SKRIFTLIG FRÅGA E-3437/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Motverka oavsiktlig fångst av marina däggdjur genom en strikt efterlevnad och en förbättring om så skulle behövas av gällande skyddsåtgärder

1. Känner kommissionen till att tusentals marina däggdjur såsom delfiner dör varje år på grund av att de av misstag hamnar i fisknät och blir bifångst trots att det inte är dessa man fiskar?

2. Kan kommissionen bekräfta att marina däggdjur skyddas av Bern-konventionen, Bonn-konventionen och Habitat-direktivet (92/43/EG) och anses omfattas av bilaga I till Cites-konventionen?

3. Känner kommissionen till att den under de senaste tio åren har bekostat 20 undersökningsprojekt som sysselsatt sig med bifångstproblemet och att medlemsstaterna trots det mycket tydliga beviset på att det är ett allvarligt problem fortsätter att göra undersökningar, istället för att nu äntligen uppfylla sina skyldigheter enligt Habitat-direktivet?

4. Kan kommissionen påminna sig om att princip 15 i Rio-deklarationen om miljö och utveckling förklarar: För att skydda miljön skall försiktighetsprincipen allmänt tillämpas av staterna efter deras förmåga. När avsevärd och oåterkallelig skada riskeras får inte avsaknad på vetenskaplig säkerhet utnyttjas som ett skäl för att skjuta upp kostnadseffektiva åtgärder för att förhindra försämring av miljön? Och känner kommissionen till att vissa medlemsstater ännu inte tillämpar försiktighetsprincipen på fiskeområdet?

5. Känner kommissionen till att årsrapporten för 1999 från Förenta Nationernas miljöprogram (UNEP) hävdar att grundvalen för varje framgångsrikt initiativ för miljöskydd på internationell, regional eller nationell nivå är ett samförstånd som stöds av lagen, och att Förenta staterna och Nya Zeeland har löst en stor del av sina problem när det gäller bifångst av marina däggdjur genom att tillämpa denna strategi?

6. Är kommissionen beredd att verka för att verkligen lösa problemet med bifångst av marina däggdjur, till exempel att inom ramen för gemenskapens fiskeripolitik vidta åtgärder som förhindrar att europeiska fiskare fångar marina däggdjur av misstag eller som begränsar denna fångst till ett absolut minimum?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

1. Kommissionen känner mycket väl till problemet med bifångster av marina däggdjur, framför allt av småvalar, och delar parlamentsledamotens oro i denna fråga.

2. Kommissionen känner mycket väl till de internationella avtalen och konventionerna för skydd och bevarande av marina däggdjur. I gemenskapslagstiftningen har man försökt beakta alla bestämmelser beträffande naturvård i de internationella avtal och konventioner som hittills har ratificerats.

3. Den forskning om bifångster av marina däggdjur som gemenskapen stöder har kastat ljus över problemet. Undersökningarna har dock varken lett till konkreta åtgärder för att skydda och minska bifångster, eller bringat klarhet i den relativa betydelsen av mortaliteten i förhållande till populationsstorleken. Ytterligare forskning behövs.

4. Godkännandet av försiktighetsprincipen innebär ett steg i riktning mot hållbar utveckling, men för marina ekosystem och verksamheter i samband med dem är strategier, verktyg, målsättningar och benchmarking ännu inte klart definierade. Den vetenskapliga debatten om en exakt formulering av en praktisk tillämpning av försiktighetsprincipen fortsätter. För att garantera överlevnaden av marina däggdjur vidtas åtgärder som går längre än att bara undvika att fisket och fiskarna påverkar varandra i negativ riktning. Detta innebär att man skall försöka skydda hela den marina miljön. Utöver växelverkan med fiskeriverksamheten finns det faktiskt flera andra orsaker till att valar dör eller strandar. Dödsorsakerna kan inte alltid fastställas med säkerhet men inbegriper havsföroreningar, buller (sjöfart, seismiska undersökningar, bärgning av vrak, höghastighetsfärjor, akustiska system som utvecklats för militära ändamål) och epidemier.

5. och 6. Kommissionen kommer att utforska alla realistiska lösningar för att åtgärda problemet. Innan nya lagar stiftas bör emellertid gällande gemenskapslagar till fullo efterlevas. Medlemsstaterna spelar en mycket viktig roll i definitionen, tillämpningen och kontrollen av miljö- och fiskeribestämmelserna. Enligt Habitat-direktivet(1) bör medlemsstaterna uppfylla kraven i artiklarna 11 och 12.4 beträffande övervakning och kontroll av fiskeaktiviteter i samband med bifångster av val. Det är medlemsstaternas rättsliga skyldighet att tillämpa dessa bestämmelser och säkerställa förenligheten med dem. Kommissionen erinrade medlemsstaterna om deras skyldigheter att lägga fram förslag om platser som kan utgöra en del av nätverket Natura 2000 för valar som omfattas av bilaga II i Habitat-direktivet.

Gemenskapens fiskelagstiftning omfattar redan förbud mot användning av drivgarn, omringning av däggdjur vid fiske efter tonfisk och fiske efter tobisfiskar i områden där de utgör den huvudsakliga födan för marina organismer.

Kommissionen anser att det vid flera olika sorters fiske är orealistiskt att kräva att inga delfiner får drabbas, medan ett delfin-säkert fiske kan utgöra en målsättning som man å det strängaste bör efterleva. I detta syfte har kommissionen bett vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskenäringen att under 2001 sammankalla ett möte om bifångster av småval. Kommissionen har även begärt att Internationella rådet för havsforskning snarast under 2001 skall ge en översikt över fiske som ansenligt påverkar småval, en bedömning av de risker som fisket innbär för vissa arter och rekommendationer om hur fiskets påverkan kan begränsas.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter EGT L 206, 22.7.1992.