ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2929/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(24 oktober 2001)

Ämne: Svar på fråga 1569/01 Riskbedömning avseende pyrotekniska föremål inom EU

Kommissionen understryker med sitt svar på fråga 1569/01(1) vikten av fråga 1. Vilka initiativ tänker kommissionen dock ta rent konkret för att avhjälpa de brister som också enligt kommissionens syn på saken råder då en indelning i klasserna 1.1 till och med 1.4 enligt FN och ADR (europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg) tillämpas på anläggningar för (temporär) lagring av fyrverkeripjäser?

1. Detta är av betydelse framför allt därför att medlemsstaterna, i och med att detta system tas med i direktivet Seveso II, kommer att åläggas att tillämpa det vid klassificeringen av sådana anläggningar.

2. Fråga 1 upprepas: Vilka möjligheter ser kommissionen att komplettera FN/ADR-testen med ett test där föremålen i inneslutet tillstånd utsätts för en brand, för att beakta det faktum att pyrotekniska föremål företrädesvis transporteras men även lagras i containrar?

3. Kommissionen understryker med sitt svar likaså vikten av fråga 2, men vilka initiativ tänker kommissionen ta för att avhjälpa de rådande missförhållandena?

4. Vilka initiativ tänker kommissionen ta för att se till att det finns enhetliga europeiska kriterier för klassificering av explosiva föremål och enhetliga krav på hur dessa kriterier skall tillämpas?

5. Slutligen upprepas också fråga 2: Har kommissionen möjlighet att ålägga alla medlemsstater att låta klassificeringen av explosiva föremål för import kontrolleras av laboratorier som är ackrediterade av unionen?

(1) Se s. 2.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 december 2001)

Med tanke på att pyrotekniskt material företrädesvis inte bara transporteras, utan även förvaras, i containrar kommer kommissionen, i nära samarbete med medlemsstaterna, att undersöka hur man skulle kunna avhjälpa eventuella brister i nuvarande testförfaranden och kriterier som används i det klassificeringssystem som finns i Förenta nationernas europeiska överenskommelse om internationell transport av farligt gods på väg (FN/ADR), bl.a. ett test där materialet skulle utsättas för brand i en sluten miljö.

Kommissionen påpekade redan i sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1569/01(1) att den kommer att vidta lämpliga åtgärder för att se till att klassificeringen och märkningen av explosiva och pyrotekniska produkter, särskilt de som importeras från tredje land, är ordentligt utförd och därigenom visar den verkliga risknivån hos produkterna.

Kommissionen betonar i sammanhanget att grundläggande lagstiftning redan är i kraft, inbegripet rådets direktiv 92/59/EEG om allmän produktsäkerhet(2), och att de största bristerna just nu gäller kontrollen av att bestämmelserna efterlevs. Kontrollen av efterlevnaden skulle helt klart kunna förbättras så att import av felaktigt märkta explosiva material från tredje land kan undvikas i framtiden.

(1) Se s. 2.

(2) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3282/01

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(27 november 2001)

Ämne: Miljöföroreningar i San Claudio (Oveido, Asturien)

Miljöorganisationen San Claudio Aire Limpio (Amascal) har till olika asturianska myndigheter anmält de luft- och markföroreningar som företaget Indasa, som har sitt säte i San Claudio i Oveido kommun (Asturien), orsakar. I sin smältugn använder detta företag slagg, färgrester, bläck och smörjoljor. Allt detta betecknas som farligt avfall. Företaget Indasa är beläget ca 300 meter från stadskärnan, vilket bryter mot den spanska lagstiftningen, enligt vilken denna typ av industrier måste ligga minst 2 000 meter från bebyggelse. Detta i kombination med det faktum att företaget släpper ut tungmetaller (bly, kadmium etc.) till luft och mark gör invånarna oroade för sin hälsa och för framtiden i sitt bostadsområde.

År 1966 antog EU ett ramdirektiv som syftade till att höja luftkvaliteten. Dessutom finns det gemenskapslagstiftning om nationella utsläpptas. När det gäller avfall kompletteras direktiv 75/442/EEG(1), i vilket grundläggande principer för insamling, undanskaffande, återvinning och behandling av avfall fastställs, av direktiv 78/319/EEG(2) om giftigt och annat farligt avfall.

I detta fall skulle följande direktiv kunna tillämpas:

- direktiv 1999/30/EG(3) om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften,

- direktiv 82/884/EEG(4) om gränsvärden för bly i luften,

- direktiv 88/609/EEG(5) om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar,

- direktiv 96/62/EG(6) om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten.

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta i detta fall för att se till att den gällande gemenskapslagstiftningen tillämpas på ett korrekt sätt?

(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

(2) EGT L 84, 31.3.1978, s. 43.

(3) EGT L 163, 29.6.1999, s. 41.

(4) EGT L 378, 31.12.1982, s. 15.

(5) EGT L 336, 7.12.1988, s. 1.

(6) EGT L 296, 21.11.1996, s. 55.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 januari 2002)

Kommissionen har redan mottagit ett klagomål beträffande de förhållanden parlamentsledamoten tar upp, och känner således till ärendet.

Kommissionen har under utredningen av klagomålet vänt sig till de spanska myndigheterna för att höra deras synpunkter på hur gemenskapens miljölagstiftning tillämpats i fallet.

De spanska myndigheternas svar har nyligen inkommit till kommissionen och är just under granskning. Kommissionen kommer, i sin egenskap av fördragens väktare, att vidta åtgärder för att se till att gemenskapslagstiftningen respekteras.

Kommissionen kommer att hålla parlamentsledamoten underrättad om utredningens resultat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3664/01

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(15 januari 2002)

Ämne: Finansiering av kampanjen för EU:s politik för livsmedelssäkerhet

Kommer medel att ges till den europeiska sammanslutningen av fackföreningar för livsmedel, jordbruk och turism i syfte att genomföra fackföreningarnas informationskampanj, vilken syftar till att informera deras medlemmar om den huvudsakliga verksamheten inom, och målen med, EU:s politik för livsmedelssäkerhet?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 februari 2002)

Kommissionen har utlyst en anbudsinfordran i alla medlemsstaterna rörande anordnande av en informationskampanj om livsmedelssäkerhet för konsumenter.

Efter att ha gått igenom de anbud som lämnats in valdes en organisation ut i varje medlemsstat för att genomföra denna kampanj i överensstämmelse med de kriterier som hade fastställts i anbudsinfordran.

Den europeiska sammanslutningen av fackföreningar för livsmedel, jordbruk och turism lämnade inte in någon ansökan till denna konsumentinformationskampanj. Därför kommer inte dess informationsverksamhet inom livsmedelsområdet att få något ekonomiskt bidrag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2641/01

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(28 september 2001)

Ämne: Islamistiska talibaners gripande av 8 utlänningar i Afghanistan

Sedan den 5 augusti håller styrkor tillhörande den fanatiska islamistiska talibanska regimen 8 utlänningar (4 tyskar, 2 australiensare och 2 amerikaner) samt 16 afghaner fångna. Dessa är medlemmar av den icke-statliga organisationen Shelter Now International och anklagas för att ha försökt omvända muslimer till kristendomen, samtidigt som hundratals medlemmar av internationella humanitära organisationer arbetar för att hjälpa tusentals civila afghaner att överleva under ett inbördeskrig. Enligt den islamiska lagen, Sharia, riskerar de tillfångatagna att dömas till döden.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta och vilka steg och diplomatiska initiativ kommer att tas för att tvinga den islamistiska regimen att garantera säkerheten för de tillfångatagna utländska medborgarna och respekten för de mänskliga rättigheterna, samt för att utöva påtryckningar på Afghanistans illegala regering så att den följer internationell lagstiftning och respekterar religionsfriheten, yttrandefriheten och den personliga friheten?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(24 oktober 2001)

De tre regeringar som direkt berörs av den rättegång mot de åtta utländska biståndsarbetarna som nu pågår i Kabul har uppgivit för det internationella samfundet att de i detta skede föredrar att behandla ärendet på bilateral nivå.

Kommissionen respekterar fullständigt denna hållning och står tillsammans med andra partner inom unionen redo att vidta lämpliga åtgärder om Tyskland, Österrikes och Förenta staternas regeringar så skulle begära.

Frågeställaren är säkert medveten om att kommissionen i sådana frågor som förbindelserna med den nuvarande regimen i Kabul handlar i samarbete med medlemsstaterna. I detta avseende har den antagit en gemensam ståndpunkt av den 22 januari 2001 om Afghanistan (2001/56/GUSP)(1) enligt vilken ett av unionens mål i Afghanistan skall vara att främja respekten för internationell humanitär rätt och de mänskliga rättigheterna, inbegripet kvinnors och barns rättigheter.

Genom den gemensamma ståndpunkten inför unionen ett vapenembargo mot hela Afghanistan och genomförs de sanktioner mot den talibanska regimen som fastställs i Förenta nationernas säkerhetsråds resolutioner nr 1267 och 1333.

(1) EGT L 21, 23.1.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3613/01

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(9 januari 2002)

Ämne: Olagligt utnyttjande av barn och olaglig handel med barn i Albanien

Enligt uppgifter från det albanska ministeriet för offentlig ordning föll 4000 barn under perioden 19922000 offer för organiserad brottslighet i Albanien. Barnen/offren fördes illegalt till olika länder, främst i västvärlden, för att där utnyttjas inom barnprostitution, tiggeriverksamhet och i vissa fall inom handeln med mänskliga organ.

Kommer rådet att i nära samarbete med de albanska, italienska och grekiska myndigheterna och med största möjliga bidrag från Europol vidta samordnade åtgärder för att sätta stopp för dessa ligor som bedriver olaglig handel med barn och utnyttjar barn? Och samtidigt med detta när ämnar rådet fatta beslut om den lagstiftningsram för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi som Europaparlamentet godkände den 12 juni 2001(1)?

(1) Text antagen den 12 juni 2001.

Svar

(25/26 mars 2002)

Rådet hänvisar till sitt svar på den muntliga frågan H-0626/01, där det påpekas att sådant utnyttjande bekämpas på Europeiska unionens territorium, men att rådet inte kan föra kampen utanför Europeiska unionen.

Förslaget till rådets rambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi, som Ni hänvisar till, är fortfarande under behandling. Vid rådets möte [rättsliga och inrikes frågor och räddningstjänst] den 6/7 december 2001 rådde bred enighet om definitionerna och om vilka handlingar som skall betraktas som brottsliga. Arbetet fortsätter på denna grund och bör snart leda till en politisk överenskommelse.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3298/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Indragna EU-bidrag på grund av vanvård av djur

I Sverige har det uppmärksammats att djurägare som vanvårdar sina djur ändå har fått ut miljonbelopp i stöd från EU. Dessa bidrag kan inte krävas tillbaka då reglerna för de vanligaste djurbidragen inte innehåller några krav på hur djuren skall behandlas.

Överväger kommissionen att lägga förslag om villkor för djurvård för att bidragen skall utbetalas eller kan kommissionen föreslå att bidragsreglerna kopplas samman med de nationella djurskyddsbestämmelserna?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3298/01 och P-3352/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(15 januari 2002)

Kommissionen är medveten om det problem som parlamentsledamoten tar upp. Man bör lägga märke till att i protokollet om djurskydd och djurens välfärd, som ingår som en bilaga till Amsterdamfördrage(1), anges att vid utformning och genomförande av gemenskapens politik i fråga om jordbruk skall gemenskapen och medlemsstaterna fullt ut ta hänsyn till djurens välfärd.

Utbetalning av stöd till enskilda jordbrukare görs av den nationella förvaltningen, eftersom detta ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde. Kommissionen har därför ingen möjlighet att påverka enskilda fall.

Beträffande den skriftliga frågan E-3298/01 kan kommissionen inte svara i detalj, eftersom parlamentsledamoten hänvisar till gemenskapsstöd i allmänhet.

När det gäller direktstöd till jordbruket innefattas dock bland annat följande i den rättsliga grunden:

- När det gäller kompensationsbidrag i mindre gynnade områden, i enlighet med artikel 14.2 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999(2), skall stödmottagaren för att vara berättigad till bidrag följa god jordbrukssed, vilken skall definieras av medlemsstaten.

- I enlighet med artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1259/1999(3), är det medlemsstaternas ansvar att vidta de miljöåtgärder de anser lämpliga med hänsyn till förhållandena på den brukade jordbruksmarken eller inom den berörda produktionen och som motsvarar de möjliga miljöeffekterna. Dessa åtgärder kan bland annat omfatta generella obligatoriska miljökrav och särskilda miljökrav som villkor för direktstöd. Djurskydd nämns dock inte uttryckligen i rådets förordning.

- Mer allmänt anges i elfte strecksatsen i artikel 33 i förordning (EG) nr 1257/1999 medlemsstaternas möjligheter att vidta åtgärder för att förbättra djurskyddet.

(1) EGT C 340, 10.11.1997.2.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.3.

(3) EGT L 160, 26.6.1999.3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3440/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Kommunalägd mark (montes comunales) i Galicien och landsbygdens utveckling

I regionen Galicien i Spanien förekommer det en germansk typ av egendomsform bestående av ett slags kommunalägd mark som ägs av invånarna i ett avgränsat område. Det finns 2 800 ägor av detta slag. De omfattar i snitt 243 hektar, vilket innebär att de totalt sett täcker en tredjedel av Galiciens landsbygd. 250 000 invånare är skrivna på orter med tillhörande mark av detta slag. Denna traditionella egendom, som till stor del beslagtogs under Francodiktaturen, har nu återtagits och användningen av denna mark, som är odelbar och oförytterlig, regleras i regional galicisk lag. Marken kan, med hänsyn

till dess art och till denna lagstiftning, användas för skogsbruk, jordbruk, natur-, turism- och industriverksamhet, gruvdrift etc., samtidigt som det gemensamma ägandet kvarstår. De ekonomiska och sociala möjligheter, hittills dåligt utnyttjade, som denna kommunalägda mark erbjuder är enorma. Kan denna mark omfattas av initiativ för landsbygdsutveckling som andra pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3440/01, E-3441/01, E-3443/01 och E-3444/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(1 februari 2002)

Genom strukturfonderna bidrar kommissionen till olika program för regional utveckling i Spanien. När det gäller Galicien bidrar gemenskapen till en rad program på jordbruksområdet och området för regional utveckling.

Det finns emellertid inget specifikt program för kommunala egendomar av det slag som tas upp av frågeställaren.

I rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1) föreskrivs enligt vilka kriterier stöd från gemenskapen kan beviljas.

Om de aktuella egendomarna är stödberättigande enligt förordningen kan åtgärder finansieras via strukturfonderna, till exempel via utvecklingssektionen vid EUGFJ.

Kommissionen föreslår att frågeställaren vänder sig till regionala eller nationella myndigheterna för kompletterande upplysningar i frågan.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3341/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(3 december 2001)

Ämne: Grönt i Aten

Enligt nyligen utförda undersökningar som refererats i grekisk press omfattar det grönområde som atenarna har till sitt förfogande inte mer än 2,5 kvadratmeter per person. De internationella kraven talar om 15 kvadratmeter. Påpekas bör också att en invånare i Aten år 1977 hade 4 kvadratmeter till sitt förfogande och 6 kvadratmeter år 1965.

På Attikaslätten finns hektarvis med fri och outnyttjad mark, avsedd att fungera som gröna lungor för invånarna. Men de planerade olympiska spelen kommer att innebära att även de få fria områden som finns kvar i Aten och Pireus bebyggs med väldiga idrotts- och andra anläggningar i cement. Det finns risk för att hela området vid Falirobukten nu förvandlas till ett cementlandskap på grund av alla de nya enorma idrottsanläggningar som planeras. Samma gäller för hela området från Pasalimani till Anavisso där man bokstavligen alldeles intill vågorna har för avsikt att bygga biografer, nöjescentrum, hotell, affärer etc.

Hur ställer sig kommissionen till den nedslående situation som råder på Attikaslätten? Hur många kvadratmeter grönt har invånarna i de övriga huvudstäderna i EU:s medlemsländer till sitt förfogande? Har kommissionen på något sätt, och i så fall hur, försökt få den grekiska regeringen att inse att en vidare cementbeläggning av Aten utgör ett hot mot atenarnas redan idag så låga livskvalitetsnivå och mot den grekiska huvudstadens känsliga ekologiska balans? Hur har de grekiska myndigheterna i så fall reagerat på detta, om de överhuvudtaget har reagerat?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 januari 2002)

I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som har ansvar för stadsplaneringsfrågor (dessa har ofta delegerat behörigheten vidare till lokal nivå). Kommissionens insatser på stadsplaneringsområdet inskränker sig därför till stöd till de lokala eller nationella myndigheterna när dessa till exempel vill utveckla övervakningsverktyg som gör det lättare att utbyta erfarenheter och bästa praxis mellan kommuner och städer i Europeiska unionen. Därför har kommissionen inte heller tagit fram några rekommenderade procentsiffror för andelen grönområden och liknande.

För alla stora projekt (t.ex. inom ramen för sammanhållnings- och strukturfonderna) måste man däremot genomföra miljökonsekvensbedömningar enligt gemenskapslagstiftningen. Detta gäller också för projekten som har att göra med de olympiska spelen i Aten. En sådan miljökonsekvensbedömning skall visa huruvida projekten är förenliga med de skyddsåtgärder som fastställts.

Det finns inte heller några särskilda program som samfinansieras av gemenskapen inom ramen för struktrufonderna eller sammanhållningsfonden som skulle kunna bidra till att skapa grönområden i Aten. Däremot skulle sådana åtgärder kunna föreslås inom ramen för de operativa programmen Attika och miljön och, på vissa villkor och med vissa inskränkningar, inom ramen för sammanhållningsfonden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2958/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(25 oktober 2001)

Ämne: Förteckning över Europeiska domstolens för mänskliga rättigheter domar angående Turkiet

I sitt svar på min fråga H-727/2001(1) till rådet om den dom som Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter fattat gentemot Turkiet med anledning av att Leila Zana och tre andra parlamentsledamöter fortsättningsvis hålls fängslade sade rådets ordförande att rådet inte förfogar över någon förteckning över sådana beslut som fattats vid Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter som Turkiet inte rättar sig efter. I partnerskapsavtalet mellan Europeiska unionen och Turkiet och inom ramarna för den förstärkta politiska dialogen förutses respekt för de beslut som fattas vid denna domstol, i enlighet med Europaparlamentets krav. Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående offentligt gå ut med den förteckning över beslut fattade vid Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter som Turkiet inte följer? Har kommissionen för avsikt att översända denna förteckning till ministerrådet?

(1) Muntligt svar den 3 oktober 2001.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(6 december 2001)

Behörighet att kontrollera att de domar som avkunnas av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna följs ligger hos de behöriga organen i Europarådet och i synnerhet hos dess ministerkommitté.

Enligt tillgängliga uppgifter övervakar ministerkommittén för närvarande verkställandet av cirka 230 mål mot Turkiet.

I enbart ett av dessa mål, Loizidou-målet, har ministerkommittén tydligt och vid flera tillfällen förklarat att Turkiet vägrat följa Europadomstolens dom. I flera andra mål har ministerkommittén dock uttryckt sitt missnöje med verkställandets långsamma takt eller det sätt på vilket verkställandet skett. Detta beror främst på att det i turkisk lag saknas möjligheter att undanröja följderna av de domar som Europadomstolen har funnit utgöra en kränkning av yttrandefriheten (artikel 10 i Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna).

Mer generellt påpekade ministerkommittén den 12 september 2001 i ett svar till ledamöter i Europarådets parlamentariska församling att betydande framsteg har gjorts på vissa områden som berörts av domar i Europadomstolen. Kommittén konstaterade dock att vissa individuella eller allmänna åtgärder ännu inte hade vidtagits. Kommittén erinrade om hur viktigt och brådskande det var att införa sådana åtgärder, i synnerhet med hänsyn till allvaret i de kränkningar som skett och den tid som gått sedan de berörda domarna avkunnades.

Kommissionen förväntar sig att Turkiet till fullo skall respektera sina åtaganden enligt Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna och kommer att fortsätta att följa all utveckling med anknytning till Turkiets verkställande av Europadomstolens domar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2976/01

från Winfried Menrad (PPE-DE) till kommissionen

(19 oktober 2001)

Ämne: Arbetstagarorgan i Österrike, i Luxemburg och i två tyska delstater

I Österrike, i Luxemburg och i två tyska delstater (Saarland och Bremen) existerar särskilda arbetstagarorgan, s.k. Arbeitnehmerkammern. I praktiken rör det sig här om att man i lag förankrat den offentligrättsliga medbestämmanderätten.

Jag ställer nu följande frågor till kommissionen:

- Är dessa arbetstagarorgan förenliga med EU:s lagstiftning?

- Är det för företag obligatoriska medlemskap i näringslivsorgan (industri- och handelskamrar, hantverkskamrar) som finns i olika medlemsstater förenligt med EU:s lagstiftning?

- Bedöms enligt EU:s lagstiftning ett obligatoriskt medlemskap i ett arbetstagarorgan annorlunda än ett obligatoriskt medlemskap i ett näringslivsorgan?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 november 2001)

Det saknas gemenskapsrättsliga bestämmelser på detta område. Det obligatoriska medlemsskap i branschorganisationer och arbetstagarorganisationer som finns för företag respektive arbetstagare i vissa medlemsstater är således en fråga som omfattas av nationell behörighet.