ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3456/98

från Fernando Fernández Martín (PPE) till kommissionen

(12 november 1998)

Angående: Skydd av valar söder om Kanarieöarna

Enligt forskningsstudier som nyligen genomförts har det varma vattnet söder om några av Kanarieöarna förvandlats till ett betydande valreservat. Totalt 27 olika arter har registrerats, av vilka 12 har sin naturliga hemvist i dessa vatten. Några av dessa arter är utrotningshotade, vilket t.ex. gäller öresvin, eller utsatta för flera faror, vilket gäller grindvalar.

Gemenskapsprojektet Life har bidragit med medel för att skydda öresvinet samt sköldpaddsarten Caretta Caretta som också är utrotningshotad. Trots detta finns det många faktorer som allvarligt hotar dessa valdjur: turismnäringens överexploatering av dessa resurser, förändringar i ekosystemet längs öarnas kuster, okontrollerade utsläpp av avloppsvatten och okontrollerade båtbesök. Trots att allt detta fortsätter att utgöra allvarliga hot förhåller sig ansvariga myndigheter passiva enligt säkra källor.

Känner kommissionen till dessa omständigheter och, om de är riktiga, vilka åtgärder har den vidtagit eller avser den att vidta?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(2 december 1998)

Parlamentsledamoten hänvisas vänligen till kommissionens svar på Angela del Carmen Sierra González skriftliga fråga E-1490/97(1) och Carmen Diéz de Rivera Icazas skriftliga fråga E-1128/97(2).

Kommissionen finansierar delvis ett Life-projekt i form av stöd till bevarandet av Caretta Caretta och Tursiops truncatus på kanarieöarna. Ett av målen med projektet är att genomföra planerna för förvaltningen av tre områden där de arter som parlamentsledamoten nämner förekommer. Områdena har föreslagits av Spanien i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3). I projektet ingår också en bedömning hur den turistnäring som avses i den skriftliga frågan påverkar området söder om Teneriffa.

Kommissionen kommer att ta nödvändiga kontakter för att inhämta alla upplysningar om den situation som påtalas av parlamentsledamoten.

(1) EGT C 82, 17.3.1998.

(2) EGT C 373, 9.12.1997.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3737/98

från Amedeo Amadeo (NI) till rådet

(11 december 1998)

Angående: Avskaffande av taxfree-försäljningen

I direktivet från 1992 har juni 1999 satts som tidpunkt för avskaffandet av den skattefria försäljningen inom EU, i väntan på en översyn av EU:s hela skattesystem. Finansministrarnas beslut om att avskaffa taxfree-försäljningen kan endast ändras genom att man symboliskt använder sig av enhällighet, vilket är svårt att uppnå på det här området.

Denna sektor omfattar 140 000 arbetstagare och intäkterna från denna försäljning gör det möjligt för alla de största flygplatserna i Europa att täcka en rad kostnader och finansiera arbeten och investeringar. Följande fråga ställs mot bakgrund av detta och av de enträgna försöken att skapa arbetstillfällen.

Kan rådet tala om vilket resonemang som ligger bakom beslutet om att avskaffa en sektor som har så stor betydelse för sysselsättningen inom EU?

Avser rådet att snarast hejda avskaffningsförfarandet och göra undersökningar av vilka följder detta avskaffande skulle få och hur det skulle påverka den industriella produktionen och sysselsättningen?

Svar

(29 mars 1999)

Med avseende på 1991 års beslut om skattefri försäljning för resenärer inom gemenskapen har Europeiska rådet i Wien bett kommissionen och Ekofin-rådet att senast mars 1999 undersöka de problem som kan uppstå för sysselsättningen och att på grundval av förslag från kommissionen undersöka hur dessa problem kan lösas, inbegripet möjligheten till en begränsad utsträckning av övergångsarrangemangen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2846/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Mjölkcentralen i Rom: uppdatering

I samband med de tidigare frågorna som ställts rörande mjölkcentralen i Rom, E-3408/97(1), E-0547/98(2), E-1511/98(3) och det senaste svaret som gavs av kommissionsledamot Fischler den 10 juni 1998 på fråga E-1511/98, har kommissionen meddelat att man satt i gång ett förfarande enligt artikel 93, andra stycket, i EG-fördraget för att granska förekomsten av stöd som tydligen har beviljats mjölkcentralen i Rom i samband med privatiseringsprocessen och för att fastställa om detta varit förenligt med fördraget.

Kan kommissionen meddela hur granskningen har utfallit?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 oktober 1998)

Kommissionen håller för närvarande på att granska de yttranden som erhållits i samband med förfarandet enligt artikel 93.2 i EG-fördraget. När granskningen har avslutats kommer kommissionen att fatta ett slutgiltigt beslut om stöden i fråga i enlighet med detta förfarande.

(1) EGT C 158, 25.5.1998, s. 103.

(2) EGT C 310, 9.10.1998, s. 84.

(3) EGT C 13, 18.1.1999, s. 39.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1263/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Djurskydd enligt schweizisk lag

Enligt en av de största italienska tidningarna kommer hundar och katter i Schweiz inom kort att ha nästan samma rättigheter som människor.

Detta skiljer sig skarpt från behandlingen av dessa djur i övriga Europa, där de fortfarande behandlas illa på alla sätt och ännu inte har minsta skydd, ofta används för grymma strider (kamp mellan hundar är ett veritabelt gissel), samt vidare för experiment där vivisektion alltjämt förekommer.

Vill kommissionen se till att säkra platser snarast möjligt skapas för de så kallade sällskapsdjuren även i gemenskapens länder, som t.ex. uppsamlingsplatser för bortsprungna djur?

Vill kommissionen vidare överväga möjligheten att föreslå medlemsstaterna att ett lämpligt tillägg görs till lagstiftningen, så som man gör i Schweiz?

Med tanke på att djur inte har juridisk status, kan man fastställa precisa normer för hur djuren skall försörjas eller placeras i händelse av familjens död eller upplösning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

Kommissionen känner för närvarande inte till att man i Schweiz kommer att göra de tillägg i lagstiftningen som frågeställaren nämner.

När gemenskapens olika politiska program inom jordbruk, transporter, den inre marknaden och forskning utformas och genomförs, krävs det att medlemsstaterna och gemenskapen helt och fullt tar hänsyn till de krav som gäller för djurs välfärd.

Denna princip har infogats i ett protokoll till Amsterdamfördraget. Kommissionen anser emellertid inte att det är rättsligt möjligt att överföra rättigheter till djuren själva och vill därför inte använda uttrycket "djurens rättigheter".
SKRIFTLIG FRÅGA E-3793/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(11 december 1998)

Angående: Bekämpning av den förkastliga flyktingsmugglingen; EU:s utvidgning mot öst

Kampen mot den förkastliga flyktingsmugglingen nämns framförallt i samband med den framtida utvidgningen som en viktig uppgift för unionen. Enligt informationer som jag erhållit är smuggling av utländska medborgare dock inte ens straffbart i några av kandidatländerna.

Kan rådet utifrån sina egna informationer bekräfta detta faktum?

Svar

(29 mars 1999)

1. Rådet antog den 24 februari 1997 en gemensam åtgärd beslutad på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn (EGT L 63, 4.3.1997). Denna gemensamma åtgärd kräver att medlemsstaterna vidtar åtgärder på nationell nivå för att straffbelägga människohandel enligt den nationella lagstiftningen. Den fastställer också former för samarbete på det rättsliga området vid undersökningar och rättsprocesser som gäller människohandel.

2. De relevanta bestämmelserna ingår i Europeiska unionens gemensamma regelverk som kandidatländerna skall uppmanas att godkänna fullt ut vid anslutningen. Kandidatländernas förberedelser för att införa delar av det gemensamma regelverket ingår för närvarande i den förstärkta föranslutningsstrategin. Områdena rättsliga och inrikes frågor i synnerhet ingår i de prioriteringar för vart och ett av anslutningspartnerskapen vilka antagits för kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Dessutom undersöks situationen i varje kandidatland i samband med genomgången av regelverket (screening) samt även i samband med den mekanism för kollektiv utvärdering av kandidatländernas antagande, tillämpning och faktiska genomförande av Europeiska unionens regelverk på området rättsliga och inrikes frågor, enligt den gemensamma åtgärden av den 29 juni 1998.

3. Rådet samlade in information om denna fråga i samband med ett informationsutbyte på expertnivå mellan medlemsstaterna och länderna i Central- och Östeuropa och Cypern. Av denna information framgår att in- eller utsmuggling av utlänningar är en straffbelagd gärning i vart och ett av dessa kandidatländer med påföljder som omfattar frihetsberövande, böter och beslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2543/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Granskning av en telefonstations miljöpåverkan

Med hänvisning till min tidigare fråga "Icke-joniserande strålning i kommunerna Orte och Gallese" (E-2073/98) beträffande installationen av en satellitstation för mobiltelefoner med frekvensen 5 Ghz, vill jag påpeka att denna anläggning inte har undergått granskning med avseende på miljöpåverkan enligt kommissionens direktiv 85/337/EEG(1). Vad har kommissionen för åsikt i denna fråga?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

Satellitstationer för mobiltelefoner ingår inte i förteckningen över projekt i bilaga I eller II i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(2).

Om den satellitstation för mobiltelefoner som nämns av frågeställaren inte har genomgått en miljökonsekvensbedömning kan detta följaktligen inte anses vara ett brott mot gemenskapens miljölagstiftning.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3436/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Dagsläget för Urban i Rom

Med hänvisning till den tidigare frågan "Styrning av gemenskapsinitiativet Urban i Rom"(E-2221/97)(1), frågar jag kommissionen om de förseningar som rapporterats och bekräftats av kommissionen i förverkligandet av Urban i Rom har blivit inhämtade, och om inte, vilka initiativ kommissionen ämnar ta för att garantera den planerade tidsramen, även med tanke på det engagemanget som det berörda distriktet alltjämt beklagar?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(25 januari 1999)

På grundval av tillgänglig information gör genomförandet av delprogram 3 i gemenskapsinitiativprogrammet Urban för staden Rom det möjligt att konstatera vissa framsteg jämfört med situationen år 1997. Trots faktiska framsteg ligger dock nivån för åtaganden och betalningar fortfarande på en för låg nivå jämfört med genomsnittet för Urban-programmet i Italien och det har ännu inte blivit möjligt att ta igen de kumulerade förseningarna från inledningsfasen.

För att se till att alla resurser som tilldelats Italien inom ramen för detta program verkligen används fortsätter kommissionen att noga följa genomförandet av programmet och kommer att, om så krävs, tillsammans med berörda myndigheter föreslå att man tillämpar systemet med omprogrammering av resurser mellan delprogram, som föreskrivs i den berörda övervakningskommitténs egna regler.

(1) EGT C 82, 17.3.1998, s. 46.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2890/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Den botaniska trädgården i Padua

I området vid de antika basilikorna Sant'Antonio och Santa Giustina i Padua finns världens första botaniska trädgård som grundades 1545 av republiken Venedig. Trädgården utgör idag en oskattbar tillgång och har därför tagits upp på UNESCO:s världsarvslista.

Den botaniska trädgården, som förvaltas av universitetet i Padua, är idag i mycket dåligt skick och ligger inträngd mellan ett antal nya byggnader som är under konstruktion. Byggnaderna har skurit av tillgången till det vattenförande skikt som är oumbärligt för att bevara de talrika sällsynta gamla växterna i trädgården. För att skydda trädgården mot de närbelägna betongmassorna har man utarbetat ett projekt som innefattar att man köper de omgivande områdena, river de byggnader som är under konstruktion och inrättar ett område för att skydda och åter ansluta den antika trädgården till området vid basilikorna Sant'Antonio och Santa Giustina. Projektet erfordrar dock en enorm summa pengar (enligt uppgift 30 miljarder ITL) som de berörda italienska myndigheterna, dvs. universitetet i Padua, staden Padua, regionen Venetien och den italienska regeringen, hittills inte har kunnat ta fram.

I samband med ett pilotprojekt som syftade till att bevara det europeiska arkitektoniska arvet mottog den botaniska trädgården i Padua 1993 ett bidrag på 31 829 ecu från kommissionen för restaurering av stenbalustraden på den omgivande muren (ref. 93/IT/83). Kan kommissionen uppge hur den ämnar värna om den investeringen och vilka gemenskapsprogram den anser att man skulle kunna utnyttja för att skydda detta arv, som världen nu riskerar att förlora?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(4 december 1998)

Den botaniska trädgården i Padua, som FN:s organisation för utbildning, vetenskap och kultur (UNESCO) har fört upp på världsarvslistan, är av oskattbart värde och insatserna för att bevara trädgården har varit föredömliga. Detta bekräftades när kommissionen 1993 beviljade ekonomiskt stöd inom ramen för sin satsning på pilotprojekt som syftar till att bevara det europeiska arkitektoniska arvet. Enligt de gällande reglerna för satsningen tilldelades bidraget för genomförandet av ett specifikt projekt och kunde inte förnyas.

Kommissionen har sedan 1997 ett särskilt program, Rafael, för att stödja gränsöverskridande samarbetsprojekt som syftar till att skydda och levandegöra kulturarvet. Kommissionen skulle kunna överväga att på nytt stödja ett projekt som syftar till att skydda och levandegöra den botaniska trädgården i Padua, på villkor att projektet uppfyller formella kriterier enligt de inbjudningar att lämna förslag som offentliggörs varje år i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2545/98

från Kirsten Jensen (PSE) och John Iversen (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Bekämpningsmedel

Den danska tidningen Aktuelt publicerade en artikel måndagen den 20 juli 1998 om bekämpningsmedlet "Round-up". I artikeln uppmärksammas att producenter av bekämpningsmedel själva undersöker miljöeffekterna av sina produkter.

Hur säkerställer man att medlemsstaterna kontrollerar informationen från producenterna?

Hur säkerställer man att de aktiva ämnenas effekt på reproduktionen undersöks i enlighet med direktiv 91/414/EEG(1)?

Hur säkerställer man att tillsatsämnenas effekt på reproduktionen undersöks i enlighet med direktiv 91/414/EEG?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

I rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(2) specificeras de uppgifter som industrin måste tillhandahålla vid ansökan om att få uppta ett aktivt ämne på sin positivlista eller vid ansökan om godkännande av ett växtskyddsmedel på nationell nivå. I dessa uppgifter ingår information om det aktiva ämnets inverkan på reproduktionen.

För "tillsatser" (dvs. hjälpämnen i växtskyddsmedel) krävs det inte regelmässigt samma serier av försök. I direktivet föreskrivs emellertid att det i enstaka fall kan vara nödvändigt att kräva vissa uppgifter om hjälpämnen. Innan sådana uppgifter krävs och innan eventuellt nya studier måste göras skall all information om hjälpämnet som lämnats till myndigheten granskas, särskilt när hjälpämnet är tillåtet i livsmedel, djurfoder, mediciner eller kosmetika i enlighet med gemenskapslagstiftningen, eller när ett säkerhetsdatablad för hjälpämnet har överlämnats i enlighet med rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(3).

När sådana uppgifter tas fram måste industrin följa de närmare bestämmelser i direktivet som rör tillämpningen av internationellt godkända riktlinjer för försök, i de fall sådana finns. Alla försök som görs för att få fram information om ett ämnes egenskaper eller säkerhet för människors eller djurs hälsa eller miljö måste utföras i enlighet med principerna för god laboratoriesed. Detta innebär en kvalitetskontroll av de laboratorier som gör studierna.

När beslut om att uppta ett aktivt ämne på en positivlista fattas på gemenskapsnivå måste det fastställas att växtskyddsmedel och restsubstanser av dessa som innehåller det aktiva ämnet inte medför någon skadlig effekt på människors hälsa när medlen används enligt god växtskyddssed.

Även när beslut om tillstånd för växtskyddsmedel fattas på medlemsstatsnivå måste det mot bakgrund av aktuell vetenskaplig och teknisk kunskap fastställas att växtskyddsmedlet inte har någon skadlig effekt på människors hälsa när det används på riktigt sätt.

(1) EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

(2) EGT L 230, 19.8.1991.

(3) EGT L 196, 16.8.1967.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2692/98

från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Katastrofbistånd till Sudan

Situationen för Afrikas till ytan största land är för närvarande mycket allvarlig. Mellan 1,2 och 2,6 miljoner människor svävar i fara och 600 000 barn lider redan av svår svält. Detta tillsammans med inbördeskriget, som sedan femton år utgör ett hot för landet, har gjort att befolkningen knappast kan överleva av egen kraft utan i stället går mot allt större nöd.

Vad ämnar kommissionen göra med tanke på detta förhållande? Är kommissionen i färd med att utarbeta något humanitärt biståndsprogram som skulle kunna lindra följderna av hungersnöden? Om så inte är fallet, ämnar kommissionen utarbeta något biståndsprogram inom den närmsta framtiden och hur kommer detta att utformas?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(18 september 1998)

Kommissionen har i många år deltagit i hjälpen till krigsoffren i Sudan. Under 1997 var kommissionen den största enskilda givaren av humanitärt bistånd i Sudan och tillhandahöll bistånd för sammanlagt 21,4 miljoner ecu. Dessa medel tilldelades Förenta nationernas organ (UNICEF och Världslivsmedelsprogrammet), Röda korset samt olika icke-statliga organisationer. Medlen har också använts för att finansiera ECHO:s (Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd) flygningar varigenom personer och förnödenheter flygs till delar av Sudan som annars vore omöjliga att nå.

Med hänsyn till de svåra problem som torkan och intensifieringen av striderna har medfört har kommissionen hittills i år tillhandahållit sammanlagt 54,8 miljoner ecu. Beträffande fördelningen av detta belopp ber kommissionen att få hänvisa frågeställaren till kommissionens svar på John McCartins skriftliga fråga E-2643/98(1).

(1) EGT C 289, 11.10.1999, s. 6.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2882/98

från Niels Kofoed (ELDR) och Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Reducering av exportbidrag för potatisstärkelse

Förvaltningskommittén för spannmål beslutade den 13 augusti att reducera exportbidraget för potatisstärkelse med ett engångsbelopp på 10 ecu (majsbasis) vilket omedelbart medförde att denna sektor kom i obalans och förlorade sin konkurrenskraft gentemot andra stärkelser.

I parlamentets betänkande från den 28 april 1998 om förlängning av kvoteringssystemet för potatisstärkelse, erkändes och understöddes den viktiga principen om jämvikt mellan de olika typerna av stärkelse. Denna princip bekräftades dessutom i rådets förordning nr 1284/98(1) den 16 juni 1998.

Kan kommissionen mot bakgrund av denna mycket känsliga balansgång och de förestående förändringarna i den gemensamma jordbrukspolitiken (Agenda 2000) ange följande:

1. Varför förbisågs denna jämlikhetsprincip, som alltid har varit och fortfarande är en hörnsten i EU:s stärkelsepolitik, i beräkningen av exportbidrag för potatisstärkelse den 12 augusti 1998?

2. Är kommissionen beredd att i framtiden följa uttalandena från parlamentet och rådet om orättvisa genom balans inom stärkelsesektorn?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

1. Beslutet av den 13 augusti 1998 om att reducera exportbidraget för potatisstärkelse med ett engångsbelopp på 10 ecu (majsbasis) utan att ändra beloppen för annan stärkelse, bl. a. majsstärkelse, föranleddes av att situationen på majsmarknaden var oöverskådlig under den svåra perioden mellan två regleringsår och att den nya potatisskörden skulle vara tillgänglig från och med mitten av augusti.

Den 11 september 1998 var den normala situationen med likvärdiga bidrag för potatisstärkelse och majsstärkelse återställd.

2. Kommissionen vill påminna om innehållet i rapporten till rådet om kvotsystemet för produktion av potatisstärkelse av den 11 november 1997(2) och i synnerhet om följande anmärkning i samband med Agenda 2000:

"'Med tanke på att prisordningen och ordningen för kompensation för potatisstärkelse alltid har reglerats av grundförordningen för spannmål (knutet till majs), kommer anpassningen av denna ordning att följa de åtgärder som vidtagits för majs inom ramen för besluten angående Agenda 2000.'"

(1) EGT L 178, 23.6.1998, s. 3.

(2) KOM(97) 576 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3808/98

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Riktlinjer för små och medelstora företag

I sitt pressmeddelande om förslaget till översyn av EMAS-förordningen (gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning) uppger kommissionen bland annat att den ämnar göra en särskild insats för små och medelstora företag (SMF). Detta skall enligt kommissionen ske genom att man utarbetar riktlinjer för godkännandemyndigheternas behandling av SMF i syfte att säkerställa att myndigheterna agerar med respekt och förståelse för företagskulturen inom SMF.

Eftersom riktlinjerna ännu inte är klara, undrar jag hur kommissionen avser att de skall utarbetas. Vem skall delta i en eventuell arbetsgrupp? Hur säkerställer kommissionen att man skapar en rationell dialog med SMF i detta sammanhang? Kunde man eventuellt tänka sig att bjuda in ett antal SMF från samtliga medlemsländer?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(26 februari 1999)

Kommissionen antog den 30 oktober 1998 ett förslag till rådets förordning om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning(1) (EMAS), som ändrar rådets förordning (EEG) 1836/93 av den 29 juni 1993 om frivilligt deltagande för industriföretag i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning(2). I artikel 10 i det förslaget anges vissa åtgärder för att främja organisationers deltagande i detta frivilliga system. Åtgärderna riktar sig främst till små och medelstora företag och fördelas mellan medlemsstaterna och kommissionen.

Vad kommissionen beträffar föreskrivs särskilt att riktlinjer skall utarbetas för de ackrediterade miljökontrollanter som har till uppgift att kontrollera om en organisation uppfyller alla krav i EMAS-förordningen och om den lämnade informationen är korrekt och tillförlitlig. Eftersom dessa kontrollanter fungerar som en förbindelselänk mellan förordningen och dess genomförande inom organisationerna, särskilt de små och medelstora företagen, är det viktigt att de kan förstå hur ett sådant företag fungerar så att de kan genomföra en kontroll som är anpassad till verkligheten.

Dessa riktlinjer utarbetas tillsammans med ackrediterade miljökontrollanter och Europeiska sammanslutningen för hantverksföretag och små och medelstora företag (UEAPME). Genom att denna organisation är företrädd i Europeiska unionen kan de små och medelstora företagens situation i de olika medlemsstaterna beaktas. Det är därför fullt möjligt för de företag som önskar delta i utarbetandet av dessa riktlinjer att använda UEAPME som kanal.

(1) KOM(98) 622 slutlig.

(2) EGT L 168, 10.7.1993.