ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2042/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Ständiga böter och utgifter för grekiska yrkesförare inom internationella transporter

De grekiska transportförarna (internationella transporter) möter enorma svårigheter då de kör genom FYROM och Albanien. Myndigheterna i dessa länder utfärdar ständigt böter för de grekiska transportförarna; böter för övervikt, skyhöga transitavgifter, reningsavgifter etc., samtidigt som hundratals lastbilar (i uruselt skick) från Bulgarien, Skopje och Albanien trafikerar vägnätet i Grekland utan några problem alls.

Jag skulle vilja be Europeiska kommissionen upplysa mig om huruvida den överväger möjligheten att ta kontakt med myndigheterna i de länder som skapar ständiga problem för bilförare från EU (med särskild "preferens" för grekiska bilförare) för att få ett slut på den ständiga ekonomiska belastning som dessa råkar ut för i form av böter - detta samtidigt som EU frikostigt betalar ut stöd till dessa länder, som alltså trots detta ägnar sig åt att provocera yrkesförare inom internationella transporter som kommer från länder som tillhör unionen.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Transit- och desinfektionsavgifter för grekiska långtradare i Albanien och före detta jugoslaviska republiken Makedonien tillämpas för närvarande i princip enligt villkoren i de bilaterala avtal eller överenskommelser som enskilda medlemsstater och det berörda tredje landet kommit överens om.

Vad gäller före detta jugoslaviska republiken Makedonien gäller dock även de tillämpliga bestämmelserna i avtalet inom transportområdet mellan gemenskapen och före detta jugoslaviska republiken Makedonien(1). I avtalet fastställs att motorfordonsskatt, vägavgifter och andra avgifter måste vara icke-diskriminerande. I avtalet fastställs även att vägfordon som inte uppfyller före detta jugoslaviska republiken Makedoniens gällande normer senast fram till den 31 december 2002 skall kunna vara föremål för en särskild icke-diskriminerande avgift som motsvarar den skada som deras högre axeltryck vållar.

Kommissionen övervakar en riktig tillämpning av dessa bestämmelser. Varje problem som anmäls till kommissionen kan lyftas fram inom ramen för de relevanta transport- eller samarbetskommittéerna för att uppnå ömsesidigt godkända lösningar. Om grekiska yrkesförare har anledning att tro att dessa bestämmelser inte tillämpas på ett korrekt sätt bör de genast överlämna detaljerade uppgifter om detta till kommissionen.

Ekonomiskt stöd från gemenskapen, även lån från Europeiska investeringsbanken (EIB), beviljas till före detta jugoslaviska republiken Makedonien, Albanien och andra länder i Östeuropa för att bidra till förbättringen av de främsta transitvägarna så att de uppnår gemenskapsstandard, i syfte att avskaffa alla särskilda avgifter som åläggs fordon med övervikt efter att dessa vägar har förbättrats.

Vad gäller trafiksäkerheten hos fordon från de länder som nämns av parlamentsledamoten har de nationella myndigheterna i den stat där dessa fordon är i trafik rätt att ta alla fordon som bedöms som trafikfarliga av vägen.

(1) EGT L 348, 18.12.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2704/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Maldiverna

Den 18 juni 1998 och dagarna därefter började myndigheterna på Maldiverna gripa och förhöra kristna trosbekännare på ön. Enligt tillförlitliga källor skall så många som 50 maldivier som misstänks vara kristna ha gripits sedan dess.

Två av de maldivier som greps den 18 juni har identifierats som Aneesa Hussain, 32 år, och Aminath Moonisa, 17 år, båda från Pareeru-ge, Malé, Republiken Maldiverna. Dessa två kvinnor har öppet erkänt att de är kristna, vilket är ett brott enligt maldivisk lag. Vi är synnerligen oroade över dessa kvinnors säkerhet - enligt tillförlitliga källor har Aneesa Hussain utsatts för fysiskt övervåld och hotats till livet.

Maldiverna är medlem i FN, och är därför i princip bunden av artikel 18 i FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna, som föreskriver religionsfrihet. Europa ger ett betydelsefullt bidrag till Maldivernas ekonomi, särskilt i form av turism. Kommer kommissionen med anledning av detta att börja utöva tryck på de maldiviska myndigheterna för att de skall frige Aneesa Hussain och Aminath Moonisa, liksom andra kristna som man vet utgör måltavlor på grund av sin religiösa tro?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

Kommissionen är medveten om de nyligen genomförda arresteringarna av ett antal kristna på Maldiverna. Kommissionens delegation i Sri Lanka, som även företräder kommissionen på Maldiverna, följer uppmärksamt saken och har tagit upp frågan om de två kvinnor till vilka frågeställaren hänvisar direkt med Maldivernas sändebud i Colombo.

Maldivernas sändebud har upplyst kommissionens delegation om att de två kvinnorna hålls frihetsberövade medan deras ärende utreds. De förvaras på en öppen fängelseanstalt på en ö cirka 5 kilometer från Malé. Påståenden om att hot eller våld brukats mot kvinnorna har avvisats som grundlösa och delegationen har erbjudits tillfälle att besöka dem.

I sina förbindelser med tredje land fäster kommissionen den största vikt vid respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Kommissionen är bekymrad över att det enligt Maldivernas grundlag är förbjudet för medborgarna att utöva någon annan religion än islam, trots att landet är bundet av artikel 18 i Förenta nationernas förklaring om de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen anser att de formella svarsåtgärderna i frågor av detta slag lämpligen vidtas av gemenskapen och dess medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2670/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(1 september 1998)

Angående: EU-stödprogram för tjänstemän

För närvarande finns det elva olika program till förmån för tjänstemän, vilka syftar till att främja en rad verksamheter (utbildning, utbyte av tjänstemän, informationsutbyte, förbättring av samarbetet). Denna mångfald av samarbetsprogram överensstämmer inte med det krav som ständigt framförs på insyn, effektivitet och närhet till medborgarna. Från många håll framförs det därför också kritik mot denna splittring.

1. Vilka är de enskilda programmens mål och syften? Hur skiljer sig programmen från varandra?

2. Planerar rådets nuvarande presidium att se över programmen?

3. Om detta är fallet, hur bör denna översyn se ut?

4. Om detta inte är fallet, vilka skäl talar mot en sådan översyn?

5. Eftersom dessa program delvis också redan är tillgängliga för kandidatländerna, ställs även följande fråga: Kan rådet i detalj ange i vilka av dessa program som de central- och östeuropeiska länderna redan deltar?

Svar

(22 oktober 1998)

Rådet vill påpeka att de olika gemenskapsprogrammen med insatser till stöd för tjänstemän handhas av kommissionen i samarbete med berörda medlemsstater eller tredje länder. Det är alltså i första hand kommissionens sak att bedöma hur väl de eftersträvade syftena motsvarar behoven på området. Kommissionen har hittills inte lämnat rådet något förslag till revidering av de berörda programmen om insatser till stöd för tjänstemän.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2077/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Föreningsfrihet för militärer

Mot bakgrund av Europaparlamentets resolution och rättsutskottets betänkande (dok. 1-1387/83) om föreningsfrihet för militärer samt Europaparlamentets årsrapport om militärers rätt att bilda föreningar (artikel 50-51) och respekten för de mänskliga rättigheterna i Europeiska gemenskapen som lades fram den 21 mars 1997 och åtföljdes av en resolution som antogs den 18 mars 1997, och i vilken man på nytt uppmanade till att armén skulle beviljas fackföreningsrättigheter och yttrandefrihet,

ombeds kommissionen att svara på följande:

1. Är militärers rätt att bilda yrkesorganisationer erkänd i alla medlemsstater?

2. Har Italien instämt i Europeiska unionens upprepade ställningstaganden?

3. Finns det särskilda kännetecken för de yrkesorganisationer för militärer som är godkända i medlemsstaterna, och vilka är i så fall dessa kännetecken?

4. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme i denna fråga?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(30 september 1998)

Föreningsrätten ligger inte inom fördragets tillämpningsområde (artikel 137 i det kommande fördraget). Därför ligger frågan om föreningsrätt för militärer helt och hållet inom medlemsstaternas behörighetsområde.

Tyvärr är den efterfrågade informationen om rättsläget i de olika medlemsstaterna inte så lätt tillgänglig. I allmänhet föreligger dock ofta inskränkningar i föreningsrätten för militärer, på grund av deras speciella uppgifter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2750/98

från Hiltrud Breyer (V) till rådet

(8 september 1998)

Angående: Säkerhet för barn ombord på flygplan

1. Vet rådet att Föreningen för teknisk övervakning (TÜV) i delstaten Rheinland redan i augusti 1992 utförde ett attrapptest som bevisade att extra säkerhetsbälten (s.k. loop belts) är livsfarliga för barn?

2. Vet rådet att Europeiska luftfartsmyndigheten den 1 april 1998 i förordning JAR-OPS1 till och med fastställde att användning av dessa säkerhetsbälten är obligatorisk för flygbolagen i medlemsstaterna, även om bältena sedan länge är förbjudna i USA?

3. Vilka brådskande åtgärder ämnar rådet vidta för att eliminera den livsfara som dessa säkerhetsbälten utgör för barn?

4. När ämnar rådet se till att det blir obligatoriskt att använda olika stöd- och säkerhetssystem för barn i olika åldrar ombord på flygplan?

5. Har rådet anslagit ekonomiska medel för att utveckla sådana system, och i så fall hur mycket? Om så inte är fallet - varför inte?

6. Delar rådet min uppfattning om att bristen på säkerhetssystem, i synnerhet när det gäller transport av små barn som är yngre än två år, medför att det omgående krävs brådskande åtgärder på unionsnivå, eftersom nationella åtgärder är svåra att genomföra?

7. Delar rådet min uppfattning om att underlåtenhet att vidta åtgärder trots de brisanta fakta som framkommit innebär att man stillatigande accepterar att barns liv sätts på spel?

Svar

(9 november 1998)

Den ärade parlamentsledamoten är säkert väl medveten om den stora vikt rådet fäster vid frågor som rör flygsäkerhet.

De gemensamma luftfartsmyndigheterna (JAA) är som organ anslutna till Europeiska civila luftfartskonferensen (ECAC) och dess bestämmelser är inte bindande inom gemenskapens territorium utom när det gäller de JAR (gemensamma regler på alla områden om säkerhet för luftfartyg och vid användning av dem) som antagits av JAA och som återfinns i bilaga II till rådets förordning (EEG) 3922/91 av den 16 december 1991(1) om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart. Endast sådana JAR anses utgöra gemenskapslagstiftning. JAR-OPS1 ingår varken i ovannämnda bilaga II eller i det förslag som kommissionen förelade rådet i maj 1996 som ändring av rådets förordning nr 3922/91.

Beträffande förbättringar av säkerheten för barn ombord på flygplan har rådet inte mottagit något förslag från kommissionen.

(1) EGT L 373, 31.12.1991, s. 4.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1769/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(5 juni 1998)

Angående: Avloppsnät och biologisk rening i bostadsområdet Gamla Kavalla

Enligt kritik från avdelningen för Östra Makedonien vid den grekiska tekniska kammaren har dragandet av rör till avloppsbrunnar och pumpstationer i avloppsnätet för bostadsområdet Gamla Kavalla skett inom strandzonen, vilket strider mot den studie som angav att de skulle dras högre upp, på stabil mark och utanför strandområdet.

Mot bakgrund av att

- projektet finansieras med gemenskapsanslag,

- anläggandet av avloppsnätet i strandzonen i ett bostadsområde som Gamla Kavalla som huvudsakligen består av sommarbostäder skapar miljöproblem och utestänger allmänheten från möjligheten att ha fri tillgång till strandområdet och badstranden,

- nätet står under ständig risk att utsättas för stormar (såsom inträffade under vintern 1996-1997 då en del av rörledningen slets bort i en storm),

skulle kommissionen kunna utreda frågan och undersöka om det i anläggandet av ovannämnda byggnadsverk finns några motsättningar mellan de platser som anges i studien och platserna för anläggandet och om så är fallet, avser kommissionen att begära klargöranden från de ansvariga grekiska myndigheterna

Kompletterande svar

från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(9 oktober 1998)

Kommissionen håller för närvarande på att lämna följande information som komplement till sitt svar av den 24 juni 1998(1).

Kommissionen har till följd av sin begäran till de grekiska myndigheterna att lämna in uppgifter om avloppsnätet och det biologiska reningsverket i bostadsområdet Gamla Kavalla mottagit en kopia av skriftväxlingen mellan DEYA (det statliga företaget för vattenförsörjning och bortledning av spillvatten) i Kavala och avdelningen för Östra Makedonien vid den grekiska tekniska kammaren. Kommissionen översänder denna skriftväxling till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Av denna skriftväxling framgår det att problemet är löst, eftersom DEYA:s klargöranden medfört att den tekniska kammaren är nöjd med det arbete som utförts för projektet i fråga.

(1) EGT C 386, 11.12.1998, s. 157.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1794/98

från Heidi Hautala (V) till kommissionen

(11 juni 1998)

Angående: HFC-gaser

Sedan CFC och HCFC förbjöds genom Montrealprotokollet har icke-ozonförstörande HFC utvecklats. HFC-köldmedier bidrar emellertid kraftigt till växthuseffekten, och införlivades därför i den grupp gaser som fastställdes vid Kyotokonferensen i december 1997.

1. Kommer kommissionen att föreslå att en planerad gradvis avveckling av HFC skall ingå bland de förslag som skall diskuteras vid rådets (miljöfrågor) möte i juni när EU förbereder sin ståndpunkt inför den fjärde konferensen om ramkonventionen om klimatförändringar som skall hållas i november i Buenos Aires?

2. Känner kommissionen till att det nu finns fullgoda alternativ till HFC som används allt mer i såväl EU som utvecklingsländerna?

3. Anser kommissionen att snabba åtgärder nu kommer att bespara industrin ytterligare kostnader genom att minska förekomsten av "tvåstegsavveckling" av CFC och HCFC?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

1. Kommissionen noterar den för närvarande snabbt ökande användningen av fluorkolväten (HFC) som har en betydande global uppvärmningspotential. Det är dock oklart vilka typer av åtgärder som kommer att vara mest effektiva och kostnadseffektiva när det gäller att begränsa utsläppen av dessa gaser. Därför behövs det ytterligare arbete för att bedöma genomförbarheten hos olika åtgärder. I detta syfte efterlyste rådet (miljö) i juni 1998 ytterligare arbete avseende strategier för att begränsa och/eller minska utsläppen av HFC, PFC och SF6, särskilt mot bakgrund av att dessa ingår i den korg av gaser som fastställdes i Kyoto. Rådet uppmanade också kommissionen att ta fram en ram - som omfattar alla produktions- och användningsområden för dessa gaser - för utsläppsbegränsningar och/eller utsläppsminskningar som kan fastställas närmare i detalj av medlemsstaterna.

2. Kommissionen välkomnar den på senare tid ökade tillgängligheten, världen över, vad gäller mer miljövänliga alternativ till ozonnedbrytande ämnen och till HFC. I motiveringen till det nya utkastet till förordning(1) om ozonnedbrytande ämnen betonar kommissionen riskerna i samband med omfattande användning av HFC. Kommissionen påminner också om att HFC är ämnen med mycket lång atmosfärisk livstid, och att de också är potentiella växthusgaser, samt drar slutsatsen att all användning av HFC i framtiden måste omgärdas av strikta åtgärder för utsläppskontroll.

3. Kommissionens arbete med klimatrelaterade frågor har hög prioritet. I juni 1998 uppmanade rådet kommissionen att ta fram en ram - omfattande alla produktions- och användningsområden för HFC - för en minskning av utsläppen av dessa ämnen. Kommissionen håller med om att man bör främja användningen av lämpliga alternativ till HFC när sådana finns.

(1) KOM(98) 398.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2089/98

från Graham Watson (ELDR) till rådet

(10 juli 1998)

Angående: Frigivning av Nigerias president

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att främja en frigivning av Nigerias valde president Chief Abiola och säkerställa att de kommande valen är inledningen till ett återinförande av demokratin i Nigeria?

Svar

(19 oktober 1998)

Den ärade parlamentsledamoten är säkert medveten om att Chief Abiola sedan frågan ställdes avlidit i Nigeria den 7 juli 1998 medan han fortfarande var fängslad. På begäran av hans familj och med den nigerianska regeringens samtycke har en grupp internationella patologer gjort en obduktion för att fastställa dödsorsaken. Enligt deras rapport avled Chief Abiola av naturliga orsaker, även om fångenskapen kan ha försämrat hans hälsotillstånd.

I en förklaring från ordförandeskapet av den 18 september 1998 välkomnar Europeiska unionen den senaste utvecklingen i Nigeria. Den uppskattar särskilt regeringens åtagande att inleda en demokratiseringsprocess. I detta sammanhang välkomnar Europeiska unionen inrättandet av en ny valkommitté som redan har fastställt riktlinjer för registrering av politiska partier och en detaljerad tidsplan för valprocessen vars fösta etapp just genomförts, nämligen förhandsregistreringen av partierna.

Europeiska unionen har uppmuntrat den nigerianska regeringen att fullfölja sina ansträngningar att återinföra en politisk demokrati kännetecknad av respekt för de mänskliga rättigheterna och grundad på rättsstatsprincipen. Unionen kommer att fortsätta att verka för att detta mål skall uppnås genom att intensifiera den politiska dialog som har inletts.

Unionen understryker sin beredvillighet att samarbeta med alla politiska krafter som ansluter sig till de demokratiska principerna och till principen om rättsstaten samt att stödja uppbyggnaden av ett civilt samhälle.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2558/98

från José Apolinário (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Nomenklaturen för statistiska geografiska enheter (NUTS) och Agenda 2000

Kan kommissionen bekräfta att de geografiska gränserna för stödberättigade områden i Förenade kungariket som omfattas av nomenklaturen för statistiska geografiska enheter (NUTS 2) ändrades i och med att Agenda 2000 lades fram?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(13 oktober 1998)

Kommissionen lade fram sitt förslag till Agenda 2000(1) i juli 1997. Kommissionens förslag angående nya regler för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden under perioden 2000-2006 publicerades i mars 1998.

I mitten av 1995 informerade det nationella statistikkontoret i Storbritannien (Office for national statistics, ONS) Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat) att en omfattande reform av den lokala och regionala administrationen skulle leda till förslag som skulle medföra stora förändringar i nomenklaturen för statistiska territoriella enheter (NUTS).

Ett första utkast till ändringar av NUTS i Storbritannien överlämnades till kommissionen i mitten av 1996, och ett förmellt förslag överlämnades i juni 1997. Efter att ha undersökt de tekniska aspekterna av förslaget i förhållande till principerna i NUTS-nomenklaturen beslutade man i juni 1998 om en ny NUTS-nomenklatur för Storbritannien. Denna innebar mycket små förändringar på NUTS 1-nivå, en viktig ändring av NUTS 3-regionerna och därmed sammanhängande ändringar på NUTS 4-nivå samt en del smärre ändringar på NUTS 2-nivå.

(1) KOM(97) 2000 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3005/98

från Elmar Brok (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Illojal försäljningspraxis med tyska firmanamn i köpcentret CITA i Playa del Ingles, Gran Canaria, Spanien

1. Känner kommissionen till det som redan rapporterats på tysk TV, nämligen att vissa försäljare av underhållningselektronik i köpcentret CITA på Gran Canaria med bedrägligt uppsåt sätter upp välkända tyska firmanamn i sina affärer även om det inte är fråga om några filialer, och att de även använder dessa namn på garantibevis som inte har laglig täckning?

2. Vet kommissionen att ett stort antal semesterfirare redan har låtit sig luras av dessa illojala försäljningstrick och att de spanska myndigheterna trots flera besvär inte bemödar sig om att åtgärda problemet?

3. Finns det enligt kommissionen någon möjlighet att få de spanska myndigheterna att avskaffa en dylik illojal praxis utan dröjsmål i syfte att värna om konsumenternas intressen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Emma Bonino

(5 november 1998)

Det ligger utanför kommissionens behörighet att behandla denna fråga, som handläggs uteslutande av berörda nationella myndigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2030/98

från Yiannis Roubatis (PSE) till rådet

(6 juli 1998)

Angående: Avskedandet av framstående turkiska journalister

På basis av lögnaktig "information" från en person som påstås ha en ledande ställning inom PKK, har turkiska generaler tvingat de två framstående turkiska journalisterna Mehmed Ali Birads och Dzengiz Çadars arbetsgivare att avskeda dem. Man befarar nu att avskedandet också kan tolkas som "grönt ljus" för den turkiska parastaten att avrätta de två journalisterna. Händelserna i Sokoulouk visade ju att parastaten och den officiella staten i Turkiet har ett nära samarbete. Allt detta sker samtidigt som Turkiet och vissa av landets handelspartner vidhåller att det är med ärligt uppsåt som landets ledning understryker Turkiets önskan om närmare förbindelser med Europeiska unionen.

1. vilka konkreta åtgärder ämnar rådet vidta för att skydda de två journalisterna som nu förmodligen riskerar att bli mördade?

2. när ämnar rådet i klartext förklara för Turkiet att i de principer som utgör grundvalen för de europeiska demokratiska statsskickens verksamhet och funktion, ingår också principen om tanke- och yttrandefrihet, och att det är helt omöjligt att tänka sig att man för ekonomisk eller annan vinnings skull, skulle blunda för det faktum att utvecklingen i Turkiet igen en gång verkar vara på väg mot envälde och totalitarism?

Svar

(9 november 1998)

1. Rådet har inte tillgång till information för att bedöma vare sig orsakerna till avskedandet av journalisterna Mehmet Ali Birad och Cenghiz Candar eller den fara för deras liv som eventuellt föreligger.

2. Rådet påpekar att i överensstämmelse med rådets ståndpunkt, som uttrycktes vid mötet i associeringsrådet med Turkiet den 29 april 1997, erinrade Europeiska rådet vid sitt möte i Luxemburg den 12-13 december 1997 om att stärkandet av Turkiets band med EU också är avhängigt av att landet anpassar sig till de normer och den praxis för skydd för mänskliga rättigheter som gäller i Europeiska unionen. Rådet beklagar att Turkiet för närvarande vägrar att fortsätta sin politiska dialog med unionen på detta område.