ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0357/00

från Elisa Damião (PSE) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Hälsa och säkerhet på arbetsplatsen

Den drastiskt minskade fertiliteten och fruktsamheten hos kvinnor respektive män och problemen i samband med graviditet (missfall, för tidigt födda barn, överföring av sjukdomar och ökat antal sjukdomar som vetenskapsmännen anser ha samband med livs- och arbetsmiljön) är ett underskattat problem som inte tas upp i statistiken över yrkesrelaterade sjukdomar och inte heller uppmärksammas tillräckligt, trots att det sätter rätten att bli förälder på spel och har allvarliga följder för befolkningsbalansen i de europeiska samhällena. Kan kommissionen låta oss ta del av all tillgänglig information på europeisk och på nationell nivå?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 mars 2000)

Kommissionen följer på nära håll den forskning och den information som gäller de problem som vissa agenser på bestämda arbetsplatser kan ha på fertiliteten och på kvinnors och mäns fruktsamhet.

Vetenskapligt råder det varken enhällighet eller absolut bevis när det gäller en möjlig global minskning av människors fertilitet på grund av exponering för agenser i arbetsmiljön.

År 1998 uppdrog kommissionen åt ett erkänt vetenskapligt institut att föra en andra specifik undersökning om fertilitet och faktorer i yrkeslivet. I denna undersökning analyseras inverkan av de vanligaste agenserna i arbetslivet på fertiliteten och den utgör en mycket värdefull sammanfattning av olika forskning som har gjorts på detta område. En kopia av slutrapporten skickas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat.

Å andra sidan har man inom vetenskapskretsar under de senaste åren fäst särskild vikt vid de tänkbara effekter på människors hälsa och särskilt på reproduktionen som endokrinstörande ämnen kan ha. De är kemiska substanser som kan ändra eller störa det endokrina systemet.

År 1999 antogs ett yttrande om endokrinstörande ämnens inverkan på människors hälsa och på vilda blommor och djur. Det offentliggjordes av den vetenskapliga kommittén toxicitet, ekotoxicitet och miljö. Kommittén anser bl.a. att trots de kopplingar som finns mellan vissa hälsostörningar och de endokrinstörande ämnena har man inte kunnat konstatera någon kausalitet mellan dessa produkter och vissa sjukdomar. Dessutom har man i en metaanalys bestående av 61 undersökningar konstaterat en allmän minskning i spermakoncentrationerna och i spermavolymen mellan 1938 och 1990. Flera analyser av samma undersökningar har visat på tänkbara snedvridningar och fel. Man har kommit fram till olika slutsatser när det gäller kvaliteten på sperma beroende på de metoder som används. En kopia av detta yttrande skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Kommissionen fortsätter i alla händelser att göra en systematisk uppföljning av dessa frågor för att vid behov ta initiativ på gemenskapsnivå för att förebygga fertilitetsproblem som beror på exponering för vissa agenser i yrkeslivet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0364/00

från Mary Banotti (PPE-DE) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Frankrikes erkännande av examensbevis i medicin

Mot bakgrund av de problem som utexaminerade medicinare, särskilt sådana från Spanien, stöter på när de vill fortsätta sina studier i Frankrike: vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att förvissa sig om att de franska förvaltningsmyndigheterna vidtar de åtgärder som behövs för att efterleva och tillämpa gemenskapens befintliga lagstiftning och för att de franska utbildningsmyndigheterna skall sluta lägga hinder i vägen för dessa studerande på det sätt som nu sker?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(3 mars 2000)

Eftersom frågan handlar om akademiskt erkännande av examensbevis vill kommissionen påpeka att den faller under medlemsstaternas behörighet. Gemenskapens bestämmelser täcker på det här stadiet inte denna typ av erkännande. Enligt EG-fördraget har varje medlemsstat för närvarande eget ansvar för innehåll i utbildning och organisation av utbildningssystem.

Berörda myndigheter har rätt att registrera någon på en kurs på basis av tidigare akademisk utbildning som erhållits i en annan medlemsstat. De har också rätt att bestämma vilka regler som skall gälla för den typen av förfarande, eftersom det inte finns någon gemenskapsrätt som fastslår att ett medlemsland ska erkänna examensbevis för akademiska ändamål som erhållits i ett annat medlemsland. Vad gäller villkoren för yrkespraktik får medlemsstaterna inte utöva någon form av direkt eller indirekt diskriminering på grund av nationalitet, enligt artikel 12 (f.d. artikel 6) i EG-fördraget.

Kommissionen känner inte till de fakta som parlamentsledamoten hänvisar till. Den information som parlamentsledamoten lämnat är inte tillräcklig för att en ordentlig undersökning skall kunna göras. Det finns på det här stadiet inga bevis på diskriminering på grund av nationalitet. Kommissionen är däremot beredd att titta närmare på fallet om mer information blir tillgänglig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0435/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Det förslag om Europaparlamentet som Europeiska kommissionen antagit inför den kommande översynen av fördragen

I ett dokument som antagits av kommissionen inför regeringskonferensen som anordnas för att få till stånd en översyn av fördragen i enlighet med artikel 48 i Fördraget om Europeiska unionen föreslås det att parlamentet även fortsättningsvis skall bestå av högst 700 ledamöter i enlighet med artikel 189 i Amsterdamfördraget. I dokumentet föreslås det även att några ledamöter skall kunna väljas från listor som gäller för hela unionen. Om dessa förslag antas kommer nationer utan stat och europeiska folk, som det galiciska folket, vilket jag själv företräder efter att ha ställt upp på en särskild lista, liksom andra stater med egna politiska partier, exempelvis Spanien, Förenade kungariket och Belgien, att drabbas av försämringar när det gäller villkoren för deltagandet i de europeiska institutionerna, både kvalitativt och kvantitativt.

Har kommissionen tagit ställning i denna fråga, som berör den politiska och kulturella mångfalden i Europa, som måste respekteras av alla? Har kommissionen för avsikt att ta ställning till andra förslag som syftar till att lösa detta allvarliga problem?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(10 mars 2000)

I sitt yttrande till regeringskonferensen om institutionella reformer(1) anger kommissionen att den anser det vara av stor fördel för gemenskapen om en del av ledamöterna i Europaparlamentet väljs från listor som omfattar hela EU. Även om detta förslag skulle gå igenom, skulle en övervägande andel av parlamentsledamöterna fortfarande väljas från nationella valkretsar. Kommissionen anser att parlamentet självt bör utarbeta en ny fördelning av platserna i parlamentet. Kommissionen erinrar vidare om att vilka som företräder en medlemsstat i stor utsträckning beror på valsystemet och att parlamentet enligt artikel 190.4 (tidigare artikel 138.4) i EG-fördraget skall utarbeta en enhetlig ordning för valen till parlamentet.

(1) Institutionella reformer en förutsättning för utvidgningen. Kommissionens yttrande enligt artikel 48 i Fördraget om Europeiska unionen om sammankallandet av en konferens med företrädare för medlemsstaternas regeringar i syfte att ändra fördragen, KOM(2000) 34 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0212/00

från Gérard Caudron (PSE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Stöd till stålindustrin

Under plenarsammanträdet fick jag tillfälle att lämna synpunkter på om tillämpningen under 1998 av sjätte regelverket för stöd till stålindustrin.

Jag var nöjd med kvaliteten på kommissionens rapport men beklagade att denna rapport inte täcker alla aspekter av stödet.

Trots att regelverket för stöd till stålindustrin är mycket tydligt, har kommissionen vid flera tillfällen beviljat stöd till stålföretag som inte ingår i de kategorier som avses i regelverket. För att systemet skall vara rättvist bör man strikt tillämpa regelverket för stöd, eller modifiera det om kommissionen vill bevilja annat stöd än det som för närvarande är rättsligt tillåtet.

Avser kommissionen att vidta åtgärder för att klargöra situationen?

Slutligen bör man ta upp följderna av att EKSG-fördraget upphör att gälla. Det är nödvändigt att stödsystemet består efter 2002. På denna punkt anser jag att endast en förordning från rådet kan ge den rättssäkerhet som behövs och säkerställa ett formellt förbud mot allt stöd som inte omfattas av regelverket.

Kommer kommissionen att lägga fram förslag i denna riktning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(17 mars 2000)

Varje år utarbetar kommissionen en rapport om genomförandet av gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin som omfattar alla kommissionens beslut under året i enlighet med dessa bestämmelser.

Under 19931994 antog kommissionen beslut om stöd till stålverk på grundval av artikel 95 i EKSG-fördraget och inte på gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin. Besluten antogs enligt samma förfarande som gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin och har samma rättsliga status som dessa. Sedan dess har inga andra beslut av denna typ fattats. Genomförandet av besluten från 19931994 redogörs i en separat rapport till rådet, enligt villkoren i bestämmelserna i fråga.

Kommissionen har ännu inte formulerat sin slutliga ståndpunkt beträffande reglerna för statligt stöd till stålindustrin efter det att EKSG-fördraget upphör att gälla. Såsom ledamoten med ansvar för konkurrensfrågor utlovade kommer det framtida förslaget att presenteras för parlamentet vid plenarsammanträdet i januari 2000. Kommissionen tar emellertid fasta på parlamentets ståndpunkt såsom den definieras i dess resolution om kommissionens rapport 1998 och som den formuleras i parlamentsledamotens inlägg av den 18 januari 2000 och i denna skriftliga fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0058/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(20 januari 2000)

Ämne: Stödet till sockerfoder

Genom den ordning för sockermarknaden som trädde i kraft 1975 avskaffades stödet till sockerfoder.

Trots att kommissionen 1997 genom sina förslag till Agenda 2000 förberedde ytterligare jordbrukspolitiska reformer inom EU innehöll kommissionens förslag inga rekommendationer om att ändra ordningen för sockermarknaden i allmänhet och stödet till sockerfoder i synnerhet.

Kan kommissionen därför upplysa om:

- varför stödet till sockerfoder avskaffades och

- om det finns en möjligt att inom gemenskapen återinföra stöd för sockerfoder?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

Inom ramen för den gemensamma sockermarknaden har det alltid funnits rättsliga instrument som gör det möjligt att subventionera socker i foder.

För att dessa instrument skall kunna tillämpas måste dock vissa ekonomiska villkor vara uppfyllda. Detta är enligt kommissionen för närvarande inte fallet.

Dessutom har kommissionen inte fått in några ansökningar om stöd till de båda berörda sektorerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0051/00

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(20 januari 2000)

Ämne: Kölnbesluten och tillämpningen av Poseima-programmet på de minsta öarna i Azorerna

Ett av de viktigaste instrumenten i Poseima-programmet har varit det tilläggsbidrag som boskapsuppfödare på Azorerna kunnat få. Genom detta tilläggsbidrag har man kraftigt kunnat minska avflyttningen från landsbygden och från själva öarna.

Azorerna är en ögrupp bestående av nio öar. De geografiska nackdelarna, som avstånden, utspriddheten och den lilla dimensionen, drabbar de minsta och de mest avlägsna öarna hårdare än de större.

De ökade svårigheter som råder på de minsta öarna är särskilt kännbara inom jordbruket. De återspeglas i kött- och mjölkproducenternas priser, som är mycket lägre än på de större öarna, i högre priser på jordbruksredskap och högre produktionskostnader för jordbruket. Ett exempel är att maxpriset på mjölk på den största ön i Azorerna är ungefär 25,5 cêntimos, medan priset på mjölk med 3,7 % fetthalt på ön Flores är 18,4 cêntimos.

På Azorernas sju minsta öar finns 18 % av regionens mjölkdjur. Anser inte kommissionen att Poseima-programmet borde anpassas efter de mindre öarna så att det nuvarande jordbruksstödet förstärktes?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0038/00, E-0043/00, E-0044/00, E-0045/00, E-0046/00, E-0047/00, E-0048/00, E-0049/00, E-0050/00, E-0051/00 och E-0052/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(28 februari 2000)

Parlamentsledamoten har ställt en hel rad frågor om Poseima-programmet för Azorerna.

Vad gäller kommissionens rapport om åtgärderna för att genomföra artikel 299 (tidigare artikel 227) punkt 2 i EG-fördraget så är denna under utarbetande.

Kommissionen kan för närvarande inte svara på de frågor som parlamentsledamoten ställt om rapporten, dvs. innan kommissionen har antagit den.

Vad gäller kommissionens arbetsprogram för år 2000 föreskriver detta att rådet och Europaparlamentet skall föreläggas en rapport om genomförandet av rådets förordning (EEG) nr 1600/92 av den 15 juni 1992 om särskilda bestämmelser för Azorerna och Madeira angående vissa jordbruksprodukter(1) (Poseima). Rapporten skall konkret behandla genomförandet vad avser jordbrukssektorn inom Poseima och vid behov innehålla förslag till anpassningar som visar sig behövas för att uppnå programmets mål. Alla åtgärder som avser jordbruket på Azorerna kommer här att tas upp.

(1) EGT L 173, 27.6.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0390/00

från Liam Hyland (UEN) till kommissionen

(8 februari 2000)

Ämne: Israels vägran att ge Europamedborgare visum

Den 10 oktober 1999 nekades 25 medlemmar i en katolsk välgörenhetsorganisation från Co Wexford i Irland inträde i Israel. De blev utsatta för dålig behandling av polisen och förtal i medierna. Efter ingripanden på hög nivå från den irländska regeringen och ledare inom den katolska kyrkan föreslår Israel

att gruppen efter den 31 mars 2000 tillåts komma in på territoriet i högst 30 dagar, dock under vissa villkor som det irländska utrikesdepartementet anser vara oacceptabla.

Kan kommissionen bekräfta att den så snart som möjligt kommer att utreda hur de israeliska myndigheterna har agerat och åta sig att ingripa på dessa Europamedborgares vägnar för att se till de att kan resa till Israel utan att bli behandlade som ett hot mot den nationella säkerheten?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(24 februari 2000)

Kommissionen är fullt medveten om händelserna i samband med att den katolska välgörenhetsgruppen från Co Wexford försökte besöka Israel. Både parlamentsledamöter och den israeliska delegationen i Bryssel har lämnat omfattande och utförliga upplysningar till kommissionen. I handlingarna i fråga beskrivs den serie olyckliga omständigheter som ledde till denna beklagliga situation.

Kommissionen är liksom de irländska myndigheterna bekymrad och hoppas på en lämplig lösning inom den närmaste framtiden. Kommissionen noterar att det irländska utrikesministeriet står i nära förbindelse med den israeliska regeringen för att snabbt finna en lösning på frågan.

Frågor om konsulärt skydd och tillträde till tredje land faller inte inom ramen för kommissionens behörighet, men den står gärna till förfogande om de irländska myndigheterna så begär.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0473/00

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Anslutning av Albanien till WTO

I sitt svar 2526/99(1) på den skriftliga frågan om anslutning av Albanien till WTO ger kommissionsledamot Lamy undvikande information om de framsteg som gjorts när det gäller genomförandet av regler som är förenliga med WTO:s regler. Han bekräftar att förberedelserna inför Albaniens anslutning till WTO är inne i sista fasen.

Kommissionsledamot Lamy har emellertid inte besvarat den huvudsakliga fråga som ställts till kommissionen, dvs. om den kan bekräfta eller förneka uppgifter om att anslutningen av Albanien till WTO tydligen hindras av en tvist mellan Frankrike och en annan medlemsstat i WTO, en tvist som inte har någonting att göra med själva frågan om Albaniens anslutning till WTO?

Om detta bekräftas, vilka åtgärder har kommissionen vidtagit, eller avser att vidta, för att Albanien snabbt skall kunna bli en fullvärdig medlem i WTO, i enlighet med det beslut som fattats av unionen?

(1) EGT C 219, 1.8.2000, s. 177.

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(20 mars 2000)

Kommissionen beklagar om parlamentsledamoten ansåg att det tidigare svaret var oklart. Saken är den att gemenskapen inte kunde godta de åtaganden som Albanien föreslog när det gällde audiovisuella tjänster. Dessa åtaganden skulle, om de uppfylldes, hindra utvecklingen av Albaniens framtida förbindelser med gemenskapen när det gäller politiken på det audiovisuella området och innebära en risk för att Albanien skulle uteslutas från möjligheten att delta i olika gemenskapsprogram som till exempel Media.

Dessa åtaganden föreslogs när nästan alla bilaterala förhandlingar om Albaniens anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO) var avslutade och gjordes på begäran av Förenta staterna. Mot bakgrund av den amerikanska industrins begränsade marknadsintressen i Albanien riskerar Förenta staternas begäran att motverka sitt eget syfte, eftersom den kan försena Albaniens ytterligare integration i Europa vilket är kärnan i gemenskapens strategi för Balkanländerna.

Kommissionen deltar därför aktivt i förhandlingarna med de berörda parterna, så att Albaniens anslutning till WTO, som gemenskapen starkt understödjer, kan ske så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0154/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Ersättning för de skador som orsakats genom att tullformaliteterna vid de inre gränserna avskaffats

I och med avskaffandet av de inre gränserna har näringslivet väsentligt förändrats i de områden där man utförde tullformaliteterna. I några av dessa områden, till exempel Ventimiglia, har detta haft negativa följder för de handelsbolag som organiserade tullmyndighetens verksamhet. Många av dessa företag har gått i konkurs och de som finns kvar har skurit ned sin verksamhet till ett minimum och kommer att tvingas följa i deras fotspår.

Kan kommissionen, mot bakgrund av förordning (EEG) nr 3904/92(1) om åtgärder för att anpassa tulltjänstemännens verksamhet till den inre marknaden, besvara följande:

- Var det meningen att åtgärderna i förordningen även skulle tillämpas i Ventimiglia?

- Om ja, på vem har de tillämpats?

- Om nej, vem är ansvarig för en eventuell försummelse?

- Anser inte kommissionen att förordningen, utöver åtgärder till förmån för anställda, även avser stödåtgärder för företag?

- Om det skulle visa sig att medlemsstaterna inte tillämpat förordningen, borde man då inte inrätta en fond för att ersätta skadorna som tillfogats de företag som tvingats lägga ned sin verksamhet och som inte har andra försörjningsalternativ?

(1) EGT L 394, 31.12.1992, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(2 mars 2000)

Det finansiella gemenskapsstöd som Italien erhållit för att finansiera projekt som omfattas av rådets förordning (EEG) nr 3904/92 av den 17 december 1992 gällande åtgärder för att anpassa tulltjänstemännens och tullombudens verksamhet till den inre marknaden(1) uppgår till 4,4 miljoner euro vilket kan jämföras med den totala kostnaden för programmet som uppgår till 15 888 miljoner lire. De projekt som finansierats i Ligurien utgör 17 % av den totala kostnaden, det vill säga 2 707 miljoner lire. Av de insatser som finansierats har 97 % gått till små och medelstora företag. Bidragen har investerats i omställning, modernisering eller utbyggnad, personalutbildning, skapande av nya arbetsuppgifter och diversifiering av marknaden.

Denna förordning började tillämpas ett år efter den 1 januari 1993.

(1) EGT L 394, 31.12.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0023/00

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(13 januari 2000)

Ämne: Leader +

I utkastet till kommissionens meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för gemenskapsinitiativet för landsbygdens utveckling (Leader +), föreskriver kommissionen att förtroendevalda inte skall utgöra mer än 50 % på beslutsfattande nivå i de lokala aktionsgrupperna. Som framgår av den diskussion som förts om meddelandet i förvaltningskommittén Star har man beslutat att ändra detta och i stället föreskriva deltagande av lägst 50 % partner av olika socioekonomisk karaktär på beslutsfattande nivå.

Hur ser kommissionen på denna bestämmelse? Är den mer flexibel eller mer inskränkande för de förtroendevalda? Är det så att kommissionen av någon anledning, som jag i så fall ber att den anger, vill utestänga den lokala förvaltningen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

Ändringen av den bestämmelse som parlamentsledamoten hänvisar till innebär ingen förändring för lokalpolitiker i förhållande till kommissionens ursprungliga förslag. Syftet med den nya formuleringen är att göra den ursprungliga bestämmelsen tydligare.

Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten att denna bestämmelse på intet sätt syftar till att utesluta lokalpolitiker och lokalförvaltningar från lokala aktionsgrupper (LAG). Kommissionens avsikt med bestämmelsen är att säkerställa att hela den offentliga sektorn, inklusive förtroendevalda inte överstiger gränsen på 50 % på beslutande nivå så att den privata sektorn skall kunna utveckla sina initiativ. Leader+ skall fungera som motor och har som mål att få de socio-ekonomiska aktörerna att överväga att aktivt involvera sig i sitt lokalområdes framtid.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0188/00

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Ett tolkningssystem med över tjugo språk

Hur långt har kommissionen kommit när det gäller att utvärdera möjligheten att erbjuda tolkning till tjugo språk vid EU-sammanträden efter utvidgningen till de central- och östeuropeiska kandidatländerna? Kan kommissionen bekräfta att en stor del av tolkningarna kommer att ske på så sätt att de först tolkas till ett enda huvudspråk och sedan till de övriga språken via detta huvudspråk.

Om så är fallet, har kommissionen tänkt på att använda esperanto som huvudspråk med tanke på:

- att det är neutralt och därför inte skulle prioritera någon språkgrupp inom EU,

- att det är ett strukturerat och logiskt språk som är idealiskt för detta ändamål och

- att det går mycket fort att lära sig språket?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(14 mars 2000)

Kommissionen har anordnat urvalsprov för frilanstolkar i central- och östeuropeiska språk sedan 1990. För närvarande finns det sammanlagt ca 200 godkända tolkar i samtliga dessa språk. Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar av den 22 december 1999 på skriftliga frågan E-2064/99(1) från Olivier Dupuis.

Ytterligare utbildningssatsningar har gjorts i dessa länder och 120 stipendier har delats ut till språkstuderande under 1999 och 2000.

Detta är i linje med den respekt för kulturell och språklig mångfald som är ett av kännetecknen för det europeiska samarbetet.

Gemensamma tjänsten för tolkning och konferenser (SCIC) strävar efter att tolkning skall ske direkt från ett språk till ett annat eller, om det inte är görligt, via högst ett mellanliggande språk. Detta mellanliggande språk (reläspråket) varierar beroende på arbetslagets sammansättning och de språk som talas.

Även om andelen relätolkning säkert kommer att öka, finns det ingen anledning till att detta skulle leda till ett system där samma reläspråk eller pivåspråk används vid alla sammanträden eller bara ett reläspråk vid alla sammanträden. Tolkarna kan välja mellan flera reläspråk beroende på kulturella likheter eller reläspråk som känns naturliga genom att de kommer från samma språkfamilj.

Som en följd av diverse framställningar från parlamentet har kommissionen bett SCIC att sätta upp en arbetsgrupp för att granska Neighbour and Relais-projekten som sysslar med esperantoinlärning och se om det är genomförbart att använda esperanto som reläspråk vid tolkning.

(1) EGT C 219, 1.8.2000, s. 81.