ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0211/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(5 februari 2002)

Ämne: Oväntade och överdrivna ekonomiska krav från den tilltänkte ordföranden för konventet om Europeiska unionens framtid

1. Slöt rådet eller något annat organ inom unionen innan man den 15 december 2001 beslutade att Valery Giscard d'Estaing skulle inbjudas att bli ordförande för konventet om Europeiska unionens framtid något avtal, eller gjordes utfästelser beträffande hans och hans ställföreträdare Giuliano Amatos och Jean-Luc Dehaenes lön, skattebefrielse, traktamenten, bekostande av lyxbostad i Bryssel och stöd av en stab på tolv personer?

2. Vilka var rådets förväntningar med avseende på de ekonomiska villkor under vilka Giscard d'Estaing skulle bedriva sitt arbete? Har rådet i det sammanhanget tagit hänsyn till att det inte handlar om någon som är arbetslös eller som måste säga upp sin anställning utan om en som redan är förvissad om en fast och inte ringa inkomst i egenskap av f.d. fransk president och tidigare ledamot av Europaparlamentet, och som nu får en unik möjlighet att på ett anmärkningsvärt sätt återuppta och avsluta sitt administrativa engagemang?

3. Är rådet överraskat av omfattningen av de krav som ställs av Giscard d'Estaing? Anser rådet att han efter kravet på 20 000 euro netto i månaden fortfarande är lämplig för den tilltänkta funktionen med tanke på den förutsägbara negativa effekten på medborgarnas engagemang i de EU-strukturer som de i många fall misstror?

4. Anser rådet att de ekonomiska krav som Giscard d'Estaing ställer är försvarbara inför de europeiska väljarna? Om svaret är ja, avser då rådet att ta sitt ansvar genom en ändring av budgeten för att tillmötesgå de kraven eller en stor del av dem?

5. Hade rådet på förhand en uppfattning om vad en rimlig månadslön för en ordförande för konventet borde vara och har rådet det nu? Hur stort är det beloppet?

6. Har det inträffade gett rådet anledning att ändå undersöka om det finns andra tänkbara och möjligen lämpligare kandidater för ordförandeposten?

Källor: dagstidningen Het Parool av den 19 januari 2002 och Financieel Dagblad av den 22 januari 2002.

Svar

(21 maj 2002)

Rådet uppmanar den ärande parlamentsledamoten att läsa de svar som redan givits på dessa frågor i samband med frågestunden under sammanträdesperioden i februari 2002 i Strasbourg (fråga H-0055/02 från Hans-Peter Martin, Löneanspråk från konventets ordförande) samt svaret på skriftlig fråga P-3630/01 från Hans-Peter Martin, Konventsordförande.

Rådet betonar att Europaparlamentet vid plenarsammanträdet den 2728 februari 2002 godkände ett arrangemang som gör det möjligt att garantera finansieringen av konventet.

Rådet påminner dessutom den ärade parlamentsledamoten om att det är Europeiska rådet som har utsett Valéry Giscard D'Estaing till konventets ordförande, vilket även framgår av punkt III i bilaga I Laekenförklaringen om Europeiska unionens framtid bilaga till ordförandeskapets slutsatser Laeken den 1415 december 2001. Fråga 6 är därför inte längre aktuell.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0478/02

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(14 februari 2002)

Ämne: Anläggning för hantering av fast hushållsavfall i Gomacello (Salamanca, Spanien)

Just nu övervägs ett projekt för uppförandet av en anläggning för hantering av fast hushållsavfall i Gomacello (Salamanca). Detta projekt har mött stort motstånd från lokalbefolkningen, som sluter upp kring en förening mot denna anläggning.

Lokalbefolkningen anser bland annat att:

- Det finns bättre alternativ för placeringen av avfallsanläggningen, vilka har förkastats då man har beslutat att prioritera en anläggning i Gomecello genom en inkorrekt omläggning av jordbruksmark (idealisk mark för inhemsk odling av den varumärkesskyddade Armuña-linsen).

- Allmänheten har inte informerats på ett korrekt sätt, dvs. i enlighet med gemenskapslagstiftningen, samtidigt som de åsikter som det berörda personerna har framfört till största delen har ignorerats.

- Bedömningen om miljöinverkan är mycket otillräcklig, sett utifrån bestämmelserna i direktiv 85/337/EG(1) och ändringarna av detta.

Mot bakgrund av ovanstående ställs följande frågor till kommissionen: Skulle kommissionen kunna ange om projektet för uppförande av en anläggning för bearbetning av fast hushållsavfall i Gomacello erhåller någon EU-finansiering?

Anser kommissionen att de befintliga planerna för anläggningen stämmer överens med EU-lagstiftningen, framför allt i fråga om allmänhetens tillgång till miljöinformation och om bedömningen om miljöinverkan?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(21 mars 2002)

De spanska myndigheterna har lämnat in en begäran till kommissionen om delfinansiering från Sammanhållningsfonden för att bygga upp en anläggning för hantering av fast hushållsavfall (Centro de Tratamiento de Residuos Urbanos de Gomecello) i provinsen Salamanca.

Kommissionen har nyligen fått de kompletterande uppgifter som den hade begärt av de nationella myndigheterna, bland annat när det gäller huruvida en miljökonsekvensbeskrivning kommer att genomföras, i enlighet med rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1). Kommissionen kommer att fatta beslut om delfinansiering först sedan den har gjort en fördjupad analys.

Kommissionen erinrar också om att, enligt rådets förordning (EG) nr 1164/94 av den 16 maj 1994 om inrättandet av en sammanhållningsfond(2), varje projekt som får delfinansiering från denna fond skall vara förenligt med gemenskapslagstiftningen, inbegripet bestämmelserna om miljöskydd.

Det går inte att på grundval av parlamentsledamotens uppgifter bedöma om kraven i rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation(3) har uppfyllts. Kommissionen erinrar om att medborgarnas rättigheter på detta område skyddas genom den nationella lagen om tillgång till information.

(1) EGT L 73, 14.3.1997.

(2) EGT L 130, 25.5.1994, ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1264/1999 och (EG) nr 1265/1999 av den 21 juni 1999, EGT L 161, 26.6.1999.

(3) EGT L 158, 23.6.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0869/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(3 april 2002)

Ämne: Bekämpningsmedel i grundvatten

Greenpeace i Sverige rapporterade den 22 februari 2002 att svenska Kemikalieinspektionen i ett brev till kommissionen nu backade från principen att bekämpningsmedel inte får läcka till grundvatten. Sverige har i över tio år drivit ståndpunkten att bekämpningsmedel innebär en oacceptabel risk om de når grundvatten. Men enligt Kemikalieinspektionens brev till kommissionen är Sverige nu berett att acceptera EU:s riktlinjer som tillåter nedbrytningsprodukter i grundvatten. Det accepteras att ämnen som tros vara ofarliga når grundvatten. Historien visar dock att det är svårt att förutse vilka ämnen som är farliga.

Kan kommissionen bekräfta att svenska Kemikalieinspektionen bytt ståndpunkt och anser kommissionen att det med 100 procent säkerhet går att fastställa att vissa ämnen är ofarliga om de når grundvatten?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(15 maj 2002)

Kommissionen kan inte svara för svenska Kemikalieinspektionen. Kommissionen känner dock inte till någon sådan förändring av Kemikalieinspektionens ståndpunkt som parlamentsledamoten antyder.

Kommissionen anser att det är möjligt att på grundval av nuvarande vetenskapliga bedömningar fastställa exponeringsnivåer för enskilda ämnen som inte innebär någon oacceptabel risk för konsumenter. Detta återspeglas inom många områden av gemenskapslagstiftningen, bland annat i dricksvattendirektivet (rådets direktiv 75/440/EEG av den 16 juni 1975 om den kvalitet som krävs på det ytvatten som är avsett för framställning av dricksvatten i medlemsstaterna(1)), där det fastställs gränsvärden för högsta koncentration av många ämnen, däribland koppar, som är ett aktivt ämne i bekämpningsmedel, och vissa grupper av klorerade kolväten, som också förekommer som nedbrytningsprodukter av bekämpningsmedel.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1090/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: Medlemsstater inför EG-domstolen för att inte ha genomfört direktiv 98/84/EG

Kommissionen har beslutat att dra Belgien, Grekland, Luxemburg och Spanien inför EG-domstolen eftersom dessa länder inte vidtagit några nationella åtgärder för att genomföra direktiv 98/84/EG(1) om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång.

Jag vill fråga kommissionen om det finns några uppgifter om hur utbredd förekomsten av olaglig utrustning är i ovannämnda länder?

(1) EGT L 320, 28.11.1998, s. 54.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(28 maj 2002)

Syftet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/84/EG av den 20 november 1998 om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång är att ge rättsligt skydd mot olagligt intrång i sändningsverksamhet eller IT-tjänster som skyddas genom villkorad tillgång.

Genom den rådfrågning av viktiga marknadsaktörer som nu pågår i samband med att den första rapporten om tillämpningen av direktivet sammanställs har kommissionen fått information som tyder på att intrång i betaltjänster fortfarande är ett omfattande problem. Det finns dock ingen tillförlitlig statistik över antal olagliga anordningar i bruk. Kommissionen tänker behandla företeelsen i den kommande rapporten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1087/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: De regionala operativa programmen i Grekland och deras framskridande

Om man ser till hur saker och ting utvecklats fram till dags dato verkar det klart att det råder en villrådighet i samband med igångsättandet av en del av åtgärderna och programmen inom de regionala operativa program som ingår i den tredje gemenskapsstödramen för Grekland. Denna försening kan både relateras till de två år som gått sedan den teoretiska starten för den tredje gemenskapsstödramen och till genomförandet av nationella program (sektorsvis), som inte framskrider lika långsamt.

1. Vad beror förseningen på?

2. När tror kommissionen att situationen kommer att lösas?

3. Utesluter kommissionen möjligheten att denna försening i framtiden kommer att leda till problem i anslutning till framskridandet för den tredje stödramen i Grekland, generellt sett?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(27 maj 2002)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0577/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Illegal import av husdjur till Europeiska unionen

Enligt uppgifter i tidningspressen har ett stort antal husdjur på olaglig väg importerats till Europeiska unionen under de senaste åren. Importen sker främst skett från Östeuropa. Djuren säljs sedan utan respekt för grundläggande principerna beträffande hälsa och hygien, vilket inte bara leder till stor dödlighet bland djuren utan också medför risker med tanke på konsumenternas hälsa.

Kan kommissionen tala om för oss vilka åtgärder den i framtiden tänker vidta för att stoppa denna illegala handel och ge husdjuren bättre livskvalitet?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 april 2002)

De hälsokrav som skall uppfyllas vid import av levande djur till gemenskapens territorium fastställs i olika rådsdirektiv.

När det gäller katter och hundar, som verkar vara de djur frågan i huvudsak gäller, anges dessa krav i rådets direktiv 92/65/EEG av den 13 juli 1992 om fastställande av djurhälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen av djur, sperma, ägg (ova) och embryon som inte faller under de krav som fastställs i de specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A.I till direktiv 90/425/EEG(1), särskilt artiklarna 10 och 16.

De huvudsakliga principerna för hur dessa kontroller skall utföras när djuren förs in på unionens territorium anges för övrigt i rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importeras till gemenskapen från tredje land och om ändring av direktiven 89/662/EEG, 90/425/EEG och 90/675/EEG(2). I detta direktiv preciseras det särskilt att en systematisk kontroll skall utföras på införselorten till gemenskapen, i en gränskontrollstation.

Allmänt kan sägas att det är kommissionens uppgift att ta initiativet till gemenskapslagstiftningen, men att det är de nationella myndigheterna i medlemsstaterna som ansvarar för att bestämmelserna genomförs. Det är således de nationella myndigheterna som skall se till att gällande gemenskapslagstiftning tillämpas på rätt sätt och att alla åtgärder vidtas i kampen mot illegal import och bedrägeri.

Det skulle vara värdefullt med mer exakta upplysningar om omständigheterna kring den illegala import som rapporteras, så att kommissionen kan utreda om de berörda medlemsstaterna uppfyller de skyldigheter de har på området.

(1) EGT L 268, 14.9.1992.

(2) EGT L 268, 24.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0078/02

från Ulrich Stockmann (PSE) till kommissionen

(25 januari 2002)

Ämne: Eventuell stängning av verket Ammendorf/Halle (Saale) som tillverkar järnvägsvagnar

Den 12 november 2001 tillkännagav den kanadensiska banteknikkoncernen Bombardier att man skulle lägga ner verket Ammendorf nära Halle (Saale) i Sachsen-Anhalt där man tillverkar järnvägsvagnar. Därmed hotas nästan 1 000 arbetsplatser.

Bakgrund: Efter murens fall sålde BVS, som är efterföljare till det statliga organet Treuhand, efter flera misslyckade privatiseringsförsök aktiebolaget Deutsche Waggonbau, dit även Ammendorf hör, till ett amerikanskt investeringsbolag. Detta sålde två år senare Deutsche Waggonbau AG till den kanadensiska banteknikkoncernen Bombardier.

Har verket Ammendorf fått statligt stöd, och om ja, hur mycket?

Har verket Ammendorf fått finansiellt stöd från europeiska (stöd-)program, och om ja, hur mycket?

Måste de stöd som har beviljats utbetalas om verket stängs?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(22 februari 2002)

På grundval av den information kommissionen har tillgång till för närvarande kan den inte avgöra om järnvägsvagnsfabriken Ammendorf i Halle (Saale) i Sachsen-Anhalt har beviljats stöd. Det kan dock inte uteslutas att statligt stöd har beviljats inom ramen för särskilda Treuhand-stödordningar i samband med privatiseringen av företag i de nya delstaterna eller inom ramen för regionalstödsordningar som kommissionen har godkänt. Om Ammendorf-verket har beviljats stöd enligt de kriterier som fastställts i kommissionens beslut om att godkänna dessa stödordningar, har det inte krävts någon individuell anmälan av stödåtgärderna till förmån för företaget.

Om medlemsstaten i fråga beviljar statligt stöd som faller utanför godkända stödordningar, måste den anmäla stödet individuellt till kommissionen som ad hoc-stöd. I de nya delstaterna har ad hoc-stödet ofta beviljats i form av stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter. De tyska myndigheterna har aldrig anmält sådana åtgärder till förmån för Ammendorf-verket.

Eftersom kommissionen inte vet om företaget har beviljats något stöd och på hurudana villkor i så fall, kan den inte besvara frågan om stödet måste betalas tillbaka om fabriken stängs.

Med anledning av frågeställarens frågor har kommissionen, i enlighet med EG-fördragets bestämmelser om statligt stöd, uppmanat de tyska myndigheterna att inkomma med fullständiga upplysningar om ekonomiskt stöd, däribland stöd från gemenskapsprogram, som beviljats detta företag. På grundval av dessa upplysningar bör kommissionen kunna avgöra om gemenskapsbestämmelserna har följts helt igenom.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0914/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(8 april 2002)

Ämne: Problem i anlutning till inlämnande av skattedeklarationer på elektronisk väg via Taxisnet

I svaren på mina tidigare frågor (E-1802/98(1), E-0044/99(2), P-0147/00(3)) har kommissionen försäkrat mig om att genomförandet av det med gemenskapsmedel samfinansierade Taxis förlöper normalt. Senaste vecka meddelade generalsekretariatet för informationssystem att man inte kommer att ta emot några nya registreringsanmälningar för inlämning av skattedeklarationer på grund av olika problem som uppstått i samband med systemets funktion.

1. Är kommissionen fortfarande nöjd med hur projektet framskrider?

2. Hur stor var den ursprungliga budgeten för projektet och hur stor är budgeten i dag?

3. Hur såg den ursprungliga tidsplanen ut för när projektet skulle vara färdigt och hur ser den nuvarande tidsplanen ut?

(1) EGT C 13, 18.1.1999, s. 88.

(2) EGT C 297, 15.10.1999, s. 140.

(3) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 186.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(22 maj 2002)

Taxisprojektet har fått finansiering från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), Europeiska socialfonden (ESF) och de grekiska myndigheterna genom handlingsprogrammet för modernisering av statsförvaltningen inom ramen för gemenskapsstödramen 19941999 för Grekland.

Projektet antogs vid övervakningskommitténs första möte, som hölls i november 1994, med en total budget på 50 160 000 euro. Genomförandeperioden löpte till oktober 1998.

Med hänsyn till projektets mycket komplexa karaktär kom man överens om att förlänga den ursprungliga genomförandeperioden till första hälften av 2001. Den totala budgeten justerades till 59 691 031 euro för att täcka ett antal ytterligare programvaror.

Handlingsprogrammets övervakningskommitté har meddelat kommissionen att Taxisprojektet som helhet slutfördes redan under första hälften av 2001 enligt den avtalade tidsplanen.

Kommissionen förväntar en fullständig rapport om genomförandet av hela handlingsprogrammet och särskilt Taxisprojektet före slutet av juni 2002. De grekiska myndigheterna kommer att presentera rapporten, som ska innehålla både kvalitativa och kvantitativa data, i samband med begäran om slutbetalningen och avslutandet av programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0603/02

från Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Stängning av företaget Lears fabrik i Lleida (Spanien)

Det multinationella företaget Lears fabrik i Cervera (Lleida) kommer av allt att döma att stängas.

Denna arbetsplats, där 80 procent av de anställda utgörs av kvinnor, har de lägsta lönerna inom metallsektorn och har redovisat en vinst på över 300 miljoner euro under de senaste 7 åren, enligt vad som framkommit i massmedia. Beslutet att lägga ned verksamheten är följaktligen såväl omotiverat som oförsvarligt.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att dylika beslut inte skall undergräva arbetarnas och de mest missgynnade samhällsgruppernas rättigheter, och även vålla stort avbräck för regioner och städer där en liknande industri är den huvudsakliga arbetsgivaren?

Vilka beslut har fattats i detta enskilda fall?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 april 2002)

Det finns flera EU-direktiv om skyldigheten att ge information till och samråda med företrädare för arbetstagarna när ett företag läggs ner. Exempel på dessa är rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(1), och rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare(2). EU-lagstiftningen på detta område kompletteras av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen Gemensamt uttalande av Europaparlamentet, rådet och kommissionen om arbetstagarrepresentation(3).

Däremot finns det ingen lagstiftning om de materiella krav som företagen måste uppfylla i fall de beslutar att lägga ner någon av sina produktionsenheter. Kommissionen beslutade emellertid den 15 januari 2002 att inleda ett samråd med arbetsmarknadens parter på EU-nivå om förberedelser inför och hantering av förändring, för att på detta sätt dynamiskt ta itu med de sociala aspekterna på omstrukturering av företag. Kommissionen uppmanar arbetsmarknadens parter att delta i dialogen om detta viktiga ämne, bland annat när det gäller att förbättra arbetstagarnas anpassningsförmåga och anställbarhet samt omskolning.

(1) EGT L 225, 12.8.1998.

(2) EGT L 254, 30.9.1994.

(3) EGT L 80, 23.3.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0267/02

från Christopher Beazley (PPE-DE) till kommissionen

(1 februari 2002)

Ämne: Förberedelser för Europeiska rådets möte i Barcelona

Europeiska rådet i Lissabon 2000 uppmanade medlemsstaterna att se till att alla skolor i unionen har tillgång till Internet och andra multimediala hjälpmedel före utgången av 2001. Har detta mål uppnåtts, och på vilket sätt övervakar kommissionen utvecklingen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(11 mars 2002)

De flesta av de mål som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Lissabon (23 och 24 mars 2000) ingick i åtgärdsplanen eEurope 2002 som godkändes vid Europeiska rådets möte i Feira (19 och

20 juni 2000). I åtgärdsplanen fastställdes nyckelåtgärder för 11 prioriterade områden. Målen inom utbildningsområdet täcks av det prioriterade området Europeisk ungdom på väg in i den digitala tidsåldern.

Uppföljningen av förverkligandet av målen i eEurope grundar sig på benchmarking av den nationella utvecklingen enligt ett antal indikatorer som ministerrådet kom överens om. Indikatorer som har att göra med ungdomar i den digitala tidsåldern fokuserar på penetrationsnivån och användningen av datorer och Internet i skolor.

Uppgifterna samlas in genom årliga Eurobarometerundersökningar i de 15 medlemsstaterna. I detta sammanhang genomfördes två Eurobarometerundersökningar som omfattade rektorer respektive lärare mellan februari och maj 2001. Huvudresultaten presenteras i ett meddelande om eEurope 2002 benchmarking som antogs av kommissionen den 5 februari 2002(1). En mer djupgående analys av benchmarkingresultaten för utbildningsområdet finns i ett arbetsdokument från kommissionen av den 2 oktober 2001(2).

Undersökningarna från 2001 pekade på ett antal olika situationer och tillvägagångssätt avseende utvecklingen och användarmönster för datorer och Internet mellan de olika medlemsstaterna. I ansökningarna hävdas emellertid att utvecklingen av ny teknik är en prioritet för alla medlemsstater. Dessutom är de totala siffrorna uppmuntrande vilket tyder på att medlemsstaterna var i stånd att uppfylla målet i eEurope att ge alla skolor i unionen tillgång till Internet och multimediaresurser till slutet av 2001.

I maj 2001var läget vad gäller tillgången till multimediaresurser följande:

- I nästan alla unionens skolor (94 %) användes datorer i utbildningen: I 12 medlemsstater var över 90 % av skolorna utrustade med datorer för användning i utbildningen.

- Omkring nio av tio skolor i unionen (89 %) var uppkopplade till Internet: I 10 medlemsstater var över 90 % av skolorna uppkopplade.

- Eleverna hade emellertid inte tillgång till Internet i alla skolor som var uppkopplade: I 80 % av unionens skolor hade eleverna tillgång till datorer med Internetuppkoppling.

De uppdaterade siffrorna baserade på undersökningar som utfördes i februari 2002 kommer att bli tillgängliga under våren 2002.

(1) KOM(2002) 62.

(2) SEK(2001) 1583.