SKRIFTLIG FRÅGA E-1151/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(22 april 2002)

Ämne: Kampen om konsthandeln mellan USA och EU och alternativa metoder för att bibehålla EU:s andel

1. Kan kommissionen bekräfta undersökningen från TEFAF (The European Fine Art Foundation) som visar på att EU-länderna 1999 skulle ha importerat konstverk för 1,53 miljarder EUR och ha exporterat för 1,81 miljarder EUR, och att EU:s andel av den internationella konstmarknaden under de fyra senaste åren skulle ha gått tillbaka med 7 procent samtidigt som den amerikanska andelen skulle ha ökat med 7 procent?

2. Innebär dessa siffror att handlare på grund av högre vinstmarginaler flyttar sin verksamhet till utanför Europa eller att konstverk som producerats i Europa i allt högre grad lämnar vår världsdel för att köpas av rika i andra världsdelar, framför allt amerikaner?

3. Har siffrorna i fråga 1 anförts av TEFAF gentemot kommissionen i syfte att ingripa när det gäller hantering eller införande av lagstiftning och bestämmelser för att reglera marknaden, till exempel importavgifter på konst och följerätt (droit de suite)?

4. Hur bedömer kommissionen TEFAF:s argument att det är förmånligare för konsthandlare att exportera sin konst till USA och sälja den där, eftersom det inte finns någon beskattning och under 70 år inte heller funnit några löpande förpliktelser när det gäller upphovsrätt, så att vinstmarginalen för säljare är högre och att konstverken trots detta är billigare för köparna?

5. Ser kommissionen några möjligheter att revidera siffrorna på ett helt annat sätt än TEFAF begär, till exempel genom att införa eller höja exportavgifter, vilket skulle göra det mindre intressant att sälja konstverk från EU-länder till tredje länder?

6. Vilka andra eventuella åtgärder när det gäller detta problem planerar kommissionen att vidta under kommande år?

Källa: Den nederländska dagstidningen de Volkskrant av den 8 mars 2002.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 juni 2002)

Frågeställaren behandlar konkurrenssituationen mellan USA och EU när det gäller handel med konstföremål. Alla de sex frågorna föranleds av materialet i en undersökning publicerad av TEFAF (European Fine Art Foundation) som arrangerar den årligen återkommande Maastricht International Fine Art and Antiques Fair. Kommissionen besvarade nyligen en annan skriftlig fråga med anknytning till samma undersökning, nämligen P-0861/02 från lord Inglewood(1). Till det tidigare svaret vill kommissionen lägga följande kommentarer.

Kommissionen noterar att den undersökning som nämns ovan var beställd av TEFAF, som är en holländsk stiftelse, och att undersökningen backades upp av andra organisationer för konsthandlare. Vissa av dessa organisationer hade tagit fram och skickat material till parlamentet, rådet och kommissionen, enligt vilket en gemenskapsharmonisering skulle få negativa konsekvenser för gemenskapens marknad för konst. Detta var särskilt fallet under beredningen av parlamentets och rådets direktiv 2001/84/EG av den 27 september 2001 om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk(2) (följerätt). På samma sätt återger den analys av det rättsliga och ekonomiska läget som TEFAF-rapporten innehåller i stora stycken enbart vissa konsthandlarorganisationers åsikter.

TEFAF kritiserar särskilt den momsordning för konstföremål som infördes genom rådets direktiv 94/5/EEG av den 14 februari 1994 om tillägg till det gemensamma mervärdesskattesystemet och om ändring av direktiv 77/388/EEG Särskilda föreskrifter för begagnade varor, konstverk, samlarföremål och antikviteter(3) och harmoniseringen av följerätten på gemenskapsnivå (direktiv 2001/84/EG). Många faktorer påverkar faktiskt utvecklingen på marknaderna för konstföremål, t.ex. det faktum att den är global, förändringar i växelkurser, säljarnas förkärlek för marknader där de får högst pris, aktiemarknadsboomen i USA 1999 och dess förmodade effekter på konsumtion av i synnerhet lyxvaror, ett faktiskt duopol när det gäller auktionsförsäljning (jfr kommissionens nyligen utfärdade meddelande om invändningar(4) till Christies och Sothebys om prissamverkan under 1990-talet). Därför förefaller det minst sagt dristigt att hävda att kräftgången på gemenskapens konstmarknader under de senaste fyra åren skulle bero enbart på skatter och regler som införts på gemenskapsnivå efter 1995.

Påståendet att säljare skulle föredra att exportera sina konstföremål till USA och sälja dem där för att det landet inte tar ut någon skatt och inte tillämpar någon följerätt motsägs av det faktum att den särskilda momsordning för konstföremål som infördes 1995 genom gemenskapsharmoniseringen inte har haft någon negativ inverkan på gemenskapskonstmarknadens konkurrenskraft i jämförelse med sådana marknader i länder utanför gemenskapen (jfr kommissionens rapport(5) från 1999 om effekten av direktiv 94/5/EG). För övrigt har följerätten ännu inte åstadkommit några förändringar i medlemsstaterna, eftersom direktiv 2001/84/EG inte skall tillämpas förrän från den 1 januari 2006. Ingen medlemsstat har än så länge börjat genomföra direktivet.

Det är vidare viktigt att erinra om att moms som allmän regel tas ut på all försäljning av varor och tjänster i gemenskapen. Affärer med konstföremål skiljer sig inte på något sätt från andra affärer och är underkastade samma regler. Följaktligen gäller att om konstföremål säljs av konstnärer som är bosatta i gemenskapen till köpare som är bosatta i gemenskapen, så utgår moms i tillämplig procentsats. Om konstföremål säljs till köpare som inte är bosatta i gemenskapen och föremålen exporteras från gemenskapen utgår ingen moms. Om konstföremål importeras till gemenskapen och köps av personer som är bosatta i gemenskapen eller om köpare bosatta i gemenskapen handlar konst utanför gemenskapen och importerar den skall moms betalas i gemenskapen. Å andra sidan gäller att om konstföremål som importerats för återförsäljning köps för att exporteras, så utgår ingen moms. Därför kan momsbehandlingen av konstföremål inte vara en avgörande faktor när säljaren bestämmer sig för om han ska sälja föremålet i gemenskapen eller i USA. Tydligt är att säljare normalt säljer där de tror att de kommer att få det bästa priset. Eftersom skillnaden mellan de avgifter auktionsfirmorna tar ut är liten, kan kostnaden för frakt och försäkring när konstföremål flyttas mellan olika ställen spela in. En försäljare tar normalt med dessa extra kostnader i beräkningen när han bestämmer sig för var han ska sälja. Men för det mesta är det marknadens bärkraft som blir avgörande. Om man förmodar att det går att få ut ett bättre pris på ett visst ställe, av vilket skäl det vara månde, så kommer säljaren att fatta ett följdenligt affärsbeslut.

Frågeställaren undrar vilka åtgärder kommissionen tänker vidta för att trygga konkurrenskraften på gemenskapens konstmarknader. Kommissionen tänker fullfölja sitt åtagande att verka för att följerätten tillämpas på internationell nivå. Före den 1 januari 2009 ska kommissionen vidare göra en ekonomisk undersökning av konkurrenskraften på gemenskapens marknader för modern och samtida konst. Kommissionen kommer att se till att siffrorna i undersökningen är tillförlitliga.

(1) Se s. 21.

(2) EGT L 272, 13.10.2001.

(3) EGT L 60, 3.3.1994.

(4) IP/02/595, 19.4.2002.

(5) KOM(1999) 185 slutlig.