SKRIFTLIG FRÅGA E-3489/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Skapandet av "Congrès Démocratique Africain" i Lausanne

Den 25 september detta år tillkännagavs bildandet av "Congrès Démocratique Africain - African Democratic Congress" i Lausanne (Schweiz). Den verkar utgöras av tre grupperingar eller politiska partier från Rwanda. Den förste undertecknaren är den f.d. försvarsministern James Gasana, som blev tvungen att fly från Rwanda år 1993. Den offentliga förklaringen fördömer brott begångna av såväl hutu- som tutsi-extremister och talar för ett fritt, demokratiskt och icke-rasistiskt Rwanda, delaktigt i en rörelse för afrikansk integration.

Samtidigt kommer nyheter om det hemska läget som råder i den kongolesiska provinsen Södra Kivu, särskilt i huvudstaden Bukavu. Hutu-milissoldater från "interhamwes"-grupperna börjar agera mot den relativa makten som utövas av rwandiska och ugandiska militärer, med soldater som inte får ut sin lön utan lever av plundring. Invånarnas motvilja mot USA och skepticism mot Europeiska unionen växer.

Kan kommissionen komplettera, kommentera, utvidga eller korrigera dessa uppgifter?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(11 december 1998)

Den nuvarande regeringen i Rwanda kom till som ett resultat av avtalen i Arusha 1993, enligt vilka det skulle upprättas en nationell enhetsregering med deltagande av ett flertal politiska partier. Samtidigt är vissa politiska aktiviteter förbjudna enligt avtalen.

Det är uppenbart att det nuvarande läget i Rwanda endast kan betecknas som en övergångsfas och att det rwandiska folket i dess helhet måste delta i diskussionerna om landets framtid. Således välkomnar kommissionen varje initiativ rörande sådana diskussioner och hoppas att en verklig, konstruktiv dialog kan inledas bland alla rwandier såväl inom landet som utanför det. Deklarationen från African Democratic Congress av den 25 september 1998 väcker dock vissa tvivel rörande grundarnas avsikt att söka politiska lösningar, eftersom de uppmanar till "en kamp mot den diktatur som är vid makten i Rwanda". Kommissionen är medveten om att det måste ske ytterligare demokratiska framsteg i landet, men dessa måste ske genom dialog. Uppmaningar till väpnad kamp kan endast förvärra konflikterna och den etniska och politiska polariseringen och leda till nya humanitära katastrofer.

Kommissionen kan blott bekräfta de uppgifter som framläggs av frågeställaren och dela dennes oro för den bekymmersamma utvecklingen av läget i Kivu. Kommissionen inser att de afrikanska folken själva innehar nyckeln till lösningen av konflikten. Den deltar dock i ansträngningarna för att skapa förutsättningar för förhandlingar och dialog, såväl på det inre planet som det yttre, som kan leda till en varaktig fred i området kring de stora sjöarna och i Centralafrika.

Kommissionen är öppen för att bidra till återuppbyggnaden i Kivu och stödja införandet av de strukturer som krävs för att upprätta en rättsstat, så snart som situationen i landet tillåter det. För närvarande planeras demarscher i syfte att undersöka möjligheten att ge humanitärt bistånd till de befolkningsgrupper som kännbart drabbats av denna konflikt, som riskerar att bli långvarig.