ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2886/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Åldersdiskriminering vid rekrytering till Europeiska gemenskapens institutioner

Kan kommissionen hänvisa till någon forskning som stödjer dess påstående att det är nödvändigt med åldersdiskriminering vid rekrytering till Europeiska gemenskapens institutioner för att komma till rätta med geografiska obalanser?

Skulle sådana obalanser öka om åldersgränserna inte tillämpades vid rekrytering från Europeiska unionens ytterområden?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (23 oktober 1997)

I frågan om sambandet mellan tillämpningen av åldersgränser och den geografiska jämvikten i anställningspolitiken vill kommissionen uppmana parlamentsledamoten att ta del av kommissionens svar på parlamentsledamoten Smiths fråga nr E-1623/97 ((EGT C 45, 10.2.1998, s. 63. )).

Kommissionen har dock inlett en översyn av politiken i fråga om åldersgränser vid anställning av tjänstemän.

En första diskussion har ägt rum bland förvaltningscheferna för att komma fram till en inställning som är gemensam för gemenskapsinstitutionerna. Diskussionerna kommer att fortsätta inom detta forum.

Frågan om åldersgränser vid anställning kommer bland annat att tas upp dels i samband med ikraftträdandet av artikel 6a i Amsterdamfördraget om bekämpande av diskriminering, bland annat på grund av ålder, dels i ljuset av förändringar i medlemsstaternas praxis i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2336/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (7 juli 1997)

Ämne: Kränkning av medborgarnas individuella frihet och rättigheter genom tillämpningen av Schengenavtalet

I en resolution som Europaparlamentet antog den 11 mars 1997 ((Protokoll från den 11.3.1997, del II, s. 11. )) understryks i många punkter att tillämpningen av bestämmelserna i Schengenavtalet kränker individuella och medborgerliga rättigheter, begränsar migrationen och rörligheten inom unionen för medborgare i tredje land som är legalt bosatta i Europeiska unionen, och det konstateras även att medborgarnas individuella frihet och privatliv kränks genom det centraliserade informationssystemet SIS, vilket till och med lett till arresteringar av oskyldiga som utan anledning har registerats i SIS. Samtidigt är det mycket oroande att tillämpningen av detta avtal inte lyder under någon parlamentarisk eller rättslig kontroll.

Hur reagerar kommissionen på Europaparlamentets resolution och vilka åtgärder kommer den att vidta för att skydda de individuella och medborgerliga rättigheterna för medborgarna i Europeiska unionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (22 oktober 1997)

Parlamentsledamoten hänvisas till det inlägg som kommissionen gjorde i debatten om utkastet till en resolution om hur Schengenavtalet fungerar och om dess framtid vid parlamentets sammanträde i mars 1997 ((Europarlamentets debatter (mars 1997) )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2561/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Europeiska unionens stöd för slakt av kalvar

I en artikel publicerad i juli 1997 av An Bórd Bia, det irländska livsmedelsverket, uppges att mer än 2 300 000 djur har blivit dödade och uteslutna från näringskedjan på grund av BSE-krisen. Av dessa var 924 100 kalvar som inte ens var 20 dagar gamla.

Enligt EU:s program för kalvslakt har kompensation betalats ut till bönder för varje tjurkalv som har slaktats.

Djurvänner och några veterinärgrupper, inklusive det irländska veterinärsförbundet, har protesterat mot detta program och hävdade att det inte fanns några bevis på att slakten av tjurkalvar skulle hjälpa till att utrota galna kosjukan. Dessa grupper ansåg att programmets slumpmässiga karaktär innebar att de flesta av dessa djur förmodligen inte skulle ha blivit smittade av galna kosjukan.

Vilka utvärderingar av programmet har kommissionen hittills genomfört? Har kommissionen några bevis att lägga fram angående programmets framgång när det gäller att utrota galna kosjukan? I avsaknad på sådana bevis, kommer kommissionen att upphöra med programmet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (10 oktober 1997)

Enligt uppgifter från medlemsstaterna uppgick det antal unga nötkreatur som slaktades inom detta system i mitten av juli 1997 till ca 1 900 000 djur fördelade på följande system

- undantagsåtgärder för Belgien, Frankrike och Nederländerna: 98 500 unga kalvar,

- bearbetningsbidrag: 993 000 hankalvar,

- bidrag för tidig slakt: 808 500 unga kalvar.

Endast det första systemet som tillämpades mellan april och juli 1996 skulle kunna relateras direkt till konsumenternas oro för BSE. Det hade en positiv effekt på de berörda marknaderna. Syftet med de andra två systemen är att minska produktionen av nötkött för att på så vis återställa balansen på nötköttsmarknaden, antingen genom att utesluta ett visst antal nyfödda djur från livsmedelskedjan (bearbetningsbidraget) eller genom en minskning av den slutliga vikten på kommersiellt nötkött (bidraget för tidig slakt).

Det första systemet tillämpas inte längre och de båda andra har planerats löpa under två år (december 1996 till december 1998).

Kommissionen har redan lagt fram en interimsrapport ((KOM (97) 165 slutlig )) för rådet om bearbetningsbidraget och bidraget för tidig slakt. En andra rapport håller på att utarbetas.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 102 , 03/04/1998 s. 0055



SKRIFTLIG FRÅGA E-2523/97 från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen (24 juli 1997) Ämne: Transport av avlidna med passagerarflygplan Med anledning av en makaber händelse nyligen - flygbolaget Sabenas riskabla transport av en öppen kista - som har blivit omskriven i pressen och som försatte passagerarna i en obehaglig situation, tillfrågas kommissionen vilka åtgärder den har vidtagit, eller avser att vidta, för att skydda folkhälsan vad gäller olämpliga transporter av avlidna med passagerarflygplan. Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (1 oktober 1997) För tillfället finns det inga särskilda förordningar vare sig på nationell, internationell, eller gemenskapsnivå om liktransporter, och inga sådana förordningar planeras. IATA har utarbetat bestämmelser rörande kistor som en del av sina transportvillkor. Dessa följs av transportföretag och transiteringsombud, och därför verkar det onödigt att utveckla gemenskapsregler på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2967/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Hjälp i hemmet för människor med särskilda behov

På de grekiska öarna Leros och Kalymnos lever ungefär 700 personer under eländiga förhållanden, däribland 25 före detta tvättsvampfiskare, med fysiska och mentala handikapp, utan någon hjälp från sina familjer, medicinska experter eller genom ekonomiska bidrag, som skulle kunna hjälpa dem till en människovärdigare tillvaro. Gemenskapsprogrammet för hjälp i hemmet upprättades till förmån för människor med denna sorts problem, men de ovannämnda personerna omfattas inte av detta program.

1. Kan kommissionen redogöra för hur detta program fortlöper och

2. av vilken anledning ovanstående personer har uteslutits ifrån detsamma?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (28 oktober 1997)

Hittills har inget gemenskapsstöd för hjälp i hemmet som parlamentsledamoten talar om betalats ut.

Kommissionen kan därför inte upplysa parlamentsledamoten om genomförandet av programmet. Kommissionen uppmanar ledamoten att vända sig till de grekiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2994/97 från Anne Poisson (UPE) till kommissionen (16 september 1997)

Ämne: Odling av hårdvete inom Europeiska unionen och i synnerhet i regionen Ile de France

Situationen i denna sektor är oerhört oroväckande inom hela Europeiska unionen. Statistiken är alarmerande eftersom produktionen sjunkit med mer än 17 % mellan 1992 och 1993 i Europa och med nästan 60 % i Frankrike. Därigenom har vi gått från att vara exportörer till att vara importörer.

Tillverkarna av den speciella sorts mannagryn som används till bl.a. couscous är bekymrade, och den nordamerikanska kontinenten har intagit en ledarställning inom denna sektor. Vad avser kommissionen mot denna bakgrund att göra för att stimulera spannmålsodlingen inom Europeiska unionen och i synnerhet i regionen Ile de France, där man tidigare alltid producerat hårdvete av mycket hög kvalitet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 oktober 1997)

För gemenskapsproduktionen av durumvete betalas kompensationsbetalningar ut enligt förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor ((EGT L 181, 1.7.1992. )).

För den produktion av durumvete som bedrivs i traditionella produktionszoner betalas ett tillägg till kompensationsbetalningen på 358,6 ecu per hektar. Dessa traditionella produktionszoner utgör 90 % av gemenskapens odlingsarealer för durumvete.

Dessutom ges ett särskilt stöd på 138,9 ecu per hektar till produktionen i vissa franska departement, bland annat Essonne, Seine-et-Marne och Yvelines i regionen Ile-de-France, med en begränsning på 50 000 hektar.

De samlade stödåtgärder som ges motsvarar de som betalades för produktionen före 1992 års reform av den gemensamma jordbrukspolitiken, och de garanterar att den europeiska industrin får sin försörjning, med förbehåll för ogynnsamma väderförhållanden. Kommissionen har för övrigt i Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 slutlig. )) tillkännagivit sin avsikt att inte ändra stödsystemen för produktionen av durumvete.

Kommissionen anser att den aktuella situationen på marknaden som kännetecknas av mycket höga priser, är följden av exceptionella klimatförhållanden som påverkat både kvantiteten och kvaliteten på produktionen i Europa och den kvantitet som producerats i andra produktionsområden som Nordafrika.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2482/97 från Ludivina García Arias (PSE) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Stöd till verksamheten i sammanslutningen av maritima regioner och i kol- respektive textilindustrins sammanslutningar

Under budgetdebatten upprepar Europaparlamentet varje år ett förslag till ändring som har att göra med budgetartikel B 5 - 411: Industripolitiska åtgärder för att förbättra industrins konkurrenskraft i Europeiska unionen (Avsnitt III - Kommissionen - Del B - Driftsanslag). Det gäller stöd till verksamheten inom sammanslutningen av maritima regioner eller sammanslutningar inom kol- och textilindustrin, såsom Euracom och Acte.

Kan kommissionen i detalj redogöra för följande: Vilka utgifter har kommissionen godkänt de senaste tre åren (1995, 1996 och 1997)? Vilka verksamheter har godkänts? Vilka kriterier har kommissionen tillämpat vid godkännandet? Hur skall man gå tillväga för att ansöka om detta slags stöd?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (29 september 1997)

Som ansvarig för budgetpost B 5 - 411 har kommissionen noterat de ändringar som parlamentet tillfört kommentarerna till budgeten sedan 1995 och tagit hänsyn till dessa när den har använt de beviljade fonderna. Därför har kommissionen varje år beviljat den ansökan om stöd på 100 000 ecu för 1995 och 100 000 ecu för 1996 som inkommit från föreningen för europeiska kustregioner (Amrie). Kommissionen och Amrie förhandlar för tillfället fram 1997 års stödsumma, vilken förmodligen kommer att vara högre än under de föregående åren.

Inom teko-branchen har kommissionen under de senaste tre åren sponsrat fyra av de projekt som genomförts av textilgrupperingar i Europa (Acte) och av andra lokala organisationer som är medlemmar i Acte med nästan 140 000 ecu.

Beträffande den andra aspekten i tillägget för kolregioner är kommissionen beredd att förmånligt bedöma ansökningarna om finansering av åtgärder som organiseras av European Association for Coalmining Areas (EUR-ACOM) till och med slutet av 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2400/97 från Monica Baldi (UPE) till kommissionen (10 juli 1997)

Ämne: Frihet att välja undervisningsform

Italien är det enda land i Europa som till förfång för medborgarna upprätthåller en allvarlig diskriminering i fråga om friheten att välja undervisningsform. Italienarna har nämligen inte möjlighet att fritt välja mellan allmänna och privata skolor eftersom de privata skolorna är belagda med höga avgifter och det saknas medel för att täcka dessa.

1. Kände kommissionen till att det förhöll sig på detta vis?

2. Anser kommissionen, i ljuset av de grundläggande principer som är inskrivna i Fördragen om Europeiska unionen, och mot bakgrund av internationella organisationers uttalanden och konventioner samt i synnerhet Europaparlamentets resolution av den 14 mars 1984 om friheten att välja undervisningsform i Europeiska gemenskapen, att det rör sig om en kränkning av de grundläggande mänskliga rättigheterna?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Domstolen garanterar genom gemenskapsrättens allmänna principer att de mänskliga rättigheterna iakttas och söker därvidlag ledning särskilt i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter och tilläggsprotokollen till denna konvention.

I medlemsstaterna garanteras respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna i stor utsträckning genom effektiva kontrollsystem, såväl internt i form av inhemska möjligheter till överklagande som externt i form av det system som inrättats genom Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter, vilken medlemsstaterna för länge sedan ratificerat.

Enligt artikel 126 i EG-fördraget är dock medlemsstaterna ensamma ansvariga för utbildningssystemen och för innehållet i läroplanerna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 102 , 03/04/1998 s. 0151



SKRIFTLIG FRÅGA P-2932/97 från Bartho Pronk (PPE) till kommissionen (5 september 1997) Ämne: Avgifter för uppehållstillstånd för EU-medborgare i Nederländerna Har yttrandet med motiveringar angående avgiften på 500 gulden för uppehållstillstånd för EU-medborgare, om vilket Europeiska kommissionen redan fattat beslut den 10 december 1996, tillställts Nederländerna? Om så inte är fallet, vad är orsaken till att det dröjer så länge? Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (17 oktober 1997) Det har varit en försening när det gäller att skicka ett motiverat yttrande i den fråga som parlamentsledamoten tog upp på grund av att det var nödvändigt att klargöra några tekniska detaljer. Det har gjorts nu och det motiverade yttrandet kommer att sändas till de nederländska myndigheterna inom kort.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2659/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Avfall från boskapsslakt som en del av ¨utrotningsprogrammet av BSE¨

Förenade kungarikets miljömyndighet (EA) har nyligen genomfört ett antal riskbedömningar av hanteringen av avfall från slakten av nötkreatur som är äldre än 30 månader, som företas i Storbritannien och Nordirland som en del av ansträngningarna att ¨utrota¨ BSE. EA har också satt igång med ett antal bedömningar om vilka konsekvenser hanteringen av annat avfall från nötkreatur har på miljön.

I utgåvan av den 4 juli 1997 av informationsbladet ¨BSE: åtgärder vidtagna av Förenade kungariket¨ (ett regelbundet informationsblad som utarbetas av Förenade kungariket för kommissionen) meddelas att resultaten visar, i kvantitativa termer, att de hanteringsmöjligheter som finns tillgängliga idag inte innebär några andra risker för människors hälsa än obetydliga sådana i jämförelse med andra risker i det dagliga livet.

Har kommissionen studerat riskbedömningarna från EA och, om så är fallet, är kommissionen nöjd med dem? Kommer kommissionen att söka efter en oberoende bedömning av metoder för att hantera kvittblivning av avfall från nötkreatur i Storbritannien och Nordirland?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (13 oktober 1997)

Kommissionen har studerat den rapport som citeras av parlamentsledamoten. Rapporten kommer nu att underställas kommissionens vetenskapliga rådgivare för yttrande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2751/97 från Kyösti Virrankoski (ELDR) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Förberedelse av programmet Natura 2000 i Finland

I Finland har miljöministeriets förslag om vilka områden som kommer att tas med i programmet Natura 2000 lagts till påseende för jordägare och kommuner.

Det framgår inte av förslaget, vilka begränsningar för användning av arealen som delaktighet i programmet Natura 2000 innebär, och inte heller finns det någon definition av vilka specifika områden dessa begränsningar skulle innefatta.

Anser kommissionen att man inte behöver informera vare sig kommunerna eller de privata jordägarna om några klara begränsningar för användning av arealen och inte heller förklara vilka områden begränsningarna innefattar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (18 september 1997)

Nätverket Natura 2000 upprättas i enlighet med direktivet om livsmiljöer ((Rådets direktiv 92/43/EEG, EGT L 206, 22.7.1992. )). I detta direktiv föreskrivs tre faser:

- Varje medlemsstat föreslår en förteckning över områden, utgående från vetenskapliga kriterier i enlighet med bilagorna I, II och III till direktivet (före juni 1995).

- Kommissionen fastställer en förteckning över områden av gemenskapsintresse, i samråd med medlemsstaterna (före juni 1998).

- Varje medlemsstat klassificerar de områden som valts ut som särskilda bevarandeområden så snabbt som möjligt (senats juni 2006).

Om ett område klassificeras som särskilt bevarandeområde skall medlemsstaterna fastställa vilka bevarandeåtgärder som krävs för detta område (artikel 6.1). För områden som ingår i förteckningen över områden av gemenskapsintresse skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att förebygga att området förstörs eller att försämras, och att de skyddade arterna störs. Dessutom skall medlemsstaterna i sådana fall genomföra konsekvensbedömningar för alla planer eller projekt som kan tänkas påverka området märkbart (artikel 6.2, 6.3 och 6.4, jämfört med artikel 4.5).

Varje medlemsstat skall därför besluta när det är lämpligt att fastställa eventuella begränsningar för markanvändning, under förutsättning att dessa åtgärder är förenliga med bestämmelserna i artikel 4.5 och 4.6 i direktivet om livsmiljöer.

Förvaltningsåtgärderna får under inga omständigheter försena fas 1, som för närvarande genomförs i Finland. Denna fas skall helt och hållet utgå från vetenskapliga kriterier.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2941/97 från Luigi Florio (UPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Bristande respekt för rättssamhället i Italien

För några dagar sedan tvångsförflyttades konstapel Oscar D'Agostino vid ekoroteln i Venetien till en annan region eftersom han inte ansågs ¨passa in¨ i den miljö där han var verksam.

I själva verket är anledningen till denna förflyttning att poliskonstapeln i fråga uttryckt ¨obekväma¨ åsikter som inte låg i linje med ledningens, och ansett att det inom den egna ekoroteln förekom korruption, samt öppet visat sitt stöd för fackföreningar som avskys av den italienska regeringen och av den vänstermajoritet som stödjer regeringen.

Vad vi sett här är den femtioelfte signalen på det förfall som pågår vad gäller det italienska rättssamhället.

Anser inte kommissionen att man bör vidta konkreta åtgärder i syfte att säkerställa att de grundläggande rättsprinciperna respekteras inom hela unionen, eftersom man i fördraget om Europeiska unionen hänvisar till dessa principer vid ett flertal tillfällen, och eftersom man även riskerar att äventyra förverkligandet av den inre marknaden om inte dessa principer respekteras?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (17 oktober 1997)

I gemenskapens lagstiftning finns regler både om korruption och om skydd av de grundläggande rättsprinciperna.

När det gäller korruption har två dokument utarbetats av rådet och undertecknats av medlemsstaterna, nämligen ett protokoll av den 27 september 1996 till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och en konvention angående korruption av tjänstemän vid Europeiska gemenskapernas institutioner och i gemenskapens medlemsstater av den 26 maj 1997. I kommissionens meddelande av den 21 maj 1997 ((KOM(97) 192. )) till rådet och parlamentet förespråkas dessutom att man skall anta en allomfattande strategi mot korruption - en strategi som omfattar straffrätt och åtgärder som ökar insynen och motverkar korruption, nämligen åtgärder rörande offentlig upphandling, beskattning, företagsredovisning, svartlistning samt externt bistånd och samarbete. I enskilda fall är det emellertid de nationella myndigheternas uppgift att fatta beslut.

När det gäller förflyttningen av den person som nämns av parlamentsledamoten, måste personen ifråga själv vidta nödvändiga mått och steg inför behöriga myndigheter på nationell nivå, så att dessa myndigheter ges möjlighet att bedöma om grundläggande rättsprinciper har kränkts eller inte.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2962/97 från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Livsmedelsleveranser från snabbköp till äldre medborgare inom EU som är mindre rörliga och hemmaboende

1. Anser kommissionen att man inom EU, där den demografiska statistiken visar att befolkningen blir äldre och kanske mindre rörlig, måste söka vägar inom den fria marknaden för att garantera de äldre medborgarnas självständighet?

2. Kan kommissionen lämna insyn i och en översikt över i vad mån snabbköp i de femton medlemsstaternas stadsregioner har skapat möjligheter för de mindre rörliga äldre medborgarna att mot en låg avgift få ett livsmedelspaket levererat i hemmet?

3. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta i de stadsregioner där detta behov ännu inte tillgodosetts?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (17 oktober 1997)

1. Ett självständigt liv för äldre som är mindre rörliga är helt klart en prioriterad fråga när det gäller kommissionens stöd till EU-projekt för äldre och har varit det sedan Europaåret för äldre och solidaritet mellan generationerna 1993.

2. Kommissionen har för närvarande inga detaljer i denna fråga.

3. Den typ av problem, som parlamentsledamoten tar upp faller inte inom gemenskapens behörighetsområde. Kommissionen kommer dock även i fortsättningen att i den omfattning budgeten medger stödja tväreuropeiska projekt som bidrar till ett självständigt liv för äldre som är mindre rörliga
SKRIFTLIG FRÅGA E-3033/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Italienska projekt inom ramen för Urban-programmet

Den 10 januari 1997 gick tidsfristen för perioden 1997-1999 ut för presentation av projekt för urban utveckling inom ramen för Urban-programmet.

Kan kommissionen ange hur högt det belopp är som den har avsatt för de italienska projekt som utgör en del av detta program och hur stor del av detta belopp som avses för projekt i Italiens nordvästliga delar?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3013/97 och E-3033/97 ingivna av Monika Wulf-Mathies för kommissionen (24 oktober 1997)

I sitt beslut av den 8 maj 1996 fastställer kommissionen hur gemenskapsinitiativens finansiella reserv skall fördelas.

Den vägledande tilldelning initiativet Urban i Italien har fått uppgår för perioden 1997-1999 till 11,81 miljoner ecu för Mål 1-områden och 6,40 miljoner ecu för andra områden (i 1995 års penningvärde).

I sitt meddelande till medlemsstaterna ((EGT C 200, 10.7.1996. )), särskilt i punkt 20 i detta, uppmanar kommissionen medlemsstaterna att lägga fram operativa program inom ramen för initiativet Urban. Kommissionen har inte gjort någon annan fördelning till särskilda geografiska områden inom varje medlemsstat än uppdelningen mellan Mål 1-områden och andra områden.

De italienska myndigheterna har lagt fram ett förslag till program för städerna Trieste, Lecce och Catanzaro.