SKRIFTLIG FRÅGA E-2670/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(24 september 2002)

Ämne: De hyrda arbetstagarnas mänskliga rättigheter

Enligt artikel 15.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna har var och en rätt att arbeta och utöva ett fritt valt eller accepterat yrke. Och enligt ett beslut om tillfällig sysselsättning och hyrd arbetskraft som den nationella (grekiska) kommittén för mänskliga rättigheter fattade den 4 juli 2002 strider den kommersiella verksamhet som bedrivs av företag som förmedlar tillfällig sysselsättning mot de grundläggande mänskliga rättigheter som anges i artikel 23 och eventuellt även mot artikel 4 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Denna form av sysselsättning, heter det i beslutet, utgör en grov kränkning av de arbetstagares person som lånas ut från fall till fall, enligt efterfrågan, och den strider även mot den grekiska författningens artiklar 2.1 och 22 om skydd av personlighet och arbete.

De garantier för respekt av den hyrda arbetskraftens rättigheter i anslutning till arbete, försäkringar och fackliga rättigheter, som anges i respektive artiklar i lag nr 2956/2001, har emellertid visat sig omöjliga att förverkliga i praktiken, vilket delvis beror på svagheter i de statliga övervakningsmekanismerna, men framför allt på att denna form av sysselsättning till sin natur är sådan att den inte ger de hyrda arbetstagarna någon möjlighet att göra anspråk på sina lagliga rättigheter, eftersom de är så fullständigt beroende av sina direkta arbetsgivare.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen, mot bakgrund av den situation som beskrivs ovan, vidta för att skydda dessa arbetstagare?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 oktober 2002)

Sedan början av 1980-talet har uthyrning av arbetskraft blivit ett viktigt inslag på den europeiska arbetsmarknaden i samband med företagens strävan efter en flexibel administration av sysselsättningen.

Inför denna nya typ av anställningsförhållande har kommissionen, sedan början av 1980-talet, vidtagit flera åtgärder i syfte att reglera användningen av denna metod. Det första direktivet antogs 1991: Rådets direktiv 91/383/EEG av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande(1). Den andra viktiga åtgärden vidtogs den 20 mars 2002, då kommissionen antog ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om arbetsvillkor för personal som hyrs ut av bemanningsföretag(2).

Syftet med denna text är framför allt att förbättra kvaliteten på uthyrning av arbetskraft genom att föreskriva en bestämmelse som ska öka de tillfälligt anställdas säkerhet och skydd på arbetsplatsen. Textens grundläggande bestämmelse syftar till att se till att de tillfälligt anställda har samma arbets- och anställningsvillkor som arbetstagarna i kundföretagen. Man ska på en och

samma arbetsplats behandla alla arbetstagare på lika villkor, om de har samma eller liknande arbetsuppgifter och likvärdiga kvalifikationer, oavsett var de är anställda.

Denna text diskuteras för närvarande i rådet och Europaparlamentet och den ska antas enligt medbeslutandeförfarandet.

(1) EGT L 206, 29.7.1991.

(2) EGT C 203 E, 27.8.2002.