SKRIFTLIG FRÅGA E-2802/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Motsättning mellan önskvärd minskning av flygets överkapacitet och stöd till flygbolag

1. Kan kommissionen bekräfta att tillväxten för flyget, och därmed vinstutrymmet för flygbolagen, redan före den 11 september 2001 var i avtagande, viket visade sig i ett stort antal lediga stolar och i att man tog bort flygningar från tidtabellerna?

2. Kan kommissionen bekräfta att det nuvarande systemet med en fri världsmarknad och den därav resulterande konkurrensen mellan olika företag som erbjuder varierande kvalitet och priser på delvis samma sträckor och där endast tilldelningen av landningsrättigheter sätter gränser för flygets expansion, driver företag till att värva nya kunder genom överkapacitet och alltför snabb tillväxt och att erbjuda tjänster som ännu ingen frågat efter?

3. Delar kommissionen min oro att statligt stöd till flygbolagen, såsom det stöd som på nytt förordas efter den 11 september 2001, och som medlemsstaterna kan ge under fyra veckor fr.o.m. den 22 september 2001 för försäkringar mot risker, bidrar till att upprätthålla flygets överkapacitet och försenar den önskvärda saneringen?

4. Anser kommissionen, med tanke på flygplatsernas växande krav på utrymme, bullerstörningarna från flygplan och utsläppen av växthusgaser, att det är viktigt att se till att den framtida kapaciteten när det gäller flygplan och flygsträckor inte skall vara mycket större än de verkliga behoven?

5. Instämmer kommissionen med mig att flygbolagens nuvarande problem inte får vara ett skäl att avstå från ansträngningarna att få bort de oegentliga konkurrensfördelar som flyget har gentemot andra transportsätt p.g.a. att flygbränslet är skattebefriat?

6. Är kommissionen beredd att ta bort alla hinder för avtal mellan myndigheter och flygbolag sinsemellan i syfte att få ordning på passagerarströmmarna och kunna dela upp dem mellan flygbolagen så att kapacitetsöverskottet effektivt kan minskas?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

1. Redan före den 11 september 2001 fanns det tecken på att flygtransporternas tillväxt var i avtagande efter flera år av stark expansion. För vissa flygbolag minskade också vinsterna. Andra flygbolag, särskilt inom lågkostnadssektorn, fortsatte att expandera och uppvisa ökade vinster.

2. Gemenskapens luftfartspolitik bygger på friheten att tillhandahålla tjänster på en öppen och konkurrensutsatt marknad. Före den 11 september 2001 kunde flygbolagen fylla de flesta tillgängliga platserna, och därför tycks branschens expansion i stort sett ha motsvarat allmänhetens efterfrågan på flygtransporter.

3. Kommission håller med om att det inte är önskvärt med statligt stöd i transportsektorn. Sådant stöd motverkar utvecklingen av en effektiv sektor genom att företag undantas från normalt kommersiellt tryck, flygbolagens incitament att kontrollera kostnader och kapacitet undanröjs och vissa flygbolag får orättvisa konkurrensfördelar jämfört med osubventionerade flygbolag. De förslag som kommissionen antog den 10 oktober 2001 utgjorde ett svar på de speciella omständigheter som uppstod efter händelserna den 11 september 2001 och de är förenliga med dessa principer.

4. Kommissionen fastställer i sin nyligen offentliggjorda vitbok om transportpolitik(1) att hela transportsystemet skall vara hållbart ur ekonomiskt, socialt och miljömässigt perspektiv. Flygtransporter ger upphov till speciella miljöproblem och dessa bör hanteras på europeisk och internationell nivå. Det förefaller dock inte lämpligt att införa absoluta kapacitetsbegränsningar för flygbolag. Målet bör vara att ge flygbolagen sådan frihet att de kan drivas effektivt inom en bredare ram av allmänna regler utformade för att främja striktare miljönormer.

5. Frågan om skatt på flygbränsle och andra marknadsbaserade åtgärder med liknande verkan måste granskas inom Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO) eftersom den nuvarande politiken, som innebär att fotogen sedan länge undantas, är fastställd på internationell nivå. Denna politik har införlivats med omkring 3000 bilaterala luftfartsavtal. På kort sikt tittar kommissionen på hur utsläppsrelaterade avgifter och frivilliga avtal kan användas för att minska flygets miljöpåverkan. På längre sikt undersöker den hur detta kan inbegripas i ett system för handel med utsläppsrätter enligt Kyotoprotokollet.

6. Enligt gemenskapens regelverk skall kapaciteten regleras genom konkurrens på flygtransportmarknaden. Om man skulle återgå till en politik som innebär att flygbolagens passagerarandelar regleras genom regeringsingripandet skulle det ta bort flygbolagens incitament för att förbättra sina tjänster och konkurrera med priser. Detta skulle inte ligga i de europeiska konsumenternas och den europeiska ekonomins intresse.

(1) KOM(2001) 574 slutlig.