. Kommissionen har inte gjort några beräkningar på detta, men två faktorer talar för att det kommer att ta lång tid att uppnå en slumpvis fördelning av mynten. För det första omfattas flertalet unionsmedborgare inte av dessa gränsöverskridande förflyttningar. För det andra bär de resande i allmänhet endast på små belopp i mynt. Mynt med det egna landets nationella symbol kommer troligtvis även i framtiden att vara vanligast i respektive medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3988/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Årsbok över kulturstatistiska källor i Europa

I det svar som kommissionsledamot Oreja gav den 27 november 1996 på min fråga (E-2761/96(1)) angående främjande av Italiens kulturarv, uppgav kommissionen att den inte förfogade över några särskilda studier om den verksamhet på europeisk nivå som bedrivs av centra och institutioner i syfte att främja det nationella kulturarvet. Samtidigt sades det dock att en årsbok över kulturstatistiska källor i Europa var under utarbetande och att denna hade målsättningen att ge information om de organismer som på ett systematiskt sätt publicerar kulturstatistik.

Trots att det nu gått en tid förefaller det dock inte som om någon sådan årsbok har publicerats.

Kan kommissionen därför ange

1. om förberedelsen av årsboken har avslutats, och

2. om det under tiden har utarbetats andra instrument i ovannämnda syfte?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

Kommissionen är glad över att få kunna meddela att "Årsbok över kulturstatistiska källor i Europa" offentliggjordes 1997(2).

Utöver detta har kommissionen satt igång ett pilotprojekt, Cultural statistics-development of comparative data, 1996-1999, som består av fyra arbetsgrupper för metodik, sysselsättning, finansiering och deltagande. Resultaten från detta pilotprojekt kommer att läggas fram på en internationell konferens i Génève i oktober 1999 där även Unesco samt Ekonomiska kommissionen för Europa (FN) kommer att deltaga. I resultaten kommer tyngdpunkten ligga på verktygen, metoder för insamling av uppgifter och indikatorer som används inom kulturstatistik. På längre sikt strävar man efter att upprätta jämförande kulturstatistik i syfte att utforma kulturpolitiken.

(1) EGT C 83, 14.3.1997, s. 64.

(2) ISBN 92-827-9275-7.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0083



SKRIFTLIG FRÅGA E-3425/98 från Dietrich Elchlepp (PSE) till kommissionen (24 november 1998) Angående: Fördelningen av EU-stödmedel som gått till delstaten Baden-Württemberg 1. Vilka stödmedel från EU-program gick till den tyska delstaten Baden-Württemberg under perioden 1995-1997? 2. Hur omfattande var medlen, och till vilka projekt och orter gick de? Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (25 februari 1999) Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0091



SKRIFTLIG FRÅGA E-3512/98 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (25 november 1998) Angående: Varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor (KOM(98) 0025 slutlig - ACC 98/0018)(1). Kan kommissionen uppmärksamma de nationella regeringarna på behovet av att omgående införa ett snabbare förfarande, vilket efterfrågas i del tre i avtalet om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter (TRIPS)? (1) EGT C 108, 7.4.1998, s. 63.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3549/98

från Katerina Daskalaki (UPE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Intagning på privatkliniker i Grekland

I Grekland har intagningarna på statliga sjukhus och på psykiatriska kliniker ökat med 60-100 respektive 35 %. Dessa betalas av försäkringskassorna. Antalet motsvarande intagningar på allmänna kliniker, som lyder under den privata sektorn, är dock oförändrat sedan sex år, trots upprepade åtgärder från "Grekiska unionen för privatkliniker" som framhåller ojämlikheten i denna behandling.

Frågan ställs till kommissionen om detta faktum överensstämmer med konkurrensreglerna och om det finns något sätt att jämna ut denna obalans.

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Kommissionen kan upplysa parlamentsledamoten om att ett eventuellt konkurrensbegränsande beteende som kan ha konsekvenser främst för en nationell marknad i princip skall granskas av den berörda medlemsstatens myndigheter i enlighet med nationell lagstiftning. Det beteende som parlamentsledamoten beskriver förefaller endast beröra grekiska sjukhus och kliniker, och det är därför de grekiska konkurrensmyndigheterna som är bäst lämpade att besvara parlamentsledamotens fråga.

Kommissionen har inte tillräckligt med uppgifter för att kunna ta ställning till om förhållandena är förenliga med konkurrensreglerna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3051/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Interaktion med funktionshindrade personer

Organisationen "Mental Health Europe" har redan i över tio år mottagit europeiska bidrag för samordningen av mentalhälsan på det europeiska planet.

I år kommer detta bidrag för första gången att bortfalla. Härigenom kommer den berörda föreningen inte längre att ha de medel den behöver för att kunna fortsätta med sin verksamhet.

1. Kan kommissionen förtydliga av vilka orsaker kommissionen inte längre kommer att finansiellt stödja det arbete som utförs av "Mental Health Europe"?

2. Hyser kommissionen inga farhågor för att hela det nätverk av patientorganisationer, föreningar för familjemedlemmar och professionella inom vården, vilket denna organisation byggt upp under alla dessa år, kommer att ställas på spel i och med att en annan organisation övertar uppgifterna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(29 oktober 1998)

Dessa bidrag är avsedda som stöd för samordning av europeiska icke-statliga organisationer som arbetar med att främja lika möjligheter för funktionshindrade. Organisationen "Mental Health Europe" ansökte om bidrag i samband med 1998 års inbjudan att lämna förslag men beviljades inte hela den begärda summan av följande skäl:

I enlighet med förslag som lades fram av många icke-statliga organisationer efter 1997 års inbjudan att lämna förslag, beslutade kommissionen att höja maximibeloppet för bidrag från 80 000 ecu under 1997 till 120 000 ecu och maximinivån för medfinansiering från 50 % till 70 %. Med tanke på att den totala budgeten för samordning förblev oförändrad kunde bara 13 icke-statliga organisationer beviljas EU-bidrag som stöd till verksamheten under 1998, jämfört med 26 under 1997. Följaktligen har bedömningen i samband med att bidrag beviljas inom detta område skärpts. De två främsta kriterierna i detta avseende gäller dels omfattningen av samordningen med andra nationella organisationer, dels de funktionshindrades aktiva delaktighet i genomförande och samordning av sådana verksamheter. I det sammanhanget prioriterade kommissionen andra ansökningar än den som mottagits från "Mental Health Europe".

Kommissionen är dock angelägen om att det värdefulla arbete som "Mental Health Europe" hittills bedrivit för främjande av psykisk hälsa i gemenskapspolitiken skall fortsätta i den utsträckning det är möjligt. Inom ramen för främjande av folkhälsan har "Mental Health Europe" fått ett betydande bidrag för att starta ett tvåårigt projekt på europeisk nivå för främjande av psykisk hälsa för barn upp till sex år. Dessutom har kommissionen kontaktat "Mental Health Europe" i samband med verksamhet mot social utslagning för att undersöka organisationens möjlighet att bidra med insatser för ett mer integrerat samhälle.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3532/98

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Grekland iakttar inte gemenskapslagstiftningen om tillhandahållande av satellittjänster

Europeiska kommissionen har upprepade gånger krävt att den grekiska regeringen i den nationella lagstiftningen skall införliva direktiv 90/388/EEG(1), ändrat genom direktiv 94/46/EEG(2) om avskaffande av alla åtgärder och bestämmelser som rör utfärdande av exklusiva eller speciella rättigheter till vilken part det än må vara att tillhandahålla satellittjänster.

Enligt dessa direktiv skulle medlemsstaterna ha tillsett att garantier för detta funnits senast i augusti 1995.

Grekland har fram till helt nyligen inte vidtagit en enda åtgärd för att tillåta att andra företag eller parter än det statliga televerket OTE tillhandahåller dessa tjänster inom grekiskt territorium.

Med anledning av detta undrar jag om kommissionen har krävt eller avser att kräva klargöranden i denna fråga från den grekiska regeringen samt även om den har för avsikt att använda sig av artikel 169 om att föra ärendet vidare till EG-domstolen, för det fall den grekiska staten inte omgående rättar sig efter dessa direktiv?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(14 januari 1999)

Kommissionen är medveten om att Grekland inte har fullgjort sin skyldighet att helt införliva artikel 2.2.1 i direktiv 90/388/EEG, ändrat genom direktiv 94/46/EG, när det gäller bestämmelser om satellittjänster och satellitnättjänster, och att effektivt tillämpa bestämmelserna i fråga. Kommissionen tillställde därför de grekiska myndigheterna en formell underrättelse den 15 maj 1998.

De grekiska myndigheterna svarade med ett brev av den 2 juli 1998, i vilket de informerade kommissionen om antagandet av ministerbeslut nr 61646/98, 61647/98 och 62087/98. Besluten behandlar taxor för användning av radiofrekvenser, tillståndsgivning för satellittjänster och beviljande av frekvenstilldelning.

I ett senare meddelande från de grekiska myndigheterna av den 20 oktober 1998 sades att det redan hade kommit in tre ansökningar till den statliga kommittén för telekommunikationer (EET). Denna skall behandla ansökningarna när regelverket på området är fullständigt. Det förefaller som om ännu ett ministerbeslut krävs för att fastställa villkoren och förfarandena för tillhandahållande av mobila satellittjänster för personkommunikation.

Eftersom inga tillstånd hittills har utfärdats för tillhandahållande av satellittjänster i Grekland i enlighet med de anmälda besluten, överväger kommissionen nu att avge ett motiverat yttrande enligt artikel 169 i EG-fördraget. I så fall kommer kommissionen att kräva att Grekland vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att uppfylla vad som begärs i yttrandet. Om Grekland därefter fortfarande inte ger tillstånd för tillhandahållande av satellittjänster kan fallet komma att föras inför domstolen.

(1) EGT L 192, 24.7.1990, s. 10.

(2) EGT L 268, 19.10.1994, s. 15.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3704/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Sjukförsäkringar och diskriminering av kvinnor

1. Är kommissionen medveten om att kvinnor betalar större avgifter för sjukförsäkringar?

2. Anser kommissionen att detta strider mot principen om lika villkor?

3. Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta för att undanröja denna diskriminerande praxis?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Den juridiska situationen vad gäller nivåskillnader på sjukförsäkringsavgifter för kvinnor respektive män varierar beroende på vad det är för typ av sjukförsäkring. Vad gäller lagstadgade system för sjukförsäkring utesluts genom rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet(1) varje diskriminering på grund av kön, däribland beräkningen av avgifter.

För företags- och yrkesbaserad sjukförsäkring gäller direktiv 86/378/EEG, ändrat genom direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet(2), som innehåller en tolkning av bestämmelserna i artikel 119 i EG-fördraget. I direktivet föreskrivs att det står i strid med likabehandlingsprincipen att fastställa olika nivåer för avgifter för kvinnor respektive män, men att medlemsstaterna får skjuta upp den obligatoriska tillämpningen av denna regel till den 1 januari 1999, om skillnaden är resultatet av olika försäkringstekniska beräkningsfaktorer.

Det finns inga EG-bestämmelser i vilka man kräver att privata sjukförsäkringar tillämpar likabehandlingsprincipen för att beräkna försäkringstagarnas avgifter.

Kommissionen känner för närvarande inte till några sjukförsäkringar som strider mot de berörda bestämmelserna i EG:s lagstiftning om likabehandling.

(1) EGT L 6, 10.1.1979.

(2) EGT L 46, 17.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2901/98

från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Förslag till gemensamma regler för direkta stödprogram inom den gemensamma jordbrukspolitiken

I artikel 8 i detta förslag uppmanas medlemsstaterna att införa begränsningar av utbetalningar till vissa producenter som inte uppfyller vissa villkor, däribland det om förvärvsarbete. Detta skulle kunna resultera i att människor som har inkomster även utanför jordbrukssektorn skulle straffas, vilket skulle motverka kommissionens hittillsvarande strävan att stödja mångfald inom jordbruket samt att betona vikten av samverkan mellan jordbrukssektorn och övriga glesbygdssektorer. Skulle kommissionen kunna klargöra syftet med detta förslag och redogöra för hur man tänker sig att det skall genomföras, eftersom sådana regler inte bör införas som missgynnar jordbrukare som ägnar sig åt mer än en verksamhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 oktober 1998)

Betalningsbegränsningar behandlas i artikel 8 i förslaget till rådets förordning (EG) om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direkt stöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken(1).

Som det förklaras i det näst sista stycket i förslagets ingress var syftet med denna bestämmelse att ge medlemsstaterna maktbefogenhet att hantera så kallade "stödjägare" dvs. personer som inte ägnar sig åt äkta och seriös jordbruksverksamhet, utan vars insatser har som enda eller främsta syfte att utverka jordbruksstöd från gemenskapen. Avsikten var inte att bestraffa dem som har biinkomster utanför jordbruket, om de samtidigt ägnar sig åt äkta och seriös jordbruksverksamhet. Förslaget gör det klart att medlemsstaterna skall stå för genomförandet.

Förslaget behandlas nu hos rådet, där förhandlingar pågår om hela Agenda 2000-paketet(2). Även parlamentet skall yttra sig om förslaget.

(1) KOM(98) 158 slutlig.

(2) KOM(97) 2000 slutlig.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0106



SKRIFTLIG FRÅGA E-3600/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (3 december 1998) Angående: 1999 års fristående gemensamma tullkvoter för tonfiskfiléer från tredje land Kan kommissionen tala om vilka planer man har för 1999 års gemensamma tullkvoter för tonfiskfiléer från tredje land? Hur omfattande kommer kvoten att vara och vilken procent kommer tullsatsen att ligga på? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (15 januari 1999) Inga beräkningar har gjorts för 1999 för dessa tullkvoter för fiskeprodukter eftersom de kommer att öppnas den 1 april 1999. Av detta skäl kommer kommissionen att framlägga sitt förslag först i februari och i mars 1999 läggs det fram i rådet för antagande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3321/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till rådet

(10 november 1998)

Angående: Rättegång mot de kubanska regimkritiker som anser att "fosterlandet är till för alla"

I sitt svar av den 8 juni 1998 på min skriftliga fråga E-0975/98(1) påminde rådet om att Europeiska unionen avgett en förklaring i vilken man bl.a. krävt att Kuba friger de fyra medlemmar av det interna kubanska regimmotståndet som författat skriften "La Patria es para todos" (fosterlandet är till för alla).

Efter att dessa personer hållits häktade i 14 månader har de slutligen åtalats inom ramen för ett rättegångsförfarande som den kubanska regeringen påbörjat. Åklagarparten yrkar på straff på mellan fem och sex års fängelse.

Har rådet för avsikt att följa med denna process, informera Europaparlamentet om den och att även i fortsättningen utöva påtryckningar till förmån för en reform av den kubanska brottsbalken och till förmån för personer som endast gjort sig skyldiga till att på ett fredligt sätt ha gett uttryck för sin politiska övertygelse?

Svar

(22-23 februari 1999)

Rådet bevakar noga situationen i Kuba när det gäller regimkritiker, särskilt de fyra medlemmarna av den interna dissidentgruppen. Som den ärade parlamentsledamoten vet gjorde den lokala EU-trojkan i Havanna den 23 februari 1998 en framställan till Kubas vice utrikesminister med krav på att fångar skulle frisläppas. Den 24 februari 1998 utfärdade unionen en förklaring där de kubanska myndigheterna uppmanades att frige alla dem som fängslats för att de på ett fredligt sätt uttalat sina politiska åsikter, däribland de fyra medlemmarna i den interna dissidentgruppen, och att se till att de helt återinlemmas i samhället.

I december 1998 gjorde rådet en fjärde utvärdering av EU:s gemensamma ståndpunkt om Kuba. Rådet gav uttryck för unionens oro när det gäller situationen för de mänskliga rättigheterna på Kuba samt sin djupa besvikelse över fängslandet av de fyra ledarna för den interna dissidentgruppen. I rådets beslut av den 29 juni 1998 fastställs det dessutom ett konkret samband mellan fullständig respekt för de mänskliga rättigheterna och Kubas deltagande i AVS-konventionen.

Den 2 november 1998 gjorde rådets ordförandeskap i Wien en framställan till den kubanske viceministern Bolanos och betonade att ett eventuellt beslut om Kubas anslutning till den framtida AVS-konventionen var beroende av landets efterlevnad av samtliga bestämmelser i såväl den nuvarande som den framtida konventionen. Unionen gjorde också klart att man förväntade sig att de fyra medlemmarna av dissidentgruppen skulle friges.

Dessutom har de kubanska myndigheterna vid ett flertal tillfällen under de senaste månaderna uppvaktats av medlemsstaterna som begärt att samtliga dissidenter skall friges samt fullständig respekt för de mänskliga rättigheterna.

Rådet kommer att hålla parlamentet underrättat om utvecklingen i denna fråga och fortsätta att utöva påtryckningar på de kubanska myndigheterna för att de fullt ut skall respektera de mänskliga rättigheterna.

(1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 162.