ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2272/01

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till rådet

(3 augusti 2001)

Ämne: Gemensam ståndpunkt om Kuba

Rådet har inte sett över sin gemensamma ståndpunkt om Kuba sedan 1996. Förbindelserna mellan unionen och Kuba har förändrats mycket och den gemensamma ståndpunkten återger därför inte förbindelsernas verkliga tillstånd.

Det är framför allt unionens intresse att se över den gemensamma ståndpunkten om Kuba senast under detta år.

1. Vad avser rådet att göra i detta avseende?

2. Har frågan redan satts upp på dagordningen?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2272/01 och P2505/01

(17 december 2001)

1. Rådet har som fastställs i den gemensamma ståndpunkten om Kuba alltsedan denna godkändes varje halvår gjort en utvärdering av situationen i landet för att bedöma om den gemensamma ståndpunkten skall ses över.

2. Vid den nionde utvärderingen som gjordes den 25 juni i år noterade rådet att Kubas regering, sedan den föregående utvärderingen, inte påtagligt hade ändrat sin politik i riktning mot att uppfylla målen i den gemensamma ståndpunkten. Dessutom noterade rådet att den gemensamma ståndpunkten förblir grundvalen för Europeiska unionens politik gentemot Kuba.

3. Rådet upprepade att Europeiska unionens mål, när det gäller Kuba, fortfarande är att främja en fredlig övergång till pluralistisk demokrati och respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.

4. Mot bakgrund av den nionde utvärderingen ansåg rådet att en bredare närvaro av EU-aktörer på Kuba skulle bidra effektivare till att målen i den gemensamma ståndpunkten uppnåddes, eftersom det skulle ge tillfälle till en fortlöpande dialog, ett erfarenhetsutbyte och lärande för framtiden. Därför uppmanade rådet Europeiska kommissionen att intensifiera sina ansträngningar att samarbeta särskilt med civila och icke-statliga organisationer på Kuba.

5. Rådet betonade också vikten av en konstruktiv och uppriktig dialog mellan EU och de kubanska myndigheterna om alla frågor av gemensamt intresse och framhöll att Europeiska unionen var beredd att ta upp en sådan dialog.

6. Det är mot den bakgrunden som en undersökningsgrupp från EU:s trojka, under ledning av Belgiens vice premiärminister och utrikesminister Louis Michel, begav sig till Havanna den 2324 augusti 2001 på inbjudan av de kubanska myndigheterna. Gruppen hade samtal med Kubas utrikesminister Felipe Pérez Roque och med vice premiärminister och ekonomi- och planeringsminister José Luís Rodríguez. Gruppen träffade också företrädare för kubanska dissidenter som gav EU sin analys av situationen i Kuba.

7. Trojkan hade en diskussion med de kubanska myndigheterna om EU:s gemensamma ståndpunkt om Kuba. De båda parterna enades om nödvändigheten av att snarast möjligt inleda en förutsättningslös dialog om alla frågor av gemensamt intresse, även de mänskliga rättigheterna.

8. Rådet vill i vilket fall som helst informera den ärade parlamentsledamoten om att förbindelserna mellan EU och Kuba inom kort kommer att diskuteras av rådet inom ramen för den översyn av den gemensamma ståndpunkten som görs varje halvår.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2560/01

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(20 september 2001)

Ämne: Brister i elförsörjning i Spanien. Reglering av marknaden och konsekvenser för konsumenterna

Trots den spanska regeringens triumfatoriska uttalanden om liberaliseringen av elmarknaden, företer denna stora brister. Det förekommer rentav fortfarande monopol inom transport- och distributionssektorn.

Dessa brister har nyligen blivit uppenbara genom strömavbrott som tvingat konsumenterna att tillbringa många timmar i mörker i stora delar av Spanien, i synnerhet i Comunidad Valenciana.

Verkställande direktören för Iberdrola har nyligen uppgivit att om man inte höjer tarifferna så kommer det att inträffa fler strömavbrott.

En form av missbruk av en dominerande ställning består enligt artikel 82 b i fördraget i begränsning av produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna. Anser kommissionen med hänsyn till detta att det finns tecken på missbruk inom den spanska elsektorn eller att de rådande bristerna helt enkelt är konsekvenserna av en dålig reglering?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(9 november 2001)

Öppnandet av marknaden har inte påtagligt ändrat den situation som rådde före Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(1), vad gäller strukturerna för transport och distribution av elektricitet inom Europeiska unionen.

Strömavbrotten hänför sig till det generella problemet med att säkerställa energiförsörjningen som ingår som en del i begreppet samhällsomfattande tjänster. Kommissionen anser att också efter ikraftträdandet av eldirektivet förefaller en reglering som sköts av de nationella förvaltningarna vara det bästa sättet att trygga energiförsörjningen för närvarande. Kommissionen är dock lyhörd för denna typ av problem och har i sitt nya förslag om fullbordandet av den inre marknaden för el och gas(2) infört tilläggsbestämmelser som har till syfte ge ytterligare garantier för att trygga försörjningen.

I detta skede förfogar kommissionen inte över några uppgifter som gör det möjligt att fastställa att strömavbrotten i vissa spanska regioner skulle bero på missbruk från en eller flera aktörers sida på den spanska elmarknaden.

(1) EGT L 27, 30.1.1997.

(2) EGT C 240 E, 28.8.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2755/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Frihandeln med världens 48 fattigaste länder

I mars 2001 beslöts om frihandel med övergångstider mellan EU-länderna och världens 48 fattigaste länder.

Finns det möjlighet för EU att ompröva detta principbeslut eller ligger det till 100 procent fast? Om omprövningsmöjligheter finns, kan kommissionen redogöra för villkoren för omprövning?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(14 november 2001)

Den 26 februari 2001 antog rådet förordning (EG) nr 416/2001 av den 28 februari 2001 om ändring av förordning (EG) nr 2820/98 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 199931 december 2001 i syfte att utsträcka tullfriheten utan någon kvantitativ begränsning till produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna(1) vanligtvis kallad förordningen om allt utom vapen i vilken tullfrihet beviljas för import av alla produkter från de 48 minst utvecklade länderna, undantaget vapen och ammunition, utan några kvantitativa begränsningar. Enbart för import av färska bananer, ris och socker kommer liberaliseringen att ske gradvis, med fullständig tullfrihet från 2009.

Genom förordningen om allt utom vapen ändrades förordning (EG) nr 2820/98 av den 21 december 1998 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 199931 december 2001(2) (förordningen om allmänna preferenssystemet).

Förordningen om allt utom vapen är som en del av förordningen om allmänna preferenssystemet ett autonomt handelspolitiskt instrument som erbjuder utvecklingsinriktade förmåner. Det rör sig om en unilateral förmån som gemenskapen beviljar världens fattigaste länder för att de minst utvecklade ländernas handelsmöjligheter skall förbättras och för att öka deras deltagande i världshandeln.

Förordningen om allt utom vapen innehåller bestämmelser om en liberaliseringsprocess som kommer att avslutas under 2009. I förordningen föreskrivs också att de särskilda arrangemangen för de minst utvecklade länderna inte skall omfattas av den regelbundna förnyelsen av gemenskapens allmänna preferenssystem. Det datum som det nuvarande allmänna preferenssystemet upphör att gälla (den 31 december 2001) gäller därför inte bestämmelser enligt förordningen om allt utom vapen.

(1) EGT L 60, 1.3.2001.

(2) EGT L 357, 30.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2640/01

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(3 oktober 2001)

Ämne: Islamistiska talibaners gripande av 8 utlänningar i Afghanistan

Sedan den 5 augusti håller styrkor tillhörande den fanatiska islamistiska talibanska regimen 8 utlänningar (4 tyskar, 2 australiensare och 2 amerikaner) samt 16 afghaner fångna. Dessa är medlemmar av den icke-statliga organisationen Shelter Now International och anklagas för att ha försökt omvända muslimer till kristendomen, samtidigt som hundratals medlemmar av internationella humanitära organisationer arbetar för att hjälpa tusentals civila afghaner att överleva under ett inbördeskrig. Enligt den islamiska lagen, Sharia, riskerar de tillfångatagna att dömas till döden.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta och vilka steg och diplomatiska initiativ kommer att tas för att tvinga den islamistiska regimen att garantera säkerheten för de tillfångatagna utländska medborgarna och respekten för de mänskliga rättigheterna, samt för att utöva påtryckningar på Afghanistans illegala regering så att den följer internationell lagstiftning och respekterar religionsfriheten, yttrandefriheten och den personliga friheten?

Svar

(14 februari 2002)

Tills vidare har de berörda medlemsstaterna speciellt anmodat rådet att inte intervenera på deras gripna medborgares vägnar för att underlätta de konfidentiella bilaterala kontakter som pågår för att lösa frågan.

När det gäller aspekterna som rör de sexton afghanska medborgare som gripits av talibanerna vill rådet som svar fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på det svar som gavs på den likartade muntliga frågan H-0797/2001.

Under alla omständigheter har situationen i Afghanistan utvecklats på ett sådant sätt att man vid lösandet av fallen bör ta hänsyn till dessa förändringar
SKRIFTLIG FRÅGA E-2951/01

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2001)

Ämne: Gibraltar har undantagits från förslagen om ett enhetligt europeiskt luftrum

Kan kommissionen tala om vad det väl kunde finnas för grund för att Gibraltar inte skall tas med i de aktuella förslagen om ett enhetligt europeiskt luftrum samt om kommissionen anser att det finns en rättslig grund för att ifrågasätta sådan diskriminering inför Europeiska domstolen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 december 2001)

Den 10 oktober 2001 antog kommissionen ett förslag om inrättandet av ett gemensamt europeiskt luftrum, om en reformering av flygledningstjänsten(1). Som frågeställaren säkert har märkt står det i motiveringen till förslaget att Kommissionen konstaterar att de brittiska och spanska myndigheterna har ingått ett avtal om Gibraltars flygplats, som kommer omsättas i en särskild bestämmelse om tillämpningsområdet för de åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av det gemensamma luftrummet.

(1) KOM(2001) 123 slutlig och 564 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2357/01

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(6 augusti 2001)

Ämne: Skyddsåtgärder rörande andelsföreningar

Parlamentets och rådets direktiv 94/47/EG(1) av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätt till fast egendom på tidsdelningsbasis behandlar andelsavtal. Enligt bestämmelserna i artikel 3 bör medlemsstaterna i sin lagstiftning fastställa nödvändiga åtgärder för att försäljaren ska informera köparen om fastigheten och för att denna information ska finnas med i avtalen. I praktiken fungerar avtalen för nyttjanderätt till egendom på tidsdelningsbasis felaktigt så att konsumenten, när vederbörande väl har köpt sin nyttjanderätt, inte vet hur han eller hon ska skydda sig.

Känner kommissionen till om någon medlemsstat ännu inte har införlivat dessa skyddsåtgärder i sin lagstiftning? Vad kan medborgarna i dessa medlemsstater göra inför denna rättsliga lucka? Vilka åtgärder skyddar de här konsumenterna?

Vad tänker kommissionen göra för att dessa åtgärder ska antas och uppfyllas i alla medlemsstaterna?

(1) EGT L 280, 29.10.1994, s. 83.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Alla medlemsstater har meddelat vilka åtgärder de har vidtagit för att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis. När det gäller artikel 3 i direktivet anser dock kommissionen att de åtgärder som vidtagits av Italien inte genomför denna artikel korrekt, eftersom det inte har antagits några bestämmelser om konsekvenserna av att inte följa denna artikel. Kommissionen har därför inlett ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget. Kommissionen undersöker för närvarande situationen i Grekland och Förenade kungariket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2552/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(19 september 2001)

Ämne: Kommissionens kontakt med medborgarna

Det personliga och direkta brev som kommissionsledamoten med ansvar för ekonomiska och monetära frågor skickade till tusentals företag och yrkesutövare har uppnått målsättningen att uppmärksamma européerna på det epokgörande införandet av euron, och den har också gjort ett positivt intryck på mottagarna som gladdes över att en så högt uppsatt EU-ledare personligen och brevledes vände sig till dem för att framföra ett konkret budskap av stor vikt.

Om man funderar över hur kommissionen på ett mer direkt och personligt sätt skall kunna närma sig gemenskapens medborgare, så är denna skrivelse tveklöst en modell värd att följa.

Överväger kommissionen att, efter framgången med den personliga och brevledes informationskampanjen, bruka denna metod i sin strävan att närma sig gemenskapens medborgare, vilket även medborgarna själva önskar eftersom de börjar förstå att kommissionen får allt större inflytande över deras tillvaro?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(18 oktober 2001)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för de berömmande orden om den direkta kommunikationen med allmänheten om euron.

Som parlamentsledmoten säkert känner till antog kommissionen den 27 juni 2001 ett meddelande om en ny ram för samarbetet inom informations- och kommunikationspolitiken i Europeiska unionen(1). Syftet är att skapa nya interinstitutionella förbindelser baserade på ramar för samarbete inom unionens informations- och kommunikationspolitik. Detta är första steget i en process som kommer att leda till en effektivare och mer sammanhängande strategi för att förbättra informationens kvalitet och spridning och främja ett större engagemang från allmänhetens sida.

En del av processen består i att gå igenom befintliga och nya hjälpmedel och verktyg för att sprida information, inklusive personliga brev. Med hjälp av mer direkt kommunikation med medborgarna om unionen och dess politik kan man överbrygga den nuvarande informationsklyftan och öka människors kunskap om unionen.

Det kommer också att ske en utvärdering av eurokampanjens alla aspekter, inklusive den direkta kommunikationen med allmänheten. Utvärderingen kommer att få stor betydelse för utformningen av framtida informationskampanjer.

(1) KOM(2001) 354 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3011/01

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till rådet

(22 oktober 2001)

Ämne: Kommersiell sexuell exploatering av barn

Den andra världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn skall äga rum i Yokohama i Japan den 1720 december i år.

Kommer rådet att delta i denna kongress? Vilka ställningstaganden och åtaganden kommer att bli EU:s bidrag till den internationella kampen mot kommersiell sexuell exploatering av barn och hur bedömer rådet den politik som hittills förts?

Förfogar det över en uppföljning av den handlingsplan som antogs vid den första världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn i Stockholm i augusti 1996?

Svar

(14 februari 2002)

Man har planerat att en företrädare för rådet eller rådets ordförandeskap skall delta i den andra världskonferensen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, utan att någon beslut hittills har fattats.

Som svar på fråga nr H-0431/01 från den ärade parlamentsledamoten har rådet redan haft tillfälle att klargöra den vikt som det fäster vid kampen mot sexuell exploatering av barn och att göra upp en förteckning över de initiativ som har tagits på detta område. Rådets ståndpunkt i fråga om de initiativ som redan har tagits skulle kunna tjäna som ledning för dess företrädare, om man beslutar att delta i denna konferens.

Rådet förfogar inte över uppgifter om den praktiska uppföljningen av den handlingsplan som antogs vid den föregående konferensen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3353/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(5 december 2001)

Ämne: Direkt tilldelning av en genomförbarhetsstudie i Grekland

Enligt uppgifter i grekisk press har de grekiska myndigheterna beslutat att låta uppdraget att utföra en genomförbarhetsstudie för det totala beloppet av 4,1 miljarder drakmer gå direkt till den spanske arkitekten Santiago Calatrava. Förstudierna rör ingrepp i området kring den olympiska stadion i Aten, vissa arbeten på själva stadion och sammankoppling av den elektriska järnvägen med den framtida järvägsförbindelsen till förorterna.

Gemenskapsdirektiv 92/50/EEG(1) om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster tillåter undantag från offentlig upphandling endast i exceptionella fall, till exempel vid naturkatastrofer eller i situationer då en tjänst endast kan utföras av en enda person eller hänför sig till immaterialrätten. Det iögonenfallande här är att ingen av dessa bestämmelser i direktivet verkar stämma in på det här fallet där genomförbarhetsstudien alltså direkt tilldelades Calatrava och ett tiotal ansedda arkitekter runtom i Europa förefaller ha utestängts från upphandlingen som de grekiska myndigheterna, enligt gemenskapsbestämmelserna, borde ha utlyst som offentligt.

Känner kommissionen till ovanstående fall? Anser kommissionen att gemenskapens lagstiftning har överträtts? Om svaret är ja vilket förfarande kommer då att tillämpas och vilka eventuella sanktioner kan vidtas mot Grekland?

(1) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.

Svar av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(16 januari 2002)

Kommissionen känner till fallet som parlamentsledamoten tar upp, där det förhandlade förfarandet utan meddelande om upphandling har använts vid upphandlingen från den spanske arkitekten Santiago Calatrava av en serie studier i samband med förberedelserna för Olympiska Spelen i Aten 2004.

Kommissionen har redan formellt begärt in mer information och förtydliganden från de grekiska myndigheterna. I deras skriftliga svar har de grekiska myndigheterna bekräftat de faktiska omständigheterna och har rättfärdigat dem med att man grundar sig på de undantag som ges i artikel 11.3 b i rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster och i artikel 20.2 c i rådets direktiv 93/38/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna(1). I enlighet med dessa bestämmelser kan de upphandlande myndigheterna använda sig av det förhandlade förfarandet utan meddelande om upphandling för att tilldela någon ett tjänsteavtal i sådana fall där avtalet av konstnärliga skäl endast kan fullföljas av en viss uppdragstagare.

Kommissionen utvärderar f.n. de grekiska myndigheternas svar, och kan därför ännu inte lämna frågeställaren ett slutligt svar i detta ärende.

(1) EGT L 199, 9.8.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2996/01

från Francesco Speroni (NI) till kommissionen

(22 oktober 2001)

Ämne: Identitetshandlingar

I svaret på min fråga P-2506/01(1) hänvisas till rådets direktiv 68/360/EEG(2) som berör medborgare som beger sig till eller bosätter sig i en annan medlemsstat än den där de är medborgare samt den fria rörligheten för arbetstagare.

Min fråga, däremot, gällde var och en som oavsett anledning alltså inte enbart på grund av flytt eller arbete befinner sig i en annan medlemsstat än den egna. Dessutom preciserades i svaret att det finns ett krav på att uppvisa de handlingar som föreskrivs enligt nationell lagstiftning.

Jag upprepar därför min fråga: kan kommissionen presentera en förteckning över de handlingar, utöver identitetskort och pass, som accepteras som giltiga identitetshandlingar i de olika medlemsstaterna?

(1) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 246.

(2) EGT L 257, 19.10.1968, s. 13.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-2996/01 och P-3010/01ingivet av António Vitorino för kommissionen

(15 november 2001)

Kommissionen kan bara bekräfta att ett giltigt identitetskort eller pass är de enda handlingar som erkänns av alla medlemsstater då en unionsmedborgare lämnar sitt eget land och beger sig till ett annat medlemsland än det vars medborgarskap han har. Medborgarens ställning (avlönad arbetstagare eller oberoende näringsidkare, studerande, pensionär, tillhandahållare av tjänster eller mottagare av tjänster osv.) har ingen som helst betydelse i detta sammanhang.

Emellertid erkänner också medlemsstaterna, i enlighet med Protokollet om Europeiska gemenskapernas immunitet och privilegier, passersedlar som har utfärdats till ledamöter och till anställda inom gemenskapsinstitutionerna.

Identitetskort eller pass utfärdas av den medlemsstat i vilken personen i fråga har sitt medborgarskap eftersom dessa handlingar utfärdas eller förnyas i enlighet med den nationella lagstiftningen och av handlingen skall det framgå vilket medborgarskap personen har. Belgiens inställning är förenlig med gemenskapslagstiftningen. Kommissionen har inte för avsikt att föreslå en gemenskapsrättsakt antas när det gäller utfärdande eller förnyande av identitetskort eller pass till unionsmedborgare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2224/01

från W.G. van Velzen (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2001)

Ämne: Nederländskt statligt stöd till det amerikanska dataföretaget SCI system

Europeiska kommissionen håller på med en undersökning av Nederländernas statliga stöd till det amerikanska dataföretaget SCI system. Enligt uppgifter i den nederländska tidningen Financiële Dagblad av den 9 juli 2001 skall Nederländernas regering ha givit Europeiska kommissionen oriktiga och otillräckliga upplysningar.

1. Känner kommissionen till nämnda artikel i Financiële Dagblad och kan kommissionen bekräfta att det i de uppgifter om statligt stöd till SCI som tillställts kommissionen av Nederländerna saknas omnämnande av en post på 800 000 gulden i övervakningskostnader som lär ha betalats ut via provinsen Friesland?

2. Om denna post saknas, vilka åtgärder ämnar kommissionen då vidta för att kontrollera sanningshalten i artikeln i den nederländska tidningen?

3. Om Nederländernas regering givit Europeiska kommissionen oriktiga och otillräckliga upplysningar om det statliga stödet till det amerikanska dataföretaget SCI system, vilka följder kommer detta att få för relationerna med kommissionen och vilka åtgärder tänker kommissionen eventuellt vidta?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 oktober 2001)

Kommissionen känner till den nämnda tidningsartikeln.

Kommissionen har utrett ärendet i fråga. Kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 88.2 genom sitt beslut av den 6 februari 1999(1). Den fattade ett slutgiltigt beslut den 13 februari 2001(2).

Kommissionens undersökningar inleddes när en tredje part påstod att statligt stöd i olika former hade delats ut utöver den nivå som kunde baseras på godkända stödordningar. Kommissionen uppmanade följaktligen de nederländska myndigheterna att lämna upplysningar om stödåtgärderna till förmån för SCI Systems.

De nederländska myndigheterna hävdade inledningsvis att en del av åtgärderna, inklusive betalningen för bevakningen av anläggningen (778 552 gulden), inte utgjorde statligt stöd. De lämnade dock detaljerade upplysningar även om bevakningen. Kommissionen är därför förvissad om att dess slutgiltiga beslut är grundat på en fullständig information som är relevant för ärendet. Kommissionen drog slutsatsen att betalningen för bevakningen utgjorde oförenligt stöd. Detta stöd har därför återkrävts från företaget.

(1) EGT C 144, 22.5.1999.

(2) EGT L 186, 7.7.2001.