ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0840/99

från Sören Wibe (PSE) till kommissionen

(7 april 1999)

Angående: Eurons tillstånd

Kan kommissionen förklara varför euron faller som en sten på den internationella valutamarknaden? Var det inte meningen att euron skulle bli en stark valuta?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Sett över de tolv senaste månaderna faller inte euron "som en sten". Växelkursen mot dollarn i slutet av april 1999 (1 euro = 1,06/1,07 dollar) ligger mycket nära eurons fiktiva kurs före den ryska krisen i september 1998. Mellan våren 1997 och slutet av augusti 1998 fluktuerade euron mellan 1,08 och 1,10 dollar. Med tanke på att en viss fluktuation mellan den europeiska och amerikanska valutan är helt normal kan man hävda att eurons kurs helt enkelt är tillbaka på den nivå den hade i nästan halvtannat år. Växelkursförändringarna sedan den 1 januari 1999 kan främst förklaras med den oväntade styrkan hos den amerikanska ekonomin.

För att avgöra de långsiktiga utsikterna för euron som internationell valuta är utvecklingen på obligationsmarknaden viktigare än tillfälliga fluktuationer i växelkursen. Förändringarna är där strukturella, vilket framgår av utvecklingen på den internationella obligationsmarknaden. Under första kvartalet 1999 var det totala emissionsbeloppet i euro på världsnivå större än för dollarn (46 respektive 44 %), vilket gjorde att "marknadsandelen" för övriga valutor, bland annat pund och yen, minskade till endast 10 %. Detta skall jämföras med situationen för två år sedan, när valutorna för de medlemsstater som ingår i euroområdet tillsammans hade en marknadsandel på mindre än 30 %.

Om man ser till helheten har marknaden för euroobligationer vuxit och blivit allt likvidare, vilket gjort det möjligt för allt fler emittenter att utnyttja den. Marknaden för företagsobligationer i euro blomstrar. I lägre grad och i långsammare takt gäller detta även för aktiemarknaden. Trots att eurons externa värde på kort sikt har minskat, betraktar de ledande finansiella investerarna den redan som en av världens två ledande valutor.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0464/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(24 februari 1999)

Angående: Fiskeriavtal mellan EU och Argentina

Följande brådskande fråga ställs mot bakgrund av att fiskeriförbindelserna mellan EU och Argentina har fått en allvarlig utveckling på grund av ändringar i Argentinas fiskerilagstiftning som innebär en klar kränkning av de överenskomna villkoren i det gällande fiskeriavtalet mellan EU och Argentina, vilket har erkänts av Europeiska kommissionen, och med bakgrund av nästa sammanträde i det blandade utskottet EU-Argentina den 4-5 mars. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att försvara gemenskapens fiskeintressen, nu när dessa har drabbats allvarligt av de ändringar i den argentinska lagstiftningen som strider mot internationella bestämmelser på hög nivå, såsom det gällande fiskeriavtalet mellan EU och Argentina?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(30 mars 1999)

Så snart som kommissionen fick kännedom om de ändringar i den argentinska lagstiftningen som parlamentsledamoten nämner, agerade den bland annat genom att skicka en skrivelse till Argentinas biträdande fiskeminister och däri markera sitt missnöje med både förfarandena och bestämmelsernas innehåll. Kommissionen kallade också samman gemenskapens och Argentinas gemensamma kommitté som möttes den 4 och 5 mars 1999 i Buenos Aires. Detta möte ägnades huvudsakligen åt detta ärende.

På begäran av parlamentet har kommissionen rapporterat till ledamöterna i fiskeutskottet den 15 och 16 mars 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0063/99

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Europeiska turistorter

Turistorter uppvisar speciella särdrag eftersom de under turistsäsongen måste upprätthålla en nödvändig infrastruktur som överstiger de normala kraven under resten av året.

På grund av detta håller olika förvaltningsmyndigheter (nationella, regionala och lokala) på att i sina lagstiftningar om turistsektorn införa bestämmelser som tar hänsyn till denna specifika karaktär hos turistorterna.

Kan kommissionen uppge i vilken utsträckning de gemenskapsbestämmelser som påverkar turistsektorn kan innefatta denna åtskillnad, som redan görs i olika nationella lagstiftningar, på ett sådant sätt att de stöder orter som tvingas ta emot stora turistströmmar under vissa delar av året?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(24 februari 1999)

I enlighet med subsidiaritetsprincipen anser kommissionen att det inte är lämpligt att på gemenskapsnivå harmonisera de regler rörande verksamheten på turistorter som införts av statliga, regionala och kommunala förvaltningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3223/98

från Luigi Moretti (NI) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Radiosändningar

De franska myndigheterna förbjöd nyligen en radiostations sändningar under en dag, som en straffåtgärd för att denna station hade spelat fler utländska sånger än vad som är tillåtet.

Kan kommissionen säga om dessa bestämmelser är förenliga med gemenskapens bestämmelser om fri konkurrens?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 december 1998)

Den franska lagen nr 94/88 av den 1 februari 1994 ändrade lag nr 86/1067 av den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet och föreskriver fr.o.m den 1 januari 1996 att för ljudradiostationer som har tillstånd från rådet för audiovisuella medier (Conseil supérieur de l'audiovisuel, CSA), skall minst 40 % av sångerna som sänds mellan kl. 6.30 och 22.30 utgöras av sånger på franska varav minst hälften skall härröra från "nya talanger eller vara nyproduktioner". CSA kontrollerar varje kvartal att dessa kvoter respekteras och stationer som bryter mot reglerna kan straffas med sanktioner av varierande grad, från varning till stängning.

Kommissionen är medveten om att denna förpliktelse skapar svårigheter för ett antal stationer som p.g.a. inriktning eller programplanering återkommande underskrider den fastlagda kvoten. Kommissionen har genom pressen fått kännedom om de sanktioner som drabbat den station Luigi Moretti hänvisar till.

Kommissionen har inlett en dialog med de franska myndigheterna om beskaffenheten hos dessa radiokvoter som enligt kommissionen kan hindra den fria rörligheten för tjänster inom gemenskapen. Kommissionen skall inom kort göra en utvärdering av dessa inskränkningar mot bakgrund av de franska myndigheternas syfte, bland annat i kulturpolitiskt avseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0870/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Legalisering av de illegala invandrarna

I det betänkande om respekten för de mänskliga rättigheterna i Europeiska unionen (1996) som antogs av parlamentet i februari framhävdes vissa medlemsstater uttryckligen, som efter en viss tidsperiod har legaliserat den uppehållsrättsliga statusen för personer som uppehåller sig illegalt på deras territorier.

1. Anser kommissionen att dessa medlemsstaters agerande strider mot gällande gemenskapslagstiftning?

2. Anser kommissionen att dessa medlemsstaters agerande strider mot Schengenavtalet?

3. Vad avser kommissionen göra för att införliva Schengenavtalet i gemenskapslagstiftningen och beträffande liknande skillnader?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3852/98

från Jannis Sakellariou (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Anslag till Bistro - mottagarkretsen Tacis-Lien

1. Kan kommissionen tillhandahålla uppgifter angående anslagen till Bistro-programmet för åren 1998 och 1999? I synnerhet hur stort belopp utgör de ännu icke bundna medlen?

2. Kan kommissionen ange hur många som totalt har ansökt om stöd inom ramen för Bistro under 1998? Hur stor är den genomsnittliga stödsumman per ansökning?

3. Hur fördelar sig de beviljade ansökningarna på ansvariga organisationer och icke-statliga organisationer i de enskilda medlemsstaterna?

4. Kan man ansöka om stöd för projekt med partner från Kazakhstan inom ramen för Tacis-Lien?

5. Om inte, hur förklarar då kommissionen att medlemmar av kommissionens delegation till Kazakhstan rekommenderar tyska intressenter att inom ramen för Tacis-Lien ansöka om stöd för projekt med partner från Kazakstan, trots att det i gällande direktiv om Tacis-Lienprogrammet fastställs att det inte skall göras några budgetberäkningar för Kazakhstan och att en ansökning därför automatiskt måste avslås?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

1. I handlingsprogrammet för 1996-1997 uppgick Bistro-budgeten för Kazakstan till 1 miljon ecu. Hälften av 1996-1997 års budget på 1 miljon ecu står fortfarande till förfogande. Nästa handlingsprogram är fortfarande på förhandlingsstadiet. Av den anledningen är det inte möjligt att ange några budgetsiffror än.

2. Bistro-programmet handläggs av kommissionens delegation i Alma-Ata som hittills har tagit emot 34 ansökningar. Nio av dessa har godkänts. Den genomsnittliga budgeten för ett Bistro-projekt är 44 000 [fmxeuro].

3. Av de nio projekt som godkänts har tre kontrakt ingåtts med kazakstanska myndigheter. Kontrakt beträffande de återstående sex projekten har ingåtts med fyra medlemsstater: (Tyskland 2; Frankrike 1; Nederländerna 1 och Förenade kungariket 2).

4. Ja, det går att ansöka om stöd till projekt med de kazakstanska partnerna.

5. Kommissionens delegation i Alma-Ata har till uppgift att lämna upplysningar på plats om hur man skall erhålla stöd från TACIS till alla de alternativ som står till buds. Två LIEN-projekt har inletts i Kazakstan som finansierats med medel från 1997 års program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3940/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Bedömning av följderna av att överge det internationella rymdstationsprojektet

Den 20 november 1998 lyckades man från Baikonur i Kazakstan sända upp den första delen av den internationella rymdstationen, en händelse som gör verklighet av decenniers science-fictiondrömmar. Om några få dagar, den 3 december, kommer Zaraya (Sunrise) att kopplas ihop med Unity som sänds upp från USA. Redan nu har förseningar uppstått på grund av ekonomiska problem i Ryssland, men det allvarligaste är att Rysslands uppskjutning av servicemodulen har flyttats fram till juli 1999. Under tiden har de kritiska rösterna vuxit i styrka. En av dessa är tidningen The Economist som i en ledare den 14 november skriver: "With Russia's contribution to the project fast dwindling to nothing, the station is now losing even symbolic value. Since it has never had much scientific value..., should it be going ahead at all? The answer is no." Inget sägs om hur man bedömer följderna av att inställa projektet.

Detta visar de ökade svårigheter som uppstått för det internationella samarbetet inom olika storskaliga vetenskapliga områden som rymdprojekt, fusionskraftsprojekt etc. på grund av ekonomiska problem och ändrade strategier. Kan rådet ange vilken ståndpunkt EU intar och hur Europeiska rymdorganisationen och dess medlemmar kommer att påverkas?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(4 mars 1999)

Samtidigt som Förenta staterna har satsat mycket på rymdstationen, både i fråga om image och förmågan att förverkliga ett omfattande internationellt samarbete, har gensvaret i Europa varit litet till följd av att medlemsstaternas, Norges och Schweiz deltagande bara utgör runt 8,5 % av den totala utvecklingskostnaden på uppskattningsvis 35 miljarder euro, det vill säga cirka 3 miljarder euro.

Det europeiska bidraget till den internationella rymdstationen stammar huvudsakligen från de beslut som har fattats inom Europeiska rymdorganisationen. Detta bidrag står för närvarande för 16 % av organisationens budget och bör under de kommande fem åren ligga under 20 %. Inom ramen för det femte ramprogrammet för forskning och utveckling förutses ingen finansiering av stationens utveckling.

Rymdstationen bör göra det möjligt att testa ett flertal tekniker som är nödvändiga för att erövringen av rymden skall fortsätta och den kan i fråga om sina rättsliga och ekonomiska aspekter anses vara en prototyp för sådana internationella grupperingar som krävs vid denna typ av projekt. Eftersom det europeiska engagemanget är begränsat skulle en nedläggning av rymdstationen endast få minimala konsekvenser för den europeiska rymdfartsindustrin.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3868/98

från W.G. van Velzen (PPE) till kommissionen

(9 december 1998)

Angående: Lagring av kärnavfall från kärnreaktorn i Putten (Nederländerna)

Vi har fått kännedom om det svar Cresson gav för kommissionens räkning på min första fråga om problemen med kapaciteten för att lagra kärnavfall från rektorn Hoge Flux i Putten (E-3041/98)(1). Av svaret att döma verkar det som detta problem lyder under det gemensamma forskningscentret (GFC) eftersom detta organ ansvarar för driften.

1. Den andra klassens lösning som det talas om i svaret kommer också att leda till stora problem eftersom reaktorbassängen läcker. Kommer kommissionen nu snabbt att försöka ta fram en alternativ lösning?

2. I kommissionens svar skrev man att avfallslagring är en nationell angelägenhet. Här rör det sig snarare om det gemensamma forksningscentret, som styrs av kommissionen. Är det därför inte kommissionens uppgift att hitta en lösning på problemet? Kommer kommissionen nu att koppla in andra medlemsstater för att lösa problemet?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(27 januari 1999)

1. Den lösning som föreslogs för lagring av använt kärnbränsle från högflödesreaktorn, om det skulle visa sig att lagringsplatsen vid Habog-anläggningen "Centrale organisatie voor radioactif afval" (COVRA-projektet) inte skulle kunna användas i tid, nämligen att använda bassängen i reaktorn för lagring, är en övergångslösning. I slutet av 1999 kommer det inte att finnas mer lagringsutrymme i bassängen och det kommer alltså att krävas andra lösningar.

Eftersom det ursprungliga bränslet kom från Amerika, skulle ett alternativ kunna vara att skicka tillbaka det använda bränslet dit, vilket skedde före 1988. De amerikanska myndigheterna ställer dock som krav att man får en försäkran om att omvandla det nuvarande höganrikade bränslet från HFR till låganrikat uraniumbränsle. En sådan omvandling är dock en mycket dyr teknisk lösning. Den bör inte innebära försämrade tekniska egenskaper för reaktorn, som tillverkar omkring 60 % av de radiofarmaceutiska produkter som används i Europa, eller försämra reaktorns konkurrenskraft inom den här marknaden som redan är hårt konkurrensutsatt. Undersökningar har redan inletts och om resultatet av dessa är lovande, kan använt kärnbränsle skickas tillbaka till Förenta Staterna under 1999. Budgeten för högflödesreaktorn måste justeras för att klara en sådan dyr lösning.

Även alternativet med upparbetning i Frankrike analyserades. Den lösningen innebär vissa fördelar, men betyder även att avfallet måste transporteras tillbaka till Nederländerna efter flera år. Dessutom är upparbetning i Frankrike en kostsam lösning som inte täcks av budgeten för högflödesreaktorn.

2. Ingen medlemsstat har någon etablerad, erkänd och godkänd anläggning för hantering av högaktivt avfall eller använt kärnbränsle. Det finns också ett krav på att avfallet skall skickas tillbaka till det land där anläggningen ligger. För närvarande finns inga tecken på någon trend i riktning mot internationalisering eller, för den delen, någon "europeisering" av avfallslagring.

(1) EGT C 142, 21.5.1999, s. 75.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3888/98

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Bidrag till frivilligorganisationer

Hur försöker kommissionen komma till rätta med de förseningar som frivilligorganisationer drabbas av när de söker medfinansiering från budgetpost B7-6000?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3887/98 och E-3888/98 ingivna av João de Deus Pinheiro för kommissionen

(4 mars 1999)

1. Ansökningar om finansiering inom ramen för budgetpost B7-6000 bedömas och prioriteras i enlighet med rådets förordning (EG) 1658/98 av den 17 juli 1998 om samfinansiering med europeiska icke-statliga organisationer (NGO) på utvecklingens område av åtgärder på områden av intresse för utvecklingsländerna(1) och de allmänna bestämmelserna för samfinansiering med icke-statliga organisationer. Projekt skall väljas med ledning av deras genomförbarhet, deras inverkan på de allra fattigaste samt deras förenlighet med gemenskapens utvecklingsmål.

2. Under 1998 fick vissa icke-statliga organisationer vänta länge på beslut rörande deras ansökningar om finansiering. Detta berodde främst på kommissionens beslut att innan den interinstitutionella överenskommelsen träffades i juli 1998 tillfälligt upphöra med att utnyttja budgetposten till följd av domstolens avgörande om avsaknad av rättslig grund.

Kommissionen prioriterar nu behandlingen av förslag så att den nuvarande eftersläpningen skall kunna åtgärdas under de första månaderna 1999.

(1) EGT L 213, 30.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3213/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Finansiering av den nationella sysselsättningsplanen i Grekland

Enligt kommissionens svar på min skriftliga fråga nr E-1861/98(1) om hur programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning" framskrider, har man föreslagit nedskärningar i finansieringen av programmet för att säkerställa att anslagen från Europeiska socialfonden används i sin helhet och inom fastställda tidsramar.

Eftersom finansieringen av åtgärderna inom den nationella sysselsättningsplanen för Grekland, som ni är underrättad om, till 50 % baserar sig på ovanstående program, vill jag fråga kommissionen på vilket sätt och med hjälp av finansiering från vilka källor den nationella sysselsättningsplanen för Grekland skall genomföras, eftersom planen nu, på grund av ovannämnda nedskärningar alltså kommer att förlora största delen av sin finansiering.

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(12 januari 1999)

Den kontrollkommitté som ansvarar för gemenskapens stödramar för Grekland granskade vid sitt möte den 21 juli 1998 de framsteg som gjorts och fattade beslut avseende utvärderingen efter halva tiden och reviderad programplanering.

Det operativa programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning" har ändrats (Europeiska socialfondens deltagande har minskat med 190 miljoner ecu, Europeiska regionalutvecklingsfondens bidrag har ökat med 49 miljoner ecu och de tillgängliga budgetanslagen har ökat med 8 000 miljoner drakmer på grund av den grekiska valutans devalvering gentemot ecu), främst på grund av de dittillsvarande dåliga ekonomiska resultaten.

Programmet "Fortbildning och främjande av sysselsättning" har getts förstärkning. De extra medel som har överförts till detta program kommer att användas för att stödja insatser som avser arbetet inom nya institutioner för barnomsorg och främjande av andra aktiva arbetsmarknadsåtgärder i de nationella handlingsplanerna för sysselsättning.

Dessa beslut är i linje med sysselsättningsriktlinjerna från 1998 och de prioriteringar som fastställs i den grekiska handlingsplanen. Kommissionen anser också att de kommer att underlätta genomförandet av de operativa programmen inom gemenskapens stödramar och förbättra deras ekonomiska genomslagskraft, fjorton månader innan gemenskapens stödramar avslutas.

(1) EGT C 13, 18.1.1999, s. 104.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3677/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(4 december 1998)

Angående: Budgetåtgärder inom området för asyl och invandring

Uppgifter från pressen (Bulletin quotidien Europe nr 7307, sid. 8) säger att man i samband med ministerrådet för finans och inrikesfrågor i september vid ett möte med representanter från kandidatländerna informerade dessa om de budgetåtgärder som EU fastställt gällande åtgärder inom området för asyl och invandring.

1. Kan rådet informera om innehållet i denna information?

2. Kan rådet specificera om och i så fall vilka av dessa åtgärder som kommer att få konkret effekt för den kommande utvidgningen samt vilka bidrag som är aktuella i detta sammanhang?

Svar

(29 mars 1999)

Vid det mötet mellan Europeiska unionens justitie- och inrikesministrar och kandidatländerna den 24 september 1998 begränsade sig Europeiska gemenskapernas kommission till att sammanfatta de olika initiativ som tagits för ekonomiskt stöd på området asyl och invandring inför anslutningen, särskilt inom ramen för Phare-programmet, som även omfattar RIF-frågor. Den ärade parlamentsledamoten kan få ytterligare information av kommissionen, som förvaltar programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4084/98

från Luigi Florio (PPE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Uteslutning av de små och medelstora företagen från de europeiska fackliga förhandlingarna

De organisationer som företräder de europeiska små och medelstora företagen blir vanligtvis endast hörda av kommissionen, medan de systematiskt utesluts från de förhandlingar till vilka endast de organisationer som företräder de stora industriföretagen inbjuds att delta.

Statistik visar emellertid otvetydigt att de små och medelstora företagen är de enda som under de senaste åren skapat nya arbetstillfällen, medan antalet anställda inom de stora industriföretagen fortsatt att minska.

Anser inte kommissionen att detta bör åtgärdas genom att man i fortsättningen även låter de europeiska organisationer som företräder de små och medelstora företagen delta i de fackliga förhandlingarna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 mars 1999)

Alla små och medelstora företag spelar en avgörande roll när det gäller att skapa välstånd och arbetstillfällen i gemenskapen. Det är kommissionens skyldighet att främja den europeiska sociala dialogen och att se till att så många som möjligt blir företrädda när det gäller samråd och genomförande av avtal i enlighet med de respektive principer som ligger till grund för dessa förfaranden.

Det är kommissionens och rådets ansvar att se till att de som undertecknar ett avtal som arbetsmarknadens parter har träffat och som skall införlivas i gemenskapslagstiftningen är tillräckligt representativa sett i förhållande till avtalets räckvidd. Institutionerna måste emellertid fullt ut respektera att arbetsmarknadens parter är självständiga och att det inte går att påverka en avtalsparts handlingsfrihet.

I sitt meddelande, "Anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå" av den 20 maj 1998(1) gav kommissionen en tydlig signal till arbetsmarknadens parter om att de skall försäkra sig om att deras dialog behåller sin styrka och breda förankring genom att så många som möjligt är företrädda. Detta meddelande, som var helt i linje med parlamentets ståndpunkt i den grönbok som föregick meddelandet(2), ledde till en allvarlig diskussion mellan Europeiska sammanslutningen av industri- och arbetsgivarorganisationer (UNICE) och Europeiska sammanslutningen för hantverksföretag och små och medelstora företag (UEAPME) om möjligheten för de senare att delta i alla relevanta, gemensamma aktioner och förhandlingsförfaranden inom den europeiska sociala dialogen. De två organisationerna träffade en överenskommelse i slutet av 1998 om ett samarbete mellan UNICE och UEAPME när det gäller möten inom den sociala dialogen, förhandlingar inbegripna. Kommissionen välkomnar detta som ett viktigt steg på vägen mot en konstruktiv dialog och ett utökat deltagande i förhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå.

(1) KOM(98) 322 slutlig.

(2) KOM(96) 448 slutlig.