SKRIFTLIG FRÅGA E-2761/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(1 oktober 2002)

Ämne: Språket på det europeiska larmnumret 112

I sitt svar på fråga E-0176/02(1) tillkännager Europeiska kommissionen att EU-lagstiftningen inte säger något om vilka språk som 112-operatörerna skall använda. I praktiken svarar de på landets officiella språk och i nästan alla medlemsstater även på engelska.

Vid en sammankomst i Luxemburg (den 10 och 11 maj 2002) om användningen av detta larmnummer framkom det dock att flerspråkigheten eller rättare sagt bristen på flerspråkighet fortfarande vållade problem både för dem som ringde till nödnumret och dem som svarade på det. Ofta går det en myckenhet dyrbar tid till spillo vid dessa samtal för att uppringare och mottagare inte förstår varandra bra.

Ett av besluten var att det skulle vara önskvärt om medlemsstaterna vidtog nödvändiga åtgärder för att kommunikationen med 112-centralerna skall fungera åtminstone på unionens elva officiella språk. Förslagen om hur detta skulle åstadkommas omfattade allt från en kommersiell översättningstjänst till automatisk översättning.

Vid en sammankomst, som hölls i Rosersberg i Sverige den 8 och 9 mars 2002, där det diskuterades hur larmsamtal skall kunna hanteras effektivt tog också chefen för Räddningsverket, Lars Hedström, upp frågan om språk på larmnumret 112. En av flera olika lösningar på språkproblemet vilka då föreslogs var att det skulle inrättas ett nätverk av kontaktpunkter i varje medlemsstat, tillsammans med en central som kan kontaktas och erbjuda lämplig hjälp.

Erkänner kommissionen att det förekommer språksvårigheter vid samtalen till det europeiska larmnumret 112 och att detta kan leda till att dyrbar tid går förlorad i nödsituationer? Om så är fallet: ämnar kommissionen söka efter lösningar oavsett hur detta skall gå till som gör det möjligt att larmcentralerna för numret 112 skall kunna besvara samtal på åtminstone EU:s elva officiella språk? Om inte: varför inte?

(1) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 164.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 november 2002)

Kommissionen har i ett tidigare svar till frågeställaren (på fråga nr 0176/02) påpekat att larmoperatörerna svarar på det eller de språk som är officiella i deras respektive länder, samt i praktiskt taget alla medlemsstater även på engelska.

Kommissionen är naturligtvis positiv till en breddning av larmoperatörernas språkkunskaper och är medveten om att bristande språkkunskaper i vissa fall kan inverka negativt på hjälpinsatsernas snabbhet och kvalitet. Men kommissionen bedömer att kostnaden för den utbildning som krävs för att larmoperatörerna skall kunna svara på samtliga elva officiella EU-språk skulle bli orimligt hög i förhållande till resultatet. I praktiken vore det naturligtvis önskvärt att larmoperatörerna utöver engelska skaffar sig kunskaper i de språk som används mest i EU. Det är mycket viktigt att larmoperatörerna befinner sig i närheten av de platser där larmsamtalen kommer ifrån, så att operatörerna kan agera snabbt och korrekt på begäran om hjälp. Det innebär med nödvändighet en begränsning av möjligheterna att centralisera samtalsmottagningen, t.ex. till riksomfattande larmcentraler.

Kommissionen är heller inte övertygad om att ett system med automatsvar är ändamålsenligt. Detta av två skäl. För det första kan den nuvarande tekniken inte på något sätt garantera tillförlitliga och snabba svar, eftersom röstigenkänningssystemen är långt ifrån tillräckligt utvecklade för att de skall kunna överta operatörens roll. För det andra anser kommissionen att den mänskliga operatören har en central roll: varje person som ringer 112 föredrar att vända sig till en människa och inte till en maskin, i synnerhet i nödsituationer som just är de som föranleder samtal till 112.