SKRIFTLIG FRÅGA E-2196/02

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(19 juli 2002)

Ämne: Arbetstidsdirektivets tillämpningsområde

Antalet högre tjänstemän i Europeiska unionens medlemsstater ökar. Trots detta kommer inte de högre tjänstemännen i åtnjutande av något skydd mot oskäliga arbetstider, eftersom de inte omfattas av EU:s arbetstidsdirektiv (93/104/EG)(1). De högre tjänstemännens arbetstider i de olika medlemsstaterna hör till de längsta bland alla löntagare, och det fortsatta oreglerade övertidsarbetet har redan gett upphov till arbetsrelaterade sjukdomar och en hel del andra problem.

Ledningen på mellannivå i företagen befinner sig emellertid klart och tydligt i löntagarställning och borde åtnjuta samma lagstadgade skydd som andra personalgrupper. Den rådande situationen står även i klar strid med gemenskapens sociala stadga där rättvisa arbetsförhållanden, i synnerhet skäliga arbetstider, garanteras.

Arbetstidsdirektivets tillämpningsområde borde så snart som möjligt utvidgas till att omfatta även företagens högre tjänstemän så att olägenheter och hälsoproblem skall kunna undvikas. När kommer kommissionen att förnya arbetstidsdirektivet så att det även omfattar de högre tjänstemännen?

(1) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 augusti 2002)

Högre tjänstemän omfattas av rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden(1). Enligt artikel 1.3 i direktivet skall det tillämpas inom alla arbetsområden, såväl offentliga som privata, i den betydelse som avses i artikel 2 i direktiv 89/391/EEG utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i det här direktivet, med undantag för luft-, järnvägs-, väg- och sjötransporter, havsfiske liksom annat arbete till sjöss samt det arbete som utförs av läkare under utbildning.

Det bör noteras att de sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktiv 93/104/EG kommer att ingå i direktivets tillämpningsområde från och med den 1 augusti 2003 (1 augusti 2004 när det gäller läkare under utbildning) till följd av att direktiv 2000/34/EG(2) har antagits.

I artikel 17.1 i direktivet föreskrivs dock: Med iakttagande av de allmänna principerna för arbetstagarnas hälsa och säkerhet får medlemsstaterna göra avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 6, 8 eller 16. Avvikelser får göras när med hänsyn till det aktuella arbetets särskilda art arbetstidens längd inte mäts eller bestäms i förväg eller kan bestämmas av arbetstagarna själva. Detta gäller särskilt beträffande a) företagsledare eller andra personer med självständiga arbetsbefogenheter,

Denna bestämmelse utesluter inte högre tjänstemän från direktivets tillämpningsområde, men det ger medlemsstaterna möjlighet att inte tillämpa vissa av artiklarna.

Eftersom det rör sig om en avvikelse från direktivets grundprinciper, bör bestämmelsen tolkas restriktivt. Man kan således inte tolka den som att det rent allmänt är tillåtet att avvika från de ovannämnda artiklarna i direktivet när det gäller alla högre tjänstemän. Det gäller bara för dem som på grund av det utövade arbetets särskilda art har en arbetstid som inte mäts eller bestäms i förväg eller som kan bestämmas av arbetstagarna själva.

Med hänsyn till detta planerar inte kommissionen att föreslå några ändringar av direktiv 93/104/EG för att utöka dess tillämpningsområde.

(1) EGT L 307, 13.12.1993.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/34/EG av den 22 juni 2000 om ändring av rådets direktiv 93/104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden för att täcka sektorer och verksamheter som inte omfattas av det direktivet, EGT L 195, 1.8.2000.