SKRIFTLIG FRÅGA E-3337/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (22 oktober 1997)

Ämne: Utbetalning av lagstadgad moderskapspenning och 16-veckorsregeln i Förenade kungariket

Är kommissionen medveten om att enligt bestämmelser i Förenade kungariket är en kvinna som före 16:e veckan av graviditeten byter från ett arbete till ett annat inte berättigad till lagstadgad moderskapspenning, vare sig från den forna eller nya arbetsgivaren? Om hon däremot hade varit gravid i 25:e veckan när hon började en ny tjänst skulle hennes forna arbetsgivare ha varit betalningsskyldig och om hon blivit gravid samma dag hon började en ny tjänst, skulle hennes nya arbetsgivare ha varit betalningsskyldig, med rätt till återbetalning från det statliga sociala försäkringssystemet.

Anser inte kommissionen att detta är en grovt orättfärdig situation, i synnerhet när den drabbar kvinnor vars lön utgör familjens huvudsakliga inkomstkälla och som inte haft några avbrott i sin anställning?

Anser kommissionen det vara korrekt att om arbetsgivaren enligt europeisk lag inte har rätt att låta sin bedömning om att anställa eller inte påverkas negativt av att kvinnan är gravid (fallet Dekker) så skall en kvinnlig anställd tvingas till ett läge där hon måste tacka nej till ett arbete, enbart för att hon inte har rätt till lagdstadgad moderskapspenning på 90 procent under sex veckor?

I domen från Europeiska gemenskapernas domstol i fallet Dekker (C-177/88) kan graviditet, som generaladvokat Darmon så träffande beskrev det, aldrig angå någon mer än kvinnan: att ta en graviditet med i beräkningen för att rättfärdiga att man nekar henne anställning är därför, av naturliga skäl, diskriminering direkt relaterad till kön. Kan kommissionen hålla med om att det är lika diskriminerande för en kvinna att tvingas tacka nej till en anställning på grund av graviditet?

I Förenade kungariket är grundskyddet för kvinnor som inte är berättigade till lagstadgad moderskapspenning 52,50 brittiska pund i veckan under 12 veckor. I ljuset av EG-domstolens domslut i fallet Gillespie att direktivet om lika lön varken ställer krav på full ersättning eller fastlägger kriterier för ersättningens storlek, förutsatt att summan inte är så låg att den utgör ett hot mot syftet med föräldraledighet, kan då inte kommissionen instämma i att den grundläggande ekonomiska tryggheten i Förenade kungariket för kvinnor som blir offer för 16-veckorsregeln, är så liten att den kan utgöra ett hot mot syftet med föräldraledighet, framför allt för kvinnor vars lön utgör familjens huvudsakliga inkomstkälla?

Kompletterande svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (16 mars 1998)

Som ett komplement till sitt svar av den 21 november 1997 ((EGT C 134, 30.4.1998, s. 140. )) kan kommissionen nu lämna följande information.

Såsom kommissionen har meddelat parlamentsledamoten har kommissionen tagit kontakt med de brittiska myndigheterna för att få ytterligare upplysningar om tillämpningsvillkoren för lagstiftningen om ersättning vid moderskapsledighet.

De brittiska myndigheterna understryker i sitt svar att artikel 11.4 i rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992, om genomförande av åtgärder för att förbättra säkerheten och hälsan i arbetet för kvinnor som är gravida, som just har fött barn eller som ammar ((EGT L 348, 28.11.1992. )), tillåter medlemsstaterna att göra rätten till ersättning under moderskapsledigheten beroende av att arbetstagaren i fråga uppfyller villkoren för rätt till sådana förmåner enligt den nationella lagstiftningen. Dessa villkor får dock inte gälla arbetsperioder överstigande tolv månader omedelbart före beräknad förlossning.

Att ett villkor för ¨statutory maternity pay¨ i den brittiska lagstiftningen är en oavbruten arbetsperiod på 26 veckor som omedelbart föregår den fjortonde veckan före veckan för beräknad förlossning, kan således inte anses stå i strid med direktiv 92/85/EEG.

Kommissionen gör emellertid också parlamentsledamoten uppmärksam på det faktum att en arbetstagare som utesluts från förmånen ¨statutory maternity pay¨ kan erhålla ¨maternity allowance¨ eller andra förmåner, om hon uppfyller villkoren för rätt till sådana förmåner enligt den brittiska lagstiftningen.