SKRIFTLIG FRÅGA E-3754/02

från Jan Andersson (PSE) till kommissionen

(20 december 2002)

Ämne: Schengentillämpningen vid Frankfurts flygplats

En svensk medborgare som kom inresande till Frankfurts flygplats (under november månad år 2002) från ett utomeuropeiskt land berättar att det vid ankomsten stod tysk passpolis och urskiljde alla resande med tyskt pass, för att sedan hänvisa dessa till en separat kö genom passkontrollen. De med tyskt pass kunde således passera betydligt snabbare genom kontrollen än de med ett pass från andra Schengenländer. Dessa senare hänvisades nämligen till den reguljära kön, konventionellt uppdelad för EU-medborgare och icke-EU-medborgare, och dessa köer var naturligt nog mycket längre.

Denna beskrivna procedur föranleder frågor om hur man vid Frankfurts flygplats tillämpar principerna i Schengenkonventionen. Sedan Amsterdamfördragets ikraftträdande ansvarar rådet för att personkontroller vid Schengenområdets yttre gränser genomförs på ett enhetligt sätt. Men förfarandet vid Frankfurts flygplats, så som det beskrivs, antyder att så inte är fallet, och utgör i så fall ett exempel på ett brott mot de principer som Schengenregelverket fastlägger.

Medger den gemensamma handboken för de yttre gränserna den typ av åtskillnad mellan olika Schengenmedborgare som medborgaren beskriver ovan?

Om så inte är fallet, vilka åtgärder kan kommissionen vidta för att komma till rätta med denna särbehandling?

Påkallar detta en påskyndning av revidering av handboken som enligt uppgift pågår?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(10 februari 2003)

Som svar på parlamentsledamotens fråga vill kommissionen erinra om nedanstående principer i gemenskapsrätten.

- Enligt rådets beslut 1999/436/EG av den 20 maj 1999(1) har huvudbestämmelserna i Schengenregelverket om kontroll och övervakning av personer som passerar de yttre gränserna fått en ny rättslig grund i artikel 62 i EG-fördraget. Det gäller bland annat Verkställande kommitténs beslut av den 22 december 1994 om införande och tillämpning av Schengensystemet på flygplatser(2). Bestämmelserna i Schengenregelverket utgör hädanefter en del av gemenskapsrätten och kommissionen skall därmed i egenskap av fördragens väktare se till att de följs.

- I sak sägs i Schengenregelverket att personkontrollerna av unionsmedborgarna vid de yttre gränserna skall vara minimal och bara avse ID-handling eller resehandling. Däremot skall kontrollerna av tredjelandsmedborgare vara mer omfattande och inte bara avse ID- eller resehandlingar.

- När det gäller det praktiska arbetet på flygplatserna sägs i Schengenregelverket att unionsmedborgarna skall passera skilt från tredjelandsmedborgare. Olika passager skall minska unionsmedborgarnas väntetid vid de yttre gränserna och samtidigt ge gränskontrollörerna möjlighet att på lämpligt sätt göra den mer ingående kontroll som krävs av tredjelandsmedborgare.

- Olika passager enligt Schengenregelverket är förenligt med gemenskapsrättens bestämmelser om unionsmedborgares fria rörlighet. Det är inte diskriminerande mellan unionsmedborgarna och inte heller mellan medlemsstater som fullt ut tillämpar Schengenregelverket och de medlemsstater som inte gör det. De omständigheter parlamentsledamoten åberopar strider dock mot Schengenregelverket och gemenskapsrättens princip om att inte diskriminera mellan unionsmedborgare.

- När det gäller kontrollerna av Schengenregelverkets tillämpning i medlemsstaterna finns ett system för kontrollbesök från den tiden samarbetet var mellanstatligt(3) vilket är inarbetat i EU-institutionerna. Det har en dubbel rättslig grund i artikel 66 i EG-fördraget samt i artiklarna 30 och 31 i Fördraget om Europeiska unionen(4). Kommissionen har uttalat att en ständig kommitté för genomförande av Schengenkonventionen () inte på något sätt påverkar de befogenheter som genom fördragen tillkommer kommissionen, särskilt dess ansvar som övervakare av fördragen.

- Kommissionens ansvar i frågan illustreras för övrigt av att den, enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla och den plan för förvaltningen av de yttre gränserna som rådet (rättsliga och inrikes frågor) antog den 13 juni 2002, har utarbetat ett förslag till lagstiftning om omarbetning av den gemensamma handboken om förvaltningen av de yttre gränserna. I och med att de viktigaste bestämmelserna i den gemensamma handboken omvandlas till gemenskapslagstiftning blir de otvetydigt bindande för medlemsstaterna.

(1) Rådets beslut 1999/436/EG av den 20 maj 1999 om fastställande, i enlighet med relevanta bestämmelser i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionen, av rättslig grund för samtliga bestämmelser och beslut som utgör Schengenregelverket, EGT L 176, 10.7.1999.

(2) Verkställande kommitténs beslut av den 22 december 1994 (SCH/Com-ex (94) 17 rev. 4), offentliggjort i EGT L 239, 22.9.2000.

(3) Verkställande kommitténs beslut av den 16 september 1998 (SCH/Com-ex (98) 26 slutlig), offentliggjort i EGT L 239, 22.9.2000.

(4) Rådets beslut 1999/436/EG, offentliggjort i EGT L 176, 10.7.1999.