ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2757/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Klassningen av GHB som narkotika

Den svenska regeringen beslöt 13 december 2000 att narkotikaklassa och förbjuda drogen GHB från 1 februari 2000. All hantering av GHB blev då straffbar man får alltså i Sverige varken köpa, sälja, inneha eller använda GHB själv. Straffet vid nämnda hantering avgörs av domstol. GHB har orsakat flera dödsfall i Sverige. Drogen har framför allt använts som partydrog bland ungdomar. Ett försök att komma åt drogen med dopningslagen misslyckades när Göteborgs tingsrätt friade i ett mål i december 1999.

Men GHB är godkänt som läkemedel i flera EU-länder. Ett svenskt förbud mot GHB utgör i princip ett tekniskt handelshinder. Därför kunde det bli invändningar i andra EU-länder mot narkotikaklassningen. Sverige anmälde till EU-kommissionen att man avsåg att narkotikaklassa drogen.

Kommissionen har inte protesterat mot Sveriges beslut. Kan kommissionen redogöra för vilket beslut man fattat i denna fråga utifrån Sveriges anmälan om narkotikaklassning av GHB?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(14 november 2001)

Sverige anmälde i december 1999 till kommissionen sin avsikt att klassificera gammahydroxybutyrat (GHB) som olaglig narkotika för den svenska narkotikalagstiftningen. En anmälan till kommissionen gjordes eftersom GHB tillåts för medicinskt bruk i vissa medlemsstater och en narkotikaklassificering av medlet skulle kunna anses vara ett tekniskt frihandelshinder. Ett undantag från frihandelsprincipen måste motiveras i överensstämmelse med EG-fördraget t.ex. på grund av att folkhälsan hotas.

GHB förekom på den illegala marknaden i Sverige och har knutits till 11 dödsfall i EU mellan september 1995 och januari 2000 varför kommissionen inte hade några invändningar mot den svenska anmälan.

Lagstiftningen gällande kontrollen av olaglig narkotika omfattas till största del av medlemsstaternas kompetensområde. Narkotikakontrollagstiftningen i medlemsstaterna bygger på Förenta nationernas konventioner från 1961, 1971 och 1988 som undertecknats och ratificerats av samtliga medlemsstater. Nivån på kontrollen av ämnena beror på vilken förteckning (I till IV varvid den strängaste kontrollen krävs för förteckning I) i konventionerna som de återfinns på. Världshälsoorganisationens 32:a expertkommitté om drogberoende har rekommenderat FN:s narkotikakommission att GHB skall införas i förteckning IV i 1971 års FN-konvention om psykotropa ämnen. Detta innebär att kontrollåtgärderna för GHB skulle motsvara de som tillämpas på allmänt använda medicinska produkter som t.ex. benzodiazepiner.

Enligt FN-konventionerna kan ett land som är part till konventionerna dock anta strängare och mer rigorösa åtgärder än de som stadgas i konventionerna om landet i fråga anser sådana åtgärder vara önskvärda eller nödvändiga. Följaktligen kommer det an på länderna själva att besluta om de vill klassificera ett ämne i en förteckning som kräver strängare kontrollåtgärder. Kommissionen har därför inga invändningar mot det svenska initiativet att omklassificera GHB som olagligt ämne.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3706/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(17 januari 2002)

Ämne: Salmonellasmitta trots veterinärintyg

I mitten av november 2001 anlände 22 ton fläskkarré till ett fryshus i Skåne. Det handlade om 22 ton fläskkarré som kom från Spanien. Alla intyg om att köttet var salmonellafritt var i sin ordning.

Men det visade sig alltså att köttet trots allt var salmonellasmittat. Kontroller som utförts av Livsmedelsverket då och då har alltid gett som resultat att en mängd köttpartier som levererats till Sverige har varit salmonellasmittade trots veterinärintyg om motsatsen.

Vad gör kommissionen för att se till att de som utfärdar felaktiga veterinärintyg får sina licenser indragna och att dessa problem åtgärdas?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(1 mars 2002)

Som svar på parlamentsledamotens fråga vill kommissionen hänvisa till sitt svar på fråga E-3304/01(1) som behandlar ungefär samma ämne.

Vi vill också klargöra att i enlighet med de regler som fastställts för salmonellabakterier har man för sändningarna av färskt fläskkött till Sverige(2) intygat att det inte fanns några salmonellabakterier vid analysen av köttpartiet, enligt ett fastställt protokoll för stickprov och analys. Detta protokoll har en grad av tillförlighet som får anses vara likvärdig den som de nationella bestämmelserna på platsen kan erbjuda. Upptäckten av salmonellabakterier vid produkternas ankomst betyder alltså inte nödvändigtvis att intygen varit falska.

När det gäller vilka påföljderna skall bli för personer som misstänks ha utfärdat felaktiga veterinärintyg, fastställs det vissa föreskrifter i rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter(3). Dessa åtgärder är en del av medlemsstaternas behörighet. Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor gör vid sina sektorsvisa kontrollbesök regelbundna kontroller av de intyg som utställs av behöriga myndigheter.

(1) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 250.

(2) Rådets beslut 95/409/EGT av den 22 juni 1995 (EGT L 243, 11.10.1995) ändrat genom rådets beslut 98/227/EG (EGT L 87, 21.3.1998).

(3) EGT L 13, 16.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3657/01

från Elisa Damião (PSE) till rådet

(15 januari 2002)

Ämne: Statsstöd till varvsindustrin

Fackpressen har meddelat att den tyska regeringen är beredd att ge understöd till maritima transporter och till varvsindustrin, och att regeringen har lagt fram ett förslag i denna riktning inför parlamentet.

Detta är ett av flera exempel på hur en medlemsstat direkt eller indirekt stöder varvsindustrin och de maritima transporterna, och det kan betyda att konkurrensen snedvrids. Jag önskar därför att rådet informerar om hur denna praxis utformats och att den gör en bedömning av konsekvenserna för industrin i andra medlemsstater.

Svar

(25/26 mars 2002)

Den ärade parlamentsledamoten inser säkert att det inte är rådets sak att uttala sig om påståenden i pressen om en regerings avsikt att stödja sjöfarten och varvsindustrin.

I vilket fall som helst är det inte obekant för den ärade parlamentsledamoten att varje form av nationella åtgärder som kan ge upphov till snedvridning av konkurrensen analyseras systematiskt av kommissionens specialister, varför det åligger denna institution att bedöma situationen och vid behov genom erforderliga åtgärder gå till rätta med all slags illojal konkurrens.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3424/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Stöd från kommissionen

I maj 1998 genomförde Europeiska kommissionen en undersökning av Migration News Sheet.

Kan kommissionen lämna upplysningar om sitt agerande efter det att den lagt fram sin inspektionsrapport för Migration Policy Group, som är utgivare av publikationen, och efter att denna organisation (för nästan tre år sedan) lämnat in sina kommentarer i ärendet till kommissionen?

Den 7 mars 2001 (i enlighet med villkoren i kontraktet om stöd för 2000) fick kommissionen av Migration Policy Group en ekonomisk rapport, en verksamhetsrapport och en begäran om att återstoden av det överenskomna stödet (VS/2000/0275) skulle överföras för publicering av Migration News Sheet under 2000? Varför har kommissionen inte svarat på denna begäran?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 februari 2002)

Den revision som kommissionen gjort rörde i princip de bidrag som beviljats Migration Policy Group (MPG) under 1996 och 1997. Eftersom oegentligheter uppdagades ansåg den avdelning som var ansvarig för revisionen att det var nödvändigt att även utföra en revision för åren 1994 och 1995.

För att göra det möjligt att fastställa vilket belopp de felaktigt utbetalda bidragen uppgick till uppmanades bidragstagaren i revisionsrapportens slutsatser att upprätta en ny redovisning med utgångspunkt i de faktiska kostnaderna (utan avsättningar till reserver), att närmare redogöra för fakturorna för Churches Commission for migrants in Europe (CCME), vars redovisning för 1995 och 1996 inte var klart och tydligt åtskild från MPG:s redovisning och slutligen att lämna in verifikationer för resekostnaderna.

Den nya redovisningen och de verifikationer som lämnades in var dock inte helt tillfredsställande, varför det har varit nödvändigt att begära in ytterligare upplysningar än en gång. Kommissionen har diskuterat detta med en företrädare för MPG 1999 och diskussionerna fortsatte under 2000.

Betalningen för Migration News Sheet för 2000 innehölls i väntan på den återbetalning som revisionen resulterade i. Debetnotorna och betalningen är för närvarande på gång.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3362/01

från Charles Tannock (PPE-DE)och Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(6 december 2001)

Ämne: Campione d'Italias ställning

Den senaste veckan gjorde italienska polisen husrannsakan hos två chefer vid Nada Management Organisation (tidigare känd som Al Taqwa Management) i den lilla italienska enklaven Campione d'Italia. Därefter hörde de schweiziska myndigheterna i Lugano två personer. Gäller gemenskapens regelverk den lilla italienska enklaven Campione d'Italia på samma sätt som den tillämpas i resten av Italien eller har Campione d'Italia rätt till undantag eller andra särskilda privilegier?

Kommer de föreslagna penningtvättsdirektiven och liknande åtgärder för att bekämpa organiserad brottslighet och terrorism att gälla helt och fullt i Campione d'Italia? Tror kommissionen på uppgifterna om att Campione d'Italia redan har blivit ett centrum för sådan olaglig verksamhet?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 januari 2002)

Den italienska kommunen Campione d'Italia ingår i gemenskapen men inte i gemenskapens område med avseende på tullar, mervärdesskatt och punktskatter.

Gemenskapens lagstiftning om den inre marknaden, inbegripet direktivet mot penningtvätt, rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar(1), enligt den senaste ändringen, är helt och hållet tillämplig i Campione d'Italia. Åtgärder inom tredje pelaren för att bekämpa organiserad brottslighet och terrorism omfattar även denna enklav.

Kommissionen har ingen särskild information om nivån på den olagliga verksamheten i Campione d'Italia.

(1) EGT L 166, 28.6.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3356/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(6 december 2001)

Ämne: Stöd till Grekland genom den europeiska flyktingfonden

Den europeiska flyktingfonden inrättades genom rådets beslut nr 2000/596/EG(1) den 28 september 2000 och förvaltar ett finansiellt referensbelopp på 216 miljoner euro. Enligt bestämmelserna i beslutet

har varje medlemsstat rätt att erhålla 500 000 euro år 2000, 400 000 euro år 2001 och ytterligare 600 000 euro under de tre följande åren. Resten av de resurser som står till förfogande skall, i enlighet med samfinansieringens logik, fördelas mellan medlemsstaterna i proportion till antalet flyktingar som anlänt till EU och är i behov av internationellt skydd. Medlemsstaterna skall senast den 1 oktober varje år anhålla om samfinansiering hos kommissionen.

1. Har Grekland erhållit beloppen om 500 000 respektive 400 000 euro och om så är fallet känner kommissionen till vad dessa pengar använts till?

2. Har Grekland ansökt om samfinansiering ur flyktingfonden för åren 2000 och 2001? Om svaret är ja hur stora var anslagen för respektive år?

3. Har andra medlemsstater erhållit medel ur flyktingfonden? Hur stora har dessa anslag i så fall varit?

(1) EGT L 252, 6.10.2000, s. 12.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(28 januari 2002)

Systemet för fördelning av tillgängliga medel mellan medlemsstaterna fastställs i artikel 10 i rådets beslut (EG) nr 2000/596 av den 28 september 2000 om inrättande av en europeisk flyktingfond.

Utöver det fasta belopp för 20002004 som anges i artikel 10.1 får medlemsstaterna varje år ett tilläggsbelopp enligt artikel 10.2 som fördelas proportionellt i förhållande till hur många ansökningar om internationellt skydd som inkommit till varje medlemsstat och hur många som beviljats flyktingstatus eller tillfälligt skydd under referensperioden.

Grekland beviljades anslag ur Europeiska flyktingfonden enligt artikel 10 med 652 057,17 euro år 2000 och 629 043,03 euro år 2001. Utöver dessa anslag ansökte Grekland om samfinansiering med totalt 869 409,56 euro för år 2000 och 838 727,04 euro för år 2001.

Europeiska flyktingfondens verksamhet är decentraliserad och det är medlemsstaterna som vidtar åtgärder. Kommissionen informeras regelbundet om den pågående verksamheten i rapporter som lämnas enligt artikel 20.1 och 20.2 i beslutet om Europeiska flyktingfonden. Vid ett kontrollbesök i Grekland i september 2001 besöktes även projekt som valts ut inom ramen för Europeiska flyktingfondens program för 2000 och 2001.

Anslag ur Europeiska flyktingfonden beviljades under samma period alla andra medlemsstater utom Danmark. Följande anslag beviljades:

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-3007/01

från Mario Borghezio (NI) till rådet

(5 november 2001)

Ämne: Försvar mot bakteriologisk terrorism: personkontroller och säkerhetsåtgärder vid EU:s byggnader och andra offentliga inrättningar

Strikta åtgärder måste omedelbart vidtas för att möta och förebygga det fruktansvärda hotet om bakteriologiska terroristangrepp av fundamentalistiska muslimska grupperingar verksamma i Europa.

EU-institutionernas byggnader och kontor, i första hand parlamentets, ligger sedan en tid högst på de muslimska terroristernas lista över tilltänkta angreppsmål. Även andra offentliga inrättningar flygplatser, järnvägs- och tunnelbanestationer, sportstadion, sjukhus, skolor, universitet m.m. är hotade.

Vid dessa inrättningar arbetar ofta personal som anställts på tillfälliga kontrakt via privata byråer och som genom sitt etniska ursprung eller sin religion tillhör kulturella miljöer vilka, som alla vet, utgör såväl en rekryteringsbas som en infiltrationsväg för den muslimska terrorismen.

Kan rådet, mot bakgrund av vad som hänt, ange vilka nödvändiga kontrollåtgärder och förebyggande åtgärder det kommer att kräva att medlemsstaternas regeringar omedelbart vidtar för att hindra terrorister, som nästlat in sig som personal vid dessa inrättningar, att utföra eller understödja terrorhandlingar och i synnerhet bakteriologiska angrepp?

Svar

(18 mars 2002)

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att det åligger varje enskild institution att se till att ha ett säkerhetssystem som garanterar godtagbara och säkra förhållanden för de personer som regelbundet eller tillfälligt måste vistas i institutionens lokaler.

Rådet vill dessutom betona att Europeiska rådet höll ett extra möte den 21 september med anledning av de dramatiska händelserna den 11 september. I sina slutsatser antog Europeiska rådet en handlingsplan mot terrorism och efterlyste ett skyndsamt genomförande av befintliga internationella konventioner om kamp mot terrorister (FN, OECD, etc.) och uppgav att Europeiska unionen stöder det indiska förslaget att inom Förenta nationerna utarbeta en allmän konvention mot internationell terrorism.

Slutligen fann Europeiska rådet det vara viktigt att i samma slutsatser två gånger betona att Europeiska unionen högtidligen avvisar all sammanblandning mellan de fanatiska terroristgrupperna och arabvärlden och den muslimska världen. (Se kapitel 1 och 3 i nämnda slutsatser).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3457/01

från María Rodríguez Ramos (PSE) till kommissionen

(4 januari 2002)

Ämne: Elektromagnetisk strålning från basstationer för mobiltelefoni

I artikel 8 i rådets rekommendation 1999/519/EG(1) om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält fastställs det vissa krav för tillstånd samt kriterier för planering och installation av basradiostationer. Artikeln rekommenderar särskilt att basradiostationer bör placeras så att strålningsnivåerna i största möjliga utsträckning minimeras i känsliga områden såsom skolor, vårdcentraler, sjukhus eller allmänna parker.

Vilka vetenskapliga uppgifter utgick kommissionen från i sin rekommendation avseende känsliga områden i artikel 8?

Förfogar kommissionen över nya uppgifter som underbygger det faktum att basradiostationer skall placeras utanför känsliga områden?

Vad anser kommissionen om att den spanska regeringen, trots denna rekommendation, tillåter att åtta basstationer för mobiltelefoni med fler än 30 antenner som ger ifrån sig strålning genom radiofrekvens installeras mindre än 100 meter från en skola där det under 2001 har uppdagats två fall av leukemi och ett fall av lymfom bland eleverna?

Anser kommissionen att rekommendationen ifråga räcker för att garantera medborgarnas hälsa? Om inte, har den då för avsikt att föreslå ett direktiv som sträcker sig längre än rekommendationen från 1999 och omfattar effektiva åtgärder som garanterar att försiktighets- och hälsoskyddsprincipen respekteras?

(1) EGT L 199, 30.7.1999, s. 59.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 februari 2002)

Frågeställaren hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan P-3452/01(1). Kommissionen preciserar att rådets rekommendation av den 12 juli 1999 om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0Hz-300GHz)(2) grundar sig på det yttrande som avgetts av den internationella kommissionen för skydd mot icke-joniserande strålning och som bekräftas av kommissionens vetenskapliga styrkommitté.

Genomförandet av åtgärderna i rekommendationen ingår i medlemsstaternas behörighet. Enligt rekommendationen är medlemsstaterna skyldiga att inom tre år efter det att den antagits meddela kommissionen vilka åtgärder som vidtagits för att införa bestämmelser för skydd av allmänheten mot hälsorisker vid icke-joniserande strålning. Dessa åtgärder kommer att offentliggöras i en rapport under 2002.

För närvarande har kommissionen inte för avsikt att ändra de rekommenderade exponeringsgränserna och grundar sig då på det yttrande som offentliggjordes den 30 oktober 2001 av Vetenskapliga kommittén för toxikologi, ekotoxikologi och miljö.

(1) Se s. 115.

(2) EGT L 199, 30.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3281/01 från Isidoro Sánchez García (ELDR) till rådet. Rådets gemensamma ståndpunkt om Cuba.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 160 E , 04/07/2002 s. 0091 - 0092



SKRIFTLIG FRÅGA E-3281/01 från Isidoro Sánchez García (ELDR) till rådet (28 november 2001) Ämne: Rådets gemensamma ståndpunkt om Cuba Mot bakgrund av artikel 21 i fördraget om Europeiska unionen, som berör förbindelserna mellan Europaparlamentet och rådet i utrikespolitiska frågor, önskas svar på följande: Vad anser rådet om den gemensamma ståndpunkten om Cuba, som antogs 1996(1), och vilka är utsikterna för att denna ändras i ljuset av den nya världsordningen och strävandena efter internationell sammanhållning, som bör karaktärisera EU:s utrikespolitik? (1) EGT L 322, 12.12.1996, s. 1. Svar (25/26 mars 2002) Rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att åberopa sig på rådets svar i samband med frågestunden på fråga H-642/01 från Miguel Martínez Martínez och på fråga H-648/01 från Francisca Sauquillo Pérez del Arco under sammanträdesperioden i september 2001, samt på fråga H 807/01 från Miguel Martínez Martínez under sammanträdesperioden i november 2001 liksom fråga H 890/01 från Laura Gonzales Alvarez under sammanträdesperioden i december 2001, vilka gällde just detta ärende.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3402/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(5 december 2001)

Ämne: Upphörande av verksamheten i det stödfinansierade företaget Osttillverkning i Thebe

Företaget Osttillverkning i Thebe AE, som startades på grundval av förordning (EG) 355/77(1) samt 866/90(2) och som har medfinansierats av den grekiska staten (jordbruksdepartementet) och Europeiska kommissionen (EU-beslut 156/28.6.1989, 2742/24.11.1992), har kungjort att det kommer att upphöra med sin verksamhet innan tio år gått sedan de inledde den.

I sitt beslut 1631/2001 bedömer första instans i förvaltningsdomstolen i Athen att brott mot vissa artiklar rörande EU:s konkurrensregler (artiklarna 81, 82, 85 och 86 i EG-fördraget) föreligger och att företaget har åsamkats skada under perioden 19941999, på grund av ministerbeslut och särskilda jordbruksrättsliga regler inom den grekiska förvaltningen, vilka har förhindrat handeln med produkterna i Attika. Detta gör att den svarande, den grekiska staten, skall betala skadestånd till den kärande, det grekiska företaget.

Har kommissionen för avsikt att begära att den grekiska staten skall återbetala utbetalt stöd om företaget definitivt lägger ned den stödfinansierade verksamheten i Osttillverkning i Thebe, innan det har gått tio år sedan den inleddes?

Mot bakgrund av att det grekiska rättsväsendet redan har bedömt att de skador som åsamkats företaget och som tvingar det att upphöra med sin verksamhet, inte beror på försumlighet eller missbruk från företagets sida, utan på olagliga handlingar som utförts inom statliga organ och som utgjort brott mot EU:s konkurrensregler, har företaget någon skyldighet att återbetala det stöd det fått?

(1) EGT L 51, 23.2.1977, s. 1.

(2) EGT L 91, 6.4.1990, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 januari 2002)

Företaget Typopiitiria Thivas S.A. har redan informerat kommission om den tvist som uppstått mellan dem och de grekiska myndigheterna. Företaget vände sig till dessa myndigheter i ett brev av den 23 november 2001, i vilket de efterfrågade förklaringar och korrigerande åtgärder för att det skulle kunna fungera normalt.

Mot bakgrund av det svar från de grekiska myndigheterna som kommissionen väntar på, kan den undersöka om det är möjligt att tillämpa av artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om samordningen av de olika strukturfondernas verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamheter(1) som handlar om återvinning av felaktigt utbetalda belopp. Kommissionen är särskilt angelägen om att de åtgärder som samfinansieras genom strukturfonderna skall vara operativa och inte outnyttjade.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2692/01

från Mario Mauro (PPE-DE) till kommissionen

(3 oktober 2001)

Ämne: Finansiering vid generaldirektoratet för näringsliv

Kan kommissionen göra en förteckning över de projekt som under åren 20002001 lagts fram inom det finansieringsområde som handhas av generaldirektoratet för näringsliv vad gäller de italienska regionerna Ligurien, Lombardiet, Piemonte och Valle d'Aosta och namnge de projekt som därefter antagits?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(31 januari 2002)

Det finns inga möjligheter att med hjälp av kommissionens bokföringssystem upprätta en efter region indelad förteckning över mottagare av gemenskapsmedel.

Generaldirektoratet för näringslivspolitik beviljar dock bidrag till ett antal European Information Centres (EIC), vilka bl.a. finns i de regioner som nämns av parlamentsledamoten. En förteckning över stödmottagarna i dessa regioner har skickas direkt till frågeställaren och till parlamentets generalsekretariat.

Kommissionen betalade till vart och ett av dessa informationscentra ett understöd på 5 000 euro år 2000. Stödet förnyades för år 2001.

Inom forskningsområdet, närmare bestämt när det gäller programmet Innovation et petites et moyennes entreprises (PME) (Innovation och små och medelstora företag) mottog det gemensamma forskningscentret (CCR) i Ispra tolv utbetalningar på totalt 3 364 545 euro, medan universitetet i Pavia mottog en utbetalning på 681 400 euro. En förteckning över dessa utbetalningar har skickats direkt till frågeställaren och till parlamentets generalsekretariat.

När det gäller ansökningar om finansiering har tre förslag mottagits inom ramen för projektet Follow-up of the Go digital initiative. (Bedömningarna av förslagen pågår just nu.)