SKRIFTLIG FRÅGA E-2795/01

från Carmen Fraga Estevez (PPE-DE) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Användning av fiskeredskapet thonaille vid fångst av vandrande arter

Kommissionens rapport om tillämpningen av gemenskapslagstiftningen om användandet av drivgarn 2002 har återigen klart visat på vissa metoder som somliga fiskeflottor inom EU använder sig av, och som ger upphov till ett antal frågor när det gäller uppfyllandet av denna lagstiftning, och om vissa medlemsstaters agerande i syfte att definitivt förbjuda dessa fiskeredskap från och med den 1 januari 2002. Situationen i Medelhavet är särskilt oroväckande, och av rapporten framgår att en fransk fiskeflotta använder sig av redskapet thonaille (ett slags flytlina) för att fånga blåfenad tonfisk och svärdfisk. Enligt rapporten har Frankrike tillhandahållit mycket lite information om verksamheten hos denna fiskeflotta, som uppskattas bestå av cirka 109 fartyg. Man gör gällande att det rör sig om ett hantverksmässigt redskap, som därför inte kan räknas som drivgarn, en argumentering som kommissionen inte delar.

Som kommissionen redan känner till har man landat tonfisk som understiger minsta tillåtna storlek. Frankrike har inte heller genomfört kontroller av thonailleflottan, och man har påbörjat en nationell studie i syfte att göra detta fiskeredskap till ett alternativ till drivgarn.

- Vad anser kommissionen om fiskeredskapet thonaille och dess konsekvenser för fisket av tonfisk och svärdfisk i Medelhavet?

- Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta i avsikt att få Frankrike att tillhandahålla den information som man hittills undanhållit om denna verksamhet, landningar av fångst, antal båtar och inspektioner och kontroller av thonailleflottan?

- Vilken är kommissionen uppfattning när det gäller förbudet mot detta fiskeredskap från och med den 1 januari 2002 i enlighet med gemenskapslagstiftningen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 november 2001)

Kommissionen betraktar fiskeredskapet thonaille som ett drivgarn som används vid fångst av de arter som ingår i bilaga VIII till rådets förordning (EG) nr 894/97 av den 29 april 1997 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1), ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998(2). Därför skall det vara förbjudet att använda detta från och med den 1 januari 2002.

Denna ståndpunkt har regelbundet meddelats till den franska förvaltningen som har ombetts att underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtas för att säkerställa efterlevnaden av förordning (EG) nr 1239/98.

Frankrike har alltid upprepat sin åsikt om att fiskeredskapet thonaille inte är ett drivgarn som omfattas av förordning (EG) nr 1239/98. Som det fastslås i kommissionens rapport, har Frankrike aldrig upprättat något nationellt kontrollprogram om fiskeredskapet thonaille och därför har inte kommissionen befunnit sig i en ställning som gjort det möjligt att kontrollera denna fiskemetod.

Även om effekten av fiskeredskapet thonaille på beståndet av blåfenad tonfisk och svärdfisk inte kan utvärderas, uppges inte i kommissionsrapporten att fiskar som understiger minsta tillåtna storlek skulle fångas med detta redskap. Den svaga diagnosen för bestånd av blåfenad tonfisk som har överlämnats av Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (ICCAT), tyder indirekt på att fångsten av ungdjur och arter som understiger minsta tillåtna storlek kan vara ganska betydande under vissa villkor vid verksamhet med thonaille, något som kanske inte är förenliga med bevarandet av beståndet.

Efterlevnad av förordningar inom fiskerisektorn, liksom sanktioner vid överträdelse, är medlemsstatens ansvar. Kommissionen kan inte agera direkt mot fiskare för att påtvinga efterlevnad av förordning (EG) nr 1239/98.

Från och med den 1 januari 2002 kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera att Frankrike på ett korrekt sätt genomdriver den gemenskapslagstiftning som förbjuder användningen av drivgarn vid fiske av långvandrande arter. I annat fall kommer överträdelseförfaranden att inledas mot medlemsstaten.

(1) EGT L 132, 23.5.1997.

(2) EGT L 171, 17.6.1998.