SKRIFTLIG FRÅGA P-2689/99

från Ingo Friedrich (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Upprättande av en ram för gemenskapsåtgärder på området för vattenpolitik (KOM(1998) 76 förorenande ämnen i enlighet med artikel 2.27 i bilagan

1. Stämmer det att användningen av bentonit eller liknande naturliga ämnen inom byggnadsindustrin inte har några bestående effekter på grundvattnet då bästa tillgängliga teknik används?

2. Stämmer det att man när det gäller begreppet uppslammade ämnen i nr 10 i bilaga VIII måste göra en åtskillnad mellan uppslammade ämnen som kan skada naturen och uppslammade ämnen som t.ex. baserar sig på naturliga lermineraler (exempelvis bentonit) och sålunda inte är skadliga för miljön?

3. Skulle det stå i strid med vattenramdirektivet om man med hänsyn till rättsklarheten skulle göra begreppet uppslammade ämnen i nr 10 i bilaga VIII konkretare och ersätta det med suspensioner som innehåller uppslammade ämnen som är miljöskadliga eller borde denna konkretisering ske i varje lands vattenlagstiftning?

4. Om begreppet uppslammade ämnen i bilaga VIII i förslaget till ett vattenramdirektiv inte konkretiseras ytterligare vid de kommande förhandlingarna borde medlemsstaterna då inom den nationella rätten införa förhandsbemyndigande för användningen av bentonit och andra liknande uppslammade ämnen med hjälp av allmänt förbindliga bestämmelser i enlighet med artikel 13.3f i vattenramdirektivet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

I samband med byggverksamhet förekommer det ofta en mängd ingrepp i grundvattnet, vilka oftast är av övergående art. Omfattande konsultationer har visat att det för många sådana ingrepp borde finnas möjlighet att tillåta undantag från det allmänna förbudet mot utsläpp i grundvattnet. Därför har man både i kommissionens ändrade förslag av den 17 juni 1999 till Europaparlamentets och rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapsåtgärder på området för vattenpolitik(1) och i rådets gemensamma ståndpunkt av den 20 oktober 1999 avseende Europaparlamentets och rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapsåtgärder på området för vattenpolitik 9085/3/99(2) infört möjligheten för medlemsstaterna att i sådana fall bevilja undantag. Med tanke på skillnaderna mellan de geologiska, hydrologiska och vattenförsörjningsrelaterade villkoren i de olika medlemsstaterna och deras regioner är det lämpligt att överlåta denna fråga åt medlemsstaterna, och att endast fastställa kriterierna för undantagen på gemenskapsnivå.

Kommissionen kan inte hålla med om att uppslammade ämnen som baserar sig på naturliga lermineralier i sig skulle vara oskadliga för miljön. Även kemiskt och biologiskt inerta uppslammade ämnen kan belasta vattnets ekologiska balans avsevärt, t.ex. genom att lägga sig som ett täckande skikt över biologiska populationer av mikrofauna och -flora i ytvattnet eller genom att påverka fiskars lekplatser.

Om Europaparlamentet och rådet antar direktivförslaget kommer medlemsstaterna att få i uppgift att bestämma huruvida och i vilket omfång de tänker tillämpa undantagsreglerna. I sitt yttrande (första behandlingen) av den 11 februar1 1999 om förslag till rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapsåtgärder på området för vattenpolitik(3) fäste Europaparlamentet särskild uppmärksamhet vid kriterierna för beviljande av undantag. I artikel 11.3 g i rådets gemensamma ståndpunkt fastställs medlemsstaternas rätt att bevilja undantag från förbudet mot direkta utsläpp i grundvattnet i sådana och vissa speciella andra fall.

(1) EGT C 342 E, 30.11.1999.

(2) Ännu ej offentliggjord i EGT.

(3) EGT C 150, 28.5.1999.