SKRIFTLIG FRÅGA E-1797/01

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Pälsfarmning i Europeiska unionen

Kan kommissionen ange kvantiteten på och typen av fisk som djur på pälsfarmer utfodras med i varje medlemsstat och om denna verksamhet är förenlig med de befintliga fiskeavtalen?

Övervakar kommissionen vad som händer med de flådda djurkropparna, som är en biprodukt av pälsfarmning? Övervakar kommissionen även om dessa kommer in i livsmedels- eller foderkedjan och om säkerhetsreglerna respekteras?

Är kommissionen medveten om att Grekland får bidrag för att producera päls? Kan kommissionen kortfattat redogöra för pälsfarmningssektorns verksamhet inom ramen för EU:s politik för produkter som härrör från djur?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

De begärda uppgifterna om vilka mängder fisk och vilka fiskarter som används för utfodring av pälsdjur har kommissionen för närvarande inte tillgängliga. Men enligt uppgifter från industrin i de nordiska länderna använde man år 2000 omkring 60 000, 10 000 och 30 000 ton fisk från Östersjön i Finland, Sverige respektive Danmark. I uppgifterna ingår inte industrier som använder fisk från Östersjön till fiskmjöl, fiskolja eller andra ändamål. Dessutom ingår inte pälsdjursuppfödare som importerar fisk för pälsdjursuppfödning från andra regioner än Östersjön.

Flådda djurkroppar från pälsdjur betraktas i allmänhet som biprodukter från pälsproduktionen och skall därför hanteras enligt bestämmelserna i rådets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990(1) om animaliskt avfall, i vilket det av medlemsstaterna krävs att dessa säkerställer att animaliska biprodukter bortskaffas eller bearbetas under säkra och kontrollerade förhållanden. Detta gäller i regel för animaliska biprodukter från pälsdjur. Medlemsstaterna kan då i begränsade fall och under veterinärs överinseende tillåta användning av animaliska biprodukter från pälsdjur för tillverkning av foder för liknande djur, vilkas kött inte kommer in i livsmedelskedjan.

Användning av animaliska biprodukter från pälsdjur för tillverkning av foder för liknande djur är inte förbjuden enligt gällande gemenskapslagstiftning, enligt vilken det för övrigt är förbjudet att utfodra djur inom animalieproduktionen, som hålls, göds eller föds upp för produktion av livsmedel, med bearbetat animaliskt protein. Men genom rådets beslut 2000/766/EG av den 4 december 2000 om vissa skyddsåtgärder vad gäller transmissibel spongiform encefalopati och utfodring med animaliskt protein(2), åläggs de behöriga myndigheterna ett grundläggande krav på att säkerställa att sådant foder tillverkas i anläggningar som uteslutande framställer foder för dessa djur och inte utgör någon risk mot människors eller djurs hälsa. Därutöver får sådant foder enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati(3) inte framställas av eller innehålla specificerat riskmaterial.

Vad gäller stöd för pälsberedning kan det i förbindelse med diversifieringen av verksamheterna på landsbygden beviljas samfinansiering från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), som är begränsad till investeringsstöd för pälsdjursuppfödning, under förutsättning att de relevanta hygien-, miljö- och djurskyddsbestämmelserna iakttas. En sådan intervention är dock mycket ovanlig. Eftersom päls inte är en produkt som nämns i bilaga I, är EUGFJ-interventioner till pälsberedning uteslutna.

(1) EGT L 363, 27.12.1990.

(2) EGT L 306, 7.12.2000, enligt tillämpningsföreskrifter i kommissionens beslut 2001/9/EG av den 29 december 2000 (EGT L 2, 5.1.2001) och senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 1326/2001 av den 29 juni 2001 (EGT L 177, 30.6.2001).

(3) EGT L 147, 31.5.2001.