SKRIFTLIG FRÅGA E-0513/03

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(24 februari 2003)

Ämne: Rivningsvirke och dioxiner i kött

Förbränning av rivningsvirke i en torkanläggning i Erfurt (Tyskland) förefaller vara orsaken till förekomsten av dioxiner i djurfoder och kött.

Trä och träprodukter bearbetas och impregneras i hög grad för att förbättra beständigheten. Till detta användas ofta klorerade kolväten.

Om bearbetat trä (bygg- och rivningsavfall) förbränns uppstår dioxin.

Är Europeiska kommissionen beredd att reglera förbränning av rivningsvirke och impregnerat trä och endast tillåta denna förbränningsmetod i specialiserade bearbetningsanläggningar och se till att detta inte får någon effekt på livsmedelskedjan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 april 2003)

All avfallsförbränning, inbegripet förbränning av rivningsvirke, omfattas av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1), rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall(2), och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall(3).

I artikel 4 i direktiv 75/442/EG fastställs den allmänna principen att medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att processer eller metoder används som kan skada miljön. Dessutom föreskrivs i detta direktiv att anläggningar och företag som hanterar avfall skall vara skyldiga att ansöka om tillstånd, eller att de under vissa förhållanden skall omfattas av allmänna bestämmelser som antas av medlemsstaterna.

I direktiv 91/689/EEG definieras farligt avfall. Dessutom införs strängare bestämmelser om tillstånd för hantering av farligt avfall. I kommissionens beslut 2000/532/EG, som omfattar den europeiska avfallsförteckningen, klassificeras virke som innehåller eller är förorenat med farliga ämnen som farligt avfall.

Vad beträffar förbränning av virke som kan innehålla halogenerade föreningar eller tungmetaller till följd av behandling med träskyddsmedel eller målning föreskrivs det i direktiv 2000/76/EG om förbränning av avfall stränga driftsvillkor och utsläppsgränsvärden. Detta direktiv trädde i kraft för nya anläggningar under 2002 och kommer att träda i kraft för befintliga anläggningar under 2005. Under övergångsperioden skall rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall(4) tillämpas.

Anläggningar som förbränner mer än 10 ton farligt avfall per dag omfattas av rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(5). för att ha rätt att driva sådana anläggningar måste man visa att lämpliga skyddsåtgärder vidtagits för att förebygga förorening, bland annat genom tillämpning av bästa tillgängliga teknik (BAT). BAT är inte bara den teknik som används, utan också rent allmänt frågor som rör korrekt drift. Direktivet trädde i kraft för nya och kraftigt förändrade anläggningar i oktober 1999. För övriga anläggningar kommer det att gälla fullt ut från och med oktober 2007.

Utöver de ovan nämnda rättsakterna skall även lagstiftningen om foder samt kommissionens förslag om införandet av det riskbedömningssystem och de kritiska kontrollpunkter (HACCP) i fodertillverkningskedjan, som håller på att behandlas, bidra till att minska föroreningsrisken.

Kommissionen anser att avfallsvirke skulle kunna förbrännas utan negativa följder för människors hälsa och miljön om dessa åtgärder genomföres korrekt.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.

(2) EGT L 377, 31.12.1991.

(3) EGT L 332, 28.12.2000.

(4) EGT L 365, 31.12.1994.

(5) EGT L 257, 10.10.1996.