SKRIFTLIG FRÅGA P-3453/01

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(6 december 2001)

Ämne: Sardinkonservindustrin och ursprungsbeteckningar

Sardinkonservindustrin är utsatt för hårt tryck till följd av en ökad lågprisimport och svårigheter att säkerställa regelbundna leveranser av sin råvara. Inte nog med detta. Industrin påverkas numera även av en ny faktor, nämligen konkurrensen från import av produkter som trots att de inte är sardiner går under detta namn, vilket förvirrar konsumenten och äventyrar produktens kvalitet samt även skapar illojal konkurrens.

Enligt normerna för saluföring i artikel 2 i förordning (EEG) nr 2136/89(1) framgår det klart att endast produkter som uteslutande är beredda av fisk av arten Sardina pilchardus walbaum får saluföras som sardinkonserver. Det tycks emellertid som om vissa länder i Latinamerika, i synnerhet Peru, exporterar produkter som går under beteckningen Stillahavssardin eller av sardintyp av arten sardinops sagax, till ett pris som vida understiger priserna i gemenskapen. Vid Världshandelsorganisationens konferens i Doha gjordes få framsteg beträffande skyddet av ursprungsbeteckningar.

Kan kommissionen i detta sammanhang besvara följande frågor:

- Är dessa förhållanden korrekta och vilka åtgärder vidtar den i så fall för att rätta till situationen?

- Vad anser den om att i gemenskapen inrätta ett referenslaboratorium för att kontrollera kvaliteten och bestämmelserna för saluföring av fiskeprodukter på gemenskapsmarknaden, inbegripet importerade produkter?

- Vad anser den om att införa ett tillfälligt system för kompensatoriska ersättningar och/eller konsumentstöd för sardinkonservindustrin?

(1) EGT L 212, 22.7.1989, s. 79.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 januari 2002)

Peru och Venezuela har vid flera tillfällen beklagat sig över rådets förordning (EEG) nr 2136/89 av den 21 juni 1989 om gemensamma marknadsnormer för konserverade sardiner eftersom de anser att gemenskapens förbud mot att de marknadsför sardinops (Peru) och sardinella aurita (Venezuela) som sardiner från Peru/Venezuela är ett brott mot Codex Alimentarius och artikel III i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT).

Gemenskapens svar på dessa synpunkter har alltid varit att förordning (EEG) nr 2136/89 överensstämmer med Codex, eftersom konsumenterna inte skall vilseledas, och överensstämmer med GATT eftersom den inte diskriminerar importerade sardiner. Syftet med förordning (EEG) nr 2136/89 är att marknaden skall vara begriplig och konsumenterna skall få information.

Den 24 juli 2001 tillsattes på Perus initiativ ett utskott i Världshandelsorganisationen WHO för att undersöka om förordning (EEG) nr 2136/89 är förenlig med WTO:s regler. Peru hävdar att denna gemenskapsförordning står i strid med avtalet om tekniska handelshinder (TBT) och artikel III i GATT eftersom det inte tillåter att Perus sardinops saluförs under beteckningen Sardiner.

Venezuela, Kanada, Förenta staterna, Chile, Ecuador och Colombia är tredje man i denna process och stödjer Peru, eftersom de länderna också har fiskarter som de i gemenskapen skulle vilja saluföra under beteckningen sardiner.

Parterna har redan gjort sina första framställningar och det första mötet i utskottet hölls den 2728 november 2001. Det slutliga rapporten till WTO:s medlemmar förväntas i början av april 2002. Kommissionen är övertygad om att förordning (EEG) nr 2136/89 överensstämmer med gemenskapens internationella förpliktelser och inte diskriminerar något av de andinska länderna eller någon annan WTO-medlem.

När det gäller referenslaboratorier hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till svaret på skriftlig fråga E-3971/98 från Varela Suanzes-Carpegna(1).

I rådets förordning (EG) nr 104/2000 av den 17 december 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter(2) planeras inga åtgärder för ett tillfälligt system för kompensationsbidrag för konserver. Genom artikel 14.1 b i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(3) är det emellertid möjligt för medlemsstaterna att vidta åtgärder för att främja nya avsättningsmöjligheter för fiskeriprodukter, inklusive säljkampanjer.

(1) EGT C 325, 12.11.1999.

(2) EGT L 17, 21.1.2000.

(3) EGT L 337, 30.12.1999.