SKRIFTLIG FRÅGA E-0497/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till rådet

(22 februari 2002)

Ämne: Plan för kummelbeståndets återhämtning

Den plan för återställande av bestånden av torsk och nordlig kummel i gemenskapens vatten som lagts fram av kommissionen ifrågasätts starkt av både fiskesektorn, berörda medlemsstater och till och med av Europaparlamentet, i synnerhet när det gäller kummel. Detta beror på att de drastiska åtgärder som kommissionen föreslår inte tar hänsyn till de resultat som olika vetenskapliga undersökningar leder fram till.

För det första överensstämmer inte slutsatserna från Internationella rådet för utnyttjande av havet (ICES), som ligger till grund för kommissionens förslag, med de slutsatser Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) kommit fram till. STECF föreslår att den totala tillåtna fångstmängden (TAC) skall uppgå till 35 000 ton för 2002, i jämförelse med de 16 50022 000 ton som kommissionen själv föreslår. Denna bedömning stöder sig på vetenskapliga studier som genomförts i det berörda området, bland annat av det spanska fartyget för djuphavsforskning Vizconde de Eza.

För det andra uttalar sig Europaparlamentet, de berörda medlemsstaterna och fiskesektorn till förmån för en återhämtningsplan för kummel som innebär en gradvis minskning av fångsten under en längre tid, för att mildra de socioekonomiska effekterna och undvika drastiska åtgärder som medför att fiskeflottor och arbetstillfällen försvinner. Europaparlamentet begär därför att denna plan gradvis genomförs under en period av minst sju år, i stället för fem år som kommissionen föreslår. Kommissionen tycks inte heller inse att problemen när det gäller torsk skiljer sig från problemen i fråga om kummel, och att man följaktligen måste vidta olika typer av åtgärder.

Hur värderar rådet parlamentets, de berörda medlemsstaternas och fiskesektorns invändningar mot kommissionens förslag om den nordliga kummeln? Kommer rådet att beakta de vetenskapliga rapporter om kummelbestånden, enligt vilka den kritiska situation som kommissionens drastiska förslag grundar sig på, inte föreligger. Har rådet för avsikt att uppmana kommissionen att genomföra en övergripande socioekonomisk analys av vilka följderna blir om denna plan genomförs på kort eller medellång sikt, vilket Europaparlamentet krävt? Känner rådet till de vetenskapliga studier som genomförts i området, enligt vilka situationen för kummelbeståndet har försämrats avsevärt i zon VIII (Biscayabukten och den franska kusten), men att läget är bättre i zonerna VI och VII (irländska boxen)? Har rådet övervägt att uppmana kommissionen att lägga fram ett nytt förslag specifikt för kummel?

Svar

(22 juli 2002)

1. Internationella rådet för havsforskning (ICES) framhöll i sin rapport från oktober 2001 den fortsatta minskningen av lekbeståndets biomassa (SSB) och den mycket svaga återhämtningen för nordlig kummel sedan 1997 och rekommenderade en återhämtningsplan som kommer att ombesörja en säker och snabb återhämtning av lekbeståndets biomassa till en nivå som överstiger 165 000 ton. Detta betraktades som den försiktighetsnivå (Bpa) utifrån vilken beståndet sannolikt skulle återhämta sig. Den lägsta biomassa som konstaterats på senare år var 120 000 ton, vilket ICES ansåg vara den gräns under vilken beståndet sannolikt skulle kollapsa (Blim). I november 2001 behandlade Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen denna rapport och rekommenderade att de olika möjligheterna och alternativen skulle studeras, vilket sker för närvarande.

2. Rådet fastställde en total TAC för nordlig kummel på 26 960 ton 2002, mot ett ursprungligt kommissionsförslag om 22 623 ton.

3. Syftet med den av kommissionen föreslagna återhämtningsplanen för nordliga kummel är att nå Bpa-målet genom att fastställa TAC:er på en nivå som leder till en årlig ökning av biomassan med 15 %. Det finns ingen tidsgräns för återhämtningen, men den väntas pågå i 78 år. Beståndet kommer att strykas från förteckningen över bestånd i återhämtning om målnivån har uppnåtts under två år i följd. För torsk, som behandlas på ett annat sätt, är ökningen 30 % per år och återhämtningen väntas inom fem år. Avsikten med återhämtningsplanerna för torsk och kummel är i första hand att uppnå biologisk återhämtning av bestånden. De åtföljs av en plan för begränsning av insatsen, övervaknings- och kontrollåtgärder, olika strukturella och marknadsrelaterade bestämmelser som särskilt främjar gemenskapsstöd för upphuggning av fartyg och inrättande av tillfälligt stängda fiskeplatser.

Rådet har ännu inte fattat beslut om dessa förslag och kommer inte att göra det förrän de nya vetenskapliga rapporterna blir tillgängliga i maj juni 2002.

4. Rådet granskar fortfarande återhämtningsplanernas socioekonomiska biverkningar för att undvika att arbetstillfällen för alltid går förlorade, vilket bland annat förutsätter att man fastställer en jämvikt mellan fiskeresurserna och fiskeansträngningen.