ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2730/98

från Jessica Larive (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: GD XIII har inte hållit sitt löfte om stöd till den nederländska filmfestivalen

1995 beslutade Europeiska kommissionen (GD XIII) att bevilja den nederländska filmfestivalen ett finansiellt bidrag på 12 000 ecu för att arrangera "Scientific Technical Festival". Trots ett flertal brev, telefonsamtal och betalningsuppmaningar hade beloppet inte emottagits i början av 1997.

1996 beviljades ytterligare ett bidrag, denna gång 2 x 12 000 ecu, av tjänstemannen X vid Europeiska kommissionen, GD XIII. De papper som behövdes fylldes i av pristagarna och återsändes.

Inte ens i denna dag har några pengar kommit fram, trots flera brev och skriftliga anhållanden och trots att ett klagomål inlämnats till Europeiska ombudsmannen.

1. Känner Europeiska kommissionen till vad som förevarit då penningbelopp utlovats av en tjänsteman vid GD XIII och man sedan försökt skyla över detta med hänvisning till att vederbörande "inte fått tjänsten eller förflyttats inom tjänsten?"

2. Är det möjligen så att tjänstemannen i fråga lovat mera än han kan hålla?

3. Vad avser Europeiska kommissionen göra åt saken?

4. När tänker Europeiska kommissionen betala ut pengarna?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(7 oktober 1998)

Ett klagomål har lämnats in till Europeiska ombudsmannen i det ärende som parlamentsledamoten hänvisar till.

Ombudsmannen har framställt en första begäran om information i ärendet, på vilken kommissionen har formulerat ett utförligt svar. Han har även begärt in kompletterande information och kommissionen har därför överlämnat yttterligare uppgifter om förfarandet för att bevilja bidraget. Ombudsmannen har ännu inte tillkännagjort sina slutsatser.

Eftersom ärendet i fråga är föremål för en grundlig granskning av Europeiska ombudsmannen, anser kommissionen att det är lämpligt att invänta ombudsmannens slutsatser innan ett beslut fattas om vilka åtgärder som eventuellt behöver vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2807/98

från Leo Tindemans (PPE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Phare-politiken och hänsyn till gemenskapens experters intressen

På vilket sätt kan gemenskapens experter inom ramen för Phare-projekten hävda sina intressen gentemot sina uppdragsgivare när det råder skilda uppfattningar om genomförandet av ett projekt?

I enlighet med principen om decentraliserat genomförande ansvarar ju förvaltningarna i Phare-länderna och kommissionens delegationer för att programmen genomförs.

Om det nu uppstår meningsskiljaktigheter mellan de lokala förvaltningarna och gemenskapens kontraktspartner skulle man normalt sett förvänta sig att gemenskapens kontraktspartner har möjlighet att vädja till kommissionens delegation om medling i syfte att nå en tillfredsställande lösning som gör det möjligt att fortsätta att genomföra projektet.

Erfarenheterna från Rumänien och Bulgarien visar emellertid att delegationerna i dessa länder anförtror uppföljningen av Phare-projekt åt lokala tjänstemän som inte är beredda att ingripa vid meningsskiljaktigheter med kollegor i de nationella förvaltningarna, medan gemenskapens tjänstemän i delegationerna inte känner sig manade att ta något initiativ i ärendet. Lika lite är tjänstemännen i kommissionens GD IA beredda att ingripa. När missförstånd uppstår står gemenskapens experter inför en mur av oförståelse och hjälplöshet. Missförstånd i samband med genomförandet av program är emellertid inte sällsynta.

Vem kan enligt kommissionens uppfattning anförtros uppdraget att medla mellan gemenskapens kontraktspartner och de lokala myndigheterna? Är det inte lämpligt att ett sådant uppdrag ges till kommissionen själv eller till Phare-förvaltningen?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(21 oktober 1998)

Kommissionen har för nästan alla Phare-projekt överfört befogenheten att sluta avtal till partnerländerna. I detta decentraliserade system är det en nationell genomförande myndighet, t.ex. en programförvaltningsenhet, som ingår avtal med konsulter. Kommissionen har inget rättsligt förhållande till konsulten. Om det uppstår menings-skiljaktigheter mellan konsulten och den genomförande myndigheten när det gäller avtalets genomförande skall detta lösas enligt de förfaranden som fastställts i avtalet mellan parterna.

Normalt sett bör problem som uppkommer under genomförandet av ett projekt diskuteras av de två avtalsparterna. Där problem kvarstår bör dock konsulterna, under beaktande av de förpliktelser de har enligt avtalet, kontakta den berörda delegationen från kommissionen eller kommissionens gemensamma RELEX-tjänst för förvaltandet av gemenskapens bistånd till icke-medlemsländer. Kommissionen kommer att försöka medla mellan parterna på ett informellt sätt, om resurserna tillåter det, för att hjälpa dem att uppnå projektens mål samtidigt som partnerlandets självständighet när det gäller att sköta projekt de blivit anförtrodda respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2232/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Nigeria

Känner kommissionen till att Isaac Osuoka (en aktivist för Environmental Rights Action) arresterades den 26 maj 1998? Han arresterades på väg till en konferens hållen av African Forest Action Network och då anträffades i bilen foldrar som var avsedda för denna konferens och handlade om kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Nigerdeltat. Dagen efter blev också hans advokat arresterad när han gick för att besöka Osuoka! Vet kommissionen om att detta är bara ett enda exempel på de många fall då aktivister för de mänskliga rättigheterna samt journalister och oppositionsledare blivit arresterade i Nigeria.

Kan kommissionen ge besked om hur många politiska fångar det finns i Nigerias fängelser? Vilka mått och steg ämnar kommissionen vidta för att utverka att Isaac Osuoka och andra aktivister försätts på fri fot?

General Abacha är död och general Abdulsalam Abubakar har inte efterträtt honom på demokratiskt sätt. Har kommissionen planer på att vidta (diplomatiska) åtgärder mot denna nya militärregim, i och med att det ännu inte kan sägas existera någon demokrati eller fri rättsstat i Nigeria? Kan kommissionen ge besked om huruvida den nya generalen har för avsikt att försätta Moshood Abiola på fri fot och hålla fria val?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Enligt obekräftade uppgifter har Isaac Osuoka arresterats men har senare frisläppts.

Det är svårt att bedöma hur många politiska fångar det finns i Nigeria. De nigerianska myndigheterna har nyligen frisläppt ett stort antal politiska fångar, men det är uppenbart att många fortfarande sitter i fängelse.

Vad gäller internationella påtryckningar för att kräva att demokrati och civilt styre återinförs och att de mänskliga rättigheterna respekteras agerar kommissionen i samverkan med rådet inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Unionen har vid upprepade tillfällen uppmanat Nigeria att återinföra demokrati och civilt styre, samt att släppa alla politisk fångar. Under 1995 antog unionen gemensamma ståndpunkter bland annat beträffande sanktioner mot Nigeria på grund av allvarliga överträdelser av de mänskliga rättigheterna. Sanktionerna har förlängts fram till den 1 november 1998.

Kommissionen har välkomnat det faktum att politiska fångar nyligen frisläppts, samt general Abubakars förklaringar om att hans mål är att återinföra civilt styre och demokrati. Kommissionen och medlemsstaterna önskar utrycka sitt stöd för att Nigeria fortsätter att driva denna politik och vidtar ytterligare konkreta åtgärder, som till exempel att alla politiska fångar släpps och att fria och rättvisa val förrättas. Denna utveckling kommer att ligga till grund för unionens framtida politik gentemot Nigeria.

Unionen har vid upprepade tillfällen krävt att Moshood Abiola skall försättas på fri fot. Tragiskt nog avled Moshood Abiola just när han skulle frisläppas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1302/98

från Francesco Baldarelli (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Indragning av Alitalias direktflyg till Santiago de Chile

Den italienska befolkningsgruppen i Chile har uppgett att det italienska nationella flygbolaget Alitalia från och med den 31 mars 1998 kommer att dra in det flyg som går direkt till Santiago de Chile en gång i veckan. Alitalias flyg går således endast till Buenos Aires, och L.A.N. Chile kommer att svara för flygförbindelsen till Santiago de Chile i enlighet med ett avtal mellan de två bolagen.

Denna nyhet har väckt oro och farhågor bland den italienska befolkningsgruppen, eftersom Alitalia fattat beslutet knappt ett år före inledandet av jubileet år 2000, som kommer att föra miljoner turister och pilgrimer från hela världen till Italien, däribland en mängd italienare som bor i Sydamerika.

Om beslutet är definitivt kommer Chile att vara det enda landet i Sydamerika utan direkt flygförbindelse till Italien. Detta skulle leda till att Italien mister en hel del anseende och trovärdighet i Chile och ge ett tecken på att tendensen vänt vad gäller den uppmärksamhet som nyligen visats av såväl den italienska regeringen (två officiella besök nyligen; det första i juli 1997 av vice premiärminister Walter Veltroni och det andra för några dagar sedan av premiärminister Romano Prodi) som av italienska företagare, vilka allt oftare är verksamma i Chile.

Kan kommissionen således uppge vilka åtgärder den ämnar vidta för att tillmötesgå de legitima kraven från den italienska befolkningsgruppen i Chile, som skulle missgynnas på ett allvarligt sätt av det plötsliga och olägliga beslutet att dra in direktflygen till detta land precis i det ögonblick då kontakterna mellan de två länderna intensifieras?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

Enligt vad som meddelats kommissionen har Alitalias beslut tagits av rent kommersiella skäl. Kommissionen har inte befogenhet att ingripa i den här typen av fall när företag beslutar att ställa in planerad verksamhet. Det är därför lämpligast att vända sig direkt till det berörda flygbolaget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2137/98

från Freddy Blak (PSE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Omstrukturering av den sociala dialogen

1. Kommissionen vill lägga ned de gemensamma kommittéerna för den sociala dialogen på området för post- och telekommunikationstjänster. På vilka områden menar man att de gemensamma kommittéerna inte fungerar tillfredsställande?

2. Vilken är bakgrunden till att man tror att den nya strukturen kommer att fungera bättre än vad de gemensamma kommittéerna gjorde?

3. Hur kommer man att säkerställa att det goda samarbete som var utmärkande för de gemensamma kommittéerna kommer att överföras till de nya strukturerna?

4. Jag har fått intrycket att det finns ett utbrett motstånd mot beslutet i fråga bland de inblandade organisationerna. Hur ställer kommissionen sig till detta?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2228/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Budgeterade stöd som lagts på is

Europeiska gemenskapernas domstol lade kommissionens anslag för sociala stöd på is, med motiveringen att de vore "olagliga" eftersom ministerrådet inte givit sitt samtyckte till dem. Ändå handlar det om program som är viktiga med tanke på medborgarnas Europa.

Därför vill jag nu fråga kommissionen följande: Hur många projekt kommer att gå miste om sitt stöd och vilka är dessa projekt? Hur skall det gå att utverka rådets samtycke?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Efter det att den interinstitutionella överenskommelsen om rättsliga grunder för och genomförande av budgeten och ad hoc-avtalet för 1998 slutits den 17 juli 1998 godkände kommissionen den 29 juli att budgetposten B3-4109 (åtgärder för att motverka våld mot barn, ungdomar och kvinnor) återupptas.

Rådet och kommissionen uttalade också gemensamt att när det gäller kampen mot social utslagning anser man att Amsterdamfördraget - när det väl ratificerats - kommer att göra det möjligt att skapa de rättsliga grunder som krävs. Kommissionen kommer att överväga hur man genom att ändra de åtgärder som omfattas av budgetposterna B3-4101 (samarbete med välgörenhetsorganisationer), B3-4102 (förberedande insatser för att uppmuntra till samarbete mellan medlemsstaterna för att bekämpa social utslagning) och B3-4116 (samarbete med icke-statliga organisationer och föreningar som utgörs av socialt utslagna och äldre människor) kan göra det möjligt att se åtgärderna som förberedelser inför nya gemenskapsinsatser.

Kommissionen beslutade redan den 14 juli 1998 att åter frigöra medlen under budgetposterna B3-4106 (samarbete med icke-statliga organisationer och handikapporganisationer och stöd till deras verksamhet), B3-4113 (åtgärder för integrering av flyktingar) och B3-4114 (åtgärder för att bekämpa rasism, främlingsfientlighet och antisemitism).

Kommissionen väntar på att en rättslig grund för budgetposten B3-4304 (hälsa och välfärd) skall antas. De enda budgetposter inom det sociala området för vilka man ännu inte nått någon lösning är posterna B3-4108 (åtgärder till förmån för familjer och barn) och B3-440 (allmänna aspekter i kampen mot narkotika).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2431/98

från Françoise Grossetête (PPE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Tolkning av artikel 4 i det sjätte momsdirektivet

En del företag hyr fordon under längre perioder genom avtal som syftar till att den som hyr får del i uthyrningens ekonomiska resultat. Detta räknas ut på grundval av fordonens reella driftskostnader, deras användningstid och behållningen vid försäljning av dem.

Om det hyrda fordonet stjäls eller förstörs föreskriver kontraktet att fordonet skall värderas av en expert. Det är enbart på grundval av denna värdering som uthyrningsföretaget ersätts av försäkringsbolaget. Företaget fakturerar sedan den som hyr för den eventuella skillnaden mellan det fastställda ersättningsvärdet och det bokförda värde som tas upp i räkenskaperna.

Däremot får inte uthyrningsföretaget i händelse av skada någon ersättning om kontraktet hävs, motsvarande de hyresintäkter som skulle ha inkasserats om hyreskontraktet fått löpa ut.

Kan Europeiska kommissionen bekräfta att den ersättning - motsvarande värderingen av fordonet - som betalas ut på detta sätt till uthyrningsföretaget inte faller inom tillämpningsområdet för mervärdesskatt enligt artikel 4 i det sjätte momsdirektivet?

Kan kommissionen mot bakgrund av artikel 11 A.1 i momsdirektivet bekräfta att den ersättning som utgår på detta sätt inte har någon direkt anknytning till hyreskontraktet och inte heller kan betraktas som ett pristillägg med syfte att säkerställa ekonomisk balans mellan parterna, samt att ovannämnda ersättning därför inte bör omfattas av mervärdesskatt?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 oktober 1998)

Kommissionen håller med om att skadeersättning som utbetalats av försäkringsbolag till följd av att av den risk som försäkrats av dem påkallas inte kan betraktas som tillhandahållande av tjänst och därför inte omfattas av tillämpningsområdet för mervärdesskatten.

När det gäller den skattemässiga behandlingen av det belopp som debiteras hyrestagaren (den som hyrt fordonet) om den ersättning som försäkringsbolaget betalar ut till uthyrningsföretaget understiger det bokförda nettovärdet i företagets bokföring, är det uppenbart att denna avgift inte betalas som vederlag för tjänster som tillhandahållits av uthyrningsföretaget. Betalningen från hyrestagaren grundas på yttre omständigheter (det faktum att bilen är stulen, skadad, försvunnen eller inblandad i en olycka) som inte har något samband med den skattepliktiga transaktionen som avser biluthyrningen. Hyrestagarens betalning av ersättning till uthyrningsföretaget kan därför inte betraktas som vederlag för tillhandahållande av tjänst och omfattas därför inte av mervärdesskattens tillämpningsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1930/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(18 juni 1998)

Angående: Ny information om höghastighetståg

Mot bakgrund av mina tidigare frågor E-0508/97(1) och E-2352/97(2) samt Ritt Bjerragaards första svar, i vilket hon nämnde åtgärder för att säkerställa respekten för gemenskapslagstiftningen på området, vill jag påpeka att det fortfarande inte har skett någon förändring vad gäller höghastighetstågen på linjen Rom-Neapel, i och med att de berörda medborgarna inte har involverats i enlighet med direktiv 85/337/EEG(3) och det inte heller har gjorts någon miljökonsekvensbedömning. Dessutom kommer arbetena och genomförandet av höghastighetslinjen i Rom, särskilt i de områden som kallas La Rustica och Casal Bertone, att medföra obehag såsom buller, damm och ångor från kemiska substanser samt intensiva och långvariga vibrationer på grund av att höghastighetslinjen ligger nära bostäder. Allt detta kommer att minska livskvaliteten i denna stadsdel på ett kanske oåterkalleligt sätt och det finns risk för att arbetena för att kompensera detta inte är tillräckliga och att trafikstockningar kommer att uppstå. Det förefaller dessutom som om de nödvändiga rivningsarbetena sällan har genomförts med tillräckliga hänsyn till säkerhetsåtgärder och förhindrande av förorening.

Mot bakgrund av detta ombeds kommissionen svara på följande:

1. Har man under denna tid tagit nya initiativ i förhållande till de italienska myndigheterna för att få dem att respektera gemenskapslagstiftningen?

2. Vore det inte lämpligt att kräva en betydande ändring av höghastighetsprojekten i ovannämnda områden?

3. Bör EIB:s finansiella bidrag på 700 miljarder lire till genomförandet av höghastighetslinjen inte utbetalas på villkor att detta projekt utförs i enlighet med gemenskapslagstiftningen?

4. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme i denna fråga?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Kommissionen hänvisar frågeställaren till sitt svar på frågeställarens skriftliga fråga 578/98(4).

De omständigheter frågeställaren hänvisar till tillför inget nytt av juridisk relevans i samband med tillämpningen av rådets direktiv 85/357/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa privata och offentliga projekt.

Vid sin bedömning av höghastighetsprojektet mellan Rom och Neapel tillämpade Europeiska investeringsbanken (EIB) sina gällande miljöstandarder, vilka fastställs i bankens miljöpolitiska förklaring. Enligt dessa standarder följer projektet både alla nationella bestämmelser och relevanta gemenskapsdirektiv.

(1) EGT C 391, 23.12.1997, s. 15.

(2) EGT C 187, 16.6.1998, s. 1.

(3) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(4) EGT C 386, 11.12.1998, s. 26.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2658/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Överträdelser av bestämmelserna om offentlig upphandling i samband med företaget Multiservizi i Catania

Kommunstyrelsen i Catania godkände 1997 på förslag av kommunfullmäktige grundandet av ett samföretag vid namn Multiservizi S.p.A., som fick ansvar för rengöring och övervakning, utan att man utlyst någon anbudsinfordran som skulle ha gett alla företag som potentiellt vore lämpliga att tillhandhålla dessa tjänster möjlighet att delta på jämlik fot. Åtgärden, som egentligen borde ha säkerställt nya arbetstillfällen, ledde istället till en betydlig minskning av antalet anställda och en ökning av de totala kostnaderna för tjänsterna. Multiservizi S.p.A. efterlevde inte heller de bestämmelser om anställningsskydd som tidigare gällt för företag som vunnit anbudsinfordringar och som innefattar att man behåller de anställda. Istället krävde företaget att de anställda i de företag som tidigare tillhandahöll dessa tjänster skulle sägas upp innan de därefter eventuellt skulle kunna anställas på nytt. Kan kommissionen således uppge

1. om den anser att det är nödvändigt och lämpligt att undersöka om kommunstyrelsens förfarande i samband med denna koncession är korrekt,

2. om den anser att det är tillräckligt motiverat att misstänka att det har skett en överträdelse, inte endast av gemenskapsbestämmelserna om fri konkurrens, utan även av direktiv 92/50/EEG(1) om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster, som kräver att myndigheterna skall respektera ekonomiska kriterier samt kriterier om öppenhet och offentlighet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 september 1998)

Kommissionen kommer att kontakta de italienska myndigheterna för att få tillgång till de delar av lagstiftningen och de uppgifter som behövs för att kontrollera om kommunen Catania agerade i enlighet med gemenskapslagstiftningen om offentlig upphandling när den tilldelade företaget Multiservizi S.p.A. städnings- och övervakningstjänsterna.

(1) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2350/98

från James Moorhouse (ELDR) till rådet

(28 juli 1998)

Angående: Relationerna med Kina

Under sin resa i Kina betecknade president Clinton offentligt den blodiga massakern på Himmelska fridens torg som ett misstag och försvarade de mänskliga rättigheterna.

Har rådet för avsikt att göra sammalunda vid sina officiella kontakter med de kinesiska myndigheterna?

Svar

(9 november 1998)

Det är väl känt vilken hållning Europeiska unionen intar till den blodiga massakern på Himmelska fridens torg i juni 1989. Liksom Förenta staterna försöker unionen nu, genom en utökad politisk dialog, ytterligare integrera Kina i det internationella samfundet och främja Kinas övergång till ett öppet samhälle, grundat på rättsstatsprincipen och respekten för de mänskliga rättigheterna.

Situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina är en källa till ständig oro för unionen. Samtliga EU:s medlemsstater har som gemensamt mål att konkret förbättra situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina.

De mänskliga rättigheterna står ständigt på dagordningen vid de politiska kontakterna på alla nivåer mellan unionen, de enskilda medlemsstaterna och Kina.

Hösten 1997 återupptog Europeiska unionen dialogen om de mänskliga rättigheterna med Kina på expertnivå. Två möten, i oktober 1997 i Luxemburg och i december 1997 i Peking, följdes av samtalsrundor i slutet av februari 1998 i Peking (i anslutning till ett gemensamt juridiskt seminarium om skyddet för de mänskliga rättigheterna och rättskipning) och i maj 1998 i London. Nästa samtalsrunda planeras äga rum i slutet av oktober 1998 i Peking efter ett gemensamt juridiskt seminarium om frihetsberövande och dödsstraffet samt om minoritetsfrågan. Omedelbart därefter kommer det att hållas ett enveckas seminarium om kvinnors grundläggande rättigheter. Dialogen om de mänskliga rättigheterna kommer att kompletteras med konkreta samarbetsprogram, som syftar till genomförande av projekt som unionen och de kinesiska myndigheterna enats om på området mänskliga rättigheter.

Innan årets möte i kommissionen för mänskliga rättigheter inleds kommer rådet, för att under mötet komma fram till en gemensam ståndpunkt från EU:s sida, att utvärdera situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina samt EU:s och Kinas pågående dialog om mänskliga rättigheter och det samarbetsprogram för mänskliga rättigheter som man enats om med Kina.