SKRIFTLIG FRÅGA E-3203/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Sjösäkerhet

Parlamentet har nyligen uttryckt tvekan, inte enbart om den demokratiska legitimiteten av frivilliga överenskommelser, utan också om möjligheten att sådana överenskommelser skulle kunna ge resultat, speciellt när det gäller tillämpningen.

Mot denna bakgrund, vilken försäkran kan kommissionen ge att de föreslagna frivilliga överenskommelserna gällande sjösäkerhet verkligen kommer att bidra till de lagstiftande ansträngningarna som har som målsättning en säkrare maritim miljö, att parterna täcker alla de berörda aktiviteterna, att övervakning och efterlevnad kan garanteras, och att bestämmelserna är kompatibla med en än så länge icke beslutad EU-lagstiftning?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

I sitt meddelande om säkerheten vid oljetransporter till sjöss av den 21 mars 2000(1) angav kommissionen att den avser att underlätta ett frivilligt avtal om oljetransport till havs mellan berörda parter. I avsnitt 5.C i meddelandet beskrivs de tänkbara villkoren för ett sådant avtal. Meddelandet riktade sig till parlamentet och rådet.

Sedan meddelandet antogs har diskussioner förts med företrädare för tankfartyg, klassificeringssällskap, oljebolag och bolag som handlar med olja för att undersöka om de är villiga att göra vissa frivilliga åtaganden och därigenom uppmuntra dem att vidta omedelbara åtgärder för att förbättra sjösäkerheten. Det finns ännu ingen garanti för att ett sådant avtal kommer att antas.

Extra fördelar med ett sådant avtal skulle vara att det kan börja tillämpas innan den nya, föreslagna lagstiftningen kan träda i kraft, samt att det skulle omfatta frågor som faller utanför lagstiftningen, som affärsmetoder.

Diskussionsparterna täcker en stor del av de berörda industrisektorerna, inbegripet alla större klassificeringssällskap som ingår i den internationella sammanslutningen för klassificeringssällskap (International Association of Classification Societies). Ungefär 90 % av det havsgående tonnaget i världen klassificeras av ett av dessa sällskap. Intertanko företräder en majoritet (ungefär 70 %) av de oberoende tankfartygsägarna. Alla större oljebolag företräds av Oil Companies International Maritime Forum, medan de oberoende oljehandelsföretagen företräds av Oberoende europeiska petroleumförbundet (Union Pétrolière Européenne Indépendante).

Frågan om övervakning av att överenskommelsen hålls skulle ingå i själva överenskommelsen, men detaljerna beträffande övervakningen återstår att diskutera. Det kan emellertid påpekas att diskussionerna syftar till ett frivilligt avtal mellan branschföreträdare. Varken kommissionen eller någon annan gemenskapsinstitution skulle vara part till ett sådant avtal.

Detta arbete underminerar inte den pågående rättsliga processen och det påverkar inte heller parlamentets lagstiftande befogenheter. Såsom anges ovan rör innehållet i sådana frivilliga åtgärder framför allt områden som ligger utanför regelverket, t.ex. befraktningsstrukturer, effektiviteten i privata inspektionsförfaranden, informationsutbyte och andra typer av samarbete mellan parterna. Dessutom är ett frivilligt åtagande av den typ som beskrivs ovan inte något rättsligt instrument. Detta innebär att en eventuell lagstiftning kommer att ersätta det om det skulle uppstå någon överlappning mellan dess innehåll och bestämmelser i gemenskapens sekundärlagstiftning.

Slutligen, vilket redan har konstaterats, är det kommissinens avsikt att hålla parlamentet informerat om all utveckling i samband med detta initiativ.

(1) KOM(2000) 142 slutlig.