SKRIFTLIG FRÅGA E-1382/98

från Spalato Belleré (NI) , Cristiana Muscardini (NI) och Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Kostnader för att växla mellan lire och euro

Italiens nuvarande regering har tvingat av skattebetalarna 12 000 miljarder lire i form av en "euroskatt".

Nu planerar samma regering att låta de italienska medborgarna betala alla obligatoriska växlingstransaktioner mellan lire och euro. Ett dekret från finansministeriet kommer att föreskriva extra bankavgifter för alla sådana transaktioner. Dessutom kräver regeringen att växlingar skall ske för enskilda värdepapper, och inte för hela portföljer, vilket innebär att man inte bryr sig om kommissionens rekommendationer när det gäller problemet med delar av aktier och om en lägsta gräns på en hundradels euro.

Detta innebär att kostnaden för övergången till den gemensamma valutan helt och hållet får bäras av allmänheten, eftersom finansministeriet inte har några planer på att föreskriva att den här typen av transaktioner skall vara kostnadsfria.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta säga vilka brådskande åtgärder man tänker besluta om för att förhindra att gemenskapens medborgare till följd av sådana förfaranden tvingas bära hela kostnaden för övergången till den gemensamma valutan?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Kommissionen instämmer i parlamentsledamöternas åsikter att införandet av euron måste ske så effektivt och smidigt som möjligt och att konsumenterna inte bör drabbas. För att komma fram till de effektivaste sätten att nå detta mål har kommissionen med hjälp av expertgrupper gjort ingående undersökningar av de praktiska aspekterna av införandet av euron. Särskild uppmärksamhet har ägnats frågan om bankavgifter för omräkning.

Kommissionen antog den 23 april 1998 en rekommendation som innehåller en norm för god praxis om bankavgifter för omräkning till euro. Normen omfattar både den praxis som kommissionen anser vara ett rättsligt krav på grundval av euroförordningarna (dvs. omräkning av inbetalningar under övergångsperioden och redenominering av konton vid utgången av övergångsperioden) och övrig rekommenderad praxis som kommissionen anser att bankerna bör tillämpa i syfte att underlätta ett smidigt införande av euron. För betalningar och redenominering av konton rekommenderar kommissionen avgiftsfri omräkning av in- och utbetalningar under övergångsperioden och avgiftsfri redenominering av konton till euroenheten under övergångsperioden och vid utgången av denna.

Den nuvarande situationen tyder på att en stor majoritet av bankerna kommer att följa denna rekommenderade praxis även i frånvaro av lagstiftningsåtgärder. Kommissionen känner inte till att det italienska finansministeriet skulle ha för avsikt att införa avgifter för obligatoriska omräkningar. Kommissionen avser att följa upp bankernas tillämpning av normen för god praxis och har i detta syfte begärt att bankföreningarna före den 1 november 1998 lämnar en rapport till kommissionen om deras medlemmars tillämpning av normen.

Vad gäller redenominering av offentlig skuld har kommissionen rekommenderat användning av en metod "nedifrån och upp", vilken innebär att redenomineringen äger rum på nivån för individuella obligationer eller på nivån för individuella innehav. Redenominering på nivån för individuella innehav kommer att medföra mindre avrundningsfel. Skillnaderna mellan den totala emissionen och summan av de redenominerade individuella innehaven kommer att bli mindre än skillnaden mellan den totala emissionen och summan av de redenominerade individuella obligationerna. Beslutet om redenomineringsmetod fattas av den berörda medlemsstaten som vid sitt beslut tar hänsyn till alla aspekter av redenomineringsprocessen, inklusive avvecklings- och handelssystemens funktion, i syfte att genomföra redenomineringen på effektivast möjliga sätt.

Italien har beslutat att redenominera enligt den metod som kommissionen rekommenderar med redenominering på innehavsnivå. Det måste påpekas att den redenomineringsmetod som de italienska myndigheterna avser att använda och som grundar sig på omräkning av minimiposterna och ett redenominerat nominellt värde vars minsta enhet är en cent, inte nödvändigtvis påverkar obligationsinnehavarna negativt. Resultatet för investeraren kan bli antingen positivt eller negativt beroende på omräkningskursen och minimipostens belopp. Även om avrundningen skulle ske nedåt kommer effekten för obligationsinnehavaren dessutom att bli mycket begränsad eftersom det skulle röra sig om maximalt en halv cent per post.