SKRIFTLIG FRÅGA E-2602/01

från Reinhard Rack (PPE-DE) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Tyska förpackningsförordningen otillräckligt skydd för fri rörlighet för varor och dryckesimportörer

I den gällande tyska förpackningsförordningen har det fastställts en obligatorisk pant för vissa dryckesförpackningar. Den obligatoriska panten skall inte tillämpas så länge som återvinningsgraden på 72 procent från 1991 inte underskrids. Nu finns det en risk för att den obligatoriska panten kommer att tas i bruk för vissa drycker.

Detta och liknande fall visar att principen om fri rörlighet för varor inte respekteras på ett effektivt sätt trots att den vid sidan av miljöskyddet är förankrad i direktiv 94/62/EG(1) och minst lika viktig. Ett effektivt skydd innebär också att det kan införas och att det införs. Det tar i normala fall flera år innan en bestämmelse ses över och ett förfarande inleds, så också i det aktuella danska fallet med förbud mot burkar. En obligatorisk pant kan redan på några månader få en dryckesimportör att gå omkull.

1. Anser kommissionen på grundval av den tid som nu reserverats för översyn och förfaranden att denna princip respekteras tillräckligt?

2. Anser kommissionen mot bakgrund av den erfarenhet som hittills fåtts att förpackningsdirektiv 94/62/EG är en effektiv bestämmelse för att förhindra handelshinder?

3. Tänker kommissionen då direktiv 94/62/EG ändras vidta åtgärder som vid sidan av ett omfattande miljöskydd också garanterar att den inre marknaden fungerar snabbt och effektivt?

(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 december 2001)

Som frågeställaren mycket riktigt påpekar har kommissionen ingående granskat huruvida den tyska förpackningslagstiftningen är förenlig med alla punkter i förpackningsdirektivet, inbegripet aspekter som berör den inre marknaden. Därvid har kommissionen kommit fram till att bestämmelserna i den tyska förpackningslagstiftningen uppmuntrar till diskriminering av utländska mineralvatten, som enligt rådets direktiv 80/777/EEG av den 15 juli 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om utvinning och saluförande av naturliga mineralvatten(1) måste tappas vid källan. I mars 2001 fattades ett beslut om att överlämna ärendet till domstolen. Eftersom Tyskland anmälde en ändrad version av lagstiftningen väntade man med att vidta denna åtgärd(2). Eftersom anmälan drogs tillbaka kommer kommissionen att se över sin ståndpunkt i fråga om beslutet vid nästa lämpliga möte.

Förpackningsdirektivet syftar till att skapa en jämvikt mellan miljöskyddsaspekter och aspekter som berör inre marknaden. När det gäller inverkan på den inre marknaden måste man utgå ifrån att de olika medlemsstaterna har anpassat sina avfallshanteringssystem till varandra sedan direktivet trädde i kraft, och att man även har anpassat sig uppåt i fråga om återvinningsandelen. Det krävs en ingående debatt för att avgöra huruvida det behövs ytterligare åtgärder för att driva på harmoniseringen. En sådan åsiktsbildande och konkretiserande process eftersträvas bland annat inom ramen för utvecklingen av den temainriktade strategin.

Eftersom det nu är nödvändigt att fastställa nya återvinningsmål inom ramen för artikel 6 i förpackningsdirektivet kommer den pågående översynen i första hand att inriktas på denna fråga.

En översyn som tar upp frågor som återanvändning, pantsystemens roll och berörda aspekter av den inre marknaden kräver konkreta analyser som ännu inte genomförts i tillräcklig utsträckning, och förutsätter dessutom en omfattande debatt. Kommissionen har dock för avsikt att genomföra ett sådant initiativ, eventuellt inom ramen för den temainriktade strategin för återvinning.

(1) EGT L 229, 30.8.1980.

(2) Kommissionen förbehåller sig rätten att vid ett senare tillfälle granska huruvida den tyska förpackningslagstiftningen från 1998 i fråga om andra drycker än mineralvatten är förenlig med gemenskapslagstiftningen, bland annat mot bakgrund av miljöpolitiska motiv och andra samhällsrelaterade krav.