SKRIFTLIG FRÅGA E-2064/03

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(20 juni 2003)

Ämne: Harmonisering av ställningen för idrottsutövare från tredje land

Den belgiska senatens underutskott för människohandel avlät i juli 2002 ett betänkande med tre rekommendationer i anslutning till människohandel inom idrotten. I den första riktades det ett upprop om att Belgiens regioner (Flandern, Bryssel, Vallonien) måste skärpa kontrollen över anställandet av tredjelandsmedborgare. Kontrollen måste då inriktas på arbetstillstånd, anmälan till det sociala trygghetssystemet, odeklarerat arbete, arbetsvillkor osv. Den andra rekommendationen handlade om en harmoniserad ställning för förmedlare av spelare.

I den sista rekommendationen stod det att Belgiens grannländer infört höga minimilöner för proffsidrottare, såsom ett led i sina strävanden att få bort missförhållanden, framför allt att idrotten missbrukas såsom ett sätt att i smyg ta in billig arbetskraft. Denna minimilön var till exempel i Nederländerna tio gånger högre än i Belgien (ungefär 350 000 euro per år). Belgien kom på det sättet att fungera som genomfartsland och utprovningsland för potentiella proffsspelare, som sedan reser in i grannländerna om de uppfyller de förväntningar som ställs på dem eller, i annat fall, går under jorden såsom illegala invandrare.

Senatsutskottet efterlyste minimilön för spelare från och med 18 år.

Av denna sistnämnda rekommendation framgår det inte bara att frågan har en europeisk dimension utan också att en avsaknad av åtgärder på europeisk nivå kommer att leda till att problemet flyttas över från den ena medlemsstaten till den andra.

Erkänner kommissionen att det förekommer människohandel inom idrotten och att detta utgör ett problem som måste åtgärdas på europeisk nivå?

Om inte: vilka argument vill kommissionen då anföra för att motbevisa slutsatserna i betänkandet från den belgiska senatens underutskott för människohandel?

Om så är fallet: vilka initiativ ämnar kommissionen då ta för att harmonisera ställningen för idrottsutövare från tredje land för att på det sättet bekämpa en förtäckt form för människohandel?

Ämnar kommissionen också vidta åtgärder för att på europeisk nivå nå fram till en harmonisering av ställningen för förmedlare av spelare för att på det sättet få bort missbruket inom denna utpräglat internationella bransch? Om så är fallet: vilka då? Om inte: varför inte?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(31 juli 2003)

Kommissionen känner till debatten om människohandel inom idrotten och särskilt det betänkande som kom ut i juli 2002 från belgiska senatens underkommitté för frågor om människohandel. Betänkandet tar särskilt upp bedrägerier som syftar till att exploatera unga eller till och med yngre vuxna fotbollsspelare från länder som Brasilien eller Nigeria i medlemsstaterna.

I rådets rambeslut av den 19 juli 2002 om bekämpande av människohandel(1) klargörs att medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att straffbelägga människohandel som sker i syfte att exploatera en persons arbetskraft eller tjänster. Medlemsstaterna måste vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut före den 1 augusti 2004. Följaktligen måste de behöriga rättsvårdande myndigheterna även undersöka fall av människohandel som förekommer inom idrotten.

Den 25 mars 2003 beslutade kommissionen att inrätta en expertgrupp för frågor om människohandel. Gruppen kommer att avge yttranden eller rapporter till kommissionen med beaktande av rekommendationerna i Brysselförklaringen. Gruppen kommer bland annat att lämna en rapport på grundval av dessa rekommendationer för att bistå kommissionen med att lägga fram ytterligare konkreta förslag på europeisk nivå. I detta sammanhang kommer även problemet med människohandel för arbetskraftsexploatering, inklusive inom idrotten, att behandlas.

När det gäller parlamentsledamotens andra och tredje fråga vill kommissionen påminna om att EU inte har någon särskild behörighet inom idrottssektorn och att det därför inte är möjligt med någon harmonisering. Kommissionen följer dock noga de frågor som gäller debatten om människohandel. Under förhandlingarna om reglerna för överföringar inom fotbollen, insisterade kommissionen på att FIFA skulle utveckla kontrollåtgärder för behandlingen av unga spelare (särskilt under 18 år). Den lät också FIFA organisera reglerna för förmedlare av spelare, med särskild tonvikt på kontroll av deras metoder.

(1) EGT L 203, 1.8.2002.