ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1474/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(18 maj 2001)

Ämne: Tyska kemiska vapen i Turkiet

Av svaret på fråga E-0655/01(1) framgår att kommissionsledamoten Chris Patten inte anser att de omständigheterna att

a) Tysklands försvarsministerium hjälpt till att anlägga ett militärt kemiskt laboratorium i Turkiet och

b) de granatstridsspetsar som den turkiska armén använt den 11 maj 1999 vid ett anfall med kemiska stridsmedel mot den kurdiska PKK-rörelsen varit av tyskt ursprung

är frågor som berör den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.

Han vägrar att enligt artikel 22 i FEU framlägga ett förslag för rådet om

a) inhämtande av upplysningar hos Tysklands försvarsministerium om ministeriets stöd till att det anlagts ett kemiskt laboratorium i Turkiet och

b) inhämtande av upplysningar hos universitetet i München om att de granatstridsspetsar som den turkiska armén använt den 11 maj 1999 vid ett anfall med kemiska stridsmedel mot den kurdiska PKK-rörelsen varit av tyskt ursprung (Buck och Depyfag).

Vilka argument vill kommissionen anföra för att den inte lagt fram några förslag för rådet i ovannämnda frågor, något som det finns uttryckliga stadganden om i artikel 22 i FEU (Varje medlemsstat eller kommissionen får hänskjuta frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken till rådet och lägga fram förslag för rådet.), då ju vardera frågan är av utomordentligt intresse för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken?

(1) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 231.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(10 september 2001)

I sitt svar på den skriftliga frågan E-0655/01 sade kommissionsledamoten med ansvar för yttre förbindelser inte att han ansåg att parlamentsledamotens frågor var oviktiga.

Kommissionen anser emellertid inte att en begäran om upplysningar till det tyska försvarsministeriet eller ett tyskt universitet kan göras till föremål för ett förslag till rådet om att anta en rättsakt med enhällighet på grundval av artikel 22 i Fördraget om Europeiska unionen, särskilt inte en gemensam ståndpunkt eller en gemensam åtgärd.

Kommissionen har således inget annat val än att hänvisa frågeställaren till sitt tidigare svar och erinrar om att genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1334/2000 av den 22 juni 2000 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export av produkter och teknik med dubbla användningsområden inte omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och följaktligen inte kan bli föremål för ett förslag till rådet på grundval av artikel 22 i Fördraget om Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2161/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(19 juli 2001)

Ämne: Europeiskt stöd till nötodlare

Nötsektorn i Malaga kommer att förlora mer än tusen miljoner pesetas om året om Europeiska unionen beslutar sig för att lämna sektorn utan stöd till förbättring av infrastruktur och moderniseringar.

Mandelodlingen i provinsen Malaga sker i otillgängliga randområden där det är nästan omöjligt att odla någonting annat. Området är dessutom torrt, vilket gör att produktiviteten per hektar är nästan bara en fjärdedel av vad en motsvarande yta producerar i Kalifornien, med vilken det självfallet inte går att konkurrera.

Avser kommissionen att fortsätta som hittills i fråga om beviljande av stöd till nötsektorn, så att det går att undvika en verklig katastrof i denna monokultur som så många familjer är beroende av, exempelvis i provinsen Malaga, och som utgör den enda försörjningskällan i området?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Vid rådets möte (jordbruk) den 23 juli 2001 nådde man fram till följande slutsatser beträffande nötsektorn:

Rådet diskuterade ingående situationen inom nötsektorn.

Rådet noterade att kommissionen har påbörjat en grundlig analys av alla aspekter på denna sektors framtid. Analysen kommer särskilt att koncentreras på nötproduktionens ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter.

Rådet uppmanar kommissionen att snarast lägga fram slutsatserna av denna granskning och i förekommande fall lämpliga förslag.

Den analys som avses i slutsatserna kommer bland annat att inbegripa analys av de svårigheter som mandelproduktionen i otillgängliga randområden står inför.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1692/01

från Gerhard Schmid (PSE) till rådet

(15 juni 2001)

Ämne: Europeiska polisakademins arbete

Europeiska polisakademin grundades den 1 januari 2001 som ett nätverk.

Därför vill jag ställa följande frågor till rådet:

1. Har Europeiska polisakademin eller Europeiska polisakademins styrelse redan inlett sitt arbete?

2. Om så är fallet, vilka nationella utbildningsinstitut för högre tjänstemän i ledande ställning inom polismyndigheterna bildar nätverket?

3. Var kommer det permanenta sekretariatet som skall biträda Europeiska polisakademin i dess arbete att inrättas eller var har det inrättats? Hur många personer arbetar där?

4. Hur kommer språkfrågor att lösas eller hur kommer de att lösas vid sammankomster och seminarier?

5. Finns det kursplaner och om de finns, hur ser de då ut?

6. Var kommer seminarier och sammankomster att hållas?

Svar

(8 oktober 2001)

Rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att rikta sina frågor direkt till styrelsen för Europeiska polisakademin (EPA).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0878/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Förstörelse av monument i Afghanistan

I Afghanistan begår de religiösa extremistiska talibanerna ett brott mot världskulturen när de förstör förhistoriska klassiska monument i landet. Detta har fördömts av många muslimska ledare, t.ex. av Irans president Khatami. Många av monumenten är en del av den europeiska kulturen eftersom de skapats under hellenistiskt inflytande.

1. Vilka omedelbara åtgärder tänker kommissionen vidta för att skydda de monument som än så länge klarat sig undan talibanernas katastrofala fanatism?

2. Har kommissionen för avsikt att omgående inrätta en internationell fond som först köper hellenistiska och andra förislamska konstverk för att rädda dem, och sedan ger dem tillbaka till Afghanistans folk när den mörka perioden av talibanstyre är över?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(16 maj 2001)

Kommissionen har tillsammans med medlemsstaterna, politiska och religiösa ledare samt kulturella organisationer runt om i världen fördömt den talibanska ledningens beslut att förstöra buddhastatyerna i Bamiyan. Unionens trojkas försök att få till stånd ett möte med den talibanske ledaren, Mullah Omar, för att ändra detta beslut har inte lyckats.

I unionens förklaring beträffande påbudet att förstöra statyerna uppmanades de talibanska ledarna att inte genomföra detta djupt tragiska beslut som kommer att beröva Afghanistans folk dess rika kulturella arv. Ytterligare förstörelse av tidiga monument skulle vara lika tragisk.

I unionens senaste gemensamma ståndpunkt beträffande Afganistan av den 22 januari 2001(1) anges att unionen skall uppmana alla fraktioner (i Afghanistan) att skydda Afghanistans kulturarv och att den skall stimulera all verksamhet som utförs på detta område av Förenta nationernas organisation för utbildning, vetenskap och kultur (Unesco) och Sällskapet för bevarande av Afghanistans kulturarv (Spach). Kommissionen har i detta avseende noterat att Unescos generaldirektör inom kort kommer att besöka Pakistan för att ta upp frågan om att rädda vad som återstår av Afghanistans islamiska och preislamiska arv.

Gemenskapens budget innehåller inte någon bestämmelse om finansiering av åtgärder för att skydda det afghanska kulturarvet.

(1) EGT L 21, 23.1.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1910/01

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen

(21 juni 2001)

Ämne: Diskriminering

Är kommissionen beredd att upphäva samtliga åldersgränser som tillämpas inom EU och som innebär diskriminering i åldershänseende vilket står i strid med artikel 13 i Amsterdamfördraget?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Kommissionen erinrar om att rådet den 27 november 2000 antog direktiv 2000/78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandling(1). Detta direktiv förbjuder diskriminering på grund av bland annat ålder, inklusive användning av åldersgränser som inte på ett objektivt och rimligt sätt kan motiveras av ett berättigat mål som rör särskilt sysselsättningspolitik, arbetsmarknad och yrkesutbildning, och om sätten för att uppnå detta syfte inte är lämpliga och nödvändiga.

Medlemsstaterna skall senast den 2 december 2003 införliva kraven i direktivet i den nationella lagstiftningen. Medlemsstaterna får om så behövs ta ytterligare tre år på sig från och med den 2 december 2003 för att genomföra bestämmelserna i detta direktiv om diskriminering på grund av ålder och funktionshinder för att på så sätt beakta särskilda omständigheter. Varje medlemsstat som väljer att utnyttja denna möjlighet skall utan dröjsmål underrätta kommissionen och skall årligen rapportera till kommissionen om de åtgärder den vidtar för att motverka diskriminering på grund av ålder och funktionshinder och om de framsteg den gör i genomförandet av bestämmelserna.

När det gäller åldersgränserna för uttagningsprov till kommissionen skulle kommissionen vilja hänvisa frågeställaren till svaret på den skriftliga frågan E-1512/01 från Daniela Raschhofer(2).

(1) EGT L 303, 2.12.2000.

(2) Se s. 132.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1771/01 från Mogens Camre (UEN) till kommissionen. Statligt stöd för väderkvarnar.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 350 E , 11/12/2001 s. 0224 - 0224



SKRIFTLIG FRÅGA E-1771/01 från Mogens Camre (UEN) till kommissionen (15 juni 2001) Ämne: Statligt stöd för väderkvarnar Kan kommissionen tala om i vilken utsträckning den danska lagstiftningen om statligt stöd för kraftverk omfattar aspekter som strider mot EU:s konkurrensbestämmelser och i synnerhet om man enligt EU:s bestämmelser kan låta elförbrukarna betala för stödet för väderkvarnar? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (27 juli 2001) Den danska lagstiftningen om statligt stöd till vindkraftverk och biomassaanläggningar godkändes av kommissionen förra året(1). Den lagstiftning om statligt stöd till vindkraftverk och biomassaanläggningar som införts senare godkändes den 20 juni 2001. (1) EGT C 354, 9.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1108/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Safe Harbour-överenskommelsen mellan EU och USA om dataskydd

I oktober 2000 förutsade kommissionen att 100 företag i USA skulle skriva under Safe Harbour under den första månaden, och ytterligare 1 000 inom ett år.

Hur många företag har anslutit sig hittills?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 maj 2001)

Safe harbor-överenskommelsen trädde i kraft den 1 november 2000. Hitintills har 30 amerikanska företag anslutit sig (30 mars 2001). En förteckning över företagen finns på http://www.export.gov/safeharbor/.

I sin fråga hänvisar frågeställaren till en skattning som gjordes av handelsdepartementet i USA i oktober 2000 och därefter vidarebefordrades till parlamentet av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1148/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(10 april 2001)

Ämne: Statliga företag och konkurrens

1. Kan kommissionen ge en uppskattning av vilken del av den återstående statsägda eller statskontrollerade företagsamheten inom varje medlemsstat som opererar på marknader som är eller kan bli konkurrensutsatta?

2. Kan den beskriva de viktigaste hindren för konkurrens i den återstående delen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

1. Kommissionen har inga uppgifter om marknadsandelarna hos statsägda eller statskontrollerade företag som är verksamma på konkurrensutsatta marknader i medlemsstaterna. Eftersom strukturerna på dessa marknader dessutom varierar från en medlemsstat till en annan och från en sektor till en annan och naturligtvis också ständigt förändras, är det inte möjligt för kommissionen att ge en tillförlitlig uppskattning av marknadsandelarna.

2. Det faktum att ett företag är statsägt eller statskontrollerat utgör inte i sig själv ett hinder för konkurrens. Enligt artikel 295 (f.d. artikel 222) i EG-fördraget måste kommissionen förbli neutral i frågan om huruvida offentliga företag bör privatiseras eller privata företag förstatligas, men det framgår klart och tydligt av EG-fördraget (särskilt artikel 86 (f.d. artikel 90)) att offentliga företag liksom alla andra företag måste respektera gemenskapens konkurrenslagstiftning och att medlemsstaterna inte får använda sina offentliga företag till att begränsa konkurrensen eller underlåta att uppfylla de förpliktelser som åligger dem enligt reglerna för den inre marknaden. Det är enligt EG-fördraget och sekundärrätten förbjudet för såväl privata som offentliga företag att ingå avtal som begränsar konkurrensen och att missbruka en dominerande ställning. I gemenskapsrätten föreskrivs vidare att företagssammanslutningar inte får leda till att en dominerande ställning skapas eller förstärks.

Det är av ovanstående skäl inte möjligt att fastställa vilka hinder för konkurrensen som är specifika för statsägda eller statskontrollerade företag. Kommissionen fortsätter icke desto mindre med att genom olika åtgärder successivt avveckla de hinder för konkurrensen som återstår i diverse sektorer och marknader och arbetar för att förebygga att nya konkurrensbegränsande faktorer uppkommer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0529/01

från Alejandro Agag Longo (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Ekonomiska konjunkturer

Den 18 januari 2001 förklarade kommissionsledamot Solbes att en minskning av Förenta staternas BNP med två procentandelar skulle innebära en sänkning på 0,15 procent av gemenskapens BNP.

Vilken ekonometrisk modell ligger till grund för detta påstående?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(17 april 2001)

De uppgifter som nämns i frågan gäller endast den direkta handelseffekten på gemenskapens ekonomi av att Förenta staternas ekonomi mattas av. Förenta staterna är gemenskapens största exportmarknad. Enligt siffrorna för 1999 utgjorde exporten till Förenta staterna omkring 24,1 % av den totala exporten till länder utanför gemenskapen. Eftersom gemenskapen bedriver relativt lite handel med omvärlden motsvarar denna export endast 2,3 % av gemenskapens bruttonationalprodukt (BNP).

Under antagande om en normal BNP-elasticitet för Förenta staternas import från gemenskapen kommer en minskning med två procentenheter av Förenta staternas tillväxt att minska gemenskapens exporttillväxt till Förenta staterna med 68 procentenheter, vilket kommer att dra ned gemenskapens BNP-tillväxt med 0,15 procentenheter. Detta är en uppskattning av den direkta effekten (indirekta effekter beaktas inte).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1001/01

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Beviljande av ansvarsfrihet för 1999 Jordbruk

Kommissionens klargöranden av punkt 2.7 i det andra frågeformuläret om beviljande av ansvarsfrihet för genomförandet av den allmänna budgeten i Europeiska unionen för 1999 besvarar inte de ställda frågorna ur flera synvinklar. Skulle därför kommissionen kunna klargöra följande punkter:

Beträffande punkt 2.7 a):

- Punkt 36. Kan kommissionen ta fram ifrågavarande rapport om OLAF?

- Punkt 42. Svaret har inget samband med frågan. Frågan handlar om de nederländska myndigheternas agerande som tas upp i punkt 42, och inte de belgiska myndigheternas agerande som nämns i samma punkt. Därför ställer jag återigen fråga 2.7 a).

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

De tillsammans med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) genomförda kontrollerna gjordes på grundval av rådets förordning (EEG) nr 595/91 av den 4 mars 1991 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken och om organisationen av ett informationssystem på detta område(1). Enligt den förordningen är de uppgifter som utväxlas mellan medlemsstaterna och kommissionen sekretessbelagda och får inte spridas till andra personer än de som i medlemsstaterna eller på gemenskapsinstitutionerna har till uppgift att ta del av dem. Vidare får personuppgifter bara skickas till andra gemenskapsinstitutioner, om uppgiftslämnandet krävs för att förhindra eller bekämpa oegentligheter, eller avser belagda misstankar om oegentligheter. Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på dennes skriftliga fråga E-27/01(2). I detta svar sägs t.ex. att OLAF dragit slutsatsen att det inte finns fog för att misstänka oegentligheter och att de två berörda medlemsstaterna informerats.

Om punkt 42 i revisionsrättens särskilda rapport nr 1/99 kan kommissionen ge följande information: Beträffande det nederländska företagets återbetalning har det aktuella beloppet på NLG 5 136,89 betalats tillbaka och bokfördes Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) i december 1997. I sitt svar på punkt 2.7, som parlamentsledamoten tar upp, begränsade kommissionen sig till vad den uppfattade som viktigast nämligen vilka åtgärder som vidtagits beträffande vassle. Den punkt som parlamentsledamoten återkommer till i sin skriftliga fråga avser 3 350 kilogram (kg) eller cirka 0,002 % av den kvantitet skummjölkspulver som 1997 inblandats i foderblandningar i Nederländerna. Redan i sitt svar på revisionsrättens särskilda rapport nr 1/99 angav kommissionen att detta belopp hade betalats tillbaka. Parlamentsledamoten delar säkert kommissionens åsikt att den, för garanterande av en effektiv kontroll, bör koncentrera sig på vad som innebär faktiska utgiftsrisker, då det ju är medlemsstaterna som ansvarar för stödförvaltningen och eventuella stödutbetalningar.

(1) EGT L 67, 14.3.1991.

(2) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 162.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0128/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(31 januari 2001)

Ämne: Den ekonomiska statistikens punktlighet

1. Skulle kommissionen till följd av kommissionens svar av den 22 december 2000 på den skriftliga frågan E-3426/00(1) kunna tillhandahålla siffror över inkomster, vilket begärts i frågan?

2. Kan kommissionen även ange vilka garantier, om några alls, som getts av Grekland, Irland och Luxemburg om att i tid lämna korrekta uppgifter om sin BNP, sysselsättning och produktivitet?

(1) EGT C 151 E, 22.5.2001, s. 166.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(15 maj 2001)

När det gäller arbetstagarnas inkomster är kraven på medlemsstaterna enligt handlingsplanen om statistik för EMU (Europeiska kommissionen (Eurostat) i nära samarbete med Europeiska centralbanken) samma som för uppgifter om BNP, sysselsättning (produktivitet), vilket redan meddelats i svaret på frågeställarens fråga E-3426/00(1) om dessa aggregat.

Den av kommissionen föreslagna handlingsplanen för att åstadkomma uppgifter om nationalräkenskaperna (BNP, bruttonationalinkomst (BNI) och delaggregat) som håller högre kvalitet och framför allt är mera aktuella antogs av rådet i september 2000. Kommissionen har nu i uppgift att genomföra handlingsplanen (se även svaren på frågorna E-3426/00 och E-0138/00 från frågeställaren)(2).

Medlemsstaterna har reagerat på rådets handlingsplan med nationella handlingsplaner, där de anger hur och när rådets plan kan genomföras. Allmänt sett har stora förbättringar skett när det gäller rapporteringen av BNP-uppgifter i de flesta medlemsstater (se även rådets tredje lägesrapport av den 19 januari 2001), men vissa svårigheter kvarstår i några länder.

Kommissionen har idag ingen exakt information om när Grekland, Luxemburg och Irland kommer att kunna följa kraven i handlingsplanen när det gäller rapportering av uppgifter om såväl BNP som sysselsättning (och därmed även produktivitet).

Detta kommer att fastställas i ett förslag till rådsförordning som kommissionen kommer att lägga fram inom kort och som skall ersätta rådets nuvarande förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen(3), som innehåller undantagsbestämmelser för dessa tre länder.

(1) EGT C 151 E, 22.5.2001, s. 166.

(2) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 193.

(3) EGT L 310, 30.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0690/01

från Nelly Maes (Verts/ALE) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Regional autonomi i Rumänien

I Rumänien har medborgarorganisationen Pro-Transilvania ställts utanför lagen av landets högsta rättsinstans. De juridiska argument som de rumänska myndigheterna föreburit för detta är att organisationer som eftersträvar autonomi utgör en fara för statens integritet.

Det är uppenbart att det inte faller inom kommissionens behörighet att bestrida denna juridiska tolkning av Rumäniens grundlag.

Dock har Rumänien 1994 såsom medlem av Europarådet undertecknat den europeiska stadgan om regional autonomi och ratificerat den 1998 (genom en lag som trätt i kraft den 1 maj 1998).

Hur ser kommissionen på att en internationell stadga om regional autonomi som undertecknats av ett land sedermera av detta land betraktas som en rättslig grund för lagföring på grund av äventyrande av den nationella integriteten?

Har kommissionen inom ramen för Rumäniens förestående anslutning till unionen påtalat denna uppenbara juridiska motstridighet för de rumänska myndigheterna?

Om inte: tänker kommissionen låta andra medlemsstater opåtalat fortsätta, om de vill begränsa de grundlagsfästa friheterna (antingen detta sker under hänvisning till hot mot den nationella och territoriella säkerheten eller inte)?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(3 maj 2001)

Kommissionen noterar att den konvention som parlamentsledamoten hänvisar till rör kommunal självstyrelse och inte regionalt självstyre. Som framgår av kommissionens svar på ledamotens skriftliga fråga E-3957/00(1) tolkar kommissionen det så att det är kravet på regionalt självstyre som ligger till grund för den rumänska appelationsdomstolens beslut att Pro-Tansylvanias stadgar strider mot författningen. Principen om lokalt självstyre finns med i den rumänska författningen (artikel 119).

I artikel 4 i Europarådets konvention om kommunal självstyrelse anges det lokala självstyrets ramar (så som de definieras i konventionen) och i punkt 1 står det att Kommunens grundläggande befogenheter och åliggande skall fastställas i grundlag eller annan lag. Det är fortfarande Europarådet som är den instans som är behörig att tolka bestämmelserna i denna konvention, men kommissionen förstår det så att denna bestämmelse bekräftar att det är korrekt att de lokala myndigheternas behörigheter fastställs i den rumänska författningen.

Kommissionen noterar också att denna konvention inte omfattas av gemenskapens regelverk och att den inte har ratificerats av alla medlemsstater. Konventionen berör därför inte anslutningsförhandlingarna.

(1) Se s. 7.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1394/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(10 maj 2001)

Ämne: Företagsskatt

Hur stor andel av BNP utgör de offentliga myndigheternas inkomster från företagsskatt eller andra vinstskatter från företag årligen och i varje medlemsstat? Vilka slutsatser drar kommissionen av dessa siffror när det gäller debatten om huruvida det behövs en viss miniminivå på företagsskatten för att få ett slut på jakten efter den lägsta skatten?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 juli 2001)

En sammanställning som redovisar beskattningen av företagsinkomster i medlemsstaterna under tiden 1980-2001, uttryckt i procent av bruttonationalprodukten (BNP), kommer att skickas direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets sekretariat.

Kommissionen anser inte att det finns något empiriskt underlag som tyder på att någon tävling om att vara sämst skulle pågå.

Kommissionen har i sitt senaste meddelande om beskattningspolitiken konstaterat att fastställande av skattesatserna på detta område är en angelägenhet för medlemsstaterna.