SKRIFTLIG FRÅGA E-0330/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Turkiskt upphuggningsvarv skapar farliga föroreningar av Egeiska havet

Enligt en artikel i den välrenommerade engelskspråkiga tidningen New Europe (nr 20, 26.1.2002) grep den turkiska polisen i mitten av januari sjutton Greenpeace-medlemmar då de demonstrerade utanför ett upphuggningsvarv i Izmir mot de miljöföroreningar som verksamheten ger upphov till. Greenpeace hävdar att farliga giftiga ämnen frigörs då man hugger upp båtarna och att dessa ämnen förorenar Egeiska havets vatten och leder till hälsorisker för de turkiska invånarna i området, men även för många gemenskapsmedborgare, dvs. invånarna på de grekiska öarna i närheten.

Känner kommissionen till detta? Hur tänker kommissionen agera för att skydda hälsan för de grekiska invånarna på öarna i Egeiska havet och för de turkiska invånarna på Mindre Asiens kust? Hur bedömer kommissionen den turkiska regeringens handlande när det gäller gripandet av miljökämpar som tillhör världens största ekologiska organisationen och som protesterar mot föroreningar av vattnet i den grekiska arkipelagen? Vilka officiella förklaringar har de turkiska ansvariga som kommissionen ofta står i kontakt med gett om detta antidemokratiska handlande från säkerhetsmyndigheternas sida?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(5 april 2002)

Kommissionen har informerats om händelsen i Egeiska havet.

Kommissionen kommer såväl i Egeiska havet som på andra platser att undersöka problemet med att medlemsstater exporterar fartyg för skrotning som innehåller farliga ämnen. Det är detta som är det största bekymret. Minst 50 % av de fartyg som skrotas i Turkiet kommer från gemenskapsaktörer. Fartygsindustrin bör avlägsna farliga ämnen från fartygen före export.

Den rättsliga situationen i gemenskapen när det gäller export av fartyg för skrotning som innehåller farliga ämnen är följande: Export av avfall från gemenskapen regleras genom rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen(1), nedan kallad förordningen om transport av avfall, i dess ändrade lydelse. Förordningen om transport av avfall innehåller bland annat bestämmelserna i Baselkonventionen, däribland förbudet mot export av farligt avfall från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) till länder som inte är medlemmar i OECD. Baselkonventionens exportförbud är ännu inte i kraft och rättsligt bindande på internationell nivå, men i medlemsstaterna både genomförs det och är rättsligt bindande.

Kommissionen anser att fartyg som är avsedda för nedmontering bör betraktas som avfall och dessutom som farligt avfall om de inte tömts på last och annat farligt material. I överensstämmelse med Baselkonventionens exportförbud förbjuds i gemenskapslagstiftningen export från gemenskapen av fartyg avsedda för skrotning och fartyg avsedda för återvinning till länder som inte är medlemmar i OECD om fartygen anses farliga. Även eventuell export av fartyg som skall nedmonteras men som inte omfattas av förbud (dvs. som är avsedda för återvinning och inte är farliga) omfattas av kontroller, och i gemenskapslagstiftningen föreskrivs normalt att återvinningen i mottagarlandet måste vara miljövänlig.

Turkiets situation är följande: Turkiet blev part i Baselkonventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall den 20 december 1994. Genom sin förordning om kontroll av farligt avfall (27.8.1995, nr 22387), som grundar sig på konventionen, förbjöd Turkiet 1995 import av alla former av farligt avfall. Turkiet har en ändamålsenlig nationell lagstiftning om upphuggning av fartyg i syfte att skydda miljön och sörja för hälsa och säkerhet i arbetet. I praktiken är det emellertid nödvändigt att stärka kontrollen av att den turkiska lagstiftningen efterlevs. Detta förklarar varför fartyg som innehåller farliga ämnen fortfarande skrotas i Turkiet.

Kommissionen håller på att utarbeta en strategi för skydd av havsmiljön som kommer att omfatta alla hav som omger Europeiska unionen, däribland Egeiska havet. Denna strategi kommer att bli vägledande för medlemsstaterna när det gäller skydd av havsmiljön. Det ligger på medlemsstaternas ansvar att verka för detta, till exempel genom ett strikt genomförande av förordningen om transport av avfall. Skyddet av miljön i Egeiska havet ingår också i ett bilateralt avtal mellan Grekland och Turkiet.

Greenpeace-demonstranterna greps för att det rörde sig om en olaglig demonstration. Demonstranterna har släppts. Även om kommissionen skulle önska att Turkiet hade en demonstrationsfrihet som byggde på gemenskapens normer förefaller denna händelse inte ha varit antidemokratisk.

(1) EGT L 30, 6.2.1993.