SKRIFTLIG FRÅGA E-0524/00

från Giovanni Pittella (PSE), Joan Colom i Naval (PSE), Paulo Casaca (PSE), Vincenzo Lavarra (PSE) och Georges Garot (PSE) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Skydd av den europeiska nötproduktionen

I slutet av 1999 avslutades övergångsskedet mellan den tidpunkt då de gamla bestämmelserna för nötter (förordningarna (EEG) nr 2159/89(1) och 790/89(2)) upphörde att gälla och den allmänna reformen av frukt- och grönsakssektorn (artikel 55 i förordning (EG) nr 2200/96(3)) trädde i kraft. Detta innebär att nötter (mandlar, hasselnötter, kastanjer och valnötter) omfattas av den nya gemensamma marknadsorganisationen.

Den nya förordningen innebär att de särskilda stödåtgärderna upphör. Dessa åtgärder var visserligen begränsade (ett engångsstöd till valnötter) men visade ändå att gemenskapen var mån om en näringsgren som inte bara är av stort intresse ur produktionshänseende, utan även spelar en oumbärlig roll för jordbrukets, miljöns och landskapsbildens jämvikt i olika regioner inom EU. Försumlighet på detta område har på senare år bidragit till naturkatastrofer i Europa. Stödåtgärderna tjänade dessutom till att uppväga svårigheterna för de jordbruksföretag som helt eller delvis ägnade sig åt denna odlingsform på grund av att deras produktionsområden är marginella. Denna sektor försummas i förhandlingarna om frihandelsavtal med tredje land. Följaktligen sker en successiv nedläggning av dessa odlingar trots att efterfrågan är oförändrad, och på så sätt förvärras underskottet i den europeiska handelsbalansen inom nötsektorn.

Hur tänker kommissionen agera för att inom ramen för det nya regelverket garantera att denna näringsgren, som för övrigt omfattar flera områden med eftersläpning i utvecklingen, erkänns på lämpligt sätt? Anser kommissionen inte att det är nödvändigt att se över de ekonomiska åtagandena och åtgärderna för denna sektor, genom att samordna alla strategier för den nya gemensamma marknadsorganisationen med de strategier som krävs för att stabilisera den osäkra socioekonomiska situationen och skydda typiska, ytterst känsliga jordbruks- och naturområden?

Skulle kommissionen kunna undersöka möjligheten att inom en fastställd tidsfrist bekräfta engångsstödet till valnötter och att införa stödåtgärder per hektar, anpassade efter de olika nötsorterna och underställda antagandet av bindande bestämmelser rörande skydd av territorier inom ramen för de nya bestämmelserna för landsbygdsutveckling?

(1) EGT L 207, 19.7.1989, s. 19.

(2) EGT L 85, 30.3.1989, s. 6.

(3) EGT L 297, 21.11.1996, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(24 mars 2000)

Kommissionen är väl medveten om de problem som tidigare har präglat nötsektorn, inbegripet strukturella brister som leder till låg produktivitet och höga kostnader. Det var i ett direkt erkännande av dessa svårigheter som sektorn beviljades ekonomiskt stöd i enlighet med bestämmelserna i avdelning IIa i rådets förordning av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av

marknaden för frukt och grönsaker (särskilda åtgärder för nötter och johannesbröd). Flera viktiga åtgärder har gjorts tillgängliga för producenter av mandlar, hasselnötter, valnötter, pistaschnötter och johannesbröd som gör det möjligt för dem att saluföra produkterna via en erkänd producentorganisation. Den viktigaste åtgärden är den plan för förbättrad kvalitet och saluföring som innebär att gemenskapsstöd utbetalas under högst tio år per plan.

Denna ordning utgör ett stort ekonomiskt åtagande från gemenskapens sida, med tanke på nötsektorns specifika karaktär. 19901999 uppgick gemenskapens totala utgifter (exklusive säljfrämjande åtgärder) till 725 miljoner euro. Utgifterna kommer att pågå tills de sista planerna löper ut 2006.

Dessa förbättringsplaner har varit mycket framgångsrika när det gäller att samordna utbud, tillhandahålla inkomststöd för jordbrukare och genomföra strukturförbättringar.

Utgångspunkten har dock alltid varit att stödet till förbättringsplaner skall vara tillfälligt och successivt avtagande så att det ekonomiska ansvaret undan för undan kan överföras till producenterna. Att fortsätta med hektarstödet skulle undergräva de ansträngningar som gjorts under de senaste tio åren. Samma filosofi gäller för det engångsstöd till valnötter som infördes 1997 för att hjälpa hasselnötsproducenter att hantera tillfälliga ekonomiska svårigheter. De producentorganisationer som i över tio år har gynnats av sådana åtgärder som dessa förbättringsplaner bör ha byggt upp en tillräcklig stor konkurrensförmåga för att överleva som lönsamma rörelser. De kan dessutom fortsätta att erhålla stöd från de driftsfonder som infördes genom rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1).

Med beaktande av dessa faktorer finns det ur marknadssynpunkt inget som motiverar ett beviljande av hektarstöd till nötsektorn eller fortsatta engångsstöd till hasselnötter.

Kommissionen är dock positiv till åtgärder som stödjer de sociala och miljömässiga aspekterna inom nötproduktion. Detta skulle bidra till att bibehålla sysselsättningen på landsbygden och bevara odlingar i mindre gynnade områden och på olönsam mark, särskilt i områden där erosionsrisken är överhängande. Stöd till sådana åtgärder lämnas bäst inom ramen för programmen för utveckling av landsbygden.

(1) EGT L 118, 20.5.1972.