SKRIFTLIG FRÅGA P-3113/00

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(27 september 2000)

Ämne: Planerad reaktion på reformen av bestämmelserna om Foreign Sales Corporations

Förenta staternas kongress kommer inom kort att ta upp en reform av bestämmelserna om Foreign Sales Corporations (företag med försäljning utomlands). Enligt denna reform kommer inte längre inkomster på försäljning utomlands att kunna beskattas. Enligt det amerikanska finansministeriets statssekreterare, Stuart Eizenstat, har WTO:s förlikningsorgan fastställt att det är helt och hållet upp till medlemmarna att bestämma om dessa inkomster skall beskattas eller inte. Likväl anser den behörige kommissionsledamoten att de nya bestämmelserna strider mot WTO-bestämmelserna.

Mot denna bakgrund tillfrågar frågeställaren kommissionen följande:

1. Tänker kommissionen, om de nya amerikanska exportbestämmelser verkligen träder i kraft, inleda handelspolitiska represalier i enlighet med artikel 133 i EG-fördraget inom den frist på 30 dagar som WTO-förfarandet medger?

2. Om så är fallet, hur tänker kommissionen ta till vara på EU:s intressen?

3. Vilka varor och företag skulle i så fall beröras av dessa åtgärder?

4. Vilka alternativa handelspolitiska skyddsåtgärder skulle kommissionen kunna tänka sig att vidta i enlighet med artikel 133 i EG-fördraget?

5. Anser kommissionen att de enskilda medlemsstaterna har befogenhet att själva fatta beslut om sina inkomstskatter?

6. Om så inte är fallet, vad grundar kommissionen sin rättsuppfattning på?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(7 november 2000)

I rapporterna från Världshandelsorganisationens (WTO) panel och överprövningsorgan, som godkänts av WTO:s förlikningsorgan, konstateras det att den gällande lagstiftningen om företag med försäljning utomlands (foreign sales corporations (FSC)), för amerikanska exportörer föreskriver en exportsubvention som är förbjuden enligt WTO- avtalet.

I juli 2000 lade den amerikanska regeringen för kongressen fram ett förslag till lagstiftning som skulle ersätta FSC-bestämmelserna, men i detta förslag finns de viktigaste inslagen i den mot WTO-avtalet stridande lagstiftningen kvar, i synnerhet exportkontingenten. Det enda sätt på vilket de amerikanska företagen kan utnyttja subventionen (befrielsen från skatt) enligt detta nya lagförslag skulle faktiskt vara genom att exportera. Kongressen hann emellertid inte anta den relevanta lagstiftningen före tidsfristen den 1 oktober 2000, som WTO fastställt för att återkalla denna förbjudna subvention. En förlängning på en månad har därför begärts för denna frist.

I detta sammanhang, när Förenta staterna inte uppfyller sina internationella förpliktelser, måste gemenskapen vidta ett antal formella åtgärder för att skydda sina rättigheter och intressen. För att inte öka spänningen slöt dock gemenskapen och Förenta staterna den 29 september 2000 en överenskommelse om nästa steg i tvistlösningsförfarandet.

1. och 2. I WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder och WTO-överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning fastställs det att när en WTO-medlem underlåter att bringa den åtgärd som befunnits oförenlig med WTO-avtalet i överensstämmelse med detta eller att på annat sätt uppfylla rekommendationerna och bestämmelserna inom den tidsram som WTO fastställt, har den part

som blir lidande av detta (i detta fall gemenskapen) rätt att begära WTO:s tillstånd att tillämpa motåtgärder. Emellertid är ett sådan tillstånd endast oemotsägligt om det beviljas inom 30 dagar efter det att fristen har löpt ut.

För att skydda sina rättigheter enligt WTO-avtalet är gemenskapen därför förfarandemässigt tvungen att begära tillstånd att tillämpa motåtgärder redan i början av förfarandet. Tillstånd ges såvida inte Förenta staterna begär skiljedom om antalet motåtgärder. I det fallet fördröjs tillståndet för motåtgärder till dess att skiljedomarna avgivit sitt utslag.

3. Syftet med motåtgärderna är att förmå den förlorande parten att avskaffa den förbjudna exportsubventionen. Förteckningen över amerikansk export som kan omfattas av höjda tullavgifter är ännu inte slutgiltigt godkänd.

4. Inte i detta skede.

5. och 6. I gemenskapen är direktbeskattning huvudsakligen medlemsstaternas ansvar, även om dessa måste handla i överensstämmelse med sina förpliktelser enligt fördraget (t.ex. icke-diskrimineringsprincipen) och gällande sekundärlagstiftning (t.ex. direktivet om utbetalning av utdelning inom företag). Parlamentsledamotens fråga är emellertid en annan, eftersom den rör huruvida en WTO-medlem uppfyller sin förpliktelse att inte lämna en exportsubvention. Den åtgärd det rör sig om i FSC-tvisten är i själva verket en subvention för att främja Föranta staternas export, vilket är förbjudet enligt WTO-avtalet. Att subventionen utgörs av befrielse från inkomstskatt eller exempelvis ett bidrag till företag är ur WTO:s perspektiv irrelevant.

Överprövningsorganet har bekräftat att en WTO-medlem kan välja det skattesystem den önskar så länge denna medlem genom att välja så tillämpar det systemet på ett sätt som är förenligt med medlemmens WTO-förpliktelser. Oavsett vilket slags skattesystem en medlem väljer uppfyller denna inte sina WTO-förpliktelser om den genom sitt skattesystem lämnar subventioner som är betingade av exportresultat som inte är tillåtna enligt de berörda avtalen.