SKRIFTLIG FRÅGA E-0057/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(22 januari 2001)

Ämne: Otillåtliga subventioner till stålverket Georgsmarienhütte

1. 1993 tilldelade delstaten Niedersachsen stålverket Georgsmarienhütte (tidigare Klöckner, nu Georgsmarienhütte GmbH) över 80 miljoner tyska mark. Denna utbetalning har av EU betecknats som otillåtlig. I början av 2000 har regeringen i delstaten Niedersachsen meddelat att stålverket återbetalat 46 miljoner tyska mark, inklusive upplupen ränta.

a) Kan EU bekräfta att ett belopp på 46 miljoner tyska mark i början av 2000 återbetalats av stålverket till delstaten Niedersachsen?

b) Stämmer det att EU betecknat resten av det utbetalade beloppet som otillåtligt?

2. Jämsides med stödet från delstaten Niedersachsen har landkretsen Osnabrück och staden Georgsmarienhütte köpt tomter av stålverket till alltför höga pris (omkring 20 miljoner tyska mark). Vid återanvändningen av dessa tomter framgick det tydligt att båda kommunerna gjort kännbara förluster på affärerna och dessa förluster har dessförinnan medräknats såsom dolda subventioner. Har EU tagit med dessa tomtaffärer vid sin prövning av otillåtliga subventioner?

3. En järnvägssträcka som kallas Hüttenbahn har flera gånger sålts fram och tillbaka mellan stålverket och landkretsen Osnabrück eller dess trafikföretag VLO och varje gång har försäljningen medfört en ansenlig vinst för stålverket. Har EU tagit med dessa affärer vid sin prövning av otillåtliga subventioner?

4. Avser EU, i den mån det inte redan gjorts, att följa upp denna fråga och vid behov vidta de åtgärder som behövs i anledning av den? Kommer EU i förekommande fall att underrätta ledamoten Breyers kontor om sådana åtgärder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 mars 2001)

1. Som avslutning på det förfarande som inleddes i november 1993(1) enligt artikel 6.4 i kommissionens beslut nr 3855/91/EKSG av den 27 november 1991 om gemenskapsregler för stöd till stålindustrin(2) godkändes 15,243 miljoner tyska mark i stöd till Georgsmarienhütte GmbH (GMH) genom kommissionens beslut nr 95/437/EKSG av den 1 februari 1995(3).

Den 15 juli 1997 beslutade kommissionen att inleda ett förfarande enligt artikel 6.5 i beslut nr 2496/96/EKSG av den 18 december 1996 om gemenskapsregler för statligt stöd till stålindustrin(4) med anledning av 61,64 miljoner tyska mark som delstaten Niedersachsen betalat till Georgsmarienhütte.

I sitt beslut av den 29 juli 1998 förklarade kommissionen att stödet var oförenligt med EKSG-fördraget och den gemensamma marknaden(5).

Den 3 november 1998 överklagade Georgsmarienhütte Holding GmbH beslutet vid förstainstansrätten (T-181/98). Målet har ännu inte avgjorts.

Enligt artikel 2 i beslutet ålades Tyskland att återkräva stödet jämte ränta. Det stödbelopp som skulle återbetalas minskades med 24,496 miljoner mark till 37,144 miljoner mark på det villkoret att försäljningen av anläggningen i Westerkamp inställdes.

I januari 2000 tillsände den tyska regeringen kommissionen information av vilken det framgick att GMH hade återbetalat stöd till ett belopp av 46 miljoner mark jämte upplupen ränta till delstaten Niedersachsen. Den 8 maj 2000 översände den tyska regeringen ytterligare information av vilken det framgick att försäljningen av anläggningen i Westerkamp hade inställts.

På grundval av detta kan kommissionen bekräfta att det stöd som förklarats oförenligt hade återbetalats till delstaten Niedersacshen av Georgsmarienhütte Holding GmbH. Inget annat stöd till Georgsmarienhütte förklarades oförenligt i kommissionens beslut av den 29 juli 1998.

2. Såsom konstaterades i kommissionens beslut av den 29 juli 1998 sålde GMH till Niedersächsische Landesentwicklungsgesellschaft mbH (NILEG) i februari 1994 flera fastighetstillgångar på totalt 14,5 miljoner mark., I transaktionen ingick försäljningen av anläggningen i Westerkamp till förlustpriset 24,496 miljoner mark, vilket förklarades utgöra olagligt stöd som var oförenligt med såväl EKSG-fördraget som den gemensamma marknaden (svar på fråga 1).

Andra tomtaffärer mellan landkretsen Osnabrück, staden Georgsmarienhütte och GMH-stålverken ingick inte i kommissionens granskning av stödet.

3. De tyska myndigheterna har ännu inte underrättat kommissionen om att järnvägslinjen Hüttenbahn på ett för stålverket vinstbringande sätt skulle ha sålts flera gånger fram och tillbaka mellan landkretsen Osnabrück eller dess transportföretag VLO och Georgsmarienhütte.

4. Kommissionen kommer att uppmana den tyska regeringen att lämna ytterligare upplysningar om dessa tomtaffärer. Om bedömningen av dessa upplysningar visar att det är nödvändigt att inleda förfarandet enligt artikel 6.5 i beslut nr 2496/96/EKSG om gemenskapsregler för statligt stöd till stålindustrin, kommer kommissionen att inleda ett sådant förfarande.

I så fall tillkännages inledandet av förfarandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

(1) EGT C 71, 9.3.1994.

(2) EGT L 362, 31.12.1991.

(3) EGT L 257, 27.10.1995.

(4) EGT L 338, 28.12.1996.

(5) EGT L 83, 27.3.1999.