SKRIFTLIG FRÅGA E-1975/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(5 juli 2001)

Ämne: Rättsliga brister vid installation av antenner för mobiltelefoni

Många europeiska konsumentorganisationer har kritiserat de nuvarande rättsliga bristerna när det gäller installationer av antenner för mobiltelefoni, vilka inte tar hänsyn till den skada de leder till för städerna.

Denna rättsliga brist gör att varje boendegemenskap, mot ersättning, kan installera antenner på sina byggnader utan att ta hänsyn till miljö- och hälsoproblem som detta kan orsaka.

Kan kommissionen ange vilken rättslig gemenskapsgrund som gäller i fråga, och om installationerna av antenner för mobiltelefoni lyder under några allmänna gemenskapsbestämmelser som gör att man kan komma ifrån den nuvarande förvirringen för privatpersoner, vilken har kritiserats av konsumentorganisationer på många håll inom EU?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Det finns ingen gemenskapslagstiftning, som harmoniserar reglerna för uppsättande av antenner för mobiltelefoni i syfte att förhindra skador på stadsmiljön. Det betyder dock inte att det råder ett rättsligt vakuum.

Att skydda stadsmiljön är i mångt och mycket en fråga för lokala, regionala och nationella myndigheter. Tillämpade förfaranden och kriterier skiljer sig mycket åt mellan medlemsstaterna och återspeglar olikheter i planering och traditioner inom gemenskapen. I typfallet beaktar de behovet av att skydda miljön och stadsplaneringsreglerna. I EU-lagstiftningen om telekommunikationstjänster (direktiv 97/33/EG(1)) ges medlemsstaterna uttryckligt tillstånd att besluta lokalt då det fastslås att där gemensamt utnyttjande av utrustning kan vara till nytta av skäl såsom stadsplanering, miljö, ekonomi eller annat kan överenskommelser träffas.

Då det gäller medborgarnas hälsa och säkerhet har emellertid gemenskapsbestämmelser och rekommendationer antagits för att garantera att allmänheten inte utsätts för elektromagnetiska vågor i onödan:

- Genom gemenskapslagstiftningen om radioprodukter (inkl. antenner för mobiltelefoni) tvingas tillverkarna garantera att produkterna är säkra. Särskilt genom artikel 3.1 a i direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse(2) tvingas tillverkarna garantera att deras produkter inte inverkar på hälsan då de används i avsett syfte. Genom artikel 7.2 i samma direktiv ges de nationella myndigheterna möjlighet att införa begränsningar i användningen av radioprodukter, t.ex. genom att föreskriva minimiavstånd från allmänheten för att garantera att telefonantenner är korrekt uppsatta.

- Gemenskapen har vidare utfärdat riktlinjer om säkerhetsnivåer som måste iakttas. Den 12 juli 1999 antog rådet en rekommendation om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz-300 GHz) (1999/519/EEG(3)). Om de grundläggande begränsningarna och referensnivåerna i rekommendationen respekteras fullt ut garanteras användarna en hög skyddsnivå mot akuta och långsiktiga följder av icke-joniserande strålning från sådan utrustning. De rekommenderade gränserna omfattar en säkerhetsfaktor på 50 för att täcka de långsiktiga följderna i hela frekvensregistret. I enlighet med fördraget beslutar medlemsstaterna om en högre skyddsnivå än i rekommendationen. Dessutom kommer europeiska normer från Europeiska standardiseringsorganisationen inom elområdet (Cenelec) på kommissionens begäran att garantera att apparater som kommer ut på marknaden håller sig inom gränserna i rådets rekommendation. Normerna kommer att erkännas i enlighet med direktiv 1999/5/EG och ersätta avvikande nationella normer.

Efter att ha ägnat sig åt de potentiella hälsoaspekterna med antenner för mobiltelefoni har kommissionen för närvarande inga planer på att föreslå ett gemenskapstäckande förfarande för placering av antenner för mobiltelefoni.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät. Enligt planerna kommer bestämmelserna i detta direktiv att inrymmas i ett nytt ramdirektiv som för närvarande diskuteras av parlamentet och rådet EGT L 199, 26.7.1997.

(2) EGT L 91, 7.4.1999.

(3) EGT L 199, 30.7.1999.