ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2327/00

från Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Förenade kungarikets Immigration and Asylum Act av 1999

I Förenade kungarikets Immigration and Asylum Act av 1999 ingår en rad skyldigheter som gäller för gruppresor till Storbritannien och i fråga om vilka det råder tvivel om de är förenliga med Europeiska unionens regler för fri rörlighet för personer. Enligt stadgandena måste det i samband med gruppresor, till exempel med buss, finnas en passagerarlista där alla resedeltagare skall finnas förtecknade enligt namn, ålder och kön. Om listan saknas eller resedeltagarnas pass eller andra resehandlingar inte längre är giltiga kan det ansvariga företaget eller den ansvariga arrangören ådömas ett bötesbelopp för var och en resedeltagare vars handlingar inte är i ordning. Ifall viseringsskyldighet föreligger måste visumet genom försorg av det ansvariga företaget eller den ansvariga arrangören bifogas passagerarlistan. Om så inte sker eller om visumet inte är giltigt får företaget eller arrangören betala 2 000 brittiska pund för var och en resedeltagare som inte har sina resehandlingar i ordning. Detta ger anledning till följande frågor:

1. Är det i överensstämmelse med reglerna för fri rörlighet inom Europeiska unionen att researrangörer, till exempel bussföretag, påförs sådana skyldigheter?

2. Hur ser Europeiska kommissionen, mot bakgrund av den fria rörligheten enligt europeisk rätt, på de nya bestämmelser som införts i brittisk lagstiftning?

3. Vad ämnar Europeiska kommissionen vid behov företa för åtgärder mot de brittiska myndigheterna?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(25 oktober 2000)

Enligt artikel 1 i protokollet om tillämpning av vissa inslag i artikel 7a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på Förenade kungariket och Irland har Förenade kungariket rätt att vid sina gränser med andra medlemsstater genomföra sådana kontroller av personer som vill resa in i Förenade kungariket som det anser nödvändiga för att kontrollera rätten att resa in i Förenade kungariket för personer som omfattas av EG-fördraget och för att avgöra om andra personer skall ges tillstånd att resa in i Förenade kungariket.

Det framgår av dessa bestämmelser att om kontrollen av resehandlingar och visum för personer som reser in i Förenade kungariket från andra medlemsstater inte strider mot proportionalitetsprincipen strider det heller inte mot EG-fördraget och skapar inte några nya hinder för den fria rörligheten.

Om bestämmelserna i den Immigration and Asylum Act som parlamentsledamoten nämner inte strider mot gemenskapsrätten, har kommissionen inte någon grund för att vidta åtgärder mot de brittiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2634/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(1 september 2000)

Ämne: Obligatoriskt utegångsförbud infört av Ryssland i Tjetjenien

Det obligatoriska utegångsförbud som de ryska myndigheterna på nytt har infört i Tjetjenien utgör ett bevis på att detta fruktansvärda krig ännu inte är slut. Vilka åtgärder avser Europeiska unionen att mot bakgrund av detta vidta för att återupprätta de nationella demokratiska rättigheter som Ryssland förnekar det tjetjenska folket?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2557/00 och E-2634/00

(16 november 2000)

Efter Europeiska rådet i Feira i juni 2000 företog Europeiska unionen en genomgång av den allmänna situationen i Ryssland. Därefter fattades beslut så att unionen skulle kunna bistå i främjandet av demokrati, rättssäkerhet och marknadsinriktad ekonomi. Sådan är den grund på vilken en stark och fruktbärande långsiktig relation till Ryssland måste vila. Unionen upprepade att utvecklandet av en sådan relation till hela Ryssland, inbegripet Tjetjenien, förutsätter en viss värdegemenskap, särskilt respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.

Från början av krisen i Tjetjenska republiken inom Ryska federationen har rådet tydligt framhållit att endast en politisk lösning kan åstadkomma ett hållbart avgörande där. Unionen har därför orubbligt förordat respekt för allas mänskliga rättigheter i Tjetjenien. Samtidigt fäster rådet stor vikt vid principen om Ryska federationens territoriella integritet. I linje med sin långsiktiga politik av konstruktivt engagemang har unionen konsekvent sökt förmå Ryssland att uppfylla sina åtaganden.

Unionen uppmanar Ryssland att efterkomma det internationella samfundets krav angående Tjetjenien. Däri ingår att undvika överdrivet användande av våld samt all spridning av konflikten, att fullfölja en politisk process med deltagande av valda tjetjenska representanter, att bedriva en fungerande oavhängig utredning av brott mot de mänskliga rättigheterna, att samarbeta med Europarådet, att bistå OSSE:s stödgrupp vid utövandet av dess fullständiga mandat och att ombesörja säker leverans av humanitär hjälp från icke-statliga organisationer.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3033/00

från Giorgos Katiforis (PSE) till rådet

(20 september 2000)

Ämne: Partnerskapsavtal EU-Turkiet

Under toppmötet i Helsingfors beslutade man att Turkiet skulle få status som kandidatland för anslutning till EU på vissa specifika och klart definierade villkor.

Kommissionen är angelägen om att de beslut som fattades under toppmötet genomförs till punkt och pricka, liksom om att de grundläggande principer iakttas som ligger till grund för inte bara de europeiska folkens värderingar utan även deras regeringars. De våldsamma reaktioner från en grupp inom den turkiska pressen på de diskussioner som kommissionens delegation höll i juli i år i Ankara ger intrycket av att vissa grupper försöker utesluta dessa tydliga villkor om Turkiets status som kandidatland från det partnerskapsavtal mellan EU och Turkiet som håller på att utarbetas.

Vilka åtgärder har rådet för avsikt att vidta för att garantera att de villkor som man under toppmötet i Helsingfors angav för Turkiets status som kandidatland tas med i brödtexten och inte i inledningen till partnerskapsavtalet? Dessa villkor gäller en lösning på Cypernfrågan, en förbättring av situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna, en lösning på kurdproblemet, Turkiets anspråk i Egeiska havet (vilket skall avgöras i Internationella domstolen i Haag), en demokratisering av det politiska systemet och övriga politiska villkor som fastställdes i Helsingfors.

Svar

(22 december 2000)

Turkiet är ett kandidatland som är behörigt att ansluta sig till unionen på grundval av samma kriterier som gäller för de andra kandidatländerna. Inom ramen för den nuvarande europeiska strategin omfattas Turkiet, liksom de andra kandidatländerna, av en föranslutningsstrategi som avser att främja och stödja dess reformer. I denna strategi ingår en förstärkt politisk dialog inriktad på de framsteg som måste göras för att de politiska kriterier som fastställts för anslutningen skall uppfyllas, särskilt när det gäller frågan om mänskliga rättigheter och de frågor som avses i punkterna 4 och 9 i slutsatserna från Europeiska rådet i Helsingfors där det också fastställdes att det skall upprättas ett partnerskap för anslutning på grundval av slutsatserna från de föregående Europeiska råden. I detta partnerskap skall de prioriterade delarna av förberedelserna för anslutningen fastställas, med hänsyn till de politiska och ekonomiska kriterier samt de förpliktelser som en medlemsstat måste uppfylla och det skall åtföljas av ett nationellt program för införlivande av regelverket.

Kommissionens förslag avseende principer, prioriteringar, etappmål och villkor för Republiken Turkiets partnerskap för anslutning översändes till rådet den 13 november 2000. Rådet har inlett granskningen av förslaget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2295/00

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Handel

I maj i år lade Europeiska rådet fram ett förslag om att fastställa definitiva antidumpningsavgifter för viss TV-kamerautrustning från Japan. Efter att kommissionen i mer än två års i tid granskat ärendet i samarbete med europeiska producenter av sådana produkter föreslog ovan nämnda institution att en sådan typ av antidumpningsåtgärder skulle vidtas.

I samband med att rådets grupp för handelsfrågor sammanträdde den 8 maj förkastades förslaget.

Skulle rådet kunna ange vad den grundar detta beslut på?

Svar

(9 november 2000)

Vid sitt möte den 11 april 2000, noterade arbetsgruppen för handelsfrågor att

- sex delegationer kunde stödja kommissionens förslag om att införa en definitiv antidumpningsavgift på import av viss TV-kamerautrustning från Japan,

- åtta delegationer motsatte sig detta förslag eftersom de ansåg att det i detta fall inte fanns några bevis för att

- Japan försökte dumpa denna kamerautrustning på gemenskapsmarknaden,

- gemenskapens industri hade lidit skada,

- det fanns ett orsakssamband mellan den påstått dumpade importen och den påstådda skadan

- och till sist, gemenskapens intressen motiverade ett ingripande,

- en delegation inte tog ställning.

Rådet bekräftade vid sitt möte den 8 maj 2000 att enkel majoritet för kommissionens förslag inte uppnåtts och att förslaget därför inte kunde antas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1466/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 maj 2000)

Ämne: Användningen av Stevia rebaudiana bertoni

Örten Stevia rebaudiana bertoni har i århundraden använts som naturligt sötmedel och anses också ge positiva effekter på hälsan.

Med anledning av en begäran om att få marknadsföra örten som nytt livsmedel beslutade Vetenskapliga livsmedelskommittén vid sin undersökning att det inte fanns tillräckligt med kunskap för att garantera att dessa produkter var säkra att användas som livsmedel eller som ersättning för sackaros för diabetiker eller överviktiga personer.

Eftersom det inte finns tillräckligt med kunskap som garanterar att örten Stevia rebaudiana bertoni är säker att använda finns det väl inte heller tillräckligt med uppgifter som motiverar att man begränsar användningen av denna? Ytterligare undersökningar måste genomföras för att bevisa att växten inte lämpar sig för livsmedel.

Kan kommissionen bekräfta sin nuvarande ståndpunkt när det gäller marknadsföring och användning av denna växt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 juli 2000)

Växter och torkade blad av örten stevia rebaudiana har varit föremål för en ansökan enligt parlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(1). Produkten har således inte använts för konsumtion inom gemenskapen i någon större utsträckning.

Vetenskapliga livsmedelskommittén betonar i sitt yttrande att den sökande inte uppgivit tillräcklig information, särskilt när det gäller produktspecifikationer, och att det inte heller finns tillräckliga uppgifter om produktens toxikologi för att man skall kunna dra slutsatsen att produkten inte är farlig att konsumera.

Ansökan måste därför avvisas. Den ständiga kommittén har enhälligt godkänt detta beslut av kommissionen.

Detta beslut hindrar inte att andra sökande lämnar in en ansökan.

(1) EGT L 43, 14.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3257/00

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Ändring av postdirektivet enhetliga avgifter

I förslaget till postdirektiv (KOM(2000) 319) föreslår man att enhetliga avgifter inte är ett nödvändigt inslag i samhällsomfattande tjänster. Denna inställning står dock i motsättning till den politik som förs av de flesta, eller till och med av samtliga medlemsländer. Utjämning av avgifterna är faktiskt ett grundläggande inslag i den territoriella, ekonomiska och sociala sammanhållningen.

1. Vad är kommissionens inställning till enhetliga avgifter?

2. Menar kommissionen att enhetliga avgifter skulle kunna upprätthållas under de alternativ till avreglering som planeras?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

1. Kommissionens ståndpunkt i fråga om enhetliga avgifter är densamma som kommer till uttryck i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna(1). Medlemsstaterna kan själva fastställa enhetliga avgifter.

2. Ja.

(1) EGT L 15, 21.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2888/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Malaria på flygplatser

Kan kommissionen ange om den är förvissad om att man på vederbörligt sätt tillämpar bestämmelserna om besprutning med insektsmedel av flygplan som anländer från tropikerna med hänsyn till det ökade antalet fall av malaria på flygplatser som rapporterats, särskilt i Frankrike, Belgien och Förenade kungariket, och som anges i augustiutgåvan av Världshälsoorganisationens bulletin?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 oktober 2000)

Flygplatsmalaria är en sällsynt men potentiellt allvarlig sjukdom. Flygplatsmalaria konstaterades första gången 1977 och sedan dess har 75 fall upptäckts i Västeuropa. Man kan smittas genom stick av en anopheles-mygga under en flygning eller en mellanlandning eller när man öppnar containrar eller bagage någonstans på flygplatsområdet. Människor som bor i närheten av en flygplats eller som vid vägtransport rör sig i närheten av en flygplats kan också drabbas. Lufttrafiken från de västra eller centrala delarna av Afrika innebär den största risken för flygplatsmalaria, eftersom de flesta flyg därifrån mellanlandar i Västeuropa. Flygplatsmalaria inträffar huvudsakligen under varma somrar, eftersom anopheles-myggan har större chanser att överleva då. Sommarmånaderna i Europa infaller dessutom samtidigt som regnperioden i de afrikanska regionerna mellan Kräftans vändkrets och ekvatorn och under denna period är malariaspridningen hög.

Förebyggandet av flygplatsmalaria bygger på desinficering av flygplan som kommer från områden där malaria är endemisk. Desinficeringen föreskrivs i de internationella hälsobestämmelserna och måste göras efter Världshälsoorganisationens rekommendationer. Metoderna varierar.

Medlemsstaternas myndigheter och hälso- och sjukvårdspersonal liksom allmänheten har fått information via de informationskanaler som står till buds för gemenskapens nätverk för denna nya, men fortfarande relativt sällsynta hälsorisk. Medlemsstaterna är skyldiga att se till att tillfredsställande förebyggande åtgärder vidtas på flygplatserna. Man vet fortfarande inte helt hur malaria sprids på detta sätt och Världshälsoorganisationens rekommendationer kan förmodlingen inte hindra alla fall av flygplatsmalaria, även om rekommendationerna tillämpas strikt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3153/00

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(2 oktober 2000)

Ämne: Svartlistning

Rådets förordning (EG) nr 1469/95(1) och kommissionens förordning (EG) nr 745/96(2) förebådar en svartlistning av företag och enskilda grundad enbart på misstanke.

Kommissionen ombeds redogöra för skälen till detta, samt redogöra för hur man kommer att garantera sekretess för företagen i fråga.

Hur kommer kommissionen att kompensera företag och enskilda som felaktigt placerats på en sådan lista?

(1) EGT L 145, 29.6.1995, s. 1.

(2) EGT L 102, 25.4.1996, s. 15.

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(3 november 2000)

Kommissionen noterar i första hand att bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1469/95 av den 22 juni 1995 om åtgärder som skall vidtas gentemot vissa förmånstagare till transaktioner som finansieras av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket(1) och kommissionens förordning (EG) nr 745/96 av den 24 april 1996 om tillämpningsföreskrifter till denna(2) redan nu är direkt tillämpliga.

Enligt dessa bestämmelser grundar sig underrättelserna inte på en presumtion eller misstanke, utan avser aktörer som uppvisar en risk för opålitlighet i enlighet med vad som anges i artikel 1 i förordning (EG) nr 1469/95 (en första administrativ eller juridisk åtgärd, lagakraftvunnet avgörande av en rättslig eller administrativ myndighet).

Kommunikationen mellan medlemsstaterna och kommissionen är konfidentiell. Bestämmelserna om uppgiftsskydd i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(3) och rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen(4) är tillämpliga.

Kommissionen påpekar att underrättelserna riktas till den enda behöriga enheten inom Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, som anger att den har vidtagit de organisatoriska och tekniska åtgärder som behövs för att respektera kraven på konfidentialitet.

Kommissionen känner inte till att det förekommit några klagomål rörande underrättelser på grundval av de förordningar som parlamentsledamoten avser. I artikel 11.3 i förordning (EG) nr 745/96 föreskrivs att medlemsstaterna och kommissionen skall vara ansvariga för skada som de har orsakat.

(1) EGT L 145, 29.6.1995.

(2) EGT L 102, 25.4.1996.

(3) EGT L 281, 23.11.1995.

(4) EGT L 82, 22.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3631/00 från Stefano Zappalà (PPE-DE) och Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen. Situationen för chefer och företagsledare inom Europeiska unionen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 136 E , 08/05/2001 s. 0236 - 0236



SKRIFTLIG FRÅGA E-3631/00 från Stefano Zappalà (PPE-DE) och Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen (22 november 2000) Ämne: Situationen för chefer och företagsledare inom Europeiska unionen Utskottet för socialfrågor, sysselsättning och arbetsmiljö har godkänt betänkandet A3-0196/93(1). Europaparlamentet antog den 25 juni 1993 betänkandet om situationen för chefer och företagsledare inom Europeiska gemenskapen (A3-0196/93). Kan kommissionen mot denna bakgrund förklara vilken effekt Europaparlamentets krav har haft? (1) EGT C 194, 19.7.1993, s. 347. Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou (22 december 2000) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3497/00

från Raina Echerer (Verts/ALE) till kommissionen

(6 november 2000)

Ämne: Skulle någon regering inom EU tillåta start av Temelin?

Den tyske miljöministern har förklarat att enligt gällande tysk lag skulle den sovjettillverkade anläggningen Temlin i Tjeckiska republiken inte klara säkerhetstesterna för kärnkraftsanläggningar.

I själva verket stängdes fyra liknande sovjettillverkade kärnkraftsanläggningar i östra Tyskland efter Tysklands enande.

Kan kommissionen, eftersom det ännu inte finns några EU-standarder för kärnkraftssäkerhet, svara på följande fråga: Skulle en kärnreaktor av samma slag som Temelin tillåtas att starta i Tyskland enligt tysk lag, i Frankrike enligt fransk lag, i Förenade kungariket enligt brittisk lag, i Spanien enligt spansk lag, i Sverige enligt svensk lag, i Finland enligt finsk lag, i Belgien enligt belgisk lag eller i Nederländerna enligt nederländsk lag?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 december 2000)

Den reaktor som nyligen tagits i drift i kärnkraftverket Temelin och den andra som håller på att färdigställas, är av typen VVER-1000. Under 1992 konstaterade G7-gruppen att reaktorer av denna typ kan uppgraderas till en rimlig kostnad så att de motsvarar västeuropeiska kärnsäkerhetsnivåer, och de förtecknats som sådana i Agenda 2000. Dessa reaktorer skiljer sig därför mycket från de första fyra reaktorerna i kärnkraftsanläggningen Greifswald, som är av typen VVER 440/230 och som av G7-gruppen, liksom i Agenda 2000, klassificeras som reaktorer som inte kan uppgraderas till en rimlig kostnad.

Medlemsstaternas regelverk har utvecklats under de senaste decennierna för att säkerställa en hög kärnsäkerhetsnivå med beaktande av olika traditioner vad gäller kärnkraftsreglering, men även olika tekniker. Alla regelverk i medlemsstaterna garanterar dock en hög kärnsäkerhetsnivå. Under anslutningsprocessen ställs krav på en hög kärnsäkerhetsnivå hos kandidatländerna.

Ansvaret för kärnsäkerheten vilar hos den stat som har jurisdiktion över en kärnkraftsanläggning. Det är endast den tjeckiska tillsynsmyndigheten för kärnkraft som har behörighet att tilldela eller neka tillstånd för lokalisering, byggnation, idriftsättning, drift och nedläggning av kärnkraftsanläggningar i Tjeckien. Det är i detta sammanhang viktigt att påpeka att internationella experter på kärnkraftssäkerhet, bland annat Internationella atomenergiorganets (IAEA) internationella grupp för översyn av lagstiftning, i februari 2000 konstaterade att det tjeckiska regelverket håller samma nivå som medlemsstaternas regelverk.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3128/00

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Förenta staternas finansiering av europeisk federalism

Enligt olika tidningsartiklar finansierades ledande personer som arbetar för europeisk integration av den amerikanska kommittén för ett enat Europa (the American Committee for a United Europe), en fasad för Förenta Staternas underrättelsetjänst.

Detta bekräftas av att under folkomröstningen om EG 1975 i Förenade kungariket, uppmärksammade missnöjda CIA-agenter ledarna för Nej-kampanjen på att deras kollegor var aktivt involverade för den andra sidan.

Med tanke på att Europaparlamentet har givit uttryck för sin oro över Echelon, vad är kommissionens åsikt om detta?

Har kommissionen i sina akter relevanta dokument i denna fråga? Hur är de klassificerade?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Som parlamentsledamoten känner till granskas hela Echelon-frågan för närvarande i det tillfälliga utskott som parlamentet inrättat för detta ändamål. Kommissionen deltar i kommittén och bidrar med egna uppgifter närhelst det är möjligt.

När det gäller parlamentsledamotens uttryckliga frågor, har kommissionen inte någon kännedom om och inte heller några dokument om detta ärende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2733/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Skapandet av ett alleuropeiskt luftövervakningssystem/flygkontrollsystem

I ljuset av följande sannolika fakta: Spontana kontroller på Milanos flygplatser Malpensa och Linate har enligt rapporter i media nyligen visat att flygledare handlar ytterst oansvarigt genom att visserligen stämpla in sig på arbetet men sedan inte uppfylla sina uppgifter framför radarskärmarna. Luftrummet över Italien anses redan som ojämförligt farligt, eftersom trafiken där ökat med 18 procent på ett år och olycksriskerna därigenom har ökat med 140 procent. Luftrummet i många EU-länder under de senaste åren blivit osäkrare

1. kommissionen ombeds meddela om dessa händelser är bekanta, och hur de bedöms?

2. vilka framsteg som den gjort när det gäller att skapa ett alleuropeiskt luftövervakningssystem?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(5 oktober 2000)

Kommissionen saknar konkreta fakta för att kunna bedöma säkerhetsnivån hos flygkontrollen i Italien, särskilt vid flygplatserna i Malpensa och Linate. Kommissionen kommer att ta kontakt med de italienska myndigheterna för att erhålla mer information i ämnet.

Sedan utgången av år 1999 arbetar kommissionen på ett initiativ som kallas ett gemensamt luftrum och som syftar till att införa ett system för flygkontroll som är anpassat till europeiska behov för att hantera den nuvarande nationella uppdelningen av luftrummet.

En högnivågrupp som består av de som ansvarar för den civila luftfarten i medlemsstaterna har inrättats för att ge kommissionen råd om den riktning som bör hållas vid reformen av flygledningen. Gruppen förväntas presentera sina resultat i oktober 2000. Resultaten kommer att leda till ett antal lagstiftningsåtgärder på gemenskapsnivå för att på medellång sikt leda till förbättrad kvalitet av de lufttrafiktjänster som erbjuds av flygbolagen och upprätthållande, kanske till och med stärkande, av nuvarande säkerhetsnivåer.