SKRIFTLIG FRÅGA E-1601/99

från Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Genomförande av EG: s televisionsdirektiv tyskt delstatsavtal

Artikel 10.1 i EG:s TV-direktiv (direktiv 89/0552/EEG(1)) såsom ändrat genom direktiv 97/0036/EG(2) kräver att reklam och program skall hållas klart åtskilda. Denna princip om att hålla reklam och program klart åtskilda har sedan också införlivats i den tyska radio- och TV-sändningslagstiftningen. I den tredje fattningen från 1997 av radio- och TV-sändningsavtalet mellan delstaterna har samma princip fastlagts i artikel 7.4. Man håller för närvarande på att utarbeta ett nytt radio- och TV-sändningsavtal. Den 24 juni 1999 godkände de tyska delstaternas regeringschefer förslaget till det fjärde radio- och TV-sändningsavtalet. Detta förslag måste nu ratificeras av samtliga 16 delstaters parlament och är planerat att träda ikraft den 1 april 2000. Följande nya artikel (7.4) infogades:

Vid sändningar får en del av bilden utgöras av reklam om reklamen är entydigt optiskt åtskiljd från det övriga programmet och klart markeras som reklam.

Artikel 7.4 gör det alltså tillåtet för TV-bolagen att dela bildskärmen i en programdel och samtidigt fylla en del av den med ett reklamfönster. Här handlar det om den tekniska möjligheten att i efterhand ändra en bild i en riktning där antingen hela reklambudskap infogas eller den reklam som finns ändras. Genom artikel 7.6 i det fjärde radio- och TV-sändningsavtalet skall det vara tillåtet att infoga virtuell reklam i sändningar om man gör en hänvisning till detta i början och slutet av sändningen och om man därigenom ersätter reklam som redan fanns i sändningen.

Detta leder till följande frågor:

1. Anser kommissionen att det bryter mot principen om att program och reklam skall hållas klart åtskilda i enlighet med artikel 10 i TV-direktivet om samtidig sändning av program och reklam tillåts och dessa endast visas på olika delar av bildskärmen?

2. Anser kommissionen att virtuell reklam är förenlig med EG:s TV-direktiv?

3. Känner kommissionen till de expertutlåtanden som lett till en ändring av den hittills allmänna rättsuppfattningen och i enlighet med vilka det inte är tvingande att åtskilja reklamdelen från programdelen?

4. Vilka expertutlåtanden rör det sig i så fall om?

5. Vilken bedömning gör kommission om de planerade ändringarna i det fjärde radio- och TV-sändningsavtalet som skall träda ikraft i Tyskland den 1 april 2000?

(1) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

(2) EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding

(27 oktober 1999)

1. Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television ändrades genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997. Artikel 10.1 i direktivet lyder enligt följande: TV-reklam och köp-TV skall vara lätta att känna igen som sådana och hållas klart åtskilda från andra delar av programtjänsten med optiska och/eller akustiska hjälpmedel.

Detta utesluter inte samtidig sändning av program och TV-reklam. Däremot skulle en del av bildrutan få utgöras av reklam endast om reklamen klart markeras som reklam och är klart åtskild från det övriga programmet. Det är självklart att denna reklam måste uppfylla alla kraven i direktivet när det gäller TV-reklam, särskilt de begränsningar som gäller utsändningstid och som avses i artiklarna 11 och 18.

2. S.k. virtuell reklam förbjuds inte i direktivet. Direktivet täcker alla former av TV-reklam som i artikel 1.c definieras som varje form av sänt meddelande antingen mot betalning eller mot liknande ersättning. Direktivet gäller även sponsring av televisionsprogram som skall uppfylla särskilda villkor.

Virtuell reklam är en relativt ny företeelse som, beroende på de särskilda omständigheterna, kan omfattas antingen av definitionen av TV-reklam eller av sponsring. Det är skäl att notera att smygreklam klart förbjuds i artikel 10.4 i direktivet.

Med beaktande av de många olika möjligheter på vilka s.k. virtuell reklam kan genomföras och att TV-producenter först nu börjat utveckla dessa metoder kan man endast från fall till fall göra en bedömning av vilka de rättsliga följderna av direktivet är.

3. och 4. Enligt det ändrade direktivet är det inte obligatoriskt att tidsmässigt skilja åt reklamtid och själva programmet. I artikel 10.1 föreskrivs endast att reklam bör hållas åtskilt från andra delar av programtjänsten med optiska och/eller akustiska hjälpmedel. Kommissionen känner inte till det expertutlåtande som parlamentsledamoten hänvisar till.

5. Enligt artikel 27 i direktiv 89/0552/EEG, såsom ändrat, skulle medlemsstaterna senast den 30 december 1998 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, och underrätta kommissionen om detta.

Tyskland har inte underrättat kommissionen om att den har antagit alla bestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av direktivet. Kommissionen har inte heller några ytterligare uppgifter enligt vilka den har skäl att tro att de nödvändiga bestämmelserna formellt har antagits. Därför har kommissionen sänt Tyskland ett motiverat yttrande.

Kommissionen har därför ingen möjlighet att bedöma eventuella ändringar i det tyska TV-sändningsavtalet mellan delstaterna.