ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3885/98

från Klaus-Heiner Lehne (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Stöd från EU till nederländska Antillerna

Stämmer det att Dutch-Caribian Travel Center i Frankfurt har erhållit stöd från EU för en reklamkampanj?

Stämmer det vidare att stödet för denna reklamkampanj sammanlagt omfattar 5,5 miljoner ecu?

På vilken rättslig grund och ur vilka stödfonder utbetalades detta belopp till DCTC?

Hur motiverar kommissionen detta stöd mot bakgrund av att de berörda karibiska öarna, i jämförelse med andra regioner, har hög levnadsstandard och knappt någon fattigdom eller brottslighet?

Vad är målet med stödet?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(22 januari 1999)

Det stämmer inte att det var till en reklamkampanj som Dutch Caribbean Travel Center i Frankfurt fick gemenskapsstöd.

Stödet, som kommer från programmet för regionalstöd till Västindien, gäller ett projekt för 5 miljoner euro avseende främjande av turism till Nederländska Antillerna och Aruba. Initiativet riktar sig till tyskspråkiga länder (Tyskland, Österrike och Schweiz), Italien och Nederländerna. I programmet ingår tekniskt bistånd under fyra år till ett belopp av 1,56 miljoner euro för samordning av programmet och tekniskt stöd till Dutch Caribbean Travel Center i Frankfurt.

Precis som all annan gemenskapsfinansiering till dessa länder genom 7:e Europeiska utvecklingsfonden är den rättsliga grunden rådets beslut 91/482/EEG av den 25 juli 1991 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen(1) som fattats av företrädare för medlemsstaterna samlade i rådet. För varje enskilt projekt fattas finansieringsbeslutet av kommissionen först sedan företrädarna för medlemsstaterna tillstyrkt i EUF-kommittén.

(1) EGT L 263, 19.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2289/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Interreg-programmet - torka i Spanien

Till följd av att Interreg-programmet - torka i Spanien godkänts och erhållit finansiering från ERUF och EUGFJ till ett belopp på 107 miljoner ecu och för att jämföra med de villkor som tillämpades i Alqueva, som tilldelades ett mindre belopp än det ovannämnda från ERUF, ber jag kommissionen informera mig om de villkor som tillämpats vid respektive finansiering.

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(9 oktober 1998)

Villkoren och bestämmelserna för finansieringen av Alqueva-projektet grundar sig samtidigt både på den allmänna lagstiftning som gäller för strukturfondernas genomförande och på de särskilda villkor som är knutna till detta omfattande projekt, såsom de definierats och godkänts av kommissionen och den mottagande medlemsstaten.

Villkoren för finansieringen av Interreg-programmet - torka i Spanien är de som gäller för alla gemenskapsprogram och de är underkastade samma allmänna lagstiftning vad beträffar bestämmelser för beviljande, de minimis-regeln samt regler för kumulering och genomförande av gemenskapsfinansiering.

Vid en jämförelse med regionalfondens intervention i Alqueva kan man konstatera att regionalfonden bidrar med 56,65 miljoner ecu till programmet Interreg-II-C Spanien som berör sju mål 1-regioner (dvs. 344 189 km2 och 18,7 miljoner invånare).

En kopia av presskommunikén, den sammanfattande informationsskriften och det godkända program som kommissionens beslut av den 29 juni 1998 refererar till, skickas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3638/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Fiskeinspektörer

Kan kommissionen ange hur många inspektörer som anställts för att övervaka de fiskerifångster som landas i hamnarna i Spanien, Förenade kungariket respektive Irland?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(21 december 1998)

Siffrorna över antalet anställda fiskeinspektörer som tre medlemsländer i fråga har lämnat 1997 är följande:

- Spanien: 42 nationella fiskeinspektörer (av vilka 32 är baserade i de största fiskehamnarna) och 238 regionala fiskeinspektörer

- Förenade kungariket: 155 fiskeinspektörer (av vilka 12 tillhör den centrala enheten)

- Irland: 24 fiskeinspektörer (av vilka 20 är baserade i de största fiskehamnarna)

Det kommer att åligga dessa inspektörer att övervaka de fiskerifångster som landas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3617/98

från Nelly Maes (ARE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Den dåvarande ECHO-direktörens ansvar i ECHO-affären.

I sitt svar, daterat 11 september 1998, på föredragande Fabra Vallés (PE 226.913) första arbetsdokument om vilka åtgärder som kommissionen vidtagit med anledning av revisionsrättens särskilda rapport nr 2/97 och med anledning av ECHO-affären, meddelar kommissionen att det endast finns misstankar mot en tjänsteman, som sedan dess har avstängts.

Kan kommissionen förklara för mig hur den kan vidhålla att den dåvarande ECHO-direktören inte visste att det fanns en krets av personer som inte anställts enligt reglementet, när han i skrivelsen Sgz/mg D(94) 192 av den 18 februari 1994 meddelar kommissionär Maríns kabinett att det finns 12 personer verksamma hos ECHO som har anställts på ett oegentligt sätt på driftskrediterna, liksom fyra personer som rekryterades på budgetposten studier. I denna skrivelse gör den berörda ECHO-direktören till och med en översikt över hur många procent "ubåtar" (sous-marins) som är verksamma hos ECHO. Siffrorna varierar från 3 till 15 procent.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3087/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Klassificering av ramslök och produktionen av denna

Skall ramslök klassas som näringsmedel eller läkemedel? Vad anser kommissionen om detta?

Känner kommissionen till att torkade blad av ramslök (granulat, pulver i kapslar) får saluföras som livsmedel i Grekland, Holland och Österrike, medan de däremot i andra länder, såsom Tyskland, skall klassas som läkemedel?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(25 november 1998)

Klassificeringen av ramslök (alium ursinum) som livsmedel eller läkemedel beror på hur produkten presenteras för konsumenten. I artikel 1 i rådets direktiv 65/65/EEG av den 26 januari 1965 om tillnärmning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter(1) definieras läkemedel som "varje substans eller kombination av substanser som tillhandahålls för att behandla eller förebygga sjukdom hos människor eller djur". Om det på märkningen av en produkt som innehåller ramslök anges att produkten har medicinska egenskaper skall den därför klassificeras som läkemedel. Samma produkt får däremot marknadsföras som livsmedel om inga medicinska egenskaper anges.

Kommissionen förfogar inte över någon särskild information om handeln i gemenskapen med produkter som innehåller torkade blad av ramslök. Det faktum att dessa produkter ibland marknadsförs som livsmedel och ibland som läkemedel kan bero på ovannämnda lagstiftning.

(1) EGT L 22, 9.2.1965.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2376/98

från Eryl McNally (PSE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Språkinlärning

Kan kommissionen tala om för mig huruvida det för närvarande finns några EU-initiativ för att hjälpa medlemsstaternas vuxna medborgare att lära sig andra medlemsstaters språk?

Om inte, finns det några planer på att ta ett sådant initiativ, med tanke på hur viktigt det är med goda kommunikationer mellan medlemsstaterna?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(7 september 1998)

Lingua-verksamheten inom Sokrates-programmet är övergripande åtgärder avsedda att förbättra språkundervisningens och språkinlärningens kvalitet och omfattning på alla nivåer och inom alla utbildningssektorer. Språkutbildning för vuxna ingår således i Lingua-åtgärderna. Denna verksamhet kompletterar de insatser som görs inom Leonardo da Vinci-programmet för att förbättra språkutbildningen.

En del av Sokrates-programmet, Lingua-åtgärd D, är uttryckligen inriktad på vuxna medborgare som studerar främmande språk. Denna åtgärd stöder utvecklingen av språkundervisning, läromedel och kursplaner, och man prioriterar projekt som främjar hjälpmedel för självstudier och som på lämpligt sätt använder flexibel undervisning och distansundervisning. Inom samma insats utvecklas instrument för bedömning av språklig kompetens som gör det möjligt för vuxna studerande att utvärdera sina språkkunskaper.

Inom Leonardo da Vinci-programmet behandlas vuxna människors språkutbildningsbehov i yrkessammanhang genom projekt som utvecklar läromedel och kursplaner.

Inom det europeiska projektet Lingu@net, som finansieras genom Sokrates och Leonardo da Vinci, håller man på att utveckla ett virtuellt resurscentrum som kommer att tillhandahålla information om språkutbildningsresurser för bland annat vuxna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3068/98

från Werner Langen (PPE) till rådet

(16 oktober 1998)

Angående: Planer på att lotterier skall underkastas europeisk konkurrenslagstiftning

Beslutet att väcka talan om fördragsbrott mot Irland i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget, en finsk domstols begäran om förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol och planerna på att lotterier skall underkastats den europeiska konkurrenslagstiftningen och inte medlemsstaternas lagstiftning har utlöst omfattande diskussioner i Tyskland.

Enligt uppgifter jag förfogar över avser de tyska delstaterna ännu inte att göra den tyska lotterimarknaden tillgänglig för utländska organisatörer av pristävlingar. I sammanhanget är en mängd olika frågor av avgörande betydelse, i synnerhet skatterelaterade argument.

1. Vad har föranlett rådet att förkasta sin ursprungliga förklaring om att man vill avstå från en reglering av lotterier, som gjordes vid toppmötet i Edinburgh den 12 december 1992?

2. Vilket yttrande har rådet avgivit i det ärende som gäller en finsk domstols begäran om förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i mål C-124/97 Läärä?

3. Har frågan behandlats i Ekofin-rådet? Om detta inte är fallet, när planeras en sådan behandling?

Svar

(18-19 januari 1999)

Som svar på den ärade parlamentsledamotens frågor om en eventuell reglering av lotterier på gemenskapsnivå vill rådet nämna följande:

Rådet har inte fått något förslag till rättsakt i syfte att lagstifta om hasardspel. Ingen rådsakt planeras därför på detta område.

Rådet erinrar för övrigt om att ett ingripande av rådet inte föreskrivs i det överträdelseförfarande som avses i artikel 169 i EG-fördraget.

Eftersom dessutom ingen rådsakt berörs i det domstolsmål som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till, finns det inga planer på något ingripande av rådet i detta mål.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2873/98

från Fernand Le Rachinel (NI) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Stora skillnader i postavgifterna mellan Europeiska unionens medlemsstater

Kostnaden för att prenumerera på en tidning eller tidskrift kan fördubblas beroende på om prenumerationen görs i landet där tidningen utges och distribueras eller i utlandet. En sådan skillnad, som överhuvudtaget inte kan motiveras av avstånd, torde bero på skyddstullar för posttjänster.

Kan Europeiska kommissionen bekräfta dessa uppgifter, och om så är fallet, hur har den för avsikt att avhjälpa denna snedvridning av konkurrensen som är till skada för tryckfriheten och för principen om friheten att sprida "intellektuella produkter", såsom tidningar och tidskrifter?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(30 oktober 1998)

Postavgifterna står för en betydande del av prenumerationskostnaderna för en tidning eller tidskrift, särskilt när det gäller daglig distribution av dagstidningar.

Skillnaden mellan de postavgifter som tas ut i en medlemsstat och de som gäller mellan gemenskapens medlemsstater beror i huvudsak på två faktorer. För det första innebär sändning och distribution av pressmaterial som A-post till utlandet höga kostnader om man vill garantera tjänstens kvalitet, inte minst när det gäller tidsfristerna.

För det andra gäller i vissa medlemsstater förmånliga avgifter för inrikes distribution av pressmaterial. Sådana särskilda avgifter kan därför påverka prenumerationspriserna i landet.

Att det i vissa medlemsstater gäller förmånliga avgifter för pressförsändelser strider inte mot gemenskapsreglerna, förutsatt att avgifterna inte tas ut på ett diskriminerande sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3115/98

från Mary Banotti (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Förordningar med bestämmelser för charterflyg

Kan kommissionen upplysa mig om huruvida det finns några förordningar, eller förslag till förordningar, som innehåller bestämmelser om tillhandahållandet av tjänster vid charterflygningar inom Europa?

Jag skulle särskilt vilja vet om det finns några bestämmelser om förseningar och ersättning i samband med dem?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(3 december 1998)

Med etableringen av en liberaliserad civilluftfartsmarknad i gemenskapen den 1 januari 1993 upphörde skillnaderna mellan regelbunden och icke-regelbunden lufttrafik vad gäller tillträde till luftfartsförbindelser inom gemenskapen. Som följd av detta finns inte längre några speciella bestämmelser som reglerar tillhandahållandet av tjänster vid charterflygningar i Europa.

Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang(1) innehåller emellertid vissa bestämmelser för passagerare som reser med paketresor. Enligt artikel 4 i detta direktiv, är arrangören skyldig att gottgöra konsumenten för samtliga skillnader mellan erbjudna tjänster och de levererade. Förseningar omfattas dock inte uttryckligen.

Passagerare som köper biljett på icke-regelbunden flygning omfattas för närvarande inte av detta direktiv. Rådets förordning(2) som ändrar förordning (EEG) 295/91 av den 4 februari 1991 bör dock rätta till det utelämnandet genom en utvidgning av bestämmelserna om ett kompensationssystem för passagerare som nekas ombordstigning.

(1) EGT L 158, 23.6.1990.

(2) KOM(98) 580 slutlig.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 142 , 21/05/1999 s. 0158



SKRIFTLIG FRÅGA E-4058/98 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (13 januari 1999) Angående: EU-medel för förvaltningsområdet South-East of England Kan kommissionen i detalj redogöra för alla de EU-medel som Förenade kungarikets nya region South-East har tagit emot sedan juli 1994, inklusive strukturella och sociala medel, LIFE- och forskningsmedel samt andra medel för olika gemenskapsinitiativ med uppgift om mottagare, belopp och partner samt kort beskriva varje projekt? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (19 januari 1999) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3461/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: EU-medel till delstaten Niederösterreich i Österrike

Kan kommissionen meddela följande om tilldelningen av EU-medel till delstaten Niederösterreich:

1. Vilken summa uppgår de tilldelade EU-strukturmedlen till? Hur fördelas denna på enskilda fonder och olika gemenskapsprogram och -initiativ? Vilka EU-medel från övriga budgetposter har sedan 1995 tilldelats Niederösterreich för pilotprojekt, åtgärder eller - i form av direktutbetalning - exempelvis för forskningsinstitutioner, universitet, företag och andra huvudmän?

2. Hur många arbetstillfällen har skapats och räddats med hjälp av dessa medel?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3561/98

från Klaus Lukas (NI) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Förenta nationernas hjälporganisation för palestinska flyktingar och EU-medel som försvunnit

Undertecknad ledamot har erhållit informationer om att EU-medel om cirka 12 miljoner ecu som ställts till förfogande för Förenta nationernas hjälporganisation för palestinska flyktingar har försvunnit.

- Kan kommissionen bekräfta att EU-medel om cirka 12 miljoner ecu som ställts till förfogande för Förenta nationernas hjälporganisation för palestinska flyktingar har försvunnit?

- Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit i detta ärende?

- Genomför kommissionen kontroller för att säkerställa att FN:s tilldelning av medel sker på vederbörligt sätt?

- Om det förhåller sig på det viset, varför fungerade då inte dessa kontroller i det ovannämnda fallet?

- Om det inte förhåller sig på det viset, varför? Och avser kommissionen att ändra sin praxis när det gäller att utan kontroll ställa miljonbelopp till andra internationella organisationers förfogande?

- Vilka utbetalningar (med angivande av belopp) har EU gjort till FN:s organ under de senaste tio åren?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Manuel Marín

(15 januari 1999)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3008/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Diskriminerande höjning av försäkringsavgifterna för italienska mopedister

I Italien steg nyligen trafikförsäkringsavgifterna för mopedister med upp till 300 % jämfört med förra årets avgifter. De italienska försäkringsbolagens sammanslutning, ANIA, förklarade denna mycket kontroversiella höjning med vaga uttalanden om tillståndet på marknaden, inbegripet det ökade antalet olyckor och kostnader för ersättningar. Med tanke på att alla försäkringsbolag införde dessa höjningar finns det emellertid orsak till misstankar om kartellavtal, vilket, om så är fallet, hotar att äventyra principerna för den fria marknaden och fri konkurrens och deras funktion. Enligt vissa pressrapporter får mopedägare dessutom inte ta försäkring hos andra europeiska bolag, vilket hindrar dessa bolag från att konkurrera på lika villkor och klart strider mot gemenskapens regler om den inre marknaden.

Kan kommissionen därför

1. undersöka om denna allmänna höjning av försäkringsavgifterna verkligen är resultatet av ett kartellavtal mellan de olika bolagen, vilket klart strider mot de mest grundläggande principerna för fri konkurrens,

2. undersöka om europeiska försäkringsbolag som inte är italienska hindras från att erbjuda konkurrerande försäkringsprodukter, i strid mot gemenskapens regler om den inre marknaden,

3. mot bakgrund av undersökningsresultatet fastställa huruvida det förekommit ett brott mot konsumenternas rättigheter och att, vid behov, omgående vidta de nödvändiga åtgärderna?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 december 1998)

Gemenskapsrätten på försäkringsområdet innehåller bestämmelser om obligatorisk ansvarsförsäkring för motorfordon på den inre marknaden.

En medlemsstat kan inte hindra ett försäkringsbolag som är auktoriserat i sitt hemland att genom en filial eller med stöd av friheten att tillhandahålla tjänster bedriva bilförsäkringsverksamhet på dess territorium, om detta bolag uppfyller villkoren i gemenskapslagstiftningen. Försäkringsbolaget måste vid utövandet av denna verksamhet iaktta de regler som fastställts av den medlemsstat där verksamheten utövas med hänsyn till skäl av allmänt intresse. En medlemsstat får inte heller vidta åtgärder som syftar till att förbjuda eller hindra någon från att teckna ansvarsförsäkring för motorfordon, däribland mopeder, hos en försäkringsgivare i en annan medlemsstat i EES som uppfyller kraven i gemenskapsrätten för utövande av sådan verksamhet och som önskar utöva den antingen genom en filial eller enligt friheten att tillhandahålla tjänster.

Kommissionen har inte konstaterat att det på den italienska marknaden förekommer åtgärder som härrör från de offentliga myndigheterna och som syftar till att hindra försäkringsbolag från andra medlemsstater i EES att utöva verksamhet i Italien på området för motorfordonsförsäkring, särskilt försäkring av mopedister.

Kommissionen upplyser parlamentsledamoten om att den kommer att kontrollera om det på den italienska marknaden för obligatorisk ansvarsförsäkring förekommer någon överträdelse mot gemenskapens konkurrensregler.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2454/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Erkännande av låssmedsyrket

I Italien och andra av EU:s medlemsstater finns det yrkeskategorier som inte är erkända eller omfattas av tillräckliga bestämmelser. Enligt uppgifter i pressen pågår det en diskussion på riksnivå om förslaget om att lägga ner de yrkesregister som för närvarande finns i Italien, men det är inte klart vilka alternativa bestämmelser som skall ersätta registren. Det är därför av allmänt intresse att bringa klarhet i denna fråga och att fastställa vilka fysiska personer som bör tillämpa de europeiska normerna för teknik som används i aktiva och passiva säkerhetssystem. De gällande nationella lagarna, till exempel 646/90, 626/90, 242/96 och 675/96, respekteras gärna av yrkesverksamma personer inom sektorn, men dessa personer kan inte hållas rättsligt ansvariga för sitt arbete. En sådan yrkeskår är låssmederna, som genom den italienska yrkesorganisationen ERSI och European Locksmith Federation länge har ansträngt sig att säkerställa medlemmarnas yrkeskunnande. Ett godkännande av yrkeskvalifikationer för specialisterna inom denna bransch skulle vara en garanti för alla eventuella kunder.

1. Finns det direktiv om erkännande av yrkeskvalifikationer i medlemsstaterna?

2. Har Italien i så fall anpassat sig till dessa direktiv eller står i begrepp att göra det?

3. Skulle låssmeder kunna omfattas av sådana direktiv?

4. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme i denna fråga?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

Området för reglering av låssmedsyrket omfattas av medlemsstaternas behörighet, både vad gäller tillträdet till och utövandet av yrket. Det ingår även i medlemsstaternas behörighet att fastställa utbildningsvägar och villkor för tillträde till detta yrke, liksom yrkets status.

För att underlätta den fria rörligheten för yrkesutövare som inte uppfyller kraven i värdmedlemsstaten, ålägger gemenskapsrätten denna vissa skyldigheter gentemot dem som migrerar.

Vad gäller erkännandet av yrket omfattas låssmedsyrket om det utövas som egenföretagare av direktiv 64/427/EEG(1) avseende industri och hantverk (ISIC-huvudgrupperna 23-40), vilket föreskriver åtgärder för att underlätta ett effektivt utövande av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster. I artikel 3 i direktivet fastställs den minimiperiod för relevant yrkeserfarenhet som faktiskt och lagligt har förvärvats i en annan medlemsstat än värdmedlemsstaten, med stöd av vilken alla gemenskapsmedborgare kan etablera sig utan att det kan krävas av dem att de uppfyller villkoren i värdmedlemsstatens lagstiftning.

Om den migrerande inte uppfyller villkoren i direktivet är emellertid värdstaten skyldig att erkänna dennes yrkeserfarenhet och övriga kvalifikationer, enligt bestämmelserna i EG-fördraget och EG-domstolens rättspraxis.

Enligt vad kommissionen vet har Italien införlivat det nämnda direktivet korrekt. Kommissionen är dock redo att analysera ytterligare information som parlamentsledamoten eventuellt förfogar över och som skulle kunna påvisa att det föreligger ett problem enligt gemenskapsrätten.

(1) EGT 117, 23.7.1964.