ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4020/98

från Leonie van Bladel (UPE) till rådet

(11 januari 1999)

Angående: Resning i målet i samband med krigsförbrytelserättegången mot Dragan Opacic i Sarajevo

Den 2 april 1995 fördes den då nittonåriga Dragan Opacic som flykting från Kladusa (i nordvästra Bosnien) till den bosnisk-serbiska armén, efter det att han tagits tillfånga av de bosniska regeringstrupperna. Efter en kort rättegång som hölls i Sarajevo och inte i något enda hänseende uppfyllde de krav som kan och skall ställas på en rättegång i en rättsstat, dömdes han sex veckor senare "för krigsförbrytelser" till 10 års fängelse. Krigsförbrytelserna skulle han ha begått mot bosniska muslimer under den tid han var vakt i "koncentrationslägret" Trnopolje. Sedan erbjöd sig den bosniska regeringen att ställa honom till förfogande för Jugoslavientribunalen i Haag som vittne i målet mot Tadic. Såsom "vittnet L." uttalade han vid rättegången ingående och allvarliga anklagelser mot Tadic för brott som denne skulle ha begått (likaså i lägret Trnopolje).

Tadics försvarare, professor Wladimiroff, konfronterade Opacic med så många fall av oriktigheter och motstridigheter i hans förklaringar att Opacic till sist gråtande erkände att han inte varit vakt, att han aldrig varit i lägret Trnopolje och aldrig heller mött Tadic. Han förklarade att han under dödshot i veckotal tränats av de bosniska myndigheterna att bära falskt vittnesbörd mot Tadic. Av den undersökning som utfördes bl.a. av professor Wladimiroff framgick dessutom att Trnopolje inte var något "koncentrationsläger" utan ett provisoriskt genomgångsläger för flyktingar i avvaktan på transport till en mera slutgiltig uppehållsort.

Ett tag senare återsändes Opacic av tribunalen till Bosnien, under medverkan av de nederländska myndigheterna och trots den ansökan om asyl han hade inlämnat. I Bosnien avtjänar han nu återstoden av sitt tioåriga straff.

Anser inte rådet att frågan hanterats på ett sätt som strider mot rättsprinciperna, sådana dessa handhas i unionens länder? Är rådet berett att vidta åtgärder så att Opacic åtminstone skall beviljas resning i målet i den process som förts mot honom i Sarajevo?

Svar

(29 mars 1999)

Rådet är medvetet om att Dragan Opacic framfört klagomål till OSSE:s tjänstemän för mänskliga rättigheter över att han inte fick en rättvis rättegång. Rådet anser dock att det är svårt att uttala sig om rättvisan i en rättegång som i likhet med andra rättegångsförfaranden vid den tidpunkten inte övervakades av det internationella samfundet.

Enligt de uppgifter som kommit rådet till del ingav Dragan Opavic den 23 september 1998 även en ansökan till den avdelning för mänskliga rättigheter som inrättats enligt bilaga 6 till Daytonavtalet, om att den skall behandla påstådda kränkningar av Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, inbegripet rättigheten till rättvis rättegång.

Denna ansökan har ännu inte avgjorts, och rådet anser att eventuella åtgärder som rådet avser att vidta i detta fall bör övervägas mot bakgrund av beslutet från avdelningen för mänskliga rättigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4043/98

från Ian White (PSE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Puerto Morazán - Orkanen Mitch

Hur mycket pengar har EU ställt till förfogande för nödhjälp till Nicaragua och Honduras? Kan denna utökas?

Hur mycket EU-hjälp kanaliseras genom enskilda organisationer och internationella hjälporgan snarare än via den nicaraguanska regeringen? Vilka åtgärder har vidtagits för att utöka denna så att all hjälp kanaliseras genom enskilda organisationer och internationella hjälporgan?

Vilka åtgärder har vidtagits för att mobilisera i området befintliga helikoptrar från EU:s medlemsstater?

Hur mycket hjälp till återuppbyggnad, i form av arbetslag för reparationer av vägar och broar samt utrustning, har skickats till Nicaragua och Honduras? Vilka åtgärder har vidtagits för att utöka denna och skynda på mobiliseringen?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(10 februari 1999)

Hittills har kommissionen givit katastrofhjälp om 8,2 miljoner euro till Honduras och 5,5 miljoner euro till Nicaragua. Kommissionen antog ett första beslut om katastrofhjälp den 4 november 1998 (6,8 miljoner euro) för att hjälpa den mest utsatta befolkningen i regionen (matpaket, katastrofhjälpsartiklar och medicinskt stöd). Ytterligare ett katastrofhjälpsprogram med tyngdpunkt på vattenrening, hälsa och boende antogs av kommissionen den 21 december 1998 (9,5 miljoner euro). Dessutom har kommissionen ställt om 3 miljoner euro från andra program, främst regionala program avsedda för att förebygga katastrofer, till katastrofhjälp till den drabbade befolkningen.

Under detta år kommer kommissionen att fortsätta att öka sitt stöd till regionen genom projektfinansiering (8 miljoner euro), där en stor del kommer att användas för återanpassning i syfte att förbereda övergången till en mer strukturerad återanpassning och ekonomisk återuppbyggnadshjälp från andra budgetkällor.

Kommissionen arbetar främst tillsammans med icke-statliga organisationer, Förenta Nationernas specialorgan och internationella organisationer som Internationella Röda Kors-kommittén. När det gäller Centralamerika kanaliseras hjälpen genom de europeiska icke-statliga organisationer som redan arbetar i regionen och genom det spanska, tyska och österrikiska Röda Korset i samarbete med deras systerorganisationer från de drabbade länderna.

Kommissionen är medveten om att Förenta staterna och Mexiko i synnerhet har sänt helikoptrar till Nicaragua och Honduras och därmed spelat en betydande roll när det gäller att ge bistånd till byar som blivit avskurna från omvärlden.

Kommissionen finansierar ingen återuppbyggnadshjälp i form av arbetslag eller utrustning för att reparera vägar och broar i Honduras och Nicaragua. Däremot ger komissionen finansiellt stöd till återuppbyggnad av sjukhus, privata hus och vatteninstallationer. Nyligen anslog kommissionen 8,2 miljoner euro i tekniskt bistånd för att förbereda och genomföra ett regionalt återuppbyggnadsprogram i Centralamerika. Detaljer om detta återuppbyggnadsprogram kommer att ingå i ett meddelande som kommissionen kommer att lägga fram för parlamentet och rådet omkring mars 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3906/98

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Avsaknad av bestämmelser om kontoutdrag vid försäljning av olivrestprodukter

Med de nya utvinningssystemen i två faser blir olivrestprodukterna så välpressade att de allt oftare inte har något värde.

I de gällande föreskrifterna finns inget fastställt i detta hänseende, inte ens bestämmelser om kontoutdrag vid försäljning av olivrestprodukter (medan man däremot talar om kontoutdrag för betalning av olja).

Tänker kommissionen åtgärda denna lucka i föreskrifterna?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3022/98

från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Allmänna vandringsleder

Känner kommissionen till att man inom EU har skapat ett antal vandringsleder som markeras med kännetecknet G.R.?

Känner kommissionen även till att dessa vandringsleder är ett viktigt medel för att stimulera landsbygdsturismen?

Skulle kommissionen kunna tänka sig att arbeta för att anslutningen mellan vandringsleder från en medlemsstat till en annan anges bättre än vad som nu är fallet?

Skulle kommissionen samtidigt kunna tänka sig att främja utgivningen av en publikation som kartlägger de längre vandringslederna i EU och deras anslutning till den övriga fotgängarinfrastrukturen, såsom är fallet med cykelleder?

Skulle kommissionen dessutom kunna tänka sig att ge allmänna vandringsleder en rättslig ställning i förhållande till allmän och privat mark?

Om ja, hur?

Om nej, varför inte?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(3 december 1998)

Kommissionen känner till att det finns vandringsleder som är utmärkta med förkortningen GR i betydelsen grande randonnée (vandringsled). Kommissionen har emellertid inte tillgång till några undersökningar som innehåller närmare uppgifter om vilken effekt vandringslederna har på utvecklingen av landsbygdsturismen.

Kommissionen saknar rättslig grund för att kunna reglera utmärkningen av vandringslederna, sammanlänkningen av dessa mellan två medlemsstater eller utgivningen av kartor över vandringsleder. Frågorna om reglering faller under de organisationer som har till uppgift att skapa, utrusta, märka ut och underhålla vandringslederna i de olika medlemsstaterna. Kommissionen saknar likaså rättslig grund för att kunna arbeta för att ge en juridisk status åt de allmänna leder som korsar offentlig och privat mark. Denna fråga som främst berör rätt till egendom, tillträde och utnyttjande lyder under medlemsstaterna genom tillämpning av subsidiaritetsprincipen.

Inom ramen för de program som är inriktade på landsbygdens utveckling inom vissa delar av gemenskapen lämnas emellertid ibland ekonomiska bidrag ur strukturfonderna till de vandringsleder som tillkommer på initiativ av myndigheterna i medlemsstaterna och som utmärks med GR. De ekonomiska bidragen är vanliga framför allt i turistdistrikt som främst är inriktade på naturvistelser och äventyrsturism (vildmarksliv, studium av biotoper osv.). När vandringslederna går över privat mark, vidtas de nödvändiga administrativa förberedelserna av medlemsstaten för att lederna ska förbli öppna för den stora allmänheten. Det är också möjligt med ekonomiska bidrag till utgivningen av vandringskartor inom ramen för samma program när sådant informationsmateriel kan gagna turistverksamheten för att öka värdet på gjorda investeringar och yttre faktorer.

Då den geografiska situationen tillåter det kan lederna knytas samman med andra som befinner sig i områden utanför gemenskapen, såsom är fallet mellan Österrike och Ungern eller mellan Tyskland och Polen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3498/98

från Bernd Lange (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kampanj i Förbundsrepubliken Tyskland för att främja försäljningen av blommor

I enlighet med förordning (EG) 2275/96(1) av den 22 november 1996 ger Europeiska unionen stöd till åtgärder på området levande växter och blomsterprodukter. Från de ekonomiska medel som står till förfogande för detta ändamål ges bland annat stöd till kampanjen "blommor - världens vackraste språk" i Förbundsrepubliken Tyskland.

1. I vilken utsträckning säkerställs det att medlen används till att öka försäljningen av blommor från Europa och att man därmed i miljöpolitiskt avseende undviker onödiga transporter och i ett socialt perspektiv säkrar arbetstillfällen på regional nivå?

2. Vilka kriterier finns när det gäller innehållet i reklamåtgärder i detta sammanhang? Lever den bifogade informationsbroschyren upp till dessa kriterier i fråga om sitt innehåll?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 januari 1999)

1. Som svar på parlamentsledamotens fråga vill kommissionen gärna påpeka att syftet med gemenskapens reklamkampanj på detta område är att öka försäljningen av europeiska blommor och levande växter.

2. I enlighet med artikel 6 i förordning (EG) 803/98 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) 2275/96 om särskilda åtgärder inom sektorn för levande växter och blomsterprodukter för år 1998(2)"skall förteckningen över godkända åtgärder upprättas med hänsyn till de föreslagna strategiernas inbördes samband, de föreslagna åtgärdernas kvalitet, deras förväntade effekt och möjligheten att genomföra åtgärderna samt med hänsyn till vilka garantier som finns för de aktuella gruppernas effektivitet och representativitet". Medlemsstaterna föredrar åtgärder som omfattar flera medlemsstater.

Kommissionens svar när det gäller den andra delen av den andra frågan kommer att överlämnas direkt till parlamentsledamoten eftersom kommissionen just har mottagit den informationsbroschyr som frågeställaren nämner.

(1) EGT L 308, 29.11.1996, s. 7.

(2) EGT L 115, 17.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3658/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Datafel vid millenniumskiftet

Man har upptäckt att det finns en stor risk för ett datafel vid millenniumskiftet, även kallat 2000-effekten, beträffande alla typer av programmerbara elektroniska system, från centraldatorer till datachips.

Eftersom dessa system används för alla möjliga industriella ändamål (i de olika etapperna av tillverkningsprocessen), transporter, allmän service etc, samt eftersom nämnda system är beroende av datum och det är viktigt hur de kan komma att reagera vid millenniumskiftet, bör man fastställa vilka risker som föreligger.

Har kommissionen för avsikt att organisera någon typ av informativt och förebyggande seminarium med hänsyn till detta potentiella problem?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(18 januari 1999)

"År 2000-problemet" har diskuterats mycket i gemenskapen under de senaste åren, framför allt under 1998. Diskussionerna har förts i många olika forum, bland annat i press, TV och vid konferenser. De flesta medlemsstater har redan bedrivit, eller planerar att inom kort bedriva, kampanjer för att öka medvetenheten om problemet. Därför är det inte självklart att det skulle ge något större mervärde om kommissionen skulle bedriva en sådan kampanj. Man måste också beakta praktiska problem som beror på särskilda förhållanden som råder i olika länder och lokalt.

Via kommissionens webbplats för år 2000 (http:/www.ispo.cec.be/y2keuro) kan man få omfattande internationell information om problemet och vilka åtgärder som kan vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3324/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Utnyttjande av barnarbetskraft i Europa

Enligt en uppskattning gjord av Ekonomiska och sociala kommittén finns det i Europa mer än fem miljoner minderåriga barn som arbetar. Majoriteten av de här barnen arbetar bland annat med pornografi, narkotikahandel och sexturism.

Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga kommissionen hur den tänker gå till väga för att i fortsättningen utreda den faktiska omfattningen av utnyttjandet av barnarbetskraft i Europa? Vad gör kommissionen för att med hjälp av gemenskapspolitiken på olika områden samverka till att utnyttjandet av barnarbetskraft upphör?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(26 januari 1999)

Kommissionen fördömer starkt alla former av barnarbete särskilt de former som parlamentsledamoten nämner.

Enligt rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet(1) skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som behövs för att förbjuda barnarbete. De skall se till att skydda minderåriga mot ekonomiskt utnyttjande och allt arbete som kan skada deras hälsa och säkerhet, fysiska, psykiska, moraliska eller sociala utveckling eller äventyra deras utbildning. Detta gemenskapsdirektiv skulle ha genomförts senast den 22 juni 1996 i de nationella rättsordningarna. Därigenom blir medlemsstaterna skyldiga att genomföra alla åtgärder som behövs för att säkerställa en effektiv tillämpning av dessa bestämmelser.

I den gemensamma insatsen av den 24 februari 1997(2) krävs att medlemsstaterna kriminaliserar och straffbelägger sexuellt utnyttjande av barn, inklusive uppmuntrande eller tvingande av barn att delta i någon olaglig sexuell verksamhet, utnyttjande av barn i prostitution eller annan olaglig sexuell verksamhet, inklusive pornografiska föreställningar och material.

Vidare är Europol inom sitt uppdrag när det gäller människohandel även aktivt i kampen mot sådant sexuellt utnyttjande i samarbete med de rättsliga myndigheterna i medlemsstaterna.

Kommissionen driver även Stop-programmet som stöder offentliga myndigheter i kampen mot barnhandel och sexuellt utnyttjande av barn, och Daphne-programmet som stöder icke-statliga organisationer i kampen mot alla former av våld mot barn, inklusive sexuellt utnyttjande.

(1) EGT L 216, 20.8.1994.

(2) EGT L 63, 4.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3224/98

från Umberto Bossi (NI) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Mjölkproduktion

Den italienska regeringen har betalat mycket höga straffavgifter för att den har angett att landets mjölkproduktion är högre än den allmänna referensmängden. Från och med år 1995 har regeringen ännu inte utfärdat någon kompensation, vilket innebär en minskad likviditet för producenterna (motsvarande 4 000 miljarder lire), eftersom de som köper upp mjölk håller inne avgifterna i väntan på kompensationen. Den mjölkmängd som salufördes under 1997-1998 ligger klart under referensmängden.

Detta ger anledning att anta att den inre marknaden har snedvridits och att principen om fri konkurrens mellan länderna har kränkts till men för bönderna på Poslätten.

Kommissionen ombeds besvara följande frågor:

1. Anser kommissionen att den har vidtagit alla åtgärder som står till buds för att tvinga den italienska regeringen att agera på ett korrekt sätt?

2. Anser kommissionen att privata och/eller offentliga nationella eller gemenskapliga organ har kunnat utnyttja den kaotiska situation som orsakats av den italienska regeringen och att de därmed har kränkt principen om fri konkurrens?

3. Anser kommissionen att det är av avgörande vikt att systemet för förvaltning och kontroll av italiensk mjölkproduktion övervakas av gemenskapen?

4. Anser kommissionen att de stora summor som uppköparna av olika orsaker håller inne, och som motsvarar cirka 50 procent av den italienska mjölkmarknadens värde, ger dem en privilegierad ställning och därmed är till men för konkurrenskraften?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 november 1998)

1. Svaret är ja. Kommissionen har sedan 1984 använt alla de medel den förfogar över. Det räcker att erinra om de överträdelseförfaranden som inleddes mot Italien 1985, 1988, 1995 och senaste gången den 12 januari 1998. Kommissionen har dessutom sänkt förskotten på jordbruksavgifterna varje gång Italien inte har hållit tidsfristen för att betala in avgifterna till kommissionen.

2. Kommissionen kan inte svara på denna fråga. Den enda säkerheten vad gäller fri konkurrens, på en marknad som styrs av ett kvotsystem, är att medlemsstaterna rättar sig efter gemenskapslagstiftningen, om den totala garanterade kvantiteten överskrids.

3. Medlemsstaten ansvarar för förvaltning och kontroll av systemet med mjölkkvoter på nationell nivå, och kommissionen har rätt att kontrollera hur systemet fungerar, särskilt i samband med granskning och godkännande av räkenskaperna och att gemenskapsrätten tillämpas korrekt. Kommissionen har varken befogenhet eller rätt att träda i en medlemsstats ställe när det gäller förvaltning och kontroll av den inhemska mjölkproduktionen.

4. Kommissionen håller inte med parlamentsledamoten och hänvisar vederbörande till det svar på skriftlig fråga P-3146/98(1) som kommissionen nyligen tillsänt honom.

(1) Se s. 32.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2563/98

från Christoph Konrad (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Finansskandal i Tyskland (Oberhausen, Nordrhein-Westfalen) med stödmedel för HDO-mediecenter

1. Känner kommissionen till att HDO-mediecentret i Oberhausen uppförts med medel från bland annat EU?

2. Har mediecentret, som anses vara det mest prestigefyllda projektet i Ruhrområdets strukturomvandling, erhållit stöd inom ramen från EU:s strukturfonder?

Om ja, inom ramen för vilket "mål" och hur mycket?

3. Känner kommissionen till att den tyska åklagarmyndigheten utreder misstankar om förskingring av subventioner i detta sammanhang?

4. Vilka slutsatser drar kommissionen av detta?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(17 november 1998)

HDO-mediecentret i Oberhausen fick bidrag från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF).

Bidraget som beviljades inom ramen för mål 2 utbetalades i två faser. ERUF:s bidrag till den första fasen (1989-1991) var på 1 932 444 tyska mark och till den andra fasen (1992-1993) 415 346 tyska mark. De bidrag som beviljades begränsades till att täcka driftskostnaderna under projektets inledningsfas. De fortsatta investeringskostnaderna, nära 100 miljoner DEM, samfinanserades inte av ERUF.

Kommissionen har underrättats om de rättsliga åtgärder som vidtagits mot två förvaltare på det rörelsedrivande företaget på det teknologiska centret. Dessa var emellertid enligt vad man i nuläget vet knutna till andra finansiella operationer. Det verkar som om anklagelserna uteslutande gäller projektets investeringskostnader vilka till 100 % finansierats av nationella fonder.

Det företag som fick bidrag från ERUF inom ramen för samfinansieringen av projekten var ägarföretaget (Besitzgesellschaft) och inte det rörelsedrivande företag (Betriebsgesellschaft) som ledde den operativa förvaltningen. Då Düsseldorfs Bezirksregierung (den högsta lokala administrativa instansen) kontrollerade intygen på den faktiska användningen av medlen fann man inte att några oriktigheter, i alla fall inga allvarliga oriktigheter, hade begåtts vid revisionen av räkenskaperna. De tvivel som Landesrechnungshof (delstatens revisionsorgan) gav uttryck för i maj 1993 gällande granskningen av den första fasen har helt kunnat avfärdas. Landesrechnungshof förklarade granskningsförfarandet som avslutat den 15 september 1995. Kommissionen kommer ändå att uppmärksamt följa utvecklingen av målet angående HDO-mediecentret.

Om de tyska myndigheterna under sina utredningar skulle märka att de oriktigheter som upptäckts även rör gemenskapsstöden måste de underrätta kommissionen om anklagelserna i enlighet med kommissionens förordning (EG) 1681/94 av den 11 juli 1994(1). Om denna situation skulle uppstå kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder.

(1) EGT L 178, 12.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3665/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Förfalskningar och olaglig kopiering

Europeiska kommissionen tillkännagav den 22 oktober 1998 publiceringen av grönboken angående kampen mot förfalskningar och olaglig kopiering på den inre marknaden, och påbörjade därmed en omfattande rådfrågning bland berörda instanser i medlemsstaterna beträffande detta tema.

Vilken typ av initiativ kan kommissionen överväga i enlighet med gällande lag när rådfrågningarna väl har slutförts?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3664/98 och E-3665/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen

(29 januari 1999)

En av avsikterna med grönboken Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden(1) är att det skall göras en bedömning av dessa problems ekonomiska följder inom den inre marknaden. Det kommer att bli möjligt att göra en sådan bedömning med hjälp av de svar som ges på grönbokens frågor till alla berörda parter, bl.a. företag, innehavare av immateriella rättigheter och branschorganisationer. Som frågeställaren antagligen känner till ställs det i grönboken detaljerade frågor om eventuella ekonomiska och samhälleliga konsekvenser av varumärkesförfalskningen och pirattillverkningen inom den inre marknaden. Härvidlag utgår man både från företagens situation (förluster av marknadsandelar, minskade personalbehov, lägre omsättning) och från ett samhällsekonomiskt perspektiv (färre investeringar, svartarbete, minskade skatteintäkter). På grundval av de samlade bidragen från berörda parter borde kommissionen kunna bilda sig en närmare uppfattning om varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens konsekvenser för den europeiska ekonomin.

Vad gäller vilka insatser som kommissionen skulle kunna överväga som ett resultat av samrådet är det ännu alltför tidigt att uttala sig, eftersom samrådsprocessen fortfarande pågår. Kommissionen ämnar dock inte på förhand utesluta något alternativ och tänker inte heller favorisera några metoder framför andra. Med tanke på att de i grönboken framkastade typerna av åtgärder är av vitt skilda slag, är det inte säkert att kommissionen kommer att fastna för lösningar i form av lagstiftning. Det skulle även kunna handla om exempelvis ekonomiskt stöd till insatser mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning, organisatoriska och administrativa åtgärder eller också att man inför olika typer av incitament och förenklingar.

(1) KOM(98) 569 slutlig.