SKRIFTLIG FRÅGA E-3987/00

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: BSE-krisens konsekvenser för kalvköttssektorn

Den nya BSE-krisen har på nytt skapat stora problem på nötköttsmarknaden inom EU. Också sektorn för kalvkött har allvarligt drabbats av dessa problem. De nederländska kalvköttsproducenterna som i hög grad är beroende av export inom EU har fått uppleva att exporten gått tillbaka med över 30 procent. Till följd av detta kan endast en begränsad del av de slaktmogna gödkalvarna erbjudas till slakt. Inom uppfödningen av gödkalvar är detta i längden en ohållbar situation, också med tanke på djurens välbefinnande. Därför måste det på kort sikt skapas alternativa avsättningsmöjligheter så att det åter skall bli möjligt att slakta kalvar.

1. Håller kommissionen med om att de nuvarande BSE-betingade problemen på marknaden inte begränsar sig till sektorn för nötkött utan också drabbar kalvköttssektorn?

2. Instämmer kommissionen med att det är bättre att det vidtas åtgärder i tid för att både djupgående störningar på marknaden och problem med djurens välbefinnande längre fram skall kunna undvikas?

3. I en situation där kommissionen ämnar vidta åtgärder till stöd för marknaden för nötkött (privat lagring av kor, ett system för uppköp av nötkreatur med en ålder på över 30 månader och ingripande till förmån för vuxna nötkreatur av hankön), är kommissionen också beredd att vidta åtgärder till stöd för kalvköttssektorn?

4. Håller kommissionen med om att privat lagring av kalvkött är ett effektivt och relativt billigt sätt att avhjälpa problemen på marknaden för kalvkött?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 mars 2001)

Parlamentsledamotens frågor om sektorn för kalvkött återspeglar den allmänna oro som industrin nyligen gett uttryck för.

Kommissionen är djupt oroad över den allvarliga effekt som situationen när det gäller bovin spongiform encefalopati (BSE) har haft och fortfarande har på gemenskapens marknad för nöt- och kalvkött. Av tillgänglig marknadsinformation tycks det emellertid ändå framgå att gemenskapens marknad för kalvkött är något mindre drabbad av krisen än produktionen, konsumtionen och exporten av nötkött. Avsevärt högre priser på kalvkött tyder på att konsumenterna hyser ett visst förtroende för kalvkött, vilket inte är fallet för nötkött.

Marknadsförvaltningen främjas alltid av god planering, men olyckligtvis omintetgörs ibland goda avsikter av händelser som vi inte kan kontrollera.

Budgeten för kalv- och nötkött är begränsad under 2001, och därför bör marknadsstöd främst utgå till den sektor som drabbats hårdast av BSE-krisen. Sektorn för kalvkött får fortfarande ganska bra priser på marknaden, förutom den slaktpremie för kalvkött som infördes som ett led i reformen Agenda 2000. Åtgärder för att främja konsumenternas förtroende bör också få en positiv effekt på efterfrågan på kalvkött.

Privat lagring av kalvkött är inte nödvändigtvis i sig någon kostnadseffektiv åtgärd. Erfarenheterna från 1996, som är det enda år som stöd för privat lagring har utgått, tyder på att det krävdes ett mycket stort stöd (ungefär tre gånger så mycket som det normala stödet till privat lagring av nötkött) för att kalvköttsproducenterna skulle vara intresserade. Den utvärdering som gjordes efter genomförandet av programmet bekräftade inte att marknaden för kalvkött avsevärt förbättrades på grund av stödet till privat lagring, och med tanke på produktens karaktär och den nuvarande handelsstrukturen kan man dra samma slutsats om de nuvarande problemen.