SKRIFTLIG FRÅGA E-2472/02

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(4 september 2002)

Ämne: Sociala och ekonomiska konsekvenser av utvidgningen för speditionsbranschen

Med all sannolikhet kommer Europeiska unionen i januari 2004 att utvidgas med ett antal medlemsstater. Vid sidan om alla positiva konsekvenser kommer det till exempel för speditionsbranschen också att finnas negativa konsekvenser. Inom speditionsbranschen kommer exempelvis de olika arbetstagare som sysslar med förtullningsverksamhet (tulldeklaratörer) att bli utan arbete, som en följd av att tullformaliteterna med de nya medlemsstaterna kommer att avskaffas. Ett antal företag inom denna bransch, framför allt sådana företag som inriktar sin verksamhet på de nya medlemsstaterna, kommer att få lägga ner sin verksamhet. Av en uppskattning som gjorts i Nederländerna framgår det att 4 250 arbetstagare inom unionen möjligtvis kan bli arbetslösa, och då rör det sig ofta om arbetstagare som är bosatta i områden med stor arbetslöshet.

Därför vill jag ställa följande frågor till kommissionen:

1. Är kommissionen beredd att undersöka vilka sociala och ekonomiska konsekvenser Europeiska unionens utvidgning kommer att medföra för speditionsbranschen? Om inte: är kommissionen då beredd att bekosta en sådan undersökning utförd av branschen själv?

2. Är kommissionen beredd att vidta åtgärder till förmån för sysselsättning och utbildning bland de arbetstagare som kommer att bli arbetslösa till följd av utvidgningen?

3. Är kommissionen beredd att ta strukturfonderna i anspråk i sysselsättningsskapande syfte framför allt nu, när det för det mesta handlar om områden där arbetslösheten redan är stor?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 oktober 2002)

I de sysselsättningsriktlinjer som rådet antagit som en del av den europeiska sysselsättningsstrategin uppmanas medlemsstaterna att vidta aktiva åtgärder för att förebygga och angripa arbetslösheten och för att främja att arbetslösa snabbt integreras eller återintegreras på arbetsmarknaden. I dessa riktlinjer uppmanas medlemsstaterna också att utarbeta en samstämmig strategi för livslångt lärande för att hjälpa arbetstagarna att anpassa sig till omstruktureringar i ekonomin. Efter anslutningen ska kandidatländerna tillämpa sysselsättningsriktlinjerna på samma sätt som de nuvarande medlemsstaterna.

De åtgärder som vidtas för att angripa problemet med sektoriella omstruktureringar, som kan bli följden av utvidgningen, måste anpassas till denna övergripande ram.

Europeiska socialfonden (ESF) bidrar till åtgärder som vidtas på grundval av den europeiska sysselsättningsstrategin och de årliga riktlinjerna för sysselsättningen(1). Socialfonden är således gemenskapens viktigaste finansieringsinstrument för åtgärder som syftar till att utveckla arbetsmarknaden. De övriga strukturfonderna kommer att bidra till att skapa nya arbetsfillfällen i de berörda mål 1- och mål-2-regionerna.

De program som antagits för perioden 20002006 inbegriper åtgärder som syftar till att lösa de problem som parlamentsledamoten tar upp. Dessutom planerar man att vid programplaneringen för strukturfonderna i de nya medlemsstaterna för perioden 20042006 att särskilt beakta åtgärder som syftar till att förebygga arbetslöshet på grund av den pågående socioekonomiska omstruktureringen i dessa länder.

Kostnader i samband med särskilda åtgärder som vidtas på grund av förlorade arbetstillfällen inom tullsektorn, exempelvis avgångspension, kan inte samfinansieras av strukturfonderna.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1784/1999 av den 12 juli 1999 om Europeiska socialfonden, EGT L 213, 13.8.1999.