ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1570/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(19 maj 2000)

Ämne: Hundkapplöpningar (vinthundar greyhounds)

Enligt kommissionen är det möjligt att företag, personer eller föreningar som inom gemenskapen bedriver vinthundsavel eller medverkar vid vinthundskapplöpningar får gemenskapsstöd för andra ändamål (frågor E-0826/00 och E-0919/00(1)). Om sådana stödmottagare har kommissionen för närvarande inga uppgifter.

Tänker kommissionen införskaffa sig upplysningar om företag, personer eller föreningar som eventuellt beviljats gemenskapsstöd för andra ändamål för att förvissa sig om huruvida dessa på något sätt är inblandade i vinthundsavel eller vinthundskapplöpningar?

Om inte: varför vägrar kommissionen att införskaffa sig sådana upplysningar, med hänsyn till anklagelserna för misshandel av vinthundar avsedda för hundkapplöpningar?

Om så är fallet: kan kommissionen tillställa mig dessa upplysningar så fort kommissionen fått dem till förfogande?

(1) EGT C 26 E 26.1.2001, s. 115.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 juni 2000)

Kommissionen har inte för avsikt att införskaffa upplysningar om företag, personer eller föreningar som eventuellt beviljats gemenskapsstöd för andra ändamål för att förvissa sig om huruvida dessa på något sätt är inblandade i vinthundsavel eller vinthundskapplöpningar inom gemenskapen. Kommissionen anser inte att man skulle ha användning för sådana uppgifter, vars insamling skulle medföra stora kostnader. Parlamentsledamoten påminns om att mottagare av gemenskapsstöd kan ha intressen som inte är relevanta i samband med beviljandet av gemenskapsstöd.

Även om kommissionen delar uppfattningen att det bör undvikas att djur lider i onödan, är det medlemsstaterna som helt ansvarar för att förebygga misshandel av hundar i situationer som sportevenemang.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2499/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Åldersdiskriminering vid språkstudier

Man måste vara 14 år för att få påbörja studier i den offentliga språkskolan (Escuela Oficial de Idiomas) i Marbella, i den spanska regionen Andalusien. Skälet är enligt den regionala regeringens officiella tidning att 14 år är den idealiska åldern för att påbörja sådana studier.

På grund av denna bedömning har 416 personer fråntagits möjligheten att delta i skolans kurser, eftersom den nya regeln ger företräde till elever på 14, 15 och 16 år.

Eftersom detta krav innebär ett klart brott mot de grundläggande rättigheter som de konstitutionella texterna garanterar alla medborgare i våra medlemsstater, utan att någon rimlig motivering kan anföras: anser kommissionen att den bör agera för att ändra dessa diskriminerande villkor och säkerställa jämlikheten för varje medborgare som önskar studera språk vid skolan i fråga, utan att hans ålder skall kunna vara ett oöverstigligt hinder?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(25 september 2000)

Genom tillämpning av artikel 149 (f.d. artikel 126) i EG-fördraget verkar gemenskapen för att utveckla en utbildning av god kvalitet, bland annat genom att främja inlärning och spridning av medlemsstaternas språk. Ansvaret vad gäller undervisningens innehåll och organisationen av utbildningssystem ligger emellertid hos medlemsstaterna. Fastställandet av en minimiålder för att komma in på en språkskola ligger inom medlemsstaternas befogenheter.

Kommissionen är verksam inom språkinlärning och språkundervisning bland annat genom Lingua-insatserna. Denna verksamhet började 1989 och införlivades senare med utbildningsprogrammen Sokrates och Leonardo.

I kommissionens vitbok från november 1995 om allmän och yrkesinriktad utbildning Lära och lära ut: på väg mot kunskapssamhället(1) anges bland målen att alla ska ha färdigheter i tre EU-språk.

(1) KOM(95) 590 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1681/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Regler för köp av nederländska svinföretag

Anslagen för avveckling av svinstocken i Nederländerna används för uppköp av svinföretag i Flandern. Detta får till följd att den nederländska åtgärden hotar att förfela sin verkan. Avsikten med den är ju att den skall bidra till att minska belastningen från gödsel i Nederländerna.

Eftersom kommissionen

a) är medveten om vilka allvarliga problem den nederländskspråkiga delen av Belgien (Vlaams Gewest) står inför på grund av att där finns ansenliga kvantiteter av fosfor och kväve (E-2686/99-NL) och

b) vänt sig till Europeiska domstolen för att anföra klagomål på den nederländska gödselpolitiken

gör sig behovet av ett samordnat grepp på gödselproblemen i Nederländerna akut gällande.

1. Ämnar kommissionen anmoda Nederländernas regering att vidta åtgärder mot att penningmedel som är avsedda för avveckling av svinstocken i Nederländerna används för uppköp av svinföretag i Flandern, med beaktande av vilka allvarliga problem den nederländskspråkiga delen av Belgien (Vlaams Gewest) står inför på grund av att där finns ansenliga kvantiteter av fosfor och kväve (E-2686/99-NL) och mot bakgrund av sitt förfarande för att inför Europeiska gemenskapernas domstol anföra klagomål på den nederländska gödselpolitiken? Om inte: varför inte?

2. Ämnar kommissionen anmoda Nederländernas regering att vidta åtgärder mot att penningmedel som är avsedda för avveckling av svinstocken i Nederländerna används för uppköp av svinföretag i Flandern, med beaktande av att den nederländska åtgärden hotar att förfela sin verkan på det europeiska planet (vilket i detta fall innebär att den inte åtgärdar belastningen från gödsel i Nederländerna)? Om inte: varför inte och tycker kommissionen då att det stämmer överens med det europeiska greppet på gödselproblematiken att svinföretag i Flandern köps upp med anslag från Nederländernas system för uppköp?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 juli 2000)

Kommissionen undersöker för närvarande en befintlig ordning för stöd till sektorn för intensiv kreatursuppfödning i Nederländerna i enlighet med reglerna för statligt stöd.

De nederländska myndigheterna är ense med kommissionen om att bidrag endast kan beviljas efter det att kommissionen har godkänt en stödordning. Påståendet att nederländska bönder använder stöd som beviljats för minskning av grisbesättningarna

för att köpa kapacitet i Flandern har inte kunnat bekräftas. Myndigheterna i Flandern hävdar dessutom att det för närvarande är omöjligt för lantbrukare, oavsett nationalitet, att köpa upp nya gödselrättigheter, eftersom detta skulle öka gödselproduktionen i Flandern.

Kommissionen har därför i detta skede inte fattat något beslut beträffande det nederländska förslaget till stödordning och kan följaktligen inte svara på om det kommer att fogas några villkor till ett eventuellt godkännande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1296/00

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Jordbruk HLCA-systemet (Hill Livestock Compensatory Allowance)

82 procent av Wales jordbruksareal utgörs av mindre gynnade områden. Ersättning kan beviljas de jordbrukare i mindre gynnade områden som lider av det som kommissionen kallar varaktiga naturgivna svårigheter, såsom klimatet, marken och topografin, som uppenbart försvårar jordbruket i dessa avlägsna delar av Wales.

Den pågående översynen av HLCA-systemet inom EU innebär att kompensationsbidraget för boskap ändras från att utbetalas per djur till att utbetalas på basen av markareal. Det walesiska parlamentet har överlämnat ett förslag till kommissionen i enlighet med förordningen om landsbygdens utveckling.

Kan kommissionen bekräfta att alla övriga planer i medlemsstaterna i samband med revideringen av HLCA-systemet kommer att baseras på standardkriterier och att den inte kommer att diskriminera medlemsstat till förmån för en annan som kanske inte tillämpar samma nationella kriterier?

Kan kommissionen dessutom bekräfta att Förenade kungariket kommer fortsätta göra. HLCA-utbetalningar på samma höga nivåer som under de två senaste åren och att man inte kommer att återgå till 1997 års nivåer, vilket skulle ödelägga jordbruket i Wales mindre gynnade områden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(24 maj 2000)

Ledamoten av Europaparlamentet refererar till konsekvenserna av det nya tillvägagångssättet för utbetalning av kompensationsbidrag i mindre gynnade områden i Wales och önskar försäkringar om, för det första, att utbetalningarna skall grundas på standardkriterier och, för det andra, att Förenade kungariket skall bibehålla den nivå man haft på utbetalningar under senare tid och inte återgå till dem som rådde före 1997.

I kapitel V (artiklarna 13-21) i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1) läggs en gemensam ram och förutsättningarna fast för att genomföra kompensationsbidrag i mindre gynnade områden och områden med miljöbetingade restriktioner. Även om utbetalning av kompensationsbidrag inte är obligatoriskt för de medlemsstater som väljer att genomföra sådana utbetalningar, kan kommissionen försäkra att de kommer att respektera villkoren i artiklarna 13-21. Även om man respekterar de villkor som slagits fast och den nivå för stödet som anges i bilagan till förordningen, är det emellertid inte alltid så att alla medlemsstater kommer att genomföra identiska system. Man bör observera att medlemsstaterna genom artikel 37.4 tillåts införa ytterligare eller strängare krav för att bevilja stöd från gemenskapen.

Det är svårt att garantera samma nivå på stödet, eftersom systemet för utbetalningar ändrats från att grundas på djurbesättningar till att grundas på areal. Kommissionen kommer emellertid att bedöma huruvida HLCA-systemen (Hill Livestock Compensatory Allowance) utgör ett effektivt bidrag för att kompensera för de handikapp som finns.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1258/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Läkemedelsindustrins påverkan av patienter genom otillåten reklam för receptbelagda läkemedel

1. Känner kommissionen till rapporter i den nederländska pressen (dagblad Trouw av den 31.3.2000) som bygger på informationer från reclame-inspectie om att läkemedelsindustrin i Nederländerna i stor skala bryter mot den gemenskapliga reklamlagstiftningen?

2. I rapporterna talas om enorma missförhållanden vad gäller överträdelse av bestämmelserna om reklam beträffande receptbelagda läkemedel som riktar sig direkt till konsumenten. Delar kommissionen min uppfattning att detta slags reklam måste bekämpas kraftfullt och avskaffas?

3. Som ett konkret exempel tar rapporterna upp läkemedlet Xenical från läkemedelsföretaget Roche. Är kommissionen beredd att göra en undersökning av detta företags praxis när det gäller reklamkampanjer som riktar sig direkt till konsumenten?

4. Är kommissionen beredd att se till att EU:s lagstiftning, i vilken reklam som riktar sig direkt till konsumenten är förbjuden och som ger möjligheter att ta itu med företagen på denna punkt, verkligen genomförs och tillämpas?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 juni 2000)

Kommissionen fick inte direkt kännedom om informationen som publicerades i den nederländska pressen.

Kapitel II om reklam som riktas till allmänheten i direktiv 92/28/EEG(1) om marknadsföring förbjuder reklam för läkemedel som är receptbelagda. Det är medlemsstaternas uppgift att kontrollera marknadsföringen enligt bestämmelserna i detta direktiv. De skall även fastställa vilka sanktioner som skall utdömas i händelse av att de bestämmelserna inte iakttas.

Beträffande fallet med läkemedlet Xenical från läkemedelsföretaget Roche (då det handlar om ett läkemedel för vilket försäljningstillstånd godkänts centralt, dvs. av kommissionen efter att ha hört Europeiska läkemedelsmyndighetens vetenskapliga kommitté) så skall kommissionen ta upp problemet med innehavaren av försäljningstillståndet och med de nederländska myndigheterna, ansvariga för kontrollen av reklam på nationell nivå. Innehavaren av försäljningstillstånd är ansvarig för reklam för de läkemedel för vilka försäljningstillstånd utfärdats.

Om det skulle visa sig att bestämmelserna i direktiv 92/28/EEG inte efterlevts kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder.

(1) Rådets direktiv 92/28/EEG, av den 13 mars 1992 om marknadsföring av humanläkemedel, EGT L 113, 30.4.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2432/00

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: Återlämnande av körkort till personer som upprepade gånger dömts för grovt rattfylleri

EU försöker för närvarande harmonisera promillegränsen för rattfylleri till 0,5 promille. Samtidigt måste man också överväga under vilka förutsättningar körkortet kan återlämnas till personer som upprepade gånger gjort sig skyldiga till grovt rattfylleri (i Finland, t.ex. går gränsen vid 1,0 promille). Förutom att man kan förse de personer som upprepade gånger blivit dömda för grovt rattfylleri med körförbud bör man överväga att be dem lämna ett läkarutlåtande. Man skulle kunna kräva en läkarundersökning som ett villkor för att körkortet skall återlämnas. Vid läkarundersökningen skulle man kunna fastställa i hur stor utsträckning rattfylleristen är beroende av alkohol.

Vad ämnar kommissionen göra för att harmonisera de olika bestämmelserna i EU-länderna vad gäller att återlämna körkortet till personer som dömts för grovt rattfylleri?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Kommissionen söker, genom en ny rekommendation, främja harmoniserade regler för högsta tillåtna alkoholhalt i blodet, där utgångspunkten är en generell högsta gräns på 0,5 promille, och en lägre gräns på högst 0,2 promille för vissa särskilda förarkategorier. Förare som grips med värden högre än dessa skall, precis som i nuläget, straffas enligt nationell lag, vilket kan innebära fällande dom i brottmål eller bötesföreläggande.

Kommissionen föreslår inga nya åtgärder beträffande återlämnande av körkort efter dom för grovt rattfylleri. Brottspåföljd faller utanför den europeiska lagstiftningens behörighetsområde. Dessutom bestäms definitionen av grovt rattfylleri på nationell och inte europeisk nivå. 1998 kom medlemsstaterna överens om ömsesidigt erkännande om kördiskvalifikationer inom ramen för konventionen om kördiskvalifikationer(1). Konventionen har emellertid inte ännu ratificerats av medlemsstaterna.

(1) EGT C 216, 10.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2350/00

från Véronique Mathieu (EDD) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Gemenskapens strategi för skogsvård

Bland de mål som uppställts 1988 i kommissionens meddelande KOM(88) 255(1) om gemenskapens strategier och åtgärder inom skogssektorn märks skogens roll för friluftslivet.

1. Kan kommissionen förklara vad den avser med begreppet skogens funktion ur rekreationssynvinkel?

2. Kan kommissionen ange vilka initiativ för utveckling av skogens funktion ur rekreationssynvinkel som redan igångsatts?

(1) EGT C 312, 7.12.1988, s. 1. Den svenska versionen finns inte tillgänglig.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Skogens betydelse ur rekreationssynpunkt tar sig uttryck i det utbyte i olika former som allmänheten får när man tillbringar sin fritid i skogen. Detta utbyte är ofta avhängigt av den bild som stadsbefolkningen har av skogen. De aktiviteter som bedrivs kan medföra skador för skogens övriga funktioner, dvs i ekonomiskt eller ekologiskt avseende. Dessutom är det inte lätt att förena olika former av fritidsaktiviteter (promenader, cykling, ridning, jakt). Ägarna och förvaltarna måste se till att skogarna används på ett sådant sätt att de kan fylla alla dessa funktioner.

Initiativen för att utveckla skogens betydelse ur rekreationssynpunkt varierar utifrån lokala förhållanden. De genomförs av privata eller offentliga skogsägare och avser till exempel tillgänglighet, utrustning, samt flora och fauna i skogen.

Enligt artikel 30 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden(1), kan gemenskapen medfinansiera sådana investeringar i skogarna som syftar till att höja deras ekonomiska, ekologiska och sociala värde.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1334/00

från Bernard Poignant (PSE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Situationen avseende fiske av havsabborre

Havsfiskarnas organisationer har uppmärksammat frågeställaren om situationen avseende fiske av havsabborre i gemenskapsvattnen och önskar följaktligen få kommissionens svar i fråga om detta oroväckande ämne.

Havsabborre fiskas av vissa fiskare intensivt och utan kontroller under lekperioden i lekområdena. Denna verksamhet kan medföra en betydande minskning av förnyelsen av denna art.

Har någon vetenskaplig studie gjorts i syfte att bedöma nuvarande fiskbestånd och artens fortlevnad? Om så inte är fallet, kan en sådan studie genomföras inom kort?

Vilka åtgärder kan kommissionen vidta för att skydda denna art (allmän kvot inom hela Europeiska unionen, minsta fångststorlekmldr )?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

Kommissionen är medveten om den allmänt spridda oron beträffande en möjlig överfiskning av havsabborre.

Kommissionen är också medveten om att myndigheterna i Frankrike och Storbritannien, mot bakgrund av denna oro, har stiftat lagar som begränsar mängden havsabborre som får landas varje vecka av dessa länders kommersiella fiskefartyg.

För sin del har kommissionen bett Internationella havsforskningsrådet (ICES) att rapportera om hur mycket havsabborre som fiskas i nordöstra Atlanten och att komma med tekniska förslag om hur detta problem kan lösas. ICES befinner sig fortfarande i en process där man organiserar lämpliga arbetsgrupper, för att sedan ta itu med detta problem tidigast i mitten av år 2001. ICES rapport kommer att ligga till grund för kommissionens fortsatta överväganden på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1237/00

från Jan Andersson (PSE) till kommissionen

(10 april 2000)

Ämne: Sveriges fördragsmässiga ställning i förhållande till EMU

Vid en pressträff i Stockholm den 3 april framförde kommissionär Anna Diamantopoulou att ett eventuellt nej i en svensk EMU-folkomröstning inte skulle få någon inverkan på Sveriges fördragsmässiga förpliktelser. Kommissionärens uttalande kan uppfattas vara en förändrad hållning i förhållande till tidigare uttalande från kommissionen då man tidigare hänvisat till att Sverige saknar fördragsmässig rätt att stå utanför valutaunionen.

Kan kommissionen klargöra vilken inställning som kommissionen officiellt har beträffande Sveriges fördagsmässiga förpliktelser i förhållande till valutaunionen?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(12 maj 2000)

Kommissionens inställning till Sveriges förpliktelser enligt EG-fördraget är oförändrad. Sverige är för närvarande en medlemsstat med undantag i förhållande till den ekonomiska och monetära unionen.

I 1998 års konvergensrapport ansågs Sverige och Grekland inte uppfylla de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan. Därför kallas de båda länderna för medlemsstater med undantag. En ny konvergensrapport kommer att offentliggöras i maj 2000. Artikel 122.2 (tidigare artikel 109k) i EG-fördraget innehåller bestämmelser om att på nytt undersöka situationen för medlemsstater med undantag och hur detta skall gå till. Minst en gång vartannat år, eller på begäran av en medlemsstat med undantag, skall kommissionen och Europeiska centralbanken utarbeta nya konvergensrapporter om dessa medlemsstater.

Två andra medlemsstater, Danmark och Förenade kungariket, är ännu inte medlemmar i EMU. De förhandlade fram undantag innan Fördraget om Europeiska unionen antogs (protokoll nr 26, tidigare nr 12, respektive protokoll nr 25, tidigare 11). Så länge de medlemsstaterna inte meddelar att de vill delta i den gemensamma valutans tredje etapp gör rådet ingen bedömning av huruvida de uppfyller de nödvändiga villkoren.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2096/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(30 juni 2000)

Ämne: Företrädare för understatliga enheter inom Europeiska rådet

Tänker rådet, inför den fördragsöversyn som planeras inom ramen för regeringskonferensen, ta något lagstiftningsinitiativ för att se till att ministrar vid understatliga enheter med politiskt och lagstiftningsmässigt ansvar ingår bland de personer som företräder medlemsstaterna? Än idag finns det ju medlemsstater, till exempel Spanien, som till skillnad från Belgien, Storbritannien, Tyskland och Österrike vägrar att genomföra bestämmelserna i artikel 203 i den konsoliderade versionen av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Svar

(23 oktober 2000)

Den ärade ledamoten torde vara medveten om att rådet inte har någon som helst roll under överläggningarna i konferensen med företrädare för medlemsstaternas regeringar och därför inte kan kommentera arbete som konferensen håller på att genomföra. Europaparlamentet har å andra sidan två observatörer som är djupt engagerade i konferensens överläggningar på förberedande nivå. För en mer omfattande överblick över arbetsläget i konferensen med företrädare för medlemsstaternas regeringar hänvisas den ärade parlamentsledamoten till den rapport som utarbetats av ordförandeskapet för Europeiska rådet i Feira.

I artikel 203 i fördraget fastställs det att rådet skall bestå av en företrädare för varje medlemsstat på ministernivå med befogenhet att fatta bindande beslut för denna medlemsstats regering. Det är den enskilda medlemsstatens sak att bestämma hur den skall vara företrädd i de olika rådskonstellationerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1814/00

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: Samordning av skogsskyddsklassificeringen

I Europa är ungefär 3 miljoner hektar skog strängt skyddade. Detta motsvarar 1,6 procent av all skog i Europa. De nordiska länderna står högst på listan och de befinner sig i en särklass när det gäller arealen av skyddad skog i Europa.

I min egenskap av att vara en finländsk ledamot av Europaparlamentet är jag en aning bekymrad över den klassificering som tillämpas inom skogsskyddet och utarbetas på renodlat nationell basis. Bristen på enhetlighet inom skogsskyddsklassificeringen och i fråga om statistiska uppgifter är ett problem som bör åtgärdas med det snaraste.

Hur pass angeläget anser rådet det är att skogsskyddsklassificeringen samordnas och kommer denna fråga att föras på tal i samband med att det sjätte miljöprogrammet utarbetas?

Svar

(23 oktober 2000)

Det faller under kommissionens behörighet att avgöra om samordning av skogsskyddsklassificeringen skall ingå i kommissionens förslag till det sjätte miljöprogrammet.