SKRIFTLIG FRÅGA P-3092/02

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Nya regler för försäljning av olivolja

Samtidigt som parlamentets jordbruksutskott håller på att behandla ändringarna till direktivet om skydd för ursprungsbeteckningarna på jordbruksprodukter, träder en ny EU-förordning om olivolja i kraft den 1 november 2002.

Denna förordning riskerar att få vissa negativa effekter, åtminstone i Italien.

- Efter en övergångsperiod på endast ett år kommer det att vara tillåtet med försäljning utan någon angivelse om produktens ursprung.

- Beteckningen Made in Italy införs visserligen, men en fjärdedel av den olja som tappas på flaska och säljs i Italien kommer från Spanien, Grekland, Marocko, Turkiet, Tunisien, Algeriet etc. I Europa finns det bestämmelser för produktionen av olja. Vilka kontroller görs av de bekämpningsmedel som används i de nordafrikanska länderna och av att hygienbestämmelserna respekteras?

- Försäljning av olivolja i lös vikt förbjuds, och en förpackning får inte innehålla mer än fem liter. Därmed förhindras direktförsäljning från producenter till konsumenter, och till själva produktionskostnaden tillkommer då även kostnaden för buteljering och distribution.

- Storförbrukarna missgynnas. Det finns restauratörer och familjer som av tradition (särskilt i vissa regioner i de mellersta och södra delarna av Italien) gör sitt årliga inköp hos en producent en gång per år.

- De små producenterna (som inte tillhör någon sammanslutning) tvingas att sälja hela sin skörd till stora sammanslutningar eller kooperativ som kan distribuera produkten på den nationella och internationella marknaden.

Är kommissionen säker på att konsumenterna skyddas på det här sättet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 november 2002)

Kommissionens förordning (EG) nr 1019/2002 av den 13 juni 2002 om saluföringsnormer för olivolja(1) följer av parlamentets resolution och utgör svar på de rekommendationer som rådet lämnade i samband med granskningen av kommissionens rapport om kvalitetsstrategin för olivolja.

En ändring av den förordningen godkändes av Förvaltningskommittén för oljor och fetter den 16 oktober 2002 för att bättre anpassa bestämmelsernas giltighetstid till aktörernas krav (producenter och tappningsföretag). Här kan nämnas att enligt ändringen av artikel 12.2 skall förordningen tillämpas från och med den 1 november 2002, utom bestämmelserna i artiklarna 2, 3, 5 och 6 som skall tillämpas från och med den 1 november 2003. På detta sätt har kravet att förpacka oljan i förpackningar på mindre än fem liter märkta i enlighet med förordningen skjutits upp till att gälla från den 1 november 2003. För övrigt får olja som har saluförts före den 1 november 2003 fortsätta säljas ända till slutet av sin hållbarhetstid.

När det gäller uppgiften om ursprung på etiketten, skall artikel 4 i förordningen tillämpas från den 1 november 2002. Genom den artikeln säkerställs kontinuiteten i det system som infördes genom förordning (EG) nr 2815/98(2).

När det gäller de oljor som saluförs i Italien, kan uppgifterna från det senaste produktionsåret, 2001/2002, noteras. Eftersom produktionen av olivolja uppgick till 562 000 ton, den inhemska konsumtionen till 735 000 ton och exporten till 280 000 ton, behövde de italienska aktörerna importera totalt 440 000 ton för att motsvara de inhemska konsumtionsbehoven och försörja den externa marknaden. Importerad olja kommer till största delen från medlemsstaterna (cirka 400 000 ton framför allt från Spanien). De 40 000 ton olja som importerades från tredjeland kommer från Tunisien och skall vara förenliga med de kvalitetskrav som fastställts i gemenskapsförordningar.

För att det skall vara förenligt med förordning (EG) nr 2815/98 och från och med den 1 november 2002, med artikel 4 i förordning (EG) nr 1019/2002, får orden Made in Italy inte förekomma på etiketten om inte oljan består av 25 % till 100 % olja som framställts av oliver som skördats i Italien. Om procentsatsen olivolja som framställts av italienska oliver inte är 100 % skall detta uttryckligen nämnas.

Genom artikel 2 i förordning (EG) nr 1019/2002 förbjuds inte direktförsäljning, men för att garantera oljans kvalitet och förhindra bedrägliga blandningar och att garantera hygienvillkoren för olja som utbjuds till konsumtion, skall all försäljning ske i förpackningar som rymmer mindre än fem liter, och dessa behållare skall vara försedda med lämplig förslutning och märkta i enlighet med förordningen.

Restauratörer kan få tillgång till hermetiskt slutna förpackningar som rymmer mer än fem liter om medlemsstaten godkänner detta.

Det finns inga krav på producenten att sälja till någon särskild sorts aktör.

Kommissionen är övertygad om att det är bra att skydda kvaliteten på den olja som producenten levererar ända till konsumentnivå.

(1) EGT L 155, 14.6.2002.

(2) Kommissionens förordning (EG) nr 2815/98 av den 22 december 1998 om saluföringsnormer för olivolja, EGT L 349, 24.12.1998.