SKRIFTLIG FRÅGA E-0782/02

från Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(20 mars 2002)

Ämne: Stöd till hästskötsel

Hästskötseln har under de senaste åren fått en allt större betydelse för landsbygdens utveckling, samtidigt som antalet traditionella jordbrukare minskat. Inom EU används hästar som travhästar, ridhästar och sällskapsdjur. Efterfrågan på hästkött har också ökat i Europa. I nuläget importeras det mycket hästkött från områden utanför Europa.

Hästskötseln försvåras av lönsamhets- och vissa strukturproblem. Stödet till hästskötseln bör ha karaktären av incitament för att hästskötseln skall utvecklas. Samtidigt bör man kunna bevara de ursprungliga hästraserna.

Jag ber om upplysningar om vad kommissionen gör för att förbättra hästuppfödarnas ekonomiska ställning i EU så att hästskötseln skall kunna bli ett viktigt inslag i en mångsidig landsbygd. Kunde ett rundligt tilltaget slaktbidrag bli en viktig form för stöd till hästskötseln, så att antalet hästar för slakt skulle öka, varvid omsättningen på hästarna skulle förbättras och uppfödningsverksamheten stimuleras?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 april 2002)

Inom ramarna för landsbygdspolitiken, den andra pelaren i den gemensamma jorbrukspolitiken, införd med Agenda 2000, har en stor mängd stödåtgärder kommit till stånd för att främja jordbrukets multifunktionella roll, som går utöver produktion av jordbruksprodukter och omfattar mål som att förbättra miljöläget och verka för landsbygdens utveckling.

I rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1) finns bestämmelser om åtgärder såsom hjälp till investeringar i jordbruksföretag eller i bearbetning och marknadsföring av jordbruksprodukter. Dessutom är miljövänliga produktionsmetoder och jordbruk i mindre gynnade områden föremål för gemenskapsstöd, liksom uppfödning av hotade arter och jordbrukares diversifieringsverksamhet.

Gemensamt för dessa åtgärder är att de genomförs genom landsbygdsutvecklingsprogram utformade på lämplig nivå av medlemsstaterna, som själva avgör om de skall ge företräde för vissa utvalda sektorer.

Enligt kommissionens mening har hästskötseln förutsättningar att bidra till en hållbar landsbygdsutveckling eftersom den ingår som mål i de ovannämnda stödprogrammen.

Dessa förutsättningar består i synnerhet av:

- att hästskötseln skapar inkomster i landsbygdsekonomin genom att diversifiera djurhållningen i jordbruket och erbjuda tjänster (t.ex. drift av djurpensionat, sportevenemang, landsbygdsturism etc.); efterfrågan på sådana tjänster är i tilltagande om än i begränsad omfattning och med regional koncentration;

- förbättring av miljön: hästskötseln är normalt extensiv och kräver tillgång till extensiv vall. Både extensiva jordbruksmetoder och bevarandet av vall är viktiga element i kommissionens jordbruks- och miljöpolitik;

- att hästskötseln bidrar till bevarad näringsverksamhet i mindre gynnade områden, eftersom hästskötsel är möjlig också på annars olönsam mark: fortsatt jordbruk i sådana områden är ett viktigt mål för gemenskapens landsbygdspolitik;

- bevarandet av genetisk mångfald: uppfödning av djur (inklusive hästar) av lokala raser, som hör hemma i området och riskerar att gå förlorade, ingår i de miljövårdande åtgärderna inom jordbruket.

Parlamentsledamoten kan av dessa exempel se att det redan finns instrument och medel för att främja hästuppfödarnas ekonomiska ställning inom ramarna för landsbygdspolitiken. I subsidiaritetsprincipens anda är det medlemsstaternas sak att använda sig av de åtgärder som är lämpliga i sina program.

Vad beträffar rundligt tilltagna slaktbidrag så ställer kommissionen inte i utsikt någon gemensam marknadsordning för hästar som skulle komma att omfatta sådana bidrag.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.