SKRIFTLIG FRÅGA E-3348/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Förmodade oegentligheter i samband med omstrukturering av Banco di Napoli

Kommissionen ställde sig nyligen positiv till projektet för omstrukturering och privatisering av Banco di Napoli och godkände dels det stöd som den italienska regeringen hade anslagit, dels sammangåendet mellan den napolitanska banken och Banca Nazionale del Lavoro (BNL). Enligt vissa uppgifter i pressen finns det anledning att tro att kommissionsledamot VanMiert med ansvar för konkurrensfrågor har ålagt Banco di Napoli att överlåta eller stänga 18 kontor före 1998 års utgång. Dessutom finns det anledning att tro att både de nationella och de europeiska medel - de sistnämnda har anslagits inom ramen för Europeiska socialfondens verksamhet - som ursprungligen skulle ha använts för yrkesutbildning, har använts för att nyanställa personal. I samband med detta skall det påminnas om att kommissionen nyligen inledde ett överträdelseförfarande mot det italienska postväsendet (Ente Poste Italiane) efter att samma slags oegentligheter hade uppdagats där.

Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående,

- bekräfta om uppgifterna är korrekta?

- ange om den inte anser att det finns starka grunder för att inleda ett överträdelseförfarande mot den italienska staten på grund av olaga utnyttjande av europeiska medel avsedda för utbildning till nyanställning av personal?

- slutligen ange om den inte likaså anser att kraven på ytterligare försakelser från Banco di Napolis sida, såsom att stänga kontor, bestraffar banken eftersom den direkta konsekvensen blir att dess redan prekära struktur försvagas och att den mest utsatta kategorin av anställda blir lidande, särskilt i regioner som redan är hårt prövade av arbetslöshet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

De stödåtgärder som Italien beviljat Banco di Napoli och som varit föremål för kommissionens beslut av den 29 juli 1998 har inneburit fördelar för banken och lett till att konkurrensen i banksektorn snedvridits. Banco di Napoli har lidit stora förluster på grund av en bristfällig administration och en extremt riskfylld förvaltning. Dessa förluster har lett till att staten vidtagit stödåtgärder för att isolera risktillgångarna genom ett avyttringsbolag (SGA) och skjutit till ytterligare egna medel för att Banco di Napoli skulle kunna uppfylla de föreskrivna villkoren för solvens. Utan statens intervention skulle banken som självständig aktör ha försvunnit från marknaden.

Följaktligen innebär de motprestationer som kommissionen kräver i enlighet med bestämmelserna om statligt stöd förvisso ytterligare uppoffringar, men de måste ses som nödvändiga åtgärder för att kompensera snedvridningen på grund av stödet. Om stöd inte åtföljs av motprestationer som minskar följderna för konkurrenterna skulle deras enda verkan vara att anpassningsproblemen inom sektorn, däribland problem av social art, förs över på konkurrenterna.

Vad gäller påståendet om oegentligheter i förvaltningen av Europeiska socialfondens medel, känner inte kommissionen till de oegentligheter som parlamentsledamoten nämner.

Kommissionen och de nationella myndigheterna utför regelbundet inspektioner hos de slutliga mottagarna för att kontrollera om Europeiska Socialfondens medel förvaltas enligt gällande bestämmelser. Om en oegentlighet upptäcks inleder kommissionen och de nationella myndigheterna det förfarande som föreskrivs i den befintliga lagstiftningen för att återvinna de medel som använts och för att eventuellt vidta rättsliga åtgärder mot de ansvariga för dessa oegentligheter.

Kommissionen kommer att kontakta de nationella myndigheter i denna fråga.