ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3855/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Förnybar energi

Har kommissionen gjort några framsteg i upprättandet av en specialistarbetsgrupp för förnybar energi som skulle kunna utarbeta klara och begripliga riktlinjer för uppkopplingen, driften och de affärsmässiga förutsättningarna för små anläggningar samt ge effektiv energianvändning en central roll i en integrerad europeisk energi- och miljöstrategi?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(11 februari 1999)

Som en del i arbetet med att genomföra åtgärdsplanen för 2010 i vitboken om förnyelsebara energikällor(1), och i enlighet med parlamentets och rådets resolutioner till följd av vitboken, har kommissionen upprättat en arbetsgrupp för förnyelsebar energi. Gruppen består av företrädare för medlemsstaterna med strategiskt ansvar för sådan energi. Den har redan sammanträtt en gång under 1998 och gjorde då en översyn av den nuvarande situationen vad gäller nationella program, åtgärder och planer på området. Den kommer att fortsätta att sammanträda regelbundet för att övervaka och styra utvecklingen. Vid det första sammanträdet behandlades särskilt en översikt över nationell verksamhet för att främja förnyelsebar energi. Denna första diskussion har följts upp med en mer detaljerad översikt grundad på skriftliga svar på ett frågeformulär som kommissionen har delat ut till medlemsstaterna.

Dessutom bildades till följd av kommissionens beslut 96/642/EG(2) en rådgivande energikommitté som bl.a. behandlar frågor om effektiv energianvändning. Sådana frågor kommer särskilt att bli aktuella i samband med att man behandlar samspelet mellan energi och miljö.

I januari 1999 ägde ett expertgruppsmöte rum i Bryssel som ett led i utarbetandet av en åtgärdsplan för effektiv energianvändning. Gruppen innehåller företrädare för medlemsstaterna och kommissionen och förväntas fylla en viktig funktion när det gäller att ta fram medlemsstaternas politiska åsikter och tekniska uppgifter för utveckling och genomförande av åtgärdsplanen.

(1) KOM(97) 599 slutlig.

(2) EGT L 292, 15.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2299/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Åtgärder mot avfolkning

Det finns områden i Europeiska unionen där avfolkningen utgör ett hot mot områdets utveckling. Till dessa områden hör till exempel unionens norra randområden. Befolkningen samlar sig i städer och tätorter där det uppstår allt större sociala problem.

Hur ämnar kommissionen effektivisera de befintliga politiska riktlinjerna för att få ett slut på denna avfolkning? Hur dirigerar kommissionen finansiering till dessa områden inom ramen för regionalpolitiken? De nuvarande programmen har inte gjort det i tillräcklig omfattning.

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(30 september 1998)

En hög nivå på utflyttning tas i allmänhet som ett tecken på brist på ekonomiska möjligheter inom ett område. Det finns emellertid som helhet inget som tyder på att befolkningsomflyttningar mellan regioner och mellan medlemsstater sker annat än i begränsad omfattning.

Målet för gemenskapens ansträngningar är de mindre gynnade områdena enligt strukturfondernas mål 1, landsbygdsområdena med problem enligt mål 5 b och de minst befolkade områdena enligt mål 6. Dessa utgör de områden som löper störst risk att avfolkas, i synnerhet av unga människor och av dem som har kunskaper och utbildning som marknaden efterfrågar. Genom gemenskapens politik enligt strukturfonderna försöker man skapa nya möjligheter i de regioner som får stöd så att det skall gynna den bofasta befolkningen. Det finns tecken på att politiken under det sista decenniet har lyckats när det gäller att minska skillnader i inkomster och arbetslöshet mellan regioner. I detta avseende har politiken, jämsides med den nationella politiken, medverkat till att begränsa befolkningsomflyttningarna.

Kommissionen föreslår i sina förslag till framtida strukturfonder(1) att hjälpen till de mindre utvecklade områdena enligt mål 1 skall bibehållas. De tidigare mål 6-regionerna skall i framtiden också ingå här. Utanför dessa områden kommer kommissionens förslag till ett nytt mål 2 att innebära att stöd kan ges till landsbygdsområden som genomgår strukturomvandlingar och där avfolkning är ett av kriterierna för att få stöd. Dessutom kommer kommissionens förslag till reformering av den allmänna jordbrukspolitiken att tillåta att områden utanför mål 1 och 2 kan få stöd genom landsbygdsutvecklingsåtgärder som kan hjälpa till att motverka befolkningsutflyttningen från dessa områden.

(1) EGT C 176, 9.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3922/98

från Hilde Hawlicek (PSE) och Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Främjande av handikappidrotten

I enlighet med ett beslut i EG-domstolen har de budgetposter strukits för vilka det inte finns någon rättslig grund. Bland annat berör detta också främjandet av idrotten. Handikappidrotten drabbas särskilt av detta.

I och med Amsterdamfördraget infördes i fördragen ett socialt avsnitt som uttryckligen nämner bekämpandet av diskriminering, bland annat diskriminering på grund av funktionshinder (artikel 13).

Vi ställer därför följande frågor till kommissionen:

- Vilka möjligheter att främja handikappidrotten kommer att finnas under år 1999 inom kommissionen och inom de olika programmen?

- På vilket sätt säkerställs att europeiska projekt inom handikappidrotten inte diskrimineras i förhållande till andra projekt?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

I 1999 års budget finns ett antal budgetrubriker som skulle kunna användas för att stödja organisationer för handikappidrott, i synnerhet B3-4111"Förebyggande åtgärder för att bekämpa och förebygga diskriminering".

Som parlamentsledamoten påpekar får kommissionen inte längre stödja idrottsfrämjande åtgärder, eftersom rättslig grund saknas för detta. Det skall understrykas att det inte rör sig om att genomföra samma insatser som tidigare år med användande av andra budgetposter.

Idrottsorganisationerna måste undersöka huruvida deras verksamhet kan tänkas stämma överens med mål och urvalskriterier för de ovannämnda insatserna.

Det är självklart att ansökningar från idrottsorganisationer behandlas på samma sätt som alla andra sammanslutningar, det vill säga enligt de stödvillkor som framgår av deltagandevillkoren för olika projekt, offentliggjorda i EGT.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3648/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Maktutövning, bedrägerier inom gemenskapen och politiskt vanstyre

En tillförlitlig italiensk veckotidning uppmärksammade i sitt nummer av den 5 november i år en rad korruptionsärenden som i första hand borde intressera Europeiska kommissionen - samma institution som normalt rapporterar om enskilda medlemsstaters ineffektivitet, förseningar och korruptionsfall.

En komplicerad härva av affärer och politik, som enligt veckotidningen Panorama inbegriper Cresson, f.d. minister i den franska regeringen och numera Europakommissionär för vetenskaplig forskning.

Cressons tandläkare assisterande henne i Bryssel, utan reguljär lön men med stöd från företagaren Perry (ägare av Perry-Lux - den byrå som numera är känd för korruptionsfall inom gemenskapen) och i utbyte mot eventuell rådgivning som, sanningen att säga, Cresson aldrig tillhandahållit. Cresson anställde istället tandläkaren och dennes son på kontrakt som vetenskapliga forskare - kontrakt som fram till dess varit ämnade för de främsta auktoriteterna inom medicin och forskning på kontinenten i syfte att författa viktiga avhandlingar.

Har kommissionen för avsikt att snarast kommentera dessa uppgifter och därmed ge de förklaringar som krävs för att bringa klarhet i en situation som kastar sin skugga över samtliga Europeiska unionens institutioner?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

Den person som parlamentsledamoten nämner är en tand-, mun- och käkkirurg som framför allt varit verksam som avdelningschef på sjukhus. De perioder han innehaft specialuppdrag vid ministeriet för sociala frågor och vid det nationella förbundet för främjande av forskning har tillfört hans vetenskapliga utbildning erfarenheter som gör honom lämpad för uppdraget som vetenskaplig rådgivare.

De kontrakt som personen i fråga ingått med privata företag (särskilt dem som nämns i artikeln) berör inte på något sätt kommissionen, vilket för övrigt också erkänns i artikeln och av parlamentsledamoten själv.

Sonen till personen i fråga fick ett ettårskontrakt (redan utlöpt) som extraanställd vid kommissionen för att utföra särskilda uppgifter på området analys och administrativ förvaltning. Det generaldirektorat som anställde honom har 170 platser för extraanställda, vilka regelbundet besätts på nytt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3569/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Flykten från landsbygden

Under de senaste årtiondena har flykten från landsbygden i den autonoma regionen Aragón lett till att mer än hundra byar övergivits. Inför avsaknande av ekonomiska försörjningsmöjligheter på ursprungsorten har många av de tidigare invånarna utvandrat till städerna. Andra har sett sig tvingade att överge sina hus sedan de exproprierats som en följd av vattenkraftsprojekt eller liknande projekt.

I dag har några av dessa byar kunna leva upp igen tack vare att landsbygdsturism, fritidssysselsättningar, utomhusaktiviteter och den allt större andelen fritidshus givit nya inkomstkällor. Faktum är att det redan pågår ett halvt dussin projekt i Pyrenéerna i Aragonien med stöd av sociala sammanslutningar eller tidigare invånare i några av dessa byar som begärt att återfå sina gamla hus, vilket visar att konceptet är lönsamt.

I de flesta fall gör emellertid bristen på grundläggande infrastrukturer i byarna, det gäller t.ex. dricksvattenförsörjning, elektricitet, vägar och sophämtning, att sådana återuppbyggnadsprojekt är svåra att genomföra.

Projekten har stor betydelse för områdesplanering, ny bosättning i avfolkningsområden, sysselsättning, levnadsstandard samt miljöskydd. Anser kommissionen det vara möjligt att stödja detta slags sociala initiativ med tanke på de fördelar de kan ge samhället?

Stöder kommissionen för närvarande något projekt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 januari 1999)

Renoveringen av infrastrukturen i de övergivna byarna skulle kunna delfinansieras genom strukturfonderna och särskilt genom utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) inom ramen för artikel 5c i rådets förordning nr 2085/93(1). Man måste dock kunna påvisa att dessa investeringar är värdefulla för landsbygdens utveckling i området, att det finns ett förhållande mellan kostnadseffektiviteten och de mål som avses i det samlade programplaneringsdokumentet (SPD), att de är bärkraftiga och bidrar till skapandet av sysselsättning. Återuppbyggnaden av byar syftar till att utveckla området, förbättra boendevillkoren och invånarnas levnadsvillkor. Detta utesluter inte att semesterbostäder eller annan verksamhet i samband med ett övergripande projekt indirekt skulle kunna dra fördel av förbättringen av infrastrukturen.

Strukturfonderna delfinansierar inom ramen för SPD i regionen Aragon renoverings- och utvecklingsprojekt i byarna. Projekten väljs ut av de nationella, regionala och lokala myndigheter som delfinansierar åtgärden i enlighet med de prioriterade målen i SPD.

Det åligger således dessa myndigheter att välja ut de intressantaste projekten som inte a priori utesluter renovering av övergivna byar.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3666/98

från Aline Pailler (GUE/NGL) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Mobbning på arbetet

Nya studier har visat att många löntagare ute på företag och myndigheter utsätts för psykiska trakasserier, även kallat mobbning. I en nyutkommen bok, "Le Harcèlement moral. La violence perverse au quotidien" (Psykiska trakasserier: Det perversa våldet i vardagen), beskriver Marie-France Hirigoyen mobbning eller psykisk terror på arbetsplatsen som en indirekt metod för att på ett försåtligt sätt bryta ner en människa genom att upprepade gånger, kontinuerligt och under en lång tid kränka hennes värdighet. Detta får ofta allvarliga konsekvenser för de drabbade.

I vissa medlemsländer, som Tyskland, Italien och Sverige, finns det nationell lagstiftning om psykiska trakasserier på arbetsplatsen. Har kommissionen uppgifter om hur många människor som utsätts för mobbning och har kommissionen för avsikt att lägga fram ett förslag till direktiv som skulle kunna göra det lättare att motverka psykiska trakasserier ute på arbetsplatserna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(24 februari 1999)

Kommissionen är medveten om problem med mobbning på arbetsplatsen i Europa. Sådana handlingar och sådant beteende kan kränka arbetstagarens integritet och få allvarliga följder för arbetsmiljön.

För närvarande finns det inga Europa-omfattande sifferuppgifter om mobbning på arbetsplatsen. I den europeiska undersökningen om arbetsvillkor som genomförts av Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor finns vissa uppgifter om liknande frågor. Till exempel anges det att 2 % av EG:s arbetstagare uppger att de under de senaste 12 månaderna blivit utsatta för oönskad sexuell uppmärksamhet på arbetsplatsen.

Kommissionen undersöker mobbningsfrågan i samband med sitt inledande arbete för genomförandet av den nya artikel 13 när Amsterdamfördraget träder i kraft.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3777/98

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Godkännande av utbildningar vid tillsättande av offentliga tjänster inom Europa

Europeiska kommissionen tillåter inte spanska universitetsstuderande av andra graden (tre års studier) vid tillsättande av tjänst i kategori A bland de offentliga tjänsterna, eftersom man enligt europeisk lagstiftning klassar denna utbildning i kategori B.

Personer med treårig universitetsutbildning från övriga stater har emellertid rätt att söka tjänster i kategori A.

1. Vilka differentieringskriterier tillämpar kommissionen beträffande universitetsutbyggnad med tre års studier i de olika medlemsstaterna?

2. Hur fastställer kommissionen de olika kategorierna för offentliga tjänster inom Europa?

3. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att undanröja dessa skillnader?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(27 januari 1999)

Kommissionen vill först och främst göra ett förtydligande angående parlamentsledamotens fråga. Kommissionen godkänner spanska universitetsexamina "av andra graden" (fyra till sex års studier) för tillträde till tjänstekategorin A/LA. För att erhålla de spanska examina Diplomatura, Ingeniería Técnica och Arquitectura Técnica krävs endast tre års studier. Innehavare av dessa examina ges inte tillträde till tjänster på A/LA-nivå inom EU-administrationen.

I motsats till vad parlamentsledamoten påstår godkänner inte kommissionen alla treåriga universitetsexamina från de övriga medlemsstaterna.

Enligt artikel 27 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna skall kommissionens rekrytering vara inriktad på att tjänstemän som tjänstgör vid institutionen har högsta kompetens, prestationsförmåga och oberoende ställning samt är rekryterade över största möjliga geografiska område bland medborgarna i gemenskapernas medlemsstater. Tjänstemännen skall utses utan åtskillnad vad gäller bland annat medborgarskap.

Kommissionen vinnlägger sig om att respektera dessa bestämmelser. För att avgöra om en examen ger tillträde till tjänst vid institutionen baserar sig kommissionen främst på lagstiftningen i den medlemsstat där den sökande har studerat.

Kommissionen hänvisar för övrigt parlamentsledamoten till svaren på andra frågor från parlamentet i samma ämne, bland annat svaren på frågorna E-3027/98 från Miguel Arias Cañete(1) och E-4186/97 från Bárbara Dührkop Dührkop(2). I dessa svar redogör kommissionen för sin syn på olika spanska universitetsexamina och anger huruvida de ger tillträde till kategori A/LA i EU-administrationen.

(1) EGT C 142, 21.5.1999, s. 73.

(2) EGT C 304, 2.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3659/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Datafel vid millenniumskiftet

Man har upptäckt att det finns en stor risk för ett datafel vid millenniumskiftet, även kallat 2000-effekten, beträffande alla typer av programmerbara elektroniska system, från centraldatorer till datachips.

Eftersom dessa system används för alla möjliga industriella ändamål (i de olika etapperna av tillverkningsprocessen), transporter, allmän service etc, samt eftersom nämnda system är beroende av datum och det är viktigt hur de kan komma att reagera vid millenniumskiftet, bör man fastställa vilka risker som föreligger.

Vad anser kommissionen om den roll som Europeiska arbetsmiljöbyrån kan anta för att förhindra och/eller förmildra de möjliga effekter som den bristande datakontrollen kan få för säkerheten på arbetsplatsen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 mars 1999)

Europeiska arbetsmiljöbyrån har bl.a. till uppdrag att samla in och sprida teknisk, vetenskaplig och ekonomisk information i medlemsstaterna för att informera gemenskapsinstitutionerna, medlemssterna och berörda kretsar samt ge teknisk, vetenskaplig och ekonomisk information om metoder och instrument som är avsedda för förebyggande verksamhet med särskild uppmärksamhet på specifika problem för små och medelstora företag.

Kommissionen bad Arbetsmiljöbyrån särskilt att medvetandegöra industrin om eventulla följder på arbetsmiljön när det gäller detta problem.

I detta avseende gör Arbetsmiljöbyrån följande insatser:

- Fastställer särskild information för år 2000 på Arbetsmiljöbyråns webbsida med informationslänkar som är tillgängliga såväl i medlemsstaterna som i Förenta staterna som i Australien.

- Inrättar, i samband med denna verksamhet, ett interaktivt e-postforum för utbyte av information i ämnet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3395/98

från Marco Cellai (NI) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Stängning av ett företag i närheten av Florens

Företaget Cerdec i Castello (Florens) har sagt upp 101 av sina sammanlagt 115 anställda. Firman, som tillverkar färg för keramik och liknande produkter, verkar dock inriktad mot att helt avvecklas för att kunna koncentrera all sin produktionsverksamhet till den andra enheten i Fiorano (Modena).

Detta beslut kom oväntat och utan att fackförbunden på något sätt hade konsulterats. Bara några månader tidigare hade den verkställande direktören uttryckt sig försäkrande om arbetstagarnas framtida anställning.

Det verkar inte finnas fog för de motiv (fördelar vad gäller teknik, konkurrens, samarbete och lönsamhet) som förefaller ligga till grund för beslutet inom det tyskägda Cerdec, som övertagit ett välkänt företag inom den florentinska tillverkningsindustrin.

I själva verket sker, som så ofta (se det nyligen aktuella fallet Levi Strauss), utlokalisering och koncentration av företag endast i vinstsyfte vilket ofta går stick i stäv med den balans som krävs mellan befolkning och utnyttjande av landyta och får svåra sociala konsekvenser på lång sikt.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta, i synnerhet i detta fall, för att denna logik, som endast har ekonomiskt syfte, inte skall väga tyngre än sociala intressen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(23 december 1998)

Kommissionen anser att information till och samråd med arbetstagarrepresentanterna är av största vikt vid alla omstruktureringar.

Kommissionen förfogar inte över närmare uppgifter om de uppsägningar som parlamentsledamoten nämner.

Enligt direktivet om kollektiva uppsägningar(1) skall en arbetsgivare som överväger att vidta kollektiva uppsägningar i god tid inleda överläggningar med arbetstagarrepresentanterna i syfte att söka nå en överenskommelse. I direktivet om inrättandet av ett europeiskt företagsråd(2) föreskrivs dessutom gränsöverskridande information och samråd när ett företag eller en grupp av företag omfattas av direktivet och när ett europeiskt företagsråd har inrättats antingen genom en överenskommelse eller genom att man har tillämpat tilläggsföreskrifterna i bilagan.

För att komplettera gemenskapens och medlemsstaternas gällande bestämmelser om information till och samråd med arbetstagare och för att bestämmelserna skall vara avskräckande bidra till att förebygga de negativa effekterna av företagsomstruktureringar har kommissionen nyligen antagit ett förslag till direktiv(3) om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen.

(1) Rådets direktiv 98/59/EG, EGT L 225, 12.8.1998.

(2) Rådets direktiv 94/45/EG, EGT L 254, 30.9.1994.

(3) KOM(98) 612 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3490/98

från Luigi Moretti (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Förekomst av uran i byggcement

Vetenskapliga undersökningar har nyligen visat att man kan finna spår av uran i den typ av cement som ofta används i samband med husbyggen, det vill säga även när det gäller bostadshus, skolor och sjukhus.

Känner kommissionen till dessa vetenskapliga undersökningar?

Vilka åtgärder avser kommissionen vidta för att säkerställa att sådana byggnader inte är hälsovådliga?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(16 februari 1999)

Allt byggnadsmaterial från berg och jord, inbegripet cement, innehåller naturliga radionuklider av uran (238U), torium (232Th) och den radioaktiva isotopen av potassium (40K). De totala genomsnittliga halterna av dessa nuklider i jordskorpan uppgår till 40, 40 respektive 400 becquerel per kilo. 238U och 232Th är de ursprungliga radionukliderna i den sönderfallskedja som i tur och ordning bildar olika radionuklider, inklusive radon, med slutprodukten stabilt bly.

I avdelning VII i rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(1) fastställs bestämmelser för bekämpning av exponering för strålning under arbete där förekomsten av naturliga strålkälloravsevärt ökar exponeringen för arbetare eller allmänheten. Medlemsstaterna skall identifiera verksamhet som kan beröras av detta, särskilt användandet av byggmaterial med ökade halter av naturligt förekommande radioaktivitet, som en sådan verksamhet som omfattas av avdelning VII.

I kommissionens rekommendation 90/143/Euratom av den 21 februari 1990 om skydd av befolkningen mot radonexponering inomhus(2) införs ett gränsvärde för radonexponering i framtida byggnadsverk. Gränsvärdet motsvarar ett årsmedelvärde för radongas på 200 becquerel per kubikmeter. Gränsvärdet skall användas som stöd för myndigheterna då de inför förordningar, normer eller regler för byggandet för fall där gränsvärdet annars kan överskridas.

I rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter(3) fastställs de grundläggande kraven för byggnadsverk. Byggnadverket måste utformas och ske på ett sådant sätt att emission av farlig strålning inte utgör ett hot mot boende eller grannar.

Det aktuella särskilda forskningsprogrammet om strålskydd innehåller sju kontrakt om radon. Dessa avser bedömningen av riskerna med att andas in radonhaltiga sönderfallsprodukter, risken för lungcancer och radonexponering i bostäder, radon i byggmaterial, den retrospektiva uppskattningen av radonhalter i områden som påverkas av uranbrytning samt jämförelser mellan olika passiva radonmätare.

(1) EGT L 159, 29.6.1996.

(2) EGT L 80, 27.3.1990.

(3) EGT L 40, 11.2.1989.