SKRIFTLIG FRÅGA E-1785/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Försämrad sjösäkerhet till följd av att fartygen har för liten bemanning

1. Kan kommissionen bekräfta att minskningen av antalet besättningsmän på sjögående fartyg som är registrerade i EU under de årtionden som gått lett, inte bara till att arbetstillfällen gått förlorade inom verksamheter med stora krav på arbetskraft, såsom underhåll, lastning och lossning - arbetena utförs visserligen fortfarande på de europeiska fartygen, men arbetstagarna kommer numera från Sydostasien eller Västindien - utan också haft som följd att anställda från EU fått mindre att göra inom sådana uppgiftsområden som de vanligtvis haft hand om, inom planering, teknik och säkerhet?

2. I vilken utsträckning är sådana omständigheter som övertrötthet, bristande uppmärksamhet och obemannade kommandobryggor vid färd i lugn sjö en bidragande orsak till fartygsolyckor och till förorening av havet?

3. Kan kommissionen hålla med det nederländska sjömansfackförbundet FWZ om att europeiska fartyg kör med 10 procents underbemanning och att besättningarna därför ur säkerhetssynvinkel betraktat måste utökas med minst två man per fartyg?

4. I vad mån anser kommissionen att sjöfartsinspektionerna i EU:s medlemsstater har brist på personal? Råder det därvidlag skillnader mellan de olika medlemsstaterna eller råder det en allmän personalbrist?

5. Utgående från vilka argument motsätter sig redarna att fartygens besättningar utökas? Vilka av dessa argument anser kommissionen som relevanta och vilka anser kommissionen att inte har relevans?

6. Vilka ytterligare åtgärder anser kommissionen att behövs, som tillägg till de tidigare beslut som fattats i anledning av katastrofen med Erika, för att man skall kunna garantera att säkerheten till sjöss inte äventyras av brist på personal.

Källa: TV Nederland 1, 3.5.2001, aktualitetsrubriken Netwerk.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

1. Kommissionen har inte den specifika information som efterfrågas av parlamentsledamoten. Kommissionen påpekar i sitt offentliga meddelande av den 6 april 2001 om utbildning och anställning av besättningsmän(1), att antalet europeiska besättningsmän har minskat med 40 % under 15 år. Denna minskning beror inte bara på minskningen av antalet besättningsmän ombord på fartyg som är registrerade i unionens medlemsstater, utan också på de finansiella bestämmelserna hos redarna, som har ersatt besättningsmän från gemenskapen med arbetskraft från tredje länder för att reducera lönekostnaderna. Minskningen beror även på att sjöfartsyrkena inte är tillräckligt socialt och ekonomiskt attraktiva för unga europeiska medborgare, i jämförelse med yrken på fastlandet.

Dessutom anser kommissionen att den europeiska flottan har reducerats till fördel för fartyg som för bekvämlighetsflagg, samt att sjömansyrket mer och mer betraktas som ointressant. För att främja sysselsättningen för besättningsmän från gemenskapen har kommissionen, i sin nyligen utgivna vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010 föreslagit att man med hjälp av sociala och skattemässiga åtgärder baserade på bästa praxis på detta område, skall få så många fartyg som möjligt att återvända till gemenskapens flagg, och att man i samband med översynen av riktlinjerna för statligt stöd till sjötransportsektorn framförallt skall undersöka möjligheten till incitament av typen tonnageskatt.

2. Kommissionen känner till några konkreta olyckor, vars efterföljande undersökningar har visat att trötthet och den mänskliga faktorn varit en avgörande orsak, men den förfogar inte över någon generell procentuell statistik på antalet olyckor som orsakats av övertrötthet, bristande uppmärksamhet eller obemannade kommandobryggor.

3. För närvarande finns inga harmoniserade gemenskapsbestämmelser bestämmelser för minsta antal besättningsmän på fartyg; detta ansvarar varje enskild medlemsstat för. Kommissionen håller med det nederländska fackförbundet om att man måste försäkra sig om att minskningen av antalet besättningsmän inte går ut över säkerheten ombord. Man kan dock inte avgöra på förhand om besättningen på alla fartyg måste utökas med två man, eftersom allt hänger på hur situationen på varje enskilt fartyg ser ut.

4. Enligt den information som kommissionen förfogar över, varierar antalet sjöfartsinspektörer, som utför hamnstatskontroller, betydligt från medlemsstat till medlemsstat. Det är dock svårt att dra några definitiva slutsatser av detta, eftersom de flesta inspektörer också har andra administrativa uppgifter. Som inspektör för en flaggstat utför man t.ex. också säkerhetskontroller. Kommissionen förfogar dock över årliga statistiska uppgifter om inspektioner. Dessa utförs av sjöfartsmyndigheterna i varje medlemsstat, och är relativt pålitliga. Således har kommissionen kunnat fastställa att fyra medlemsstater år 2000 inte kunde uppfylla förpliktelserna enligt direktivet om sjöfartsinspektioner, som innebär att medlemsstaterna måste inspektera 25 % av alla fartyg som anlöper deras hamnar under ett år. Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden i de fall där denna skyldighet blivit åsidosatt.

I övrigt har kommissionen, inom ramen för det s.k. Erika I-paketet, antagit ett förslag till ändring av direktiv 95/21/EG (rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) om utvidgade inspektioner av vissa typer av fartyg, däribland oljetankers som är mer än 15 år gamla. Denna åtgärd bör innebära att antalet hamnstatskontrollsinspektörer i medlemsstaterna ökar avsevärt från slutet av 2003.

5. Av den anledning som anges i punkt 3, kan kommissionen inte kommentera redarnas argument mot en besättningsutökning.

6. Kommissionen fäster stor vikt vid den mänskliga faktorn, som den betraktar som en avgörande faktor för säkerheten till sjöss. I detta sammanhang anser kommissionen att det är nödvändigt att hamnstatskontrollerna vad gäller levnads- och arbetsförhållanden på fartygen (respekterandet av den Internationella arbetsorganisationens konventioner), skall utföras oftare samt vara mer harmoniserade.

(1) KOM(2001) 188 slutlig.