SKRIFTLIG FRÅGA E-0987/01

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Valdöd

Varje år är det tusentals valar som dör i fisknät på europeiskt vatten. Närmare bestämt rör det sig om runt 4 % av totalbeståndet valar som varje år dör i fisknät. Enligt Internationella valfångstkommissionens uppskattningar finns det risk för att valarna på lång sikt helt försvinner om andelen döda är i storleksordningen 1 %.

Med kännedom om att princip 15 från Riokonferensen 1992 och årsrapporten för 1999 från FN:s miljöprogram, UNEP, lägger stor vikt vid införande av mångsidiga miljöavtal i syfte att minska miljöförstöringen, vad tänker kommissionen göra för att finna en lösning på detta svåra problem?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(8 juni 2001)

Alla valarter är uttryckligen skyddade under direktivet om skydd av livsmiljöer(1). Medlemsstaterna är skyldiga att vidta alla nödvändiga åtgärder för att inrätta ett strängt skyddssystem som garanterar valarnas goda bevarandestatus.

Utgående från det direktivet och i enlighet med konventionen om internationell handel med hotade arter(2) (CITES), är all form av valjakt och handel med valarter förbjuden i gemenskapen.

Vad beträffar fiskets inverkan på dessa arter har gemenskapen vid flera tillfällen tagit upp frågan om oavsiktlig fångst av valar, och har infört lagstiftning utgående från både internationella och multilaterala avtal.

Gemenskapens fiskerilagstiftning omfattar redan begränsningar av drivnätens storlek, och föreskriver åtgärder för att helt förbjuda användningen av sådana nät från och med år 2002, vilket förväntas medföra fördelar för valpopulationerna(3).

På multilateral nivå tillämpar gemenskapen avtalet om det internationella programmet för bevarande av delfiner(4) sedan det antogs av rådet den 1 juni 1999. Sedan dess har gemenskapen även infört bestämmelserna i det avtalet för att skydda valar i samband med tonfiskfångst i Stilla havet(5).

Mer allmänt sett är kommissionen medveten om att det krävs en samordnad strategi för att motverka förstörelsen av livsmiljöerna i havet om man vill skydda havens biologiska mångfald. Utvecklingen av en sådan strategi prioriteras därför(6). Med tanke på gemenskapens intresse av att främja ett mer varaktigt fiske bör man dessutom undersöka möjligheterna att införa mer selektiva fångstredskap som minskar eller förebygger mängden av bifångster(7). I båda fall finns det utrymme för förbättrad samordning mellan medlemsstaterna och en intensivare dialog med internationella organisationer och andra berörda länder.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992.

(2) Genomförd i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 3626/82 av den 3 december 1982 om genomförande i gemenskapen av konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter, EGT L 384, 31.12.1982.

(3) Rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna, EGT L 171, 17.6.1998.

(4) Rådets beslut 1999/386/EG av den 7 juni 1999, EGT L 147, 12.6.1999.

(5) Rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer, EGT L 125, 27.4.1998.

(6) Kommissionens meddelande om Europeiska gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram, KOM(2001) 31 slutlig.

(7) Meddelande från kommissionen om åtgärdsplanen för biologisk mångfald i fiskerinäringen, KOM(2001) 162 slutlig.