SKRIFTLIG FRÅGA E-2149/99

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Direktivet om dietlivsmedel

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att se till att direktivet om dietlivsmedel uppfyller kraven i rådande internationella uppförandekod för marknadsföring av bröstmjölksersättning och efterföljande resolutioner från världshälsoförsamlingen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2149/99 och E-2150/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(16 december 1999)

Världshälsoorganisationens (WHO) kod för marknadsföring av modersmjölkersättning, som antogs av världshälsoförsamlingen som rekommendationer, berör kvalitet, märkning, marknadsföring och distribution av modersmjölkersättning. Sådana produkter gäller som barnmat och räknas därför som specialdestinerade livsmedel (dietlivsmedel) i gemenskapslagstiftningen. Barnmat för spädbarn vid god hälsa omfattas av kommissionens direktiv 91/321/EEG av den 14 maj 1991 om modersmjölkersättning och tillskottsnäring(1).

Direktiv 91/321/EG omfattar bestämmelser som grundar sig på WHO-koden och omsätter dess mål i enlighet med den rättsliga, socioekonomiska och kulturella situationen i gemenskapen. Direktivet utgår från en rapport från Vetenskapliga livsmedelskommittén (SCF) och har diskuterats ingående med experter från medlemsstaterna. Europaparlamentet har också bidragit till direktivets innehåll på ett avgörande sätt.

Barnmat för barn som inte är vid god hälsa räknas som dietlivsmedel för speciella medicinska ändamål och omfattas av kommissionens direktiv 1999/21/EG av den 25 mars 1999 om dietlivsmedel för speciella medicinska ändamål(2). Även detta direktiv utgår från en rapport från Vetenskapliga livsmedelskommittén och har diskuterats ingående med experter från medlemsstaterna. Europaparlamentet informerades och kom inte med några invändningar.

Inga märkningskrav eller försäljningsbegränsningar har införts för barnmat för speciella medicinska ändamål. Sådana bestämmelser skulle ha inneburit att man infört begränsningar av märkning och information för dessa produkter, vilket av nedanstående skäl varken ansågs nödvändigt eller lämpligt.

Livsmedel för speciella medicinska ändamål definieras i direktivet som mldr. en kategori livsmedel för särskilda näringsändamål, särskilt beredda eller sammansatta och avsedda för kostbehandling av patienter och avsedda att användas under medicinsk övervakning. Livsmedlen skall vara avsedda att användas som enda eller kompletterande näringskälla för patienter med begränsad, försämrad eller störd förmåga att inta, smälta, ta upp, metabolisera eller utsöndra vanliga livsmedel eller vissa näringsämnen i sådana eller vissa av deras metaboliter, eller som har andra medicinskt fastställda näringsbehov och vars kostbehandling inte kan uppnås genom en anpassning av normalkosten, med hjälp av andra livsmedel för särskilda näringsändamål eller genom en kombination av dessa två.

Denna definition visar tydligt att produkterna behövs för patienternas (barnens) normala tillväxt, och till och med kan vara livsviktiga eftersom de dietkrav som deras sjukdom ställer inte kan tillgodoses på annat sätt. Det kan röra sig om sällsynta ämnesomsättningssjukdomar eller sviktande livsviktiga organ. Det är viktigt att information om dessa produkters existens kan nå de personer som har ansvar för berörda barns kost utan onödiga hinder. Därför skulle bestämmelser som hindrar spridningen av sådan information via reklam eller informationsmaterial vara olämpliga.

Det bör också påpekas att sådana åkommor och sjukdomar i ämnesomsättningen är sällsynta. Därför rör det sig också om ett fåtal produkter i en liten mängd, Produkterna ges dessutom uteslutande till barn under läkaröversyn. Reklam till allmänheten som helhet är därför ett ohållbart marknadsföringsredskap.

Barnmatsetiketter skall märkas med en text som informerar om fördelarna med amning, i syfte att skydda och främja detta förfarande. Det vore däremot inte lämpligt att föreskriva en sådan text för livsmedel för speciella medicinska ändamål. Amning kontraindiceras vid vissa ämnesomsättningssjukdomar, och därför kan en sådan text medföra risker för de berörda barnens hälsa. Texten vore i sådana fall också i strid med läkarens råd, vilket skulle verka förvirrande för de personer som är ansvariga för barnens kost.

(1) EGT L 175, 4.7.1991.

(2) EGT L 91, 7.4.1999.