SKRIFTLIG FRÅGA E-0824/00

från Ieke van den Burg (PSE) till kommissionen

(21 mars 2000)

Ämne: Beslut om utvidgning respektive begränsning av vilka som skall omfattas av den nationella försäkringen i Nederländerna (kungligt beslut 746 av den 24 december 1998): AWBZ

1. Känner kommissionen till att sedan den 1 januari 2000 gäller inte längre Nederländernas allmänna lag om särskilda sjukdomskostnader (AWBZ) för nederländare som inte längre är verksamma inom yrkeslivet och som är privatförsäkrade mot sjukdomskostnader? En konsekvens av detta är att Nederländernas AWBZ inte längre betalar kostnaderna exempelvis för vistelse på vårdhem eller för vård i hemmet eller rehabilitering. Denna grupp av personer som nu, utan några övergångsbestämmelser, blev utförsäkrade har i tiotals år betalat in bidrag till AWBZ-försäkringen. Det är omöjligt att teckna en privat försäkring mot de kostnader som än så länge omfattas av AWBZ, i synnerhet för personer som innebär medicinska risker. Personer som är anslutna till allmän sjukkassa kommer också framledes att omfattas av AWBZ.

2. Anser inte kommissionen att detta sätt att behandla privatförsäkrade personer står i strid med principen om fri rörlighet för personer inom Europeiska unionen och med principen om att medborgare och patienter fritt skall få bosätta sig i andra medlemsstater (se Europeiska domstolens dom i målet C-158/96 av den 28 april 1998) och med artikel 10.1 i förordning nr 1408/71(1)?

3. Ser sig kommissionen föranlåten att vidta åtgärder mot de nederländska myndigheterna i anledning av det ovansagda och, i så fall, vilka åtgärder då?

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(29 maj 2000)

Enligt de uppgifter som kommissionen fått gäller följande: Personer som under lång tid fått socialförsäkringsförmåner från Nederländerna (WAO, AOW) och som är bosatta i en annan medlemsstat och inte omfattas av den obligatoriska sjukförsäkringen utan har privat försäkring, omfattas sedan 1 januari 2000 inte längre av lagen om extraordinära hälso- och sjukvårdskostnader (AWBZ) och

behöver inte längre betala motsvarande socialavgifter. Införandet av detta bosättningsvillkor har åtföljts av en temporär insats som gör att personer som omfattades av den frivilliga försäkringen före den 1 januari 2000 får behålla rätten till ekonomisk ersättning för kostnader för vissa typer av löpande sjukhusbehandling, förutsatt att vården är nödvändig.

Kommissionen har mottagit ett stort antal klagomål från personer som påverkas av denna ändring i nederländsk lagstiftning.

Kommissionen vill ändå göra parlamentsledamoten uppmärksam på det faktum att gemenskapslagstiftningen inte hindrar medlemsstaterna från att själva utforma sina sociala trygghetssystem. Eftersom trygghetssystemen inte har harmoniserats på gemenskapsnivå, får villkoren för rätten eller skyldigheten att omfattas av försäkring inom ett socialt trygghetssystem och villkoren för förmånsberättigande därför fastställas i varje medlemsstats lagstiftning. Dessa principer härrör från domstolens rättspraxis och nämns i punkterna 17 och 18 i dom av den 28 april 1998 (C-158/96) i Kohll-fallet, som parlamentsledamoten hänvisar till.

Det är riktigt att gemenskapsrätten skall respekteras inom ramen för medlemsstaternas befogenheter. Ur den synpunkten är det viktigt att påminna om artiklarna 39 och 42 (tidigare artiklarna 48 och 51) i EG-fördraget liksom rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(1), och rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71(2) som syftar till att harmonisera medlemsstaternas nationella bestämmelser om social trygghet(3).

Men eftersom de berörda personerna privat, genom den nederländska reformen, omfattas av lagstiftningen om extraordinära hälso- och sjukvårdskostnader, kan det skydd som ges genom förordningarna (EEG) nr 1408/71 och (EEG) nr 574/72 inte åberopas i detta fall.

Av detta följer att kommissionen inte har befogenhet att ingripa i en fråga som lyder under medlemsstaternas nationella lagstiftning.

(1) EGT L 149, 5.7.1971.

(2) EGT L 74, 27.3.1972.

(3) Senast konsoliderad version: Förordning (EG) nr 118/97 EGT L 28, 30.1.1997.