ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2802/99

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Úbeda, Baeza och världsarvet

För tio år sedan inleddes strävandena efter att få Unesco att utnämna sevärdheterna i de spanska städerna Úbeda och Baeza till världsarv, eftersom dessa städer är viktiga exempel på renässansen i södra Spanien.

Ett sådant utnämnande skulle ge kommunerna avsevärda medel för att bevara arkitekturen i de två städerna och främja kulturturismen.

Kan kommissionen ange på vilket sätt den har strävat efter att dessa betydande renässanspärlor skall kunna bevaras och på vilket sätt den kan ansluta sig till Unescos utnämnande, som skulle ge de ekonomiska medel som krävs för att underhålla det stora antal sevärdheter som finns i de två städerna?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(21 februari 2000)

När det gäller kulturområdet vill kommissionen informera parlamentsledamoten om att de två städerna Úbeda och Baeza inte har beviljats något ekonomiskt stöd eftersom de aldrig har lämnat in en ansökan inom något gemenskapsprogram. Kommissionen kan endast ge stöd till kulturella initiativ inom ramen för befintliga program och i enlighet med de kriterier som gäller för dessa. En inbjudan att lämna förslag inleds i februari 2000 i samband med det första Kultur 2000-ramprogrammet. Aktörer på kulturområdet som vill ansöka om ekonomiskt stöd kommer då att få möjlighet att lämna förslag till projekt i enlighet med de villkor och kriterier som gäller för detta program.

Kommissionen vill erinra om att det endast är FN:s organisation för utbildning, vetenskap och kultur (Unesco) som kan fatta beslut om vilka platser som skall tas upp på världsarvslistan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2638/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Hälsosektorn och millennierundan

WTO:s amerikanska representant, Charlene Barshefsky, har med hänvisning till ministerkonferensen i Seattle understrukit att hälsomyndigheterna i många andra länder ligger inom den offentliga sektorns ansvarsområde. De amerikanska privatföretag som verkar inom hälsosektorn har därför svårt att tränga in på dessa marknader.

Mot bakgrund av att en inställning som uppmuntrar till ytterligare privatiseringar och som underlättar inflöde av utländskt kapital står i direkt konflikt med synsätt och struktur inom den välfärdsstat som man finner i de flesta EU-länder, hur tänker kommissionen ställa sig till denna begäran?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(10 februari 2000)

Hälso- och sjukvård omfattas redan av Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) och kommer därför att ingå i de förhandlingar som väntas börja i år. Gemenskapens åtaganden inom denna sektor är mycket begränsade.

Gemenskapens mål i de kommande GATS-förhandlingarna är inte att frammana privatisering eller en allmän avreglering av hälso- och sjukvårdssektorn eller någon annan sektor där konsumentintresset ingår i de offentligpolitiska målsättningarna och gemenskapen kommer inte att godta åtgärder som skulle kunna undergräva dess offentligpolitiska målsättningar inom de tjänstesektorer som omfattas av GATS och som är helt eller delvis knutna till staten, till exempel hälso- och sjukvårdssektorn.

Kommissionen har inte för avsikt att stödja en avreglering av hälso- och sjukvårdssektorn som ett resultat av liberaliseringen inom ramen för GATS. Förhandlingarna får inte undergräva den allmänna tillgänglighet och höga standard som präglar medlemsstaternas hälso- och sjukvård eller de olika lagstiftningsmodeller som enskilda medlemsstater har antagit.

Å andra sidan bör vi inte heller utesluta möjligheten att förhandla om EU-leverantörers tillgång till den marknadsbaserade delen av sådana sektorer i tredje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2105/99

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(22 november 1999)

Ämne: Nya metoder för att söka efter människor som begravts under raserade byggnader

De jordbävningar som nyligen inträffat i Turkiet, Grekland och andra länder i världen har dragit uppmärksamheten till den svåra frågan om personer som begravts i husruiner och hur nödvändigt det är att ha effektiva metoder för att söka efter dem och rädda dem.

Hittills har räddningsmanskapen använt sig av information och upplysningar från överlevande, apparatur för att uppfånga ljud (akustisk metod) och mikrokameror (optisk metod) samt specialtränade hundar.

Av diskussioner med specialister framgår det att det är möjligt att utveckla och använda även andra metoder för att söka efter begravda, metoder som bygger på att människokroppen avger olika kemiska substanser i olika situationer, framför allt i svåra situationer som att vara begravd under raserade byggnader.

Allt tyder på att sådana metoder har testats för militära behov.

Skulle kommissionen vara villig att bistå vid utveckling och användande av den här typen av metoder i syfte att de skulle användas av räddningsmanskap då personer begravts efter en jordbävning?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 januari 2000)

Kommissionen har hittills finansierat åtminstone ett pilotprojekt som syftar till att konstruera en apparat för att med hjälp av en mikrovågsradar hitta personer som begravts under rasmassor. På kommissionens webbplats http://www.europa.eu.int/comm/environment/civil/prote/cpactiv/cpact08e.htm finns närmare upplysningar om detta projekt.

Inom ramen för gemenskapens handlingsprogram för räddningstjänst är det de nationella myndigheterna som i förekommande fall definierar innehållet i och räckvidden för pilotprojekt inom detta område. Målsättningen är att resultaten skall kunna utnyttjas i räddningsmanskapens praktiska arbete. Mot denna bakgrund är kommissionen beredd att undersöka möjligheterna att finansiera ett projektförslag inom detta område.

Forskning och utveckling som avser nya tekniska lösningar kan beviljas finansiellt stöd från gemenskapen inom femte ramprogrammet för FoTU(1), under förutsättning att reglerna för deltagande och innehållet i arbetsplanerna och de tematiska programmen respekteras.

(1) EGT L 26, 1.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2360/99

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Löner, subventioner, pensioner och skatter inom EU-institutionerna

Då Europeiska kommissionen tillträdde sitt mandat kungjorde den sin avsikt att genomföra en djupgående reform av EU-institutionerna för att öka effektiviteten och främja insynen i verksamheten.

Tjänsteföreskrifterna spelar vad gäller löner och liknande en grundläggande roll för verksamheten vid EU-institutionerna, och borde därför offentliggöras.

För att göra informationen mer sammanhängande och begriplig, vore det lämpligt att utgå från tre exempel som visar typiska anställda i början respektive slutet av karriären: en nyligen anställd tjänsteman med universitetsutbildning, en domare vid EG-domstolen på toppen av sin karriär och en ledamot av kommissionen.

Jag skulle för vart och ett av dessa fall vilja ha information om följande:

1. Lönesystem.

2. Utlandstillägg.

3. Traktamenten för resor i tjänsten.

4. Pensionsvillkor vid arbetsoförmåga.

5. Skattesystem.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(18 januari 2000)

Kommissionen skickar direkt till parlamentsledamoten och Europaparlamentets sekretariat exempel på löner (inklusive tillägg, skatter och avgifter) och dagtraktamenten för tjänsteresor för en nyanställd tjänsteman med universitet- eller högskoleutbildning (A8-1) och en ledamot av kommissionen, samt de bestämmelser som gäller för tjänstemännens avgångs- och invalidpensioner och kommissionsledamöternas avgångsvederlag.

Dessutom vill kommissionen fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på rådets förordning nr 422/67/EEG, 5/67/Euratom av den 25 juli 1967 om ersättning till kommissionens ordförande och ledamöter och till domstolens ordförande, domare, generaladvokater och

justitiesekreterare(1), senast ändrad genom rådets förordning (EG, EKSG, Euratom) nr 2778/98 av den 17 december 1998 om ersättning till kommissionens ordförande och ledamöter och till domstolens ordförande, domare, generaladvokater och justitiesekreterare och till förstainstansrättens ordförande, ledamöter och justitiesekreterare(2) (lönesystemet för anställda vid de europeiska institutionerna), samt på Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om lönesystemet(3).

Den fråga som rör lönen för en domare vid EG-domstolen bör ställas till den berörda institutionen.

(1) EGT 187, 8.8.1967.

(2) EGT L 347, 23.12.1998.

(3) KOM(1999) 650 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1824/99

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Brott mot miljö- och säkerhetsföreskrifter vid dammprojektet i Umiafloden i Galicien

Under förevändning att man måste trygga vattenförsörjningen i Salnés (Galicien), har den galiciska regeringen förklarat att en fördämning i Umiafloden snabbt måste byggas. Men det dolda och verkliga syftet är att bygga ut vattenkraften. Projektet har inte inbegripit den studie av inverkan på miljön och säkerheten för den kringboende befolkningen som egentligen måste göras, eftersom dammbygget kan förstöra en betydande del av naturen och kulturen och områdets betydelse som turistattraktion. En överväldigande majoritet av de berörda medborgarna har avvisat projektet (och deras fredliga demonstrationer har bemötts med brutalitet). Justitieombudsmannen i Galicien har ställt sig negativ till dammbygget och Galiciens högsta domstol har beslutat att arbetena skall stoppas och att marken skall återlämnas till dess ägare ett beslut som den galiciska regeringen helt olagligt struntat i.

Kommer kommissionen att göra vad som krävs och vidta de politiska och ekonomiska åtgärder som behövs gentemot den galiciska regeringen för att förhindra att arbetena med att bygga en fördämning i Umiafloden fortgår och för att se till att naturen i området återställs, så att den berörda befolkningen inte behöver lida allvarlig skada?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(10 december 1999)

Ledamotens fråga röra byggandet av en fördämning i Umiafloden när samhället Caldas de Reis i Galicien. Ledamoten har också lagt fram framställning 79/98 om denna fråga.

Vid granskningen av denna framställning försöker kommissionen få klarhet i den beskrivna situationen, bland annat den påstådda felaktiga tillämpningen av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1) ändrat genom direktiv 97/11/EG och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2).

Denna ingående granskning är ännu inte avslutad. Den är särskilt nödvändig med tanke på att projektet är en del av den autonoma regionen Galiciens operativa program, som får stöd genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (FEDER).

Kommissionen kommer att hålla ledamoten informerad om ytterligare utveckling rörande denna fråga i parlamentets utskott för framställningar.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2143/99

från Guido Viceconte (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Allvarliga skador på kastanjelundarna i olika delar av Kalabrien

Det plötsliga nattemperaturfallet i början av oktober månad orsakade betydande skador på kastanjelundarna, vilket har lett till att hela kastanjeskörden ligger i farozonen i olika delar av Kalabrien, framför allt i kommunerna Cicala, Sorbo San Basile, Gimigliano, Carlopoli, Sersale, Petronà, Petilia, Mesorarca, San Pietro Apostolo, Serrastretta, Decollatura, Soveria Mannelli, Conflenti, Platania, Fossato Serralta, Pentone, Pedivigliano, Colosomini, Bianchi, Panettieri, Taverna och många andra.

Skulle kommissionen kunna vidta åtgärder för att stödja de områden som drabbats av denna katastrof, med tanke på att skörd, bearbetning och saluföring av kastanjer utgör den viktigaste inkomstkällan för en betydande del av den lokala befolkningen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 januari 2000)

Kommissionen har enligt gemenskapslagstiftningen inte rätt att ingripa för att kompensera inkomstbortfall som beror på naturkatastrofer.

I rådets förordning (EEG) nr 2085/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 4256/88 om tillämpningsföreskrifter till förordning (EEG) nr 2052/88 vad avser utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ)(1) (för perioden 1994-1999) och i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(2) (för perioden 2000-2006) föreskrivs endast att EUGFJ kan ingripa till förmån för återupprättande av jordbrukets produktionspotential efter skador som orsakats av naturkatastrofer och för att införa lämpliga förebyggande åtgärder.

Det är de nationella och regionala myndigheterna som föreslår och väljer vilka åtgärder som skall vidtas. När det gäller den aktuella naturkatastrofen är det således de regionala myndigheterna i Kalabrien som skall undersöka om skadorna är av ett sådant slag att de kan berättiga till samfinansiering från EUGFJ i enlighet med ovannämnda bestämmelser.

Medlemsstaterna håller för närvarande på att fastställa vilka program som skall genomföras under perioden 2000-2006 och det är enligt tillgängliga uppgifter inte aktuellt med någon insats från EUGFJ i den aktuella frågan.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2627/99

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Säkerhetsbälten i motorfordon

Alltför ofta försummas den obligatoriska användningen av säkerhetsbälten i motorfordon, varmed nyttan med dessa går om intet.

Anser kommissionen att man bör utfärda normer som gör tillverkare av motorfordon skyldiga att se till att dessa innehåller mekanismer som gör att de inte kan startas om säkerhetsbältena inte är fastspända?

Svar av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(24 februari 2000)

De tekniska normerna för bilbälten till vilka motorfordonen skall anpassas finns i rådets direktiv av den 28 juni 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om bilbälten och fasthållningsanordningar i motorfordon(1) och efterföljande ändringar.

Användandet av bilbälten och särskilt deras obligatoriska användning styrs av rådets direktiv av den 16 december 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om obligatorisk användning av bilbälten i fordon som väger mindre än 3,5 ton(2). I detta fastställs att medlemsstaterna skall se till att förare och passagerare, som färdas i fordon använder bilbälten.

Kommissionen delar parlamentsledamotens uppfattning, enligt vilken underlåtenheten att använda bilbälten hindrar den ökade trafiksäkerhet som uppnås med dessa fasthållningsanordningar. Nyligen utförda studier i medlemsstaterna har visat att även med en användningsgrad av bilbälten på nära 85 % för de främre sätena, finns hälften av olycksfallsoffren bland de 15 % användare som inte använde bilbältet.

Den lösning som föreslagits av parlamentsledamoten förefaller emellertid svår att genomföra för närvarande. Det skulle i så fall handla om ett system som har förmågan att känna av vilka säten som används och som inte kan luras (till exempel genom att bilbälten spänns fast utan att föras runt kroppen). Dessutom skulle det vara ett system som inte själv kan skapa olycksrisker (om till exempel motorn automatiskt slår av sig då bilbältet tas av medan bilen är igång).

Tillverkarna håller på att studera andra lösningar för att öka användningsgraden för bilbälten, bland annat genom att införa mycket irriterade ljudgivande och visuella alarmsystem som skulle kunna få en stor spridning inom en ganska nära framtid.

Kommissionen har fortfarande uppfattningen att, liksom det anges i direktiv 91/671/EEG, medlemsstaterna redan har de lagstiftningsinstrument som är nödvändiga för att säkerställa en strängare kontroll av användningen av bilbälten i hela deras område.

(1) EGT L 220, 29.8.1977.

(2) EGT L 373, 31.12.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2341/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Återupptagande av verksamheten vid cancerkliniken i Kifissia

Efter de skador som sjukhuset i Agii Anargyrii drabbades av vid jordbävningen har 2 500 cancerpatienter som påbörjat en behandling som är omöjlig att skjuta upp eller avbryta, blivit utan vård eftersom alla andra cancerkliniker har väntelistor.

Den grekiska regeringens förslag att flytta enskilda avdelningar, eller stänga och sprida sjukhusets avdelningar och laboratorier till lokaler som inte fungerat som sjukhus tidigare, bedöms av den medicinska kommittén vid sjukhuset som ineffektiv för den fortsatta vården av patienterna. Av denna anledning föreslår den medicinska kommittén att sjukhusets verksamhet omdirigeras till lediga och tillräckliga lokaler på befintliga namngivna sjukhus som har accepterat denna lösning.

Har kommissionen möjlighet att ge ekonomiskt stöd till en tillfällig förflyttning av sjukhusets verksamhet i linje med den medicinska kommitténs rekommendationer, till dess att det nya sjukhuset färdigställts?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Kommissionen skulle kunna undersöka frågan om ekonomiskt bidrag eventuellt kan ges till en omlokalisering eller tillfällig förflyttning av cancerkliniken i Kifissia om de grekiska myndigheterna begäran detta och på grundval av detaljerade uppgifter om arten av kostnader. Valet av vilken lösning som skall föreslås åligger helt de nationella myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2406/99

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Europass för pensionärer

Kan kommissionen informera om sin aktuella ställning vad beträffar dess övervägningar om att införa ett Europass, eller ett Eurokort, för pensionärer som skulle ge rätt till en rad rabatter (inklusive reserabatter) i hela Europeiska unionen, enligt förslaget i den studie som AGE Concern med kommissionens stöd genomfört?

Överväger kommissionen att lägga fram förslag som syftar till att införa ett sådant rabattsystem i medlemsstaterna?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Kommissionen skulle vilja hänvisa parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan E-1054/99 från Angela Billingham(1), till svaret den gav på den muntliga frågan H-1023/98 från Robert Evans vid frågestunden i parlamentet i november 1998(2) och till svaret den gav på den muntliga frågan H-1148/98 från Niall Andrews vid frågestunden i parlamentet i december 1998(3).

Ledamöterna i den icke-statliga organisationen förbindelsegruppen för äldre har inte kommit med några kommentarer till stöd för förslagen i den slutliga rapporten om undersökningen, t.ex. när det gäller förberedelser för FN:s internationella år för äldre.

Mot bakgrund av detta avser kommissionen för närvarande inte att lägga fram några förslag till ett Europass för äldre eller ett kort för personer över sextio.

(1) EGT C 348, 3.12.1999.

(2) Europarlamentets debatter (november 1998).

(3) Europarlamentets debatter (december 1998).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2630/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Beviljandet av skyddad ursprungsbeteckning för traditionell balsamvinäger från Modena och Reggio

Regelkommittén har inte beviljat traditionell balsamvinäger från Modena och Reggio skyddad ursprungsbeteckning.

Enligt de jordbrukar- och producentorganisationer som berörs av problemet skadar kommersiella intressen skyddet och uppvärderingen av högklassiga jordbruksprodukter. Sådana motiv torde även ligga bakom kommitténs beslut att inte bevilja produkterna skyddad ursprungsbeteckning.

Dessa två typer av balsamvinäger framställs i Modena och Reggio i Emilien och deras ursprung går tillbaka till renässansen och medeltiden. Balsamvinägern från Modena är känd sedan år 1508 medan den från Reggio sedan 1100-talet.

Produktionsmetoden har i flera århundraden gått ut på att man under minst tolv år lagrar vinägern på små träfat. Man bör kontinuerligt skydda de traditionella balsamvinägertyperna mot imitationer både på den europeiska marknaden, men även på övriga marknader.

Den italienska statens experter på jordbruk och gastronomi är eniga om att traditionell vinäger från Reggio och Modena utgör en typisk, unik produkt som inte får förväxlas med den vinäger som produceras industriellt. Med hänsyn till ovanstående anser jag att traditionell balsamvinäger från Reggio och Modena uppfyller alla krav för att beviljas skyddad ursprungsbeteckning.

Anser kommissionen att traditionell balsamvinäger från Reggio och Modena uppfyller alla krav för att beviljas skyddad ursprungsbeteckning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Kommissionen anser att ansökningarna om registrering av aceto balsamico tradizionale di Modena och aceto balsamico tradizionale di Reggio Emilia som skyddade ursprungsbeteckningar (AOP) uppfyller kraven i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel(1).

Kommissionen har därför till kommittén för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar lämnat ett utkast till förordning om registrering av ovannämnda ursprungsbeteckningar. Resultatet av kommitténs röstning blev att inget yttrande avgavs.

Under dessa omständigheter skall kommissionen enligt artikel 15 i ovannämnda förordning utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet. Om rådet inte fattat något beslut inom tre månader från det att saken hänskjutits till rådet, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.

(1) EGT L 208, 24.7.1992.