SKRIFTLIG FRÅGA E-1474/02

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(27 maj 2002)

Ämne: Ändring av direktivet om värdepappershandel

Den dominerande inriktningen när det gäller de ändringar som skall göras i det aktuella direktivet (93/22/EEG(1)) verkar vara att återföra tjänster avseende investeringsrådgivning till kreditinstituten och de stora fondbolagen (SIM), eller att ställa krav på ett mycket stort kapital. I så fall skulle den finansiella rådgivningsverksamhet som i dag betraktas som en anknuten tjänst åter hamna under de dominerande finansgruppernas kontroll, vilket skulle tvinga många oberoende konsultföretag att slå igen, vilket i sin tur skulle minska valfriheten för miljontals sparare som i första hand tvingas vända sig till banker och finansbolag och på ett godtyckligt vis tvingas stödja de stora förmögenhetsförvaltarna (som inte har utmärkt sig positivt under de senaste åren om man ser till de resultat de uppnått). För att konsumenternas intressen skall garanteras måste naturligtvis de små konsultbolagens verksamhet uppfylla stränga krav och följa parametrar som lätt kan kontrolleras av den övervakande myndigheten.

Under förutsättning att kommissionen kan bekräfta denna huvudinriktning, även efter de två samråd som skall genomföras i frågan:

1. Anser inte kommissionen att restriktionerna i praktiken får negativa följder för marknaden för finansiella tjänster?

2. Varför uppmärksammar kommissionen inte den mycket viktiga funktion som de fristående konsulenterna fyller när det gäller investerarnas valfrihet, och inför lämpliga regler för att bättre skydda spararna, under förutsättning att reglerna inte innebär en diskriminering av de små, oberoende företagen?

3. Anser inte kommissionen att erfarenheterna under senare år har visat de stora institutionernas benägenhet att rekommendera aktier i sina egna holdingbolag och företag eller i bolag som är deras kunder, vilket innebär risk för en uppenbar intressekonflikt? (Har kommissionen ingenting lärt av fallet Enron?)

4. Anser inte kommissionen att man i stället bör utarbeta regler som minskar risken för intressekonflikter för att undvika att ett spindelnät av holdingbolag kontrollerar bank- och finanssystemet och enbart främjar de stora grupperna genom att begränsa de små företagens konsultverksamhet?

5. Anser inte kommissionen att det vore lämpligt att föreslå åtgärder till skydd för investerarna som garanterar dem en möjlighet att utnyttja ett brett spektrum av olika tjänster, snarare än att i praktiken krympa deras marknad?

(1) EGT L 141, 11.6.1993, s. 27.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 juli 2002)

1. Kommissionen har funnit det lämpligt att ta upp frågan om huruvida investeringsrådgivning bör tas med som en kärntjänst i direktivet om investeringstjänster (värdepappershandel i frågan). Syftet med detta skulle vara att skapa ett sunt regelverk för att öka investerarnas förtroende och utveckla denna typ av verksamhet i hela Europa. Om investeringsrådgivning blev fullt erkänd i direktivet, skulle denna verksamhet, när den bedrivs separat från bank- och mäklarverksamhet, också bli erkänd som en självständig och allt viktigare finansiell tjänst.

En sådan ordning skulle i huvudsak innebära följande:

- Fysiska eller juridiska personer vilkas huvudsakliga eller enda verksamhet består i att bedriva investeringsrådgivning skulle behöva ha auktorisation som värdepappersföretag i den mening som avses i direktivet; idag är de underkastade medlemsstaternas särskilda regler.

- Företag som uteslutande är verksamma med investeringsrådgivning skulle kunna bedriva denna rörelse över gränserna eller på distans för kunder i hela EU, men endast stå under tillsyn av myndigheterna i hemlandet. Idag är det endast banker och värdepappersföretag som bedriver kärntjänster enligt direktivet som kan göra detta.

- Investeringsrådgivare skulle behöva förhandsauktorisation och därefter omfattas av förpliktelserna i direktivet. Det skulle finnas en väl avpassad och adekvat tillsyn som kan hantera risken för att investerarna får dålig rådvigning och för oprofessionellt eller oetiskt agerande från rådgivarnas sida. Det skulle i synnerhet ge ett grundläggande skydd för investerarna när de gör affärer med rådgivare som är auktoriserade eller belägna i en annan medlemsstat (via distanskommunikationsteknik).

- Det skulle kunna innebära att specialiserade rådgivare kommer att omfattas av rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut(1). Kommissionen är medveten om att detta oroar vissa mindre kapitalstarka specialiserade rådgivare, som för första gången kan komma att behöva göra kapitalavsättningar. Det är för närvarande inte möjligt att fastställa hur stora belopp det kan komma att röra sig om(2). Kommissionen har i sitt förslag erkänt behovet av att införa kapitalkrav som är avpassade för rådgivare genom att ta hänsyn till de begränsade risker som investerarna utsätts för vid investeringsrådgivning, och detta innan man kan börja överväga att låta rådgivarna omfattas av direktivet om investeringstjänster och kapitalkravsdirektivet. Följderna för små eller specialiserade värdepappersföretag av att omfattas av kapitalkravsdirektivet kommer att utgöra ett viktigt element vid kommande remissförfarande och beredning i samband med översynen av kapitalkraven.

Det är mot bakgrund av ovanstående överväganden som vi i remissunderlaget om ändring av direktivet om investeringstjänster (offentliggjort i mars 2002) har diskuterat en eventuell omvandling av investeringsrådgivning till en kärntjänst enligt direktivet om investeringstjänster. Kommissionen överväger noga alla de åsikter som har kommit fram om förslaget innan något beslut fattas i frågan.

2. Den eventuella omvandlingen av investeringsrådgivning till en kärntjänst enligt direktivet om investeringstjänster innebär ett erkännande av investeringsrådgivningens växande betydelse som en stödtjänst för europeiska investerare. Det skulle vara ett bidrag till att skapa ett regelverk som på ett väl avpassat och flexibelt sätt tar hänsyn till de risker för investerarna som är typiska för denna verksamhet. Kommissionen håller med om att regelverket inte får innebära omotiverade eller oskäligt betungande krav på investeringsrådgivarna.

Det föreslagna direktivet om investeringstjänster kommer inte att diskriminera små, oberoende rådgivare. Tvärtom kommer det ändrade direktivet om investeringstjänster att ställa större krav på banker och värdepappersföretag som bedriver investeringsrådgivning tillsammans med andra investeringstjänster. I synnerhet kommer det ändrade direktivet om investeringstjänster att innehålla strängare regler om jäv och finansiell information för sådana företag för att se till att investerarens intressen tillvaratas vid rådgivning.

3. Såsom vi angivit ovan kommer det ändrade direktivet om investeringstjänster att innehålla strängare bestämmelser i syfte att se till att finansinstitut med diversifierad verksamhet inte låter eventuella ägarintressen påverka det lämpliga i eller objektiviteten hos den individuella rådgivningen till kunder i samband med försäljning av finansiella instrument eller genom särskilda försäljningsvillkor. Det har föreslagits att sådana företag skall införa effektiva system som säkrar att hanteringen av jävssituationer sker på ett oberoende sätt. När jävssituationer inte kan hanteras på det sättet, skall en bank eller ett värdepappersföretag som kombinerar rådgivning med annan verksamhet, vilken kan leda till jävssituationer, informera (potentiella) kunder om detta faktum redan från början. I remissunderlaget föreslås också att om finansiell information eller oberoende system inom företaget inte är tillräckliga för att undanröja risken för jävssituationer som kan skada kundens intressen, skall värdepappersföretaget avstå från att göra affärer med (den potentiella) kunden.

4. Kommissionen anser inte att den samlade verkan av de föreslagna reglerna blir att stora företag med omfattande verksamhet gynnas framför små oberoende investeringsrådgivare.

Med hänvisning till svaren på de föregående frågorna tror kommissionen att, om rådgivning kommer att omfattas fullt ut av direktivet om investeringstjänster, med till verksamheten anpassade kapitalkrav, detta kommer att ge följande resultat:

- Det kommer att skapa ett enhetligt och effektivt europeiskt regelverk för de särskilda risker som investerare löper vid individuell investeringsrådgivning.

- Det gör det möjligt för små specialiserade investeringsrådgivare att konkurrera på lika villkor och enligt samma regler som större företag med diversifierad verksamhet. Med en enda auktorisation kommer de att kunna göra affärer med kunder i alla medlemsstater.

- Det kommer att skapa strängare regler för företag med diversifierad verksamhet och därigenom säkerställa att dessas rådgivning är lika objektiv och opartisk som den som ges av specialiserade rådgivare.

Slutresultatet torde således skapa bättre förutsättningar för specialiserade rådgivare att delta som fullt integrerade aktörer på en väl utvecklad värdepappersmarknad i gemenskapen.

5. Se punkterna 1. till 4.

(1) EGT L 141, 11.6.1993; svensk specialutgåva, område 6, volym 4, s. 58.

(2) Något slags första kapitalinsättning. Löpande kapitalkrav kopplade till bank- eller handelslagerrisker kommer inte att gälla för specialiserade rådgivare som inte bedriver affärer eller handhar kunders pengar eller andra tillgångar. En ny avsättning för att täcka operativa risker för alla banker och värdepappersföretag skulle kunna införas i samband med den pågående kapitalkravsöversynen.