SKRIFTLIG FRÅGA E-3302/97 från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Olyckor vid raffinaderier

Den 14 september 1997 ägde en tragisk eldsvåda rum vid ett oljeraffinaderi i Visakhapatam-hamnen (Bengaliska viken, Indien), och tiotals människor förolyckades eller skadades allvarligt. Mer än 150 000 människor som bodde i närheten av eldsvådan evakuerades, och den petrokemiska anläggningen totalförstördes.

Händelsen ifrågasätter säkerheten vid dessa typer av anläggningar och lämpligheten i att de är belägna i närheten av tätbebyggda områden.

Santa Cruz de Tenerife (Kanarieöarna, Spanien) är ett exempel på en stad där bland annat ett oljeraffinaderi finns inne i stadsområdet.

Känner kommissionen till orsakerna bakom olyckan som inträffade vid raffinaderiet i Indien?

I hur många europeiska städer finns petrokemiska anläggningar, eller närmare bestämt oljeraffinaderier, inne i stadsområdet?

Vilka säkerhetsåtgärder anser kommissionen vara nödvändiga för att garantera säkerheten och välbefinnandet hos befolkningen? Hur lämpligt är det att anläggningar som till exempel oljeraffinaderier ligger i tätbebyggda områden?

Har Europeiska kommissionen utarbetat några bestämmelser angående säkerheten vid dessa anläggningar? Hur väl efterlevs denna lagstiftning? Om lagstiftning på området saknas, anser kommissionen att det är nödvändigt att utarbeta särskilda bestämmelser för dessa anläggningar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (26 november 1997)

Rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter ((EGT L 230, 5.8.1982, ändrat genom direktiv 87/216/EEG (EGT L 85, 28.3.1987), direktiv 88/610/EEG (EGT L 336, 7.12.1988) och direktiv 91/692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991). )) (det så kallade Seveso-direktivet) syftar till att förebygga storolyckor och att begränsa följderna av dem. I direktivet åläggs verksamhetsutövare som driver farliga anläggningar, vilka även omfattar petrokemiska anläggningar som oljeraffinaderier, att vidta lämpliga säkerhetsåtgärder och att informera behöriga myndigheter.

Som ett resultat av en grundlig genomgång av mer än 10 års erfarenhet av tillämpningen av direktivet, vilket även innefattar analys av olyckor som inträffat världen över under samma period, antog rådet i december 1996 ett nytt direktiv 96/82/EG om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår ((EGT L 10, 14.1.1997. )) (det så kallade Seveso II-direktivet). Medlemsstaterna har upp till två år på sig att genomföra direktivet. Från och med februari 1999 ersätter det direktivet 1982 års direktiv.

Seveso II-direktivet bygger visserligen på det befintliga direktivet, men innehåller viktiga nya delar som till exempel en förpliktelse för verksamhetsutövare som driver farliga anläggningar att införa drift- och säkerhetssystem och för medlemsstater att ta hänsyn till direktivet i sina planer för markanvändning. Införandet av den här bestämmelsen, vilket är ett resultat av katastrofen i Bhopal, är ett stort steg framåt i arbetet med att förhindra storolyckor. På lång sikt skall markanvändningsplaner användas som ett instrument för att se till att avståndet mellan farliga anläggningar och bostadsområden är tillräckligt stort. Om en farlig anläggning redan finns i närheten av ett bostadsområde, understryks i direktivet behovet av ytterligare tekniska åtgärder för att riskerna för de kringboende inte skall öka.

För att uppfylla sina informationskrav gentemot medlemsstaterna och för att dra lärdom av tidigare olyckor har kommissionen inrättat ett rapportsystem för storolyckor (MARS) samt gemenskapens dokumentationscenter om industriella risker (CDCIR) vid Gemensamma forskningscentret (GFC) i Ispra, Italien. MARS är ett datorbaserat register- och informationssystem som innehåller olycksfallsinformation från medlemsstaterna. CDCIR är ett bibliotek som innehåller dokumentation om analys av olycksorsaker, erfarenheter från olyckor och information om förebyggande åtgärder. Offentliga myndigheter och berörda industrier har tillgång till informationen på följande adress: (http://mtrls1.jrc.it:80/mahb/).

Kommissionen har begärt in information om orsaken till och omständigheterna kring branden vid ett oljeraffinaderi i hamnen i Visakhapatam i Indien för att se till att tillgänglig information och vunna erfarenheter kan spridas.