SKRIFTLIG FRÅGA E-2994/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(29 oktober 2001)

Ämne: Fara för terrorism i Somalia

De senaste dagarna har det tillkännagivits att Somalia, där stamstrider nu har pågått flera år och där barnsoldater används i frontlinjerna, skall räknas till de så kallade skurkstaterna, det vill säga de stater vars regeringar står nära fundamentalistiska islamiska grupper och således kan ha kontakter med terroristorganisationer, i synnerhet Bin Ladins Al Qaida. I The Washington Times av den 5 oktober 2001 påpekades att den amerikanska underrättelsetjänsten har upptäckt vapensmuggling till Somalia som organiserats av medlemmar av Al Qaida. Detta försvårar de humanitära förhållandena i en stat där barnadödligheten är bland de högsta i världen.

President Abdulqassim Salad Hassans regering har inte erkänts av varken majoriteten somalier eller av det internationella samfundet. Världen genomgår nu dessutom en svår kris till följd av de tragiska händelserna i Förenta staterna. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Är kommissionen medveten om situationen i Somalia?

2. Har kommissionen vidtagit undersökningar, med hjälp av medlemsstaternas underrättelsetjänster, för att kartlägga de stater som är farliga i terroristhänseende, till vilka Somalia säkerligen skall räknas, för att vidta nödvändiga motåtgärder?

3. Kan kommissionen uppge om det finns program för humanitärt stöd till Somalia?

4. Om så är fallet, kan kommissionen uppge hur effektivt stödet är och hur det eventuellt fördelas inom Somalia?

5. Vilka initiativ avser kommissionen att vidta för att hjälpa Somalia att återgå till ett normalt demokratiskt styrelseskick, genom fria val, vilka skulle kunna ge upphov till en federal stat, särskilt med hänsyn till att det redan finns regioner som Somaliland och Puntland som åtnjuter stor autonomi och vars moderata befolkning inte känner sig företrädd av centralregeringens fundamentalism?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

1. Kommissionens delegation var till följd av den bristande säkerheten i Mogadishu tvungen att stänga sitt kontor 1993 och inrättade därefter en enhet med ansvar för Somalia (Community Somali Unit) i Nairobi. Kommissionen är icke desto mindre i allmänhet väl medveten om situationen i Somalia. Som största bidragsgivare till landet har kommissionen kunnat samla in uppgifter direkt från fältet och den har kontakt med viktiga politiska aktörer i Somalia. Kommissionen begagnar sig även av ett omfattande utbyte av uppgifter med medlemsstaterna och stora bidragsgivare genom SACB (Somali Aid Co-ordination Body) i Nairobi.

2. Unionen undersöker för närvarande ett antal frågor rörande genomförandet av resolution 1373 (2001) från FN:s säkerhetsråd. Spärrandet av tillgångar och andra finansiella eller ekonomiska medel för dem som är delaktiga i terroristverksamhet är en av de åtgärder för bekämpning och förebyggande av terrorism som föreskrivs i resolutionen. Inom ramen för detta kommer det även att beslutas mot vilka personer, enheter och organ dessa åtgärder skall vidtas.

Under tiden har de medel som tillhör ett antal personer och enheter som misstänks för delaktighet i terroristverksamhet spärrats i enlighet med rådets förordning (EG) nr 467/2001 om förbud mot export av vissa varor och tjänster till Afghanistan, skärpning av flygförbudet och förlängning av spärrandet av tillgångar och andra finansiella medel beträffande talibanerna i Afghanistan(1), vilken även avser vissa personer, enheter eller organ i Somalia (Se särskilt kommissionens förordning (EG) nr 2199/2001(2)).

Det pågår strategiska överväganden om vilken roll olika länder misstänkta för att stödja terroristgrupper spelar, och dessa kan i sinom tid leda till att det införs sanktioner mot sådana länder.

3. Ja, sedan 1994 står gemenskapens samarbete i Somalia för i genomsnitt 30 miljoner euro per år.

4. I en utvärdering efter halva tiden av det första rehabiliteringsprogrammet, som inleddes 1994, drogs den slutsatsen att levnadsförhållandena för en betydande del av befolkningen blivit betydligt bättre.

En rad framgångsrika projekt och program har genomförts på centrala områden såsom boskapsskötsel, jordbruk, hälso- och sjukvård, utbildning, infrastruktur m.m.

Inom boskapsskötseln har t.ex. 144 veterinärer över hela landet genomgått utbildning för att kunna bidra till att förbättra djurens hälsa och främja exporten av boskap, och ytterligare utbildning planeras inom denna ekonomins stöttepelare.

I södra Somalia har bevattningskanaler återställts, vilket möjliggjort en betydande ökning av produktionen av majs, durra och sesam på över 30 000 hektar, vilket bidragit direkt till över 10 000 familjers försörjning.

På utbildningsområdet har ett stort program för sekundärskolor i nordöstra och nordvästra Somalia kompletterat ett omfattande program för primärskolorna, vilket gjort att antalet inskrivna elever i sekundärskolorna i de regionerna ökat från 1 000 elever 1999 till 3 200 i dag.

Peace dividend approach är den strategi som legat till grund för gemenskapens insatser i Somalia. Med tanke på omständigheterna har biståndsflödet varit större i Somaliland och Puntland än i den södra delen av landet. Gemenskapens bistånd styrs direkt till mottagarna, i allmänhet genom icke-statliga organisationer och FN-organ, och gagnar inte direkt någon politisk gruppering.

I juni 2001 såg fördelningen mellan regionerna av de aktuella projekten och programmen ut på följande sätt

>Plats fÄHor tabell>

5. Kommissionens initiativ i Somalia syftar till att återställa de normala levnadsförhållandena och främja utvecklingen mot ett organiserat och fredligt samhälle som inriktar sig på mänsklig, social och ekonomisk utveckling. Här skulle återställandet av en demokratisk statsmakt spela en avgörande roll. Kommissionen är övertygad om att de grundläggande politiska avgörandena måste träffas av det somaliska folket självt så att en hållbar politisk lösning kan genomföras med hänsyn till den lokala och regionala balansen. På så sätt skulle en federal stat kunna vara ett användbart alternativ för att skapa ett nytt Somalia.

Den övergångsregering som tillsattes förra året är en följd av Arta-fredsprocessen, som välkomnats av gemenskapen och världssamfundet. Unionen och de större bidragsgivarna är dock inte beredda att erkänna övergångsregeringen som officiell somalisk regering. Det är dock inte bara dess kontroll över Somalia (även i Mogadishu) som fortfarande är begränsad. Den verkar även ha en ganska smal politisk bas eftersom en betydande del av de politiska krafterna vägrar att erkänna dess myndighet. Kommissionen främjar en fortsatt nationell dialog mellan moderata parter från alla läger, även övergångsregeringen, för att stärka fredsprocessen. Om ett trovärdigt fredsavtal uppnås skulle gemenskapen kunna tänka sig att som ett första steg tillhandahålla tekniskt och institutionellt stöd till de organ som representerar det somaliska samhället i syfte att återställa en fredlig och demokratisk stat.

Somalias framtida utveckling är icke desto mindre i stor utsträckning omöjlig att förutsäga. En sund programplanering måste därför vara kortfristig och flexibel och möjliggöra ofta förekommande revisioner som svar på samhällspolitiska förändringar. En detaljerad prognos med åtaganden som löper över flera år skulle följaktligen vara orealistisk. Kommissionen håller just nu på att bedöma ett nytt årligt arbetsprogram med fokus på följande fyra verksamhetsområden: (i) främjandet av ett gott styre, (ii) en minskning av den utbredda utsattheten, (iii) tillgången till sociala tjänster, (iv) ekonomisk tillväxt och diversifiering.

(1) EGT L 67, 9.3.2001.

(2) Kommissionens förordning (EG) nr 2199/2001 av den 12 november 2001 om ändring, för fjärde gången, av rådets förordning (EG) nr 467/2001 om förbud mot export av vissa varor och tjänster till Afghanistan, skärpning av flygförbudet och förlängning av spärrandet av tillgångar och andra finansiella medel beträffande talibanerna i Afghanistan och om upphävande av förordning (EG) nr 337/2000, EGT L 295, 13.11.2001.