SKRIFTLIG FRÅGA P-1986/00

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Det kommande antagandet av nästa regleringsår för socker med fastställande av priser för sockerbetor; konsekvenser för regionerna i Syditalien

I enlighet med förordning 2038/99(1) skall kommissionen före sommarens slut lägga fram ett förslag om fastställande av riktpriser på socker och baspris för sockerbetor inom ramen för regleringsåret 20012002.

I förordningen föreskrivs att prisstödet för sockerbetor stegvis skall minskas. Om den föreskrivna minskningen av stödåtgärderna skulle tillämpas, kan det beräknas att nu gällande pris som är fastställt till 104 000 lire/ton och redan har minskat med 16 procent i förhållande till tidigare regleringsår, kommer att sjunka under 85 000 lire/ton. Detta skulle orsaka en ohjälplig kris för betodlingen och följaktligen få ytterst svåra konsekvenser för de fyra anläggningarna för sockerproduktion i Syditalien och för sysselsättningen i de sydliga regionerna.

Är kommissionen medveten om vilka svåra ekonomiska och sociala följder som tillämpningen av dess beslut kommer att få på betodlingen och sockerproduktionen i Syditalien?

Kommer kommissionen att i vederbörlig ordning beakta de bestämmelser i förordningen i vilka föreskrivs att minskningen skall ske långsammare i regionerna i Syditalien? Kan kommissionen tänka sig att överväga att vidta kompletterande stödåtgärder för att täcka de högre odlingskostnader och den lägre produktivitet som odlare har i dessa missgynnade områden? Anser kommissionen inte att det skulle vara lämpligt att se över systemet med tilldelning av kvoter till Italien genom att omvandla B-kvoten och parallellt därmed öka A-kvoten för att begränsa betalningen av orättvisa straffavgifter för producenter i mindre utvecklade områden? Kan kommissionen bedöma om det är möjligt att bibehålla nu gällande prisnivå och undvika en mycket svår kris?

(1) EGT L 252, 25.9.1999, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 juli 2000)

För att bringa klarhet i ärendet är det nödvändigt att betona att uppdateringen av rådets förordning (EG) nr 2038/1999 av den 13 september 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker, som skall genomföras inom kort, inte rör vare sig fastställandet av riktpris eller baspris för sockerbetor inom ramen för regleringsåret 20012002, eller systemet för nationella stöd, i synnerhet stöden i Italien som tillåtits fram till den 30 juni 2001.

Däremot finns det anledning att uppdatera vissa bestämmelser som rör kvotsystemet och förmånsimportsystemet.

Kommissionen är medveten om den svåra situation som råder i Syditalien, i synnerhet när det gäller odling av sockerbetor.

I en strävan efter objektivitet skulle kommissionen vilja göra två påpekanden angående prissänkningen på 16 % som är den siffra som nämndes av parlamentsledamoten och som kommissionen för övrigt inte ifrågasätter. För det första beror en icke försumbar del (6 %) av denna sänkning på 16 % på det faktum att det i Italien sedan regleringsåret 19981999 inte längre råder något underskott på socker och att rådet följaktligen, i enlighet med bestämmelserna i grundförordningen för socker, inte hade något annat val än att fastställa icke regionanpassade priser för sockersektorn i Italien. För det andra är det dessutom så att den andra delen av sänkningen (de kvarvarande ca 10 %) beror på den progressiva minskningen av de nationella stöden, som antagits i enlighet med artikel 53 i grundförordningen för socker. I denna artikel föreskrivs att dessa stöd för Syditaliens vidkommande skall tillämpas för sista gången under regleringsåret 20002001. Noteras bör dock att dessa nationella stöd, som benämnts provisoriska och som fastställdes för första gången för perioden 19681969 till 19741975, kommer att ha tillämpats under 32 års tid. Rådet anser att ett undantag under så lång tid bör vara mer än tillräckligt för att slutföra den nödvändiga omställning som krävs för att sektorn i fråga skall kunna konfronteras med en verklig gemensam marknad. Detta är alltså anledningen till att rådet i och med förordning (EG) nr 2613/97 i december 1997 klargjorde att alla former av nationellt stöd inom sektorn för socker skulle avskaffas. Om den nödvändiga omställningen av sektorn för sockerbetor och socker inte ägt rum i Syditalien under dessa 32 år, kan man inte annat än beklaga.

Under dessa omständigheter kan kommissionen inte svara jakande på parlamentsledamotens frågor om i synnerhet kompletterande stödåtgärder eller bibehållandet av den nu gällande prisnivån i Syditalien.