ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2350/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(3 augusti 2001)

Ämne: Gemensamma forskningscentret i Ispra

1999 överlämnades ett ärende som förberetts av Augusto Fichtner, en före detta tjänsteman vid Gemensamma forskningscentret i Ispra, till OLAF. Detta påvisade att det förekom allvarliga oegentligheter vid centret före 1997.

Kan kommissionen ge detaljerad information om de åtgärder som vidtogs för att undersöka detta ärende? Har den nuvarande eller den föregående kommissionen på egen hand undersökt misstankarna om korruption och bristfällig förvaltning?

Kan kommissionen bekräfta om en högre tjänsteman vid Gemensamma forskningscentret också var verkställande direktör för flera företag i norra Italien vid samma tidpunkt? Om så är fallet, stämmer detta överens med bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna?

Utbetalades lönerna till avtalsparter vid Gemensamma forskningscentret i tid, och lämnade man vid något tillfälle ut resultat från forskning som genomförts av avtalsparter vid Gemensamma forskningscentret till utomstående?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(26 oktober 2001)

En offciell utredning har utförts vid Gemensamma forskningscentrets generaldirektorat (GD GFC) för en verifiering av uppgifterna i ärendet som parlamentsledamoten hänvisar till.

Vad beträffar den högre tjänstemannen vid GFC som misstänks för att ha ha varit otillåtet verksam i företag i norra Italien, meddelar kommissioneen att ett disciplinförfarande redan hade inletts innan detta ärende påbörjades. Av disciplinförfarandet framgick att den högre tjänstemannen verkligen var otillåtet verksam i externa företag. Under disciplinförfarandets gång informerades tillsättningsmyndigheten (AIPN) av kommissionens läkartjänst att personen i fråga inte kunde delta i förhöret i enlighet med tjänsteföreskrifterna på grund av dålig hälsa. Mannen avled en kort tid senare.

Vad beträffar de andra lämnade uppgifterna (bland annat försenade betalningar av fakturor som berott på den nämnda högre tjänstemannen), har slutsatsen dragits i den officiella utredningen att det inte finns tillräckligt med bevis för att gå vidare med ärendet.

Resultaten för GFC:s utredning har meddelats till OLAF (Europeiska byrån för bedrägeribekämpning). OLAF har i sin tur meddelat att undersökningen av detta ärende inte lett till en utredning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1974/01

från Imelda Read (PSE) till kommissionen

(5 juli 2001)

Ämne: Benskörhet

Den 8 september 2000 (E-2102/00(1)) meddelade Byrne för kommissionens räkning att ett förslag till rådets rekommendation om benskörhet höll på att förberedas och att kommissionen avsåg att överlämna förslaget till rådet före utgången av år 2000.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder som håller på att vidtas och varför inget förslag hittills överlämnats?

(1) EGT C 81 E, 13.3.2001, s. 144.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(9 oktober 2001)

Kommissionen offentliggjorde 1998 en vetenskaplig rapport om osteoporos (benskörhet) i Europeiska gemenskapen(1). I denna rapport ges en omfattande analys av uppkomst och utveckling av benskörhet. Rapporten täcker också de kliniska aspekterna av behandlingen av benskörhet och i rapportens slutsatser betonas vikten av förebyggande åtgärder.

Eftersom det inte har skett några förändringar när det gäller att förebygga eller behandla benskörhet efter det att rapporten kommit ut, anser kommissionen att medlemsstaterna bör inrikta sig på att vidta ytterligare åtgärder för att följa rekommendationerna i själva rapporten och att använda rapporten som en indikator när de utarbetar de bästa lösningarna.

Gemenskapens nya folkhälsoprogram(2), som för närvarande håller på att behandlas av Europaparlamentet och rådet, har tre huvudprioriteringar: Förbättrad information och kunskap om hälsa, snabba åtgärder vid hälsorisker samt åtgärdande av avgörande faktorer för folkhälsa. Detta innebär ett avsteg från sådan verksamhet som tidigare inriktats på specifika sjukdomar. I det nya programmet eftersträvas ett mera samordnat synsätt samt synergi mellan åtgärderna, i syfte att lägga fram en bred strategi för att hantera och förhindra sjukdomar grundad på de bästa tillvägagångssätten.

Ytterligare åtgärder som har sin grund i de vetenskapliga slutsatserna i rapporten från 1998 skulle kunna vidtas under det nuvarande folkhälsoprogrammet, medan hälsofrämjande åtgärder i framtiden kommer att höra till det nya folkhälsoprogrammet.

(1) Rapport om osteoporos i Europeiska gemenskapen Förebyggande åtgärder. Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för sysselsättning, arbetsmarknad och socialpolitik, 1998.

(2) (KOM(2000) 285 slutlig 2000/0119(COD)).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2200/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Astma och livsmedelstillsatser

Är kommissionen medveten om oron över att livsmedelskonserveringsmedlet natriumdisulfat (E223) som är mycket vanligt och används allmänt, kan orsaka astmaanfall hos en del människor?

Stöder kommissionen någon form av forskning i denna fråga?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Kommissionen är väl medveten om att sulfiter, t.ex. natriumdisulfit, kan framkalla atsmaanfall hos en del människor.

Vetenskapliga livsmedelskommittén gjorde senast 1994 en bedömning av natriumdisulfit och andra sulfiter(1). I sitt yttrande drog kommittén slutsatsen att sulfiter inte utgör någon hälsorisk för de flesta människor, men att de kan utgöra en allvarlig risk för vissa människor som har astma. Kommittén rekommenderade att sulfiter skulle användas endast i de livsmedel där dess användning är tekniskt försvarbar samt att förekomsten av tillsatser av sulfiter i livsmedel skulle anges oberoende av i vilken slutlig koncentration de förekommer.

Frågan om intolerans mot sulfiter togs vidare upp i rapporten om negativa reaktioner på livsmedel och livsmedelsingredienser, som Vetenskapliga livsmedelskommittén publicerade i september 1995.

Sulfiter är tillåtna som tillsatser i en rad livsmedel enligt del B i bilaga III till direktiv 95/2/EG om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel(2). Sulfiter är effektiva antimikrobiella medel som förhindrar att det bildas jäst, mögel och bakterier. De motverkar också enzymatisk och icke-enzymatisk missfärgning.

Det tekniska behovet av sulfiter i dessa livsmedel fastställs innan tillstånd medges enligt kriterierna för tillstånd för livsmedelstillsatser.

Förekomsten av sulfiter i livsmedel, liksom alla andra tillsatser, skall anges enligt direktiv 2000/13/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(3). Kommissionen kommer vidare att inom kort anta ett förslag till ändring av direktivet om obligatorisk märkning av allergener, inklusive sulfiter. Detta förslag omfattar även märkning av sulfiter i alkoholhaltiga drycker, som tidigare var undantaget från märkning av ingredienser. Genom detta kommer konsumenter med intolerans mot sulfiter att kunna undvika livsmedel som innehåller sådana ämnen.

(1) Yttrande av den 25 februari 1994 om svaveldioxid och andra sulfiter som används som konserveringsmedel för livsmedel.

(2) EGT L 61, 18.3.1995.

(3) EGT L 109, 6.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2122/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Utredningar av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart

EG-domstolen dömde nyligen Grekland för att landet ännu inte i sin lagstiftning införlivat gemenskapsdirektiv 94/56/EG(1) om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart och den tillbakavisade den grekiska regeringens argument som bristande.

Kan kommissionen mot bakgrund av EG-domstolens beslut och med tanke på att målet med direktivet är att förbättra flygsäkerheten och förebygga framtida haverier och tillbud, säga mig hur långt man kommit med genomförandet av detta direktiv, både i Grekland och övriga medlemsstater?

(1) EGT L 319, 12.12.1994, s. 14.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Rådets direktiv 94/56/EG av den 21 november 1994 om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart antogs den 21 november 1994. Medlemsstaterna skulle delge kommissionen vilka åtgärder de vidtagit för att följa det senast den 21 november 1996.

Kommissionen inledde överträdelseförfaranden mot Grekland och Luxemburg för bristande införlivande i den nationella lagstiftningen. Båda dömdes av EG-domstolen.

Till följd av EG-domstolens dom av den 5 april 2001, i vilken det konstaterades att Grekland inte uppfyllde EG-fördragets förpliktelser, eftersom de varken hade antagit eller informerat om de nödvändiga bestämmelserna för ett införlivande av direktiv 94/56/EG inom föreskriven tid, meddelade den grekiska regeringen nyligen kommissionen att lagtext 2912/2001 publicerats officiellt den 9 maj 2001. Därmed införlivades direktivet i den grekiska lagstiftningen.

Det är bara Luxemburg som ännu inte har informerat kommissionen om sina åtgärder för införlivandet av direktiv 94/56/EG. Efter domstolsbeslutet av den 16 december 1999 informerade Luxemburg kommissionen om hur situationen såg ut vad gäller införlivandeprocessen. Enligt den informationen skulle införlivandet påbörjas före slutet på detta år.

Vid denna tidpunkt kommer alltså samtliga medlemsländer att ha införlivat och tillämpat detta direktiv, även om det händer att medlemsländer förbiser överföringen av rapporter till kommissionen, som direktivet kräver av dem.

Kommissionen övervakar tillämpningen av denna lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3073/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(8 november 2001)

Ämne: Erkännande av utbildningsbevis på arkitekturområdet

Jag har nyligen fått ta emot klagomål från personer som redan är medlemmar av de tekniska råden i Frankrike och Tyskland och nu önskar ansluta sig till Greklands tekniska råd (TEE), vilket de inte lyckats med. Deras ansökningar vinner, enligt klagomålen, antingen inget understöd, eller så besvaras de inte ens.

Det förefaller alltså som om det brister i genomförandet av direktiv 85/384/EEG(1) (om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis på arkitekturområdet, däribland åtgärder för att underlätta ett effektivt utnyttjande av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster), även om det överförts till grekisk lagstiftning genom ett presidentdekret av den 7 april 1993. Skulle kommissionen kunna undersöka i vilken mån de här klagomålen är befogade och om de behöriga grekiska myndigheterna genomför direktivet på ett korrekt sätt?

(1) EGT L 223, 21.8.1985, s. 15.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 december 2001)

Kommissionen känner till det problem som frågeställaren tar upp, och inledde därför ett överträdelseförfarande i ärendet 1997.

En anmodan sändes den 30 juni 1998 (svar den 26 oktober 1998), och en kompletterande anmodan (obesvarad) sändes den 9 juli 1999.

Det motiverade yttrandet avgavs den 24 februari 2000. Grekland svarade genom två skrivelser, den 8 maj 2000 respektive den 13 november 2000.

De grekiska myndigheterna hade ett möte med kommissionen i Aten i juni 2001 och sände därefter ett cirkulär till den grekiska ingenjörskammaren (TEE), där de påpekade att den måste följa presidentdekret 107/93 och uppta EU-medborgare med examensbevis i arkitektur från andra medlemsstater.

Kommissionen håller på att utvärdera vad cirkuläret har fått för konkreta resultat, för att kunna besluta om ärendet skall föras inför EG-domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3324/01

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(30 november 2001)

Ämne: Skogsodlingsmaterial registrering och skydd

Kommer kommissionen att vidta åtgärder för att skydda gemenskapens fröträd i enlighet med direktiven 66/404/EEG(1), 71/161/EEG(2) eller 1999/105/EG(3) om saluföring av skogsodlingsmaterial, vilka för närvarande kan huggas ned utan någon lämplig prövning?

I Irland har den statliga skogsstyrelsen Coillte Teo huggit ned 1 474 hektar registrerade fröträd utan någon form av tillståndsgivning som skulle omfatta individuell bedömning, trots att hela registret omfattar endast 3 715 hektar och endast 20 procent av Irlands frön kommer från inhemska källor. Genom att delegera uppgiften att upprätta det nationella registret över grundläggande skogsodlingsmaterial, vilket krävs enligt direktivet, till Coillte Teo, som också är landets största timmerproducent, är Irlands förfarandesätt dessutom inte i överensstämmelse med direktiven, vilka specifikt undantar alla juridiska personer eller deras medlemmar från att upprätthålla fröträdsregister om de skulle kunna erhålla ekonomisk vinning från åtgärderna som de vidtar enligt direktivet.

Skulle kommissionen därför kunna vidta åtgärder för att garantera att de inhemska fröträden i varje medlemsstat som erhåller EU-bidrag för beskogning, inbegripet Irland, registreras enligt direktivet endast genom oberoende kvalificerade parter, och att det, när de väl registrerats, är förbjudet att hugga ned dem utan lämplig bedömning och att bifoga nödvändiga villkor för att respektera direktivet syfte?

(1) EGT B 125, 11.7.1966, s. 2326.

(2) EGT L 87, 17.4.1971, s. 14.

(3) EGT L 11, 15.1.2000, s. 17.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(18 januari 2002)

Kommissionen har uppmanat den berörda medlemsstaten att inkomma med uppgifter om de förhållanden som påtalas av ledamoten. Den avser att meddela henne resultatet av efterfrågningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0580/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: TV utan gränser

Eftersom 1997 års direktiv om TV utan gränser skall ses över år 2002, håller man redan på att dra upp nya riktlinjer kring ämnen av grundläggande vikt som måste beaktas vid översynen, exempelvis främjande av distribution och produktion av europeiska tv-program.

Att bristande uppmärksamhet ägnas åt samproduktion av tv-program med deltagande av flera medlemsstater, påtalas särskilt av dem som söker medel för att göra det möjligt för producenter att anordna samarbete såväl mellan olika TV-kanaler, såväl offentliga som privata, som mellan producenter, skådespelare och övriga yrkesgrupper som vanligtvis samarbetar vid utarbetandet av TV-program.

Kan kommissionen uppge om det har tagits preliminära kontakter mellan producenter av produktion för tv i syfte att främja den faktiska produktionen av europeiska TV-program gjorda i samproduktion mellan olika TV-kanaler som producenter och övriga yrkesgrupper inom sektorn i gemenskapens medlemsstater?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Kommissionen vill uppmärksamma parlamentsledamoten på programmen Media och Media II, samt på programmet Media Plus, som startades den 1 januari 2001. Ett av målen med Media-programmet är att främja distribution och produktion av europeiska TV-program. Media-programmet stödjer europeiska TV-produktioner (spelfilmer, dokumentärer och animerade filmer) där minst två sändningsbolag och helst fler medverkar, från flera medlemsstater som deltar eller samarbetar i programmet och som tillhör olika språkområden. Det särskilda målet är att främja rörlighet, både i och utanför gemenskapen, för europeiska TV-program som framställs av oberoende bolag. Detta sker genom att man uppmuntrar till samarbete mellan sändningsbolag å ena sidan och oberoende europeiska distributörer och producenter å den andra.

Inom programmet Media II (19962000) gav kommissionen stöd till sammanlagt 353 europeiska samproduktioner för television med ett sammanlagt bidrag på 39 421 400 euro.

De viktigaste organisationerna som företräder yrkesverksamma inom produktion och sändning har alltid hörts när kommissionen utarbetat förslagen till de olika Media-programmen (Media, Media II och Media Plus).

En översyn av bestämmelserna i direktivet Television utan gränser planeras i slutet av 2002. Under tiden kommer kommissionen att på ett öppet sätt samråda med de berörda parterna. Man har i synnerhet nyligen inlett en undersökning för att utvärdera vilka effekter åtgärderna för främjande av distribution och produktion av TV-program har inom den europeiska audiovisuella sektorn. Inom ramen för denna undersökning kommer två offentliga seminarier att hållas för att alla intresserade ska kunna medverka. Dessutom kommer kommissionen att i början av 2002 offentliggöra ett samrådsdokument som bland annat kommer att bygga på resultaten av denna undersökning. Kommissionen kommer att uppmana alla berörda parter att inlämna skriftliga kommentarer och en rad möten kommer att hållas under 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3108/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(13 november 2001)

Ämne: Europeisk CE-märkning på bedövningsvapen

Tillverkare utanför Europeiska unionen annonserar om att deras bedövningsvapen är CE-märkta och alltså uppfyller EU:s säkerhetskrav. Bedövningsvapen används ofta för tortyr i fängelser och häkten.

Kan kommissionen redogöra för hur CE-märken tilldelas? Hur kan många tillverkare av bedövningsvapen förse sina produkter med CE-märken? Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att hindra tillverkare av bedövningsvapen att använda CE-märkning för att marknadsföra sina produkter?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2934/01, E-2965/01, P-3012/01, E-3108/01 och E-3191/01ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(3 december 2001)

Parlamentsledamöterna hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan P-2783/01 från Glyn Ford(1).

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 209.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1032/01 från John Bowis (PPE-DE) till kommissionen. Kommissionens arbetsbelastning.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 093 E , 18/04/2002 s. 0007 - 0007



SKRIFTLIG FRÅGA E-1032/01 från John Bowis (PPE-DE) till kommissionen (3 april 2001) Ämne: Kommissionens arbetsbelastning Hur många förslag till förordningar och direktiv har lagts fram av generaldirektoratet för miljö och generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd sedan den nuvarande kommissionen tillträdde? Hur många förordningar och direktiv har ersatts av dessa förslag och för hur många av förslagen har en lagstadgad konsekvensanalys gjorts? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (24 oktober 2001) Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till kommissionens mycket fullständiga svar på Malcolm Harbours skriftliga fråga P-841/01(1). Ett ännu mer detaljerat svar skulle kräva ytterligare efterforskningar som förefaller oproportionerliga i förhållande till resultatet, särskilt med tanke på de tillgängliga källorna. (1) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 14.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2509/01

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(7 september 2001)

Ämne: Handel med konfliktdiamanter

Förmågan att internationellt begränsa handeln med konfliktdiamanter hänger nära samman med framstegen inom Kimberley-processen. Denna process går än så länge trögt, bl.a. eftersom det saknas en gemensam ståndpunkt från Europeiska unionens sida. Inom vilken tidsfrist avser kommissionen att för rådet lägga fram ett förslag till förhandlingsmandat i Kimberley-processen?

För att kontrollera importen av diamanter vid gränserna krävs vidare specialkunskaper hos tulltjänsterna, så att dessa kan förhindra att konfliktdiamanter förs in i EU. Anser kommissionen att det är meningsfullt att begränsa antalet gränsstationer för import av diamanter till en per medlemsstat för att koncentrera dessa specialkunskaper?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(10 oktober 2001)

Kimberley-processen innebär att det görs en betydande internationell insats för att begränsa handeln med konfliktdiamanter. Denna handel underblåser konflikter särskilt i flera länder i Afrika.

Kommissionen har deltagit aktivt i mötena inom ramen för Kimberley-processen tillsammans med flera medlemsstater. En rapport om Kimberley-processens framsteg kommer att läggas fram vid Förenta nationernas generalförsamling i december 2001 och en ministerkonferens om processen planeras äga rum i november 2001. Kommissionen avser att för rådet lägga fram ett förslag till förhandlingsmandat i god tid före nästa möte som äger rum i Luanda den 30 oktober1 november 2001.

De åtgärder som övervägs inom ramen för Kimberley-processen omfattar ett certifieringsförfarande och minimistandarder för kontroll av produktion, transport, export, import och vidareexport. Deltagarna har som ett av flera mål fastställt att förfarandet bör både vara effektivt och kräva minsta möjliga administrativa resurser. En begränsning av antalet införseltullkontor är en åtgärd som så småningom kan komma att övervägas i de vidare tekniska diskussionerna, men detta förefaller inte vara av väsentlig betydelse för genomförandet av det certifieringsförfarande som för närvarande diskuteras. I det förfarandet bör det också tas hänsyn till deltagarnas internationella åtaganden, i synnerhet de som gjorts inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2326/01

från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Ömsesidigt erkännande av gratis resor inom ramen för program för äldre människor

Irland har inrättat ett program där personer som är 66 år eller äldre får åka gratis med all kollektivtrafik i landet. Programmet finansieras av det irländska socialdepartementet.

Har kommissionen undersökt detta program och jämfört det med liknande åtgärder i övriga medlemsstater? Skulle kommissionen stödja ett ömsesidigt erkännande av sådana program så att äldre människor i högre grad skall kunna röra sig över gränserna genom att de i alla medlemsstater garanteras likvärdiga rättigheter som i det land där dessa rättigheter beviljats? Skulle kommissionen stödja utfärdandet av ett gemensamt europeiskt resepass för pensionärer i likhet med EU-körkortet, som skulle erkännas av alla medlemsstater och ge pensionärer gratis tillgång till kollektivtrafiken i alla 15 medlemsstater?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(22 oktober 2001)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaren på de skriftliga frågorna E-2406/99 från John McCartin(1) och E-1054/99 från Angela Billingham(2) och till svaren på de muntliga frågorna H-1148/98 från Nial Andrews under frågestunden under parlamentets sammanträdesperiod i december 1998(3) och H-1023/98 från Robert Evans under frågestunden under parlamentets sammanträdesperiod i november 1998(4).

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000.

(2) EGT C 348, 3.12.1999.

(3) Skriftligt svar, 15.12.1998.

(4) Muntligt svar, 17.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2610/01

från Christopher Huhne (ELDR) till rådet

(20 september 2001)

Ämne: Rådets förfaranden

Kan rådet beskriva de förfaranden som används vid beslut om ändringsförslag till kommissionens förslag till direktiv och förordningar, samt, i förekommande fall, bestämmelser om omröstning?

Svar

(10 december 2001)

Rådet påminner den ärade parlamentsledamoten om i att i detta fall den generella regeln är att artikel 205.1 i EG-fördraget gäller. Där står: Om inte annat föreskrivs i detta fördrag skall rådets beslut fattas med en majoritet av medlemmarna.. Detta innebär att det i andra bestämmelser i fördraget särskilt i fallet med bestämmelser som ger rådet befogenheter att handla kan anges en annan omröstningsregel enligt vilken rådet skall besluta.

I fråga om vilka omröstningsregler som skall tillämpas när rådet uttalar sig om Europaparlamentets ändringsförslag i första och andra behandlingen av ett förslag till rättsakt enligt medbeslutandeförfarandet, finns de angivna i artikel 251 i EG-fördraget.

När det gäller samarbetsförfarandet, är artikel 252 i EG-fördragen den tillämpliga.

Om det rör omröstningsregler som rådet skall tillämpa i fråga om Europaparlamentets ändringsförslag i ett yttrande inom ramen för ett samrådsförfarande skall rådet uttala sig enligt den omröstningsregel som anges i den rättsliga grunden för rättsakten i fråga, med vetskap om att rådet inom ramen för EG-fördraget endast med enhällighet kan ändra kommissionens förslag mot dess vilja (artikel 250.1, EG-fördraget).

De närmare bestämmelserna för omröstningsförfarandet och frågorna om beslutförhet och rådsmedlemmarnas delegering finns klart och tydligt angivna i artiklarna 4 och 11 i rådets arbetsordning och bestämmelserna vid skriftligt förfarande finns i artikel 12 i nämnda arbetsordning.