ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0341/99

från Riccardo Nencini (PSE) till kommissionen

(23 februari 1999)

Angående: Ökad konkurrens från importris till följd av Europeiska unionens koncessioner

Den gemensamma organisationen av marknaden har visat sig oförmögen att effektivt styra och leda marknaden. Den har inte tagit tillräcklig hänsyn till den ökade arealen och den ökade produktionen, den stabila konsumtionen, den ökade konkurrensen från importerat ris till följd av de många koncessioner som Europeiska unionen har givit tredje land samt till slutsatserna från GATT-avtalen.

Under regleringsåren 1996/97 och 1997/98 uppstod verkliga krissituationer när den odlade arealen i Europeiska unionen översteg 420 000 hektar, trots att den låg kvar under den maximala garantiarealen. Följderna blev en kraftig sänkning av producentpriserna samt uttag av stora mängder produkter.

Eftersom problemet är så allvarligt kräver det förmodligen en översyn av förordning nr 3072/95(1), men denna översyn bör dock genomföras först efter att de kommande förhandlingarna om den internationella handeln (WTO-avtal) har avslutats och med hänsyn till effekterna av Agenda 2000, i synnerhet i spannmålssektorn.

Avser kommissionen att ingripa för att kontrollera om det är möjligt att flytta över en betydande del av arealen (minst 50 000 hektar) från den lokala växtsorten till växtsorten på världsmarknaden, om det är möjligt att differentiera kompensationsbidraget mellan ris från övriga världen och ris från EU samt om det är möjligt att uppnå en reduktion av marknadspriset för ris från övriga världen som motsvarar den ökade kompensationsbetalningen, utan att minska interventionspriset?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

Som parlamentsledamoten påpekar råder det obalans på rismarknaden sedan regleringsåret 1996/1997. Detta har lett till att interventionsuppköp tillgripits i stor omfattning.

Kommisssionen anser att den bör agera för att återupprätta balansen mellan tillgång och efterfrågan på ris i gemenskapen. Ett antal olika alternativ håller för närvarande på att analyseras. Bland dessa finns det alternativ som parlamentsledamoten nämner. Det granskas nu noga för att man skall kunna komma till klarhet om dels huruvida det är förenligt med internationella avtal, dels vilka effekter de föreslagna åtgärderna kan komma att få på gemenskapens marknad.

(1) EGT L 329, 30.12.1995, s. 18.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0497/99

från Bartho Pronk (PPE) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Gränsöverskridande läkarvård

Domstolen har nyligen avkunnat domar som rör artiklarna 59 och 60 i EG-fördraget och artikel 22 i förordning nr 1408/71 beträffande läkarvård och läkemedelsinköp i en annan medlemsstat än den i vilken personen i fråga är försäkrad(1).

1. Vet kommissionen hur många personer som köper läkemedel i en annan medlemsstat än den i vilken de är försäkrade?

2. Om så inte är fallet kan kommissionen trots detta hålla med om att det är önskvärt med ytterligare studier för att bland annat kunna slå fast om man på grund av domstolens ovannämnda domar måste ändra artikel 22 i förordning 1408/71(2)?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 maj 1999)

Som svar på den första frågan måste kommissionen upplysa parlamentsledamoten om att man inte har tillgång till några färska uppgifter om hur många personer som söker vård eller införskaffar läkemedel i en annan medlemsstat än den behöriga medlemsstaten.

Kommissionen håller med parlamentsledamoten om att det skulle vara mycket värdefullt att genomföra en studie för att analysera konsekvenserna av den rättspraxis som domstolen fastställt i domarna Kohll och Decker på medlemsstaternas system för social trygghet och gemenskapens lagstiftning. Kommissionen kommer att vidta nödvändiga åtgärder för att påbörja en sådan studie.

(1) Mål C-158/96 (Kohll) och C-120/95 (Decker).

(2) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0771/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Traditionell glasstillverkning

I Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 329 av den 31 oktober 1997 offentliggjordes en ansökan om registrering av produktnamnet "helado artesano", i enlighet med artikel 8.1 andra stycket i rådets förordning (EEG) 2082/92(1) om särartsskydd. Denna ansökan är fortfarande inte färdigbehandlad.

Finns det någon anledning till att konsumenterna inte skall kunna skilja på glass som tillverkas enligt traditionella metoder och industritillverkad glass?

(1) EGT L 208, 24.7.1992, s. 9.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0038/99

från Giorgio La Malfa (ELDR) till kommissionen

(20 januari 1999)

Angående: Informationscentrum i städer och deras verksamhet i Medelhavsområdet

Europaparlamentet har godkänt en ändring i syfte att ta med nätet av informationscentrum i städer bland de åtgärder som omfattas av budgetposten B4-0306.

Tack vare denna ändring kan budgetposten användas för att finansiera projekt i Medelhavsområdet, där också några central- och östeuropeiska länder ingår.

Kan kommissionen säga vilka konkreta initiativ man förbereder för att följa denna tydliga anvisning från parlamentet, framför allt med hänsyn till miljöpolitikens betydelse på båda sidor av Medelhavet?

Vilken tidsplan och vilka former har man tänkt sig för samråd med kommissionens partner, framför allt nätverket av informationscentrum i städer, för att genomföra de initiativ som parlamentet förväntar sig?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(4 mars 1999)

I anmärkningen till budgetpost B4-306 i Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1999(1) uppmanas till en utveckling av verksamheten i Central- och Östeuropa inom forumen för hållbar utveckling i städerna. Medelhavsländerna nämns inte särskilt. Det erinras om att nätet av forum för hållbar utveckling i städerna redan omfattar några medlemmar i Medelhavsområdet: i Italien (Venedig och Terni), Spanien (Granada och Bilbao) och Grekland (Volos).

Kommissionen tog redan den 15 januari 1999 initiativet till ett möte med ett antal företrädare för de forum som ingår i nätet, för en diskussion om hur detta skall kunna utvidgas till länderna i Central- och Östeuropa. Dessa överväganden fortsätter och kan komma att leda till att ett projekt utarbetas under våren 1999.

(1) EGT L 39, 12.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0070/99

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Diskriminering av EU-medborgare inom forskning i Förenade kungariket

Det brittiska regeringsorgan som övervakar stödet till forskningsverksamhet vid universiteten (EPSRC) har avslagit en italiensk medborgares ansökan, som lämnats in helt enligt reglerna, med den motiveringen att han inte är brittisk medborgare. Som italiensk medborgare skulle han ha rätt att få anmälningsavgiften till doktorandkursen betald, men däremot inte kost och logi (cirka 6 400 pund).

Anser kommissionen inte att detta måste betraktas som en diskriminering av vissa EU-medborgare i förhållande till andra, särskilt med tanke på att motsvarande forskningsbidrag i Italien är fullständigt tillgängliga för brittiska medborgare?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(6 april 1999)

Som svar på parlamentsledamotens fråga bör det framhållas att gemenskapens bestämmelser som de tolkats av domstolen skall garantera likabehandling dels av studerande från andra medlemsstater och studerande från medlemsstaten i fråga när det gäller tillträde till utbildning (artiklarna 6, 126 och 127 i EG-fördraget), dels likabehandlingen av gemenskapens arbetstagare och deras barn, vilken är mer omfattande och fastställs i rådets förordning (EEG) 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(1). Denna fria rörlighet omfattar under vissa omständigheter rätten att inom detta område ta del av de sociala förmåner som är förbehållna medborgare i landet i fråga.

En studerande har inte samma ställning som en arbetstagare (eller dennes familjemedlemmar) men har enligt artiklarna i EG-fördraget rätt till samma behandling som de studerande som är medborgare i mottagarlandet och till att få allt stöd som har till syfte att täcka anmälnings- och undervisningsavgifter. I fråga om tillgång till utbildning innebär likabehandlingsprincipen i praktiken att alla utbildningsanstalter måste ta emot studerande från andra medlemsstater på samma villkor som medborgare i det egna landet. Därför kan de inte avkrävas någon ytterligare avgift med nationalitet som förevändning.

En studerande som är medborgare i en annan medlemsstat och som inte är arbetstagare (eller familjemedlem till en sådan) kan dock inte göra anspråk på stöd till utgifter för uppehälle eller det särskilda bidraget för kost och logi ("subsistence"). Kommissionen anser att frågan hänför sig till de nationella myndigheternas behörighet.

(1) EGT L 257, 19.10.1968.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 348 , 03/12/1999 s. 0105



SKRIFTLIG FRÅGA E-0588/99 från Nuala Ahern (V) till kommissionen (12 mars 1999) Angående: Ändringar av kommissionens förslag i KOM(92) 56 slutlig Vilka ändringar har gjorts av kommissionens förslag KOM(92) 56 slutlig(1), av den 24 februari 1992, om säkerhetsåtgärder rörande hemligstämplad information skapad eller överförd i samband med EG:s eller Euratoms verksamhet, när det gäller klassificering som konfidentiell av information som överförts om Sellafield av Förenade kungarikets myndigheter till Euratom eller kommissionen? Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (5 maj 1999) Parlamentsledamoten kan notera att kommissionen dragit tillbaka det citerade förslaget. (1) EGT C 72, 21.3.1992, s. 15.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0793/99

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(6 april 1999)

Angående: Fritt val av behandling

Ketha Berardi är en tioårig flicka med leukemi. Hennes föräldrar har beslutat att inte längre utsätta henne för kemoterapi, eftersom hon lider av dess biverkningar, och ämnar istället gå över till den behandling som utarbetats av professor Di Bella.

På de behandlande läkarnas uppmaning har domarna vid ungdomsdomstolen emellertid fastställt att kemoterapin skall fortsätta. I annat fall hotar de att frånta föräldrarna deras vårdnadsrätt.

Oavsett medicinska och vetenskapliga bedömningar av kemoterapi och Di Bellas behandling undrar jag om kommissionen inte anser att de italienska läkarnas och domarnas åtgärder står i strid med principen om fritt val av behandling, en princip som i enlighet med stycke C i Europaparlamentets resolution A4-0075/97(1) om icke-konventionell medicin bör ingå i de europeiska medborgarnas rättigheter?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Padraig Flynn

(5 maj 1999)

Det ligger utanför kommissionens behörighet att behandla denna fråga, som handläggs uteslutande av berörda nationella myndigheter.

(1) EGT C 182, 16.6.1997, s. 67.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0368/99

från Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Skydd av det toskanska skärgårdsnaturreservatet och Isola d'Elba

Det toskanska skärgårdsnaturreservatet och Marciano kommun har sagt nej till fortsatt exploatering av gruvan Eurit-Eurelba på grund av det höga natur- och landskapsvärde som det område har där gruvan ligger.

Florens gruvdistrikt (organism som lyder under den italienska staten) har dock begärt att exploateringen av gruvan skall förlängas med fem år. Anser inte kommissionen att denna begäran, som kommer att medföra allvarliga skador i området, strider mot de europeiska miljöbestämmelser som skyddar Isola d'Elba?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(16 april 1999)

Utifrån frågeställarens uppgifter tycks det som om den situation han hänvisar till ligger utanför rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1). Begäran från Florens distrikt om förlängning av exploateringen av den befintliga gruvan tycks inte vara ett projekt som omfattas av direktivet.

Däremot kan rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2) vara tillämpligt, i den mån den beskrivna situationen kan anses omfattas av bestämmelserna i artikel 6.2: "Medlemsstaterna skall i de särskilda bevarandeområdena vidta lämpliga åtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna och habitaten för arterna samt störningar av de arter för vilka områdena har utsetts, om sådana störningar kan ha betydande konsekvenser för målen med detta direktiv."

Denna bestämmelse i direktiv 92/43/EEG är för närvarande tillämplig på särskilda skyddsområden, vilka definieras i direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar(3). Det område frågeställaren nämner är inte ett särskilt skyddsområde enligt direktiv 79/409/EEG. Det omnämns däremot som "viktigt fågelområde" (IBA, important bird area) i förteckningen över viktiga fågelområden i Europa, vilken sammanställts av det internationella fågelskyddsrådet. Det borde i princip ha klassificerats som särskilt skyddsområde enligt direktiv 79/409/EEG.

Mot bakgrund av ovanstående har ett brev med begäran om information sänts till de italienska myndigheterna. Kommissionen kommer att vidta lämpliga åtgärder för att se till att gemenskapslagstiftningen följs.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.

(3) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0233/99

från Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Eventuellt införande av en ny EU-skatt i Italien

Känner kommissionen till uttalandet från den italienska statens revisor, Andrea Monorchio, om att Italien för att uppnå balans i de offentliga finanserna fram till 2002, vilket är ett krav enligt stabilitetspakten, måste vidta åtgärder för omkring 60000 miljarder och ännu en gång betala med ett ökat skattetryck?

Anser kommissionen att skattehöjningen och det eventuella införandet av en ny EU-skatt är skadligt för den italienska ekonomin?

Har den italienska regeringen någonsin tagit upp frågan med kommissionen om att införa en ny EU-skatt (eurotassa 2)?

Har kommissionen bland de förslag den lagt fram för den italienska regeringen om hur denna skall uppfylla stabilitetspaktens krav även föreslagit ett ökat skattetryck?

Vilka följder räknar kommissionen med för Italien om d'Alema-regeringen inte klarar av att uppnå balans i de offentliga finanserna?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(29 mars 1999)

Kommissionen bedömde Italiens skattesituation i samband med att landet lade fram sitt stabilitetsprogram för 1999-2001. Programmet godkändes av Ekofin-rådet den 8 februari 1999.

Enligt stabilitetsprogrammet uppgår de korrigeringsåtgärder som krävs 1999, 2000 och 2001 till respektive 0,4 %, 0,2 % och 0,1 % av bruttonationalprodukten (BNP). Om ytterligare åtgärder krävs har den italienska regeringen åtagit sig att vidta dem. Budgetmålen för 2002 kommer att offentliggöras i maj, när Documento di programmazione economica e finanziaria för 2000-2002 läggs fram för italienska parlamentet.

Italiens regering har inte underrättat kommissionen om en eventuell ny "EU-skatt". Kommissionen har aldrig antytt att en ökning av skattetrycket skulle vara ett lämpligt sätt att minska budgetunderskottet. Tvärtom anser kommissionen att en sund budgetpolitik bör bygga på återhållsamhet med de löpande utgifterna.

De ekonomiska konsekvenserna av att inte följa bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten framgår tydligt av Europeiska rådets resolution om stabilitets- och tillväxtpakten(1) av den 17 juni 1997 och av rådets förordningar (EG) 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken och nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott(2).

(1) EGT C 236, 2.8.1997.

(2) EGT L 209, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0037/99

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(20 januari 1999)

Angående: Kattskinn "i undervisningssyfte"

I en italiensk läromedelskatalog för mellan- och högstadiet annonseras om kattskinn som är avsedda att användas för fysikexperiment. Detta har fått samtliga djurskyddsföreningar i landet att protestera.

Experimentet kan enligt lärarna själva lika väl utföras med ett vanligt ylletyg. Det är föga "pedagogiskt" att i händerna på växande barn sätta skinnet från ett djur som i de flesta fall väntar på dem därhemma för att leka.

Enligt uppgift från förlaget - ett av de mest seriösa i Italien - importeras kattskinnen från Tyskland, och det finns all anledning att tro att Tyskland inte tar fram det här materialet enbart för Italien.

1. Anser kommissionen att Tyskland bör straffas för att man bevisligen bedriver en sådan grym handel?

2. Bör man inte uppmana både Italien och andra medlemsstater att inte köpa in material som är ett resultat av att djur, och ännu värre sällskapsdjur, har behandlats illa?

3. Bör man inte påminna både Italien och övriga EU-länder om att det sedan länge finns djurskyddslagar som förbjuder vanvård och avlivning av djur?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(15 mars 1999)

Kommissionen ber att få upplysa parlamentsledamoten om att handel med kattskinn för experimentella eller andra ändamål inte omfattas av gemenskapslagstiftningen.

Eftersom gemenskapen saknar behörighet på detta område kan kommissionen inte vidta några åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0173/99

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Försenade utbetalningar av stöd till företag i missgynnade stadsdelar

Mot bakgrund av min tidigare fråga P-3945/97(1) av den 4 december 1997 "Statligt stöd till företag i missgynnade stadsdelar" bör man beakta att man på grundval av artikel 14.3 i lag nr 266 av den 7 augusti 1997 om akuta ekonomiska åtgärder har beviljat ett anslag på 46 miljarder under 1997 till företagsverksamhet som bedrivs i perifera områden i enlighet med förordningen "Rambestämmelser för statligt stöd till företag i missgynnade storstadsområden" (Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 14 maj 1997(2). Det gick cirka ett år från det att denna förordning utfärdades till dess att genomförandebestämmelserna utfärdades i juli 1998, vilka möjliggör tillämpningen av förordningen i praktiken. Enligt genomförandebestämmelserna skall de berörda kommunala myndigheterna fatta beslut om den faktiska tillämpningen av förordningen. Trots detta, och trots att detta enligt genomförandebestämmelserna skulle ske före den 29 november 1998, har staden Rom fortfarande inte fattat något sådant beslut.

1. Kan den försenade tillämpningen skada syftet med EU:s förordning om stöd till verksamheter i missgynnade stadsdelar?

2. Skulle tillämpningen av ovannämnda nationella lag i vissa stadsdelar och inte i Rom kunna leda till en obalans som även kan skada den fria konkurrensen?

3. Vad anser kommissionen rent allmänt om detta?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(22 mars 1999)

Kommissionen hänvisar till sina svar på parlamentsledamotens skriftliga frågor P-2628/97(3) och P-3945/97(4).

Rambestämmelserna för statligt stöd till företag i missgynnade storstadsområden(5) har till syfte att precisera enligt vilka kriterier kommissionen granskar stödåtgärders förenlighet med den gemensamma marknaden. Det rör sig således om klargöranden till medlemsstaterna och inte om en uppmaning att ge sådant stöd. Det är medlemsstaterna själva som fattar beslut om att stöd skall beviljas. I så fall måste stödet anmälas till och godkännas av kommissionen.

(1) EGT C 187, 16.6.1998, s. 99.

(2) EGT C 146, 14.5.1997, s. 6.

(3) EGT C 82, 17.3.1998.

(4) EGT C 18, 16.6.1998.

(5) EGT C 146, 14.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0534/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet uttryckte Europaparlamentet sitt stöd för främjandet av kvalitetsprodukter, inbegripet råvaror som kan ingå i de olika konservprodukterna som till exempel konserveringsvätskor, och framför allt olivolja. Parlamentet krävde åtgärder för att säkerställa att priset för olivolja bibehålls i nivå med internationella priser i syfte att bevara konkurrenskraften för denna produktionsform, som är en symbol för den höga kvaliteten inom gemenskapens konservindustri. Parlamentet kräver i detta avseende att man bibehåller eller ökar bidragen för olivolja avsedd för industrin inom ramen för organisationen av den gemensamma marknaden för olivolja.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0692/99

från Sebastiano Musumeci (NI) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Stödåtgärder till fiske av svärdfisk i Medelhavet

I ett förslag som nyligen lagts fram av rådet (fiske) förbjuds användandet av drivgarn vid fiske efter svärdfisk från och med den 31 december 1999 för samtliga fartyg i gemenskapsflottan.

Rådet har medgivit ett undantag för de fartyg som är verksamma i Östersjön att utöver de tillåtna 2 000 metrarna medföra ytterligare nät upp till 21 km samt 3 000 meter i reserv ombord.

Detta sätt att olikbehandla medlemsstaterna utgör ett klart åtsidosättande av fiskarna i Medelhavet och förslaget att förbjuda fiske med drivgarn strider mot genomförandet av den italienska omställningsplanen.

Vilka initiativ avser kommissionen att vidta för att förhindra orättvisa åtgärder som, även om de tar hänsyn till fiskbestånden, ytterligare slår mot en av de få verkligt produktiva ekonomiska sektorerna på Sicilien och i Medelhavsområdet?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(21 april 1999)

De åtgärder som rådet har antagit om en nedtrappning av användandet av drivgarn(1) är inte tillämpliga i Östersjön med tanke på det speciella metoder som används i detta område för fiske av lax. Hotet mot bestånd som inte är mål för fisket med drivgarn är mycket litet.

När det gäller den italienska omställningsplanen för drivgarn hade rådet redan gett sitt formella godkännande av detta innan ovannämnda förordning antogs(2). Dessutom har rådet nyligen antagit ett nytt beslut(3) som är tillämpligt på alla gemenskapsfartyg som fiskar stora vandrande fiskarter (främst svärdfísk och tonfisk). Villkoren för omställning har klargjorts när det gäller de italienska fiskarna och utökats till att omfatta andra medlemsstater.

(1) Rådets förordning (EG) 1239/98 av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna, EGT L 171, 17.6.1998.

(2) Rådets beslut av den 28 april 1997 om en särskild åtgärd för att främja omställningen från vissa fiskeaktiviteter som utövas av italienska fiskare, EGT L 121, 13.5.1997.

(3) Rådets beslut av den 17 december 1998 om en särskild åtgärd för att främja omställning av vissa fiskeaktiviteter och om ändring av beslut 97/292/EG, EGT L 8, 14.1.1999.