SKRIFTLIG FRÅGA E-0146/01

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(31 januari 2001)

Ämne: Försäljning av TV-rättigheter för idrottsevenemang

Sändning av idrottsevenemang är viktigt sätt för public service-televisionen och kommersiella TV-bolag att skapa trogna kunder. Samtidigt utgör försäljning av TV-rättigheter en viktig inkomstkälla för idrotten i allmänhet och för den professionella fotbollen i synnerhet. Under det senaste årtiondet har det begärda priset för TV-rättigheter flerdubblats, en trend som förväntas fortsätta under det kommande årtiondet och som får till följd att inom en snar framtid kommer endast ett mycket begränsat antal stora internationella mediekoncerner att kunna betala det begärda priset för TV-rättigheterna. Detta kan leda till att idrottsevenemang, i strid mot parlamentets, kommissionens och rådets avsikt, inte kommer att kunnas ses utan dekoder.

I det franska ordförandeskapets slutsatser från Nice påpekas särskilt i bilaga IV vikten av försäljning av TV-rättigheter för idrotten och det fastställs att Europeiska kommissionen, även om idrottsorganisationer och medlemsstaterna i första hand bär ansvaret, måste ta hänsyn till de idrottens sociala, utbildande och kulturella funktion så att dess samhälleliga funktion kan bevaras.

I sin resolution av den 7 september 2000 (A5-0208/2000) uppmanar Europaparlamentet kommissionen speciellt att EU-medborgarna inte skall fråntas möjligheten att ta emot viktiga idrottsevenemang direktsända i public service-TV eller via andra kanaler vilkas utsändningar inte är avgiftsbelagda för konsumenterna, och kommissionen uppmanas att i enlighet med artikel 81.3 i EG-fördraget möjliggöra vissa undantag från konkurrensreglerna.

1. Hur bedömer kommissionen trenden mot en ökande klyfta mellan stora och små fotbollsklubbar, som bland annat orsakas av en ojämn tillväxt av inkomster från TV-rättigheter?

2. Delar kommissionen uppfattningen att den tilltagande kommersialiseringen av idrotten och av fotbollen i synnerhet inkräktar på solidaritetsprincipen såsom den framförts i slutsatserna från Nice?

3. Hur bedömer kommissionen den förutsedda utvecklingen att endast ett begränsat antal internationella medieföretag inom en snar framtid kommer att kunna betala för TV-rättigheterna till idrottsevenemang, i synnerhet fotbollsmästerskap, bland annat i ljuset av den i direktiv 97/36/EG(1) (television utan gränser) formulerade principen att man skall kunna säkerställa bred tillgänglighet för allmänheten till TV-sändningar från nationella och icke-nationella idrottsevenemang av särskild vikt för samhället?

4. Vilken reglerande/styrande roll anser kommissionen att den skall ha när det gäller försäljning av TV-rättigheter för idrottsevenemang i ljuset av slutsatserna från Nice och Europaparlamentets resolution A5-0208/2000?

(1) EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(2 april 2001)

1. I Helsingforsrapporten om idrott(1), belyser kommissionen att det skett en utveckling utan motstycke när det gäller idrottens ekonomiska dimension, särskilt präglad av en spektakulär ökning av TV-rättigheterna. Denna utveckling kan ge såväl positiva som negativa effekter. En av riskerna är den växande klyftan mellan stora och små klubbar och att den ekonomiska solidariteten ifrågasätts. Därför anser kommissionen att det är viktigt att såväl nationella myndigheter och gemenskapsorgan som idrottsrörelsen understryker vikten av idrottens fostrande och sociala funktion.

2. Kommissionen betonar att den lägger stor vikt vid solidaritetsprincipen. Det är kommissionens ståndpunkt att om undantag medges vid gemensam försäljning av TV-rättigheter bör man beakta nyttan för konsumenten, huruvida begränsningen av konkurrensen står i proportion till det avsedda syftet, samt vad som kännetecknar idrotten. Ett sådant kännetecken kan vara solidaritet mellan deltagare som är mer eller mindre ekonomiskt starka, eller mellan den professionella idrotten och amatöridrotten, samt idrott som utövas av ungdomar. Kommissionens förhållningssätt stöds av Niceförklaringen om sport(2).

3. Kommissionen följer noga frågor som är kopplade till försäljning av TV-rättigheter för idrottsevenemang. Försäljningen bör genomföras i enlighet med konkurrensreglerna i EG-fördraget. Frågan om kollektiv försäljning av rätten till TV-sändningar är för närvarande föremål för en ingående granskning som utförs av kommissionen. Med beaktande av tillämpningen av artikel 3a.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(3), är det viktigt att belysa att lagstiftaren valt att tillämpa en dispositiv bestämmelse för medlemsstaterna. Bestämmelsen kräver att allmänheten ges största möjliga tillgång till TV-sändningar av sportevenemang, nationella och icke-nationella, som är av särskild betydelse för samhället. Denna princip är endast tillämplig i de medlemsstater som har valt att upprätta en sådan förteckning. I enlighet med artikel 3a.1 i detta direktiv kan den berörda medlemsstaten endast vidta åtgärder mot TV- och radioföretag som är underkastade medlemsstatens jurisdiktion. Enligt artikel 3a.3 skall övriga medlemsstater se till att dessa åtgärder inte kringgås av de TV- och radioföretag som är underkastade deras respektive jurisdiktion. Man kan följaktligen inte tala om en allmän princip som tvingar medlemsstaterna att säkerställa att allmänheten ges största möjliga tillgång till evenemang som är av särskild betydelse i gemenskapen. Det bör påpekas att endast fyra medlemsstater hittills formellt har anmält åtgärder enligt artikel 3a.1 och att åtgärderna har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Två andra medlemsstater har meddelat att de inom snar framtid avser att inkomma med en sådan anmälan.

4. Såsom beskrivits i svaret på föregående fråga följer kommissionen noga utvecklingen inom den kollektiva försäljningen av TV-rättigheter för idrottsevenemang och har påbörjat en översyn av detta. För närvarande anser kommissionen att de regleringsinstrument som finns på gemenskapsnivå, särskilt konkurrensrätten, är tillräckliga för att avhjälpa problem med koncentrationer inom denna sektor.

(1) Rapport från kommissionen till Europeiska rådet om hur man kan bevara den nuvarande uppbyggnaden av idrotten och upprätthålla idrottens sociala funktion inom gemenskapen Helsingforsrapporten om idrott KOM(1999) 644 slutlig.

(2) Ordförandeskaptes slutsatser Europeiska rådet i Nice den 7, 8 och 9 december 2000 Bilaga IV: utkast till uttalande om de särskilda kännetecken för idrott och idrottens sociala funktion i Europa som bör beaktas vid genomförandet av den gemensamma politiken.

(3) EGT L 202, 30.7.1997.