SKRIFTLIG FRÅGA E-1891/00

från Carlos Coelho (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Fri rörlighet, vägsäkerhet, förfaranden för biltrafik och bindande nationella regler i Europeiska gemenskapen

Det har inkommit flera klagomål från portugisiska förare som i jobbet eller på semestern har färdats på olika europeiska vägar och därmed upptäckt att det råder stora skillnader mellan trafikreglerna och mellan kraven på vilken utrustning som är obligatorisk för fordonen i de olika länderna i Europeiska unionen.

Det verkar vara möjligt för en portugisisk förare som bestämmer sig för att göra en tur i Europa att bli bötfälld i Spanien för att inte ha en uppsättning reservlampor för strålkastarna (vilket inte är obligatoriskt i Portugal) eller i Tyskland för att inte ha en förstaförbandslåda (vilket inte heller är obligatoriskt i Portugal) etc.

Förutsatt att europeiska förare på resa i Europa måste tänka på gällande trafikregler eller på vilka regler som gäller för utrustning i de olika länderna, vilka är tillämpliga även på personer som inte bor i landet, borde dessa förare då inte få någon form av information eller upplysningar, oberoende av i vilken medlemsstat de har sin hemvist?

Det är riktigt att frågan om harmonisering av gällande regler i var och en av medlemsstaterna kan leda till stora svårigheter. Vore det emellertid inte möjligt att nå en överenskommelse åtminstone vad gäller den utrustning som måste finnas i fordonet?

Vad anser kommissionen bör göras vad gäller vägsäkerheten och den fria rörligheten för gemenskapens medborgare? Mer information eller harmonisering av lagarna? Vilka initiativ kan kommissionen ta på detta område?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(31 juli 2000)

Vägtrafiken regleras av gemensamma bestämmelser över hela gemenskapen, och så länge dessa efterlevs bör den fria rörligheten kunna garanteras. Bestämmelserna avser förarens körbehörighet (rättsliga bestämmelser om körkort ingår i rådets direktiv 91/439/EEG)(1), fordons trafikduglighet (rådets direktiv 96/96/EG)(2), gränsvärden för högsta tillåtna vikt och dimensioner för lastbilar (rådets direktiv 96/53/EG)(3), föreskrifter om att förare och passagerare skall använda säkerhetsbälte

(rådets direktiv 91/671/EEG)(4) samt konventionen om vägtrafik från Förenta Nationernas ekonomiska kommission for Europa (FN-ECE) av den 8 november 1968 (den s.k. Wienkonventionen). I Wienkonventionen fastställs allmänna riktlinjer för fri rörlighet för internationell trafik, och i dess bilaga 5, som omfattar tekniska villkor för motorfordon och deras släp, anges att

varje avtalsslutande part har rätt att för motorfordon som registreras i det berörda landet, och för släp till dessa som tillåts på landets vägar i enlighet med nationell lagstiftning, fastställa regler som kompletterar eller är strängare än bestämmelserna i denna bilaga.

Medlemsstaterna kan därför kräva att motorfordon som registrerats inom deras territorium skall ha vissa typer av utrustning ombord, t.ex. första-förbandslåda, brandsläckare eller reservglödlampor.

I Wienkonventionen föreskrivs också att

alla fordon i internationell trafik skall uppfylla de tekniska krav som gällde i registreringslandet när fordonet först togs i bruk.

Därför får en medlemsstat inte kräva att ett fordon som är registrerat i en annan medlemsstat skall medföra utrustning som inte är obligatorisk i den medlemsstat där fordonet är registrerat. Detta innebär, i det fall som frågeställaren skildrar, att portugisiska fordon inte behöver medföra reservglödlampor i trafik genom Spanien, eller första-förbandslåda i trafik genom Tyskland, och att inga böter åläggas utländska förare som inte uppfyller sådana nationella föreskrifter.

Hittills har det inte förefallit nödvändigt att ytterligare harmonisera de olika nationella vägtrafikreglerna avseende hjälputrustning i fordon, och medlemsstaterna har inte heller begärt någon sådan harmonisering.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.

(2) EGT L 46, 17.2.1997.

(3) EGT L 235, 17.9.1996.

(4) EGT L 373, 31.12.1991.