SKRIFTLIG FRÅGA E-3702/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE), Nelly Maes (Verts/ALE), Pere Esteve (ELDR), Neil MacCormick (Verts/ALE), Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE), Luciano Caveri (ELDR), Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR), Concepció Ferrer (PPE-DE), Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) och Jillian Evans (Verts/ALE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Språklig mångfald inom Europeiska unionen

Språken är en del av Europas rikedom. I och med att nästa år blivit Europeiska året för språk har de europeiska institutionerna erkänt behovet av att denna fråga tillmäts en viktig betydelse. Utöver att vissa nationalspråk fått officiellt erkännande inom de europeiska institutionerna är det också av väsentlig betydelse att unionen och medlemsstaterna ägnar sig åt att skydda Europas språkliga och kulturella mångfald. Kommissionen har vid flerfaldiga tillfällen kungjort sitt åtagande att föreslå ett gemenskapsprogram för mindre använda språk.

Medborgarnas rätt att bevara och utveckla sina egna språk har erkänts i ett flertal internationella stadgor. Den 16 mars 2000 antog parlamentet ett omnämnande av detta i sitt betänkande om EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna.

Tycker kommissionen att ett medborgarnas Europa är skyldigt att främja skyddet för och utvecklingen av alla språk? Vilka konkreta åtgärder tänker kommissionen föreslå i samband med Europeiska året för språk? När tänker kommissionen föreslå en fast rättslig grund för ett gemenskapsprogram som enkom inriktar sig på de mindre använda språken?

Följer kommissionen hur de 15 medlemsstaterna av Europeiska unionen framskrider med att underteckna och ratificera den europeiska stadgan för regionalspråk och minoritetsspråk? Skulle kommissionen rekommendera, i likhet med vad parlamentet gjorde den 16 mars, att denna stadga skall undertecknas och ratificeras?

Tänker kommissionen ta upp denna fråga vid anslutningsförhandlingarna med kandidatländerna?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(30 januari 2001)

Respekt för språklig och kulturell mångfald är en av unionens grundläggande principer. I artikel 22 i Stadgan om grundläggande rättigheter står det att unionen respekterar den språkliga, religiösa och kulturella mångfalden. Språket är inte bara ett kommunikationsverktyg utan också en väsentlig del av den individuella och kollektiva identiteten, samt ett medel för att uttrycka och förmedla kultur och värderingar. För att främja utvecklingen av en europeisk identitet och ett europeiskt medborgarskap är kommissionen medveten om att åtgärder måste vidtas för att alla medborgare i större utsträckning ska kunna uppskatta denna språkliga mångfald och delta i den mer aktivt, eftersom den språkliga mångfalden är ett av Europas grundläggande särdrag.

De viktigaste målen för Europeiska året för språk är följande: att göra befolkningen medveten om EU:s språkliga mångfald och om fördelarna med språkkunskaper, att uppmuntra till inlärning av språk under hela livet samt att samla in och sprida information om språkundervisning. Merparten av verksamheten kommer att finansieras inom ramen för inbjudan att lämna förslag, och projekten föreslås av föreningar och organisationer runtom i Europa. Kommissionen kommer även att bekosta en omfattande informationskampanj i vilken man kommer att betona Europas rika språkliga mångfald, samt invigningsevenemang i varje medlemsstat.

Kommissionen kommer att undersöka möjligheter till att lägga fram ett förslag till program för att värna om och främja regionala språk och minoritetsspråk. Detta blir en uppföljning av Europeiska året för språk, vilket kommer att göra det möjligt att till fullo utnyttja erfarenheterna från verksamheten och debatten under detta stora europeiska evenemang, samt från de särskilda förberedelserna inför detta.

Europeiska konventionen om regional- och minoritetsspråk är resultatet av ett initiativ från Europarådet. På grund av dess vikt och betydelse följer kommissionen mycket noga undertecknings- och ratificeringsförfarandet, vilket för övrigt gäller alla Europarådets initiativ. Eftersom det rör sig om Europarådets initiativ är medlemsstaterna fria att själva avgöra om de ska anta konventionen, och det vore olämpligt från kommissionens sida att påverka deras beslut om att underteckna eller ratificera denna rättsakt.

Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn i juni 1993 fastställdes att kandidatländerna skulle kunna ansluta sig till unionen så snart de var i stånd att uppfylla de skyldigheter som medlemskapet innebär, genom att uppfylla de ekonomiska och politiska kraven (de så kallade Köpenhamnskriterierna). Vad gäller de politiska kriterierna fastställde Europeiska rådet i Köpenhamn att anslutningen kräver av kandidatländerna att de har stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter samt respekt och skydd för minoriteterna. Vid Europeiska rådets möte i Helsingfors i december 1999 påminde Europeiska rådet om att uppfyllande av de politiska kriterierna från Europeiska rådet i Köpenhamn är ett villkor för inledande av anslutningsförhandlingar och att uppfyllande av alla Köpenhamnskriterier utgör grunden för tillträde till unionen. Kommissionen lämnar regelbundet in rapporter om de framsteg som kandidatländerna gjort för att uppfylla dessa kriterier.