ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3892/97 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Diskriminering av zigenare i Tjeckien

Under de senaste månaderna har det kommit ett antal alarmerande rapporter om den omfattande diskrimineringen mot zigenare i Tjeckien, vilka i många fall fråntas tjeckiskt medborgarskap på olagliga grunder. Hur ämnar kommissionen utöva påtryckningar på den tjeckiska regeringen för att få den att erkänna denna grupps rättigheter?

Håller kommissionen med om att en tillfredsställande lösning på detta problem måste utgöra en grundläggande förutsättning för att Tjeckien skall kunna bli medlem av Europeiska unionen?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

I sitt yttrande från juli 1997 över Tjeckiens ansökan om medlemskap drog kommissionen slutsatsen att de tjeckiska myndigheterna bland annat borde ta itu med romernas situation i Tjeckien. Kommissionen kom till liknande slutsatser i sina yttranden över flera andra ansökarländer.

Gemenskapen bistår, genom sin strategi inför anslutningen, de associerade länderna i deras förberedelser för medlemskap och där intar Phare-programmet en viktig roll. I det programmet ingår flera projekt som särskilt tar upp frågor om de mänskliga rättigheterna och minoriteternas situation, även romernas.

Kommissionen kommer även i fortsättningen att noggrant följa situationen vad gäller de mänskliga rättigheterna och minoritetsgrupperna i alla de associerade länderna. När det gäller Tjeckien innebär detta också noggrann övervakning av det program som antogs av den tjeckiska regeringen den 29 oktober 1997, vilket har som mål att förbättra situationen för romerna. Kommissionen kommer samtidigt via Phare-programmet att fortsätta att bistå dessa länder när det gäller att effektivt ta itu med de brister på dessa områden som angavs i kommissionens yttranden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3846/97 från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Direktiv om televisionsverksamhet

Eftersom många medlemsstater bryter mot direktiven om televisionsverksamhet (t.ex. 89/552/EEG ((EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. )) ¨Television utan gränser¨, 93/83/EEG ((EGT L 248, 6.10.1993, s. 15. )) om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändning via kabel, 94/46/EEG ((EGT L 268, 19.10.1994, s. 15. )) om satellitkommunikation och 95/47/EEG ((EGT L 281, 23.11.1995, s. 51. )) om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler) och eftersom det audiovisuella området, enligt kommissionsledamot Oreja, är ett av de områden som kommissionen anser höra till de allra viktigaste, vill jag fråga kommissionen om följande:

1. På vilket sätt har man tänkt tillämpa en gemensam strategi, utöver Media II, för att stärka den audiovisuella produktionen i Europa vid en tidpunkt då nästan alla medlemsstater bryter mot televisionsdirektiven?

2. Har kommissionen för avsikt att dra vissa medlemsstater inför EG-domstolen för brott mot ovannämnda direktiv, när kommer detta i så fall att ske och vilka medlemsstater gäller det?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (3 februari 1998)

Utöver Media II har kommissionen föreslagit inrättandet av en europeisk garantifond för att uppmuntra biograf- och televisionsproduktion (förslag till rådets beslut av den 14 februari 1996) ((EGT C 41, 13.2.1996. )), till vilket parlamentet har yttrat sig positivt. Den nödvändiga enigheten har dock ännu inte uppnåtts inom rådet.

I fråga om nya initiativ har kommissionen nu infört en fas av rådslag och analys, bland annat genom den ¨AV-kongress¨ som kommer att äga rum i Storbritannien våren 1998, och den reflexionsgrupp på hög nivå som har inrättats av kommissionsledamoten med ansvar för kultur och audiovisuella frågor. I linje med sitt engagemang i dessa frågor kommer kommissionen vidare under 1998 att lägga fram en grönbok om de kulturella aspekterna av de nya AV- och informationstjänsterna.

Jag vill också peka på att kommissionen har betydande befogenheter att göra sin egen bedömning i fråga om talan om fördragsbrott enligt artikel 169 i EG-fördraget, särskilt vad gäller möjligheten att lägga fram frågor inför domstolen. I synnerhet kan nämnas den andra rapporten från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om tillämpningen av rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television ((EGT L 298, 17.10.1989. Svensk text i specialutgåva, område 6, volym 3, s. 3. )), ¨Television utan gränser¨, som antogs den 24 oktober 1997 ((KOM(97) 523 slutlig. )). I denna framläggs och analyseras bland annat sju domar från domstolen om tolkningen och tillämpningen av direktivet. Kommissionen har för övrigt nyligen beslutat att vända sig till domstolen för att få fastställt att Italien har brutit mot sina förpliktelser enligt EG-fördraget och direktivet om ¨TV utan gränser¨.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 174 , 08/06/1998 s. 0079



SKRIFTLIG FRÅGA E-3582/97 från José Apolinário (PSE) till kommissionen (13 november 1997) Ämne: ¨Europass¨ för personer över 60 år Kan kommissionen, mot bakgrund av dess svar på fråga E-1019/97 ((EGT C 367, 4.12.1997, s. 69. )) om en genomförbarhetsstudie för ett kort för personer över 60 år, meddela om denna studie redan har inletts och hur detta projekt har utvecklats sedan april 1997? Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (13 januari 1998) Kommissionen mottog helt nyligen resultaten av en genomförbarhetsstudie om ett kort för personer över 60 år. Studien har gjorts av icke-statliga organisationer, som arbetar med äldre människor i fem medlemsstater. Kommissionen granskar nu ingående dessa resultat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4138/97 från David Bowe (PSE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Import av primater från Indonesien

Med tanke på slutsatserna i en ny rapport om handeln med icke-hominider från Indonesien och, inte minst, de allvarliga överträdelserna mot bestämmelserna i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter, undrar jag om kommissionen överväger att göra en egen undersökning av handeln med primater?

Kommer kommissionen dessutom i väntan på resultaten av en sådan undersökning att överväga att lägga ett embargo på användningen av primater från Indonesien i experiment inom EU?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4137/97 och E-4138/97 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (18 februari 1998)

Kommissionen är medveten om den brittiska djurskyddsorganisationen BUAV:s (British Union for the Abolition of Vivisection) rapport från november 1997 om ett antal transporter av primater från Indonesien till Förenta staterna. Eftersom åtminstone en av transporterna transiterades genom gemenskapen, har kommissionen erinrat myndigheterna i den berörda medlemsstaten om bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem ((EGT L 61, 3.3.1997. )), och särskilt om artikel 9.5 i denna förordning.

Kommissionen har även begärt att den indonesiska förvaltningsmyndigheten för konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) skall ta ställning till påståendena i BUAV:s rapport och redogöra för sin policy när det gäller genomförandet av IATA:s (International Air Transport Association) bestämmelser och uppfödning i fångenskap.

Mot bakgrund av resultaten av de nödvändiga överläggningarna kommer kommissionen att överväga huruvida det är nödvändigt att vidta åtgärder i enlighet med artikel 4.6 c i förordning nr 338/97.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3901/97 från Carlo Secchi (PPE) till kommissionen (27 november 1997)

Ämne: Förbud mot reklam för laxeringsmedel i Italien

Är kommissionen medveten om att det italienska hälsovårdsministeriets läkemedelskommitté har beslutat att ändra den nuvarande klassificeringen av laxeringsmedel från kategorin O.T.C. till icke receptbelagda läkemedel, så kallade S.O.P, för vilka det till skillnad från vad som är fallet med den förstnämnda kategorin inte är tillåtet att göra reklam?

Anser kommissionen att ovan nämnda beslut utgör ett hinder för den fria rörligheten för varor, med tanke på att reklam för läkemedel avsedda för självmedicinering är tillåten enligt den nuvarande gemenskapslagstiftningen, liksom enligt övriga medlemsstaters nationella lagstiftning?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (22 december 1997)

Den 20 november 1997 uppmärksammade en italiensk sammanslutning för läkemedelsindustrin kommissionen på vissa planerade italienska åtgärder som kan medföra ett förbud mot marknadsföring av alla laxeringsmedel.

Med tanke på den tydliga formuleringen i artikel 3 i direktiv 92/28/EEG av den 31 mars 1992 om marknadsföring av humanläkemedel ((EGT L 113, 30.4.1992. )) verkar det som om medlemsstaterna inte är tillåtna att införa ännu strängare bestämmelser om reklam som riktas till allmänheten. Av denna anledning verkar ett nationellt förbud mot reklam för en viss kategori läkemedelsprodukter som ¨genom sin sammansättning och sitt syfte är avsedda och utformade för användning utan att en praktiserande läkare behöver medverka med att ställa diagnos eller föreskriva eller kontrollera en behandling, men, om så är nödvändigt, med hjälp av apotekarens anvisningar¨ och som inte finns med bland de undantag som anges i artikel 3.1 och 3.3, utgöra en överträdelse av gemenskapslagstiftningen.

Kommissionen övervakar noggrant den fortsatta utvecklingen i den här frågan i Italien och kommer om det är nödvändigt att vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att gemenskapslagen efterlevs i alla avseenden.

Enligt direktiv 92/26/EG av den 31 mars 1992 om klassificeringen vid tillhandahållande av humanläkemedel ((EGT L 113, 30.4.1992. )) får medlemsstaterna omklassificera rättsstatusen för läkemedelsprodukter. En sådan omklassificering kan innebära ändrade marknadsföringsregler, inbegripet möjligheten att förbjuda marknadsföring.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4124/97 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Miljösaneringsverksamhet på Kolahalvön

Kommissionen är medveten om att det på Kolahalvön lagras mycket radioaktivt avfall på medellång sikt i anläggningar som inte svarar mot moderna säkerhetsföreskrifter och att endast 5 miljoner ecu reserverades för projekt i anslutning till avfallshanteringen. Kan kommissionen vänligen redogöra för huruvida det här arbetet har påbörjats eller inte?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

En inventering av det använda kärnbränsle och det radioaktiva avfall som för närvarande förvaras i anläggningar i nordvästra Ryssland, och en uppskattning av de mängder som man beräknar kommer att alstras under kommande år, gjordes under 1996 inom ramen för en studie som finansierades av kommissionen. Studien resulterade i att 5 miljoner ecu av TACIS kärnsäkerhetsfond anslogs till omhändertagande av radioaktivt avfall i området. De fyra projekt som ingår i programmet igångsattes alla under 1997.

Förutom dessa projekt stödjer kommissionen också en rad andra verksamheter vad gäller omhändertagande av radioaktivt avfall i området. Dessa omfattar sanering av fartyget ¨Lepse¨ (som används för lagring), avlägsnande av använt kärnbränsle, utveckling av en behållare för förvaring och transport av avlägsnat bränsle, bedömning av förvaringsmöjligheterna för använt kärnbränsle som avlägsnats från ubåtar och isbrytare samt en bedömning av hur de kärnreaktorer som dumpats i Karahavet påverkar miljön.

Det återstår dock mycket att göra. En internationell expert konstaterade nyligen att situationen i området försämras ytterligare i och med att allt fler atomubåtar tas ur drift, och länderna uppmanas att främja finansiering av ytterligare verksamheter i området. Kommissionen stödjer denna åsikt och hoppas kunna intensifiera sina ansträngningar för att råda bot på situationen. Kommissionen räknar med parlamentets fortsatta stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3222/97 från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Återvinning av icke trafikdugliga fordon

En av de mest omdiskuterade miljöfrågorna för närvarande är hur icke trafikdugliga fordon skall kunna återvinnas.

Vitt skilda förslag har framförts. Några menar att den bästa lösningen vore att låta marknadskrafterna och allmänhetens goda vilja verka. Andra hävdar att det bästa vore att införa miljöskatter, vilket redan skett i Holland, även om man då, enligt motståndarna till denna ytterlighetsåtgärd, löper risken att fordonets ägare inte längre bryr sig om sin bil utan överger den på allmän plats.

Kan kommissionen redogöra för vilka bestämmelser som för närvarande existerar inom detta område och vilka länder som har valt att beskatta återvinningen av fordon och om kommissionen planerar att föreslå åtgärder för att underlätta en gemensam lösning för medlemsländerna?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (1 december 1997)

Den 9 juli 1997 antog kommissionen ett förslag till direktiv om uttjänta bilar ((KOM(97) 358. )). Förslaget omfattar bestämmelser om förebyggande åtgärder, insamling, hantering, återvinning, övervakning och information. I synnerhet fastställer direktivet kvantifierade mål för återanvändning, materialåtervinning och avfallsåtervinning.

Med detta förslag avser kommissionen att verka för en tillnärmning av de olika medlemsstaternas metoder för att lösa problemen med uttjänta bilar. I vissa medlemsstater har initiativ satts igång av nationella myndigheter eller ekonomiska aktörer. Dessa initiativ skiljer sig väsentligen sinsemellan i innehåll och vad beträffar tidtabellerna för när målen skall vara uppfyllda, vilken tidsperiod de omfattar och utformningen av åtagandena. Initiativ har inletts (vissa omfattar målsättningar för materialåtervinning och avfallsåtervinning) i Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Nederländerna, Österrike, Sverige och Förenade kungariket.

För att undvika riskerna med att fordon kvarlämnas i miljön framförs ett krav i direktivförslaget om att uttjänta fordon endast får avregistreras från offentliga register sedan ett skrotningsintyg utfärdat av en auktoriserad hanteringsanläggning har lämnats. Endast hanteringsanläggningar som följer kraven i direktivet kommer att få tillstånd att verka och att utfärda skrotningsintyg.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4066/97 från Nel van Dijk (V) till kommissionen (15 december 1997)

Ämne: Besprutning med bekämpningsmedel drabbar även människor

I byn Orgiva i provinsen Granada i södra Spanien flygbesprutas olivträdsodlingar med bekämpningsmedel. Bekämpningsmedlet utgörs av dimetoat som är en fosforsyraester.

Är det enligt europeisk lagstiftning tillåtet att använda denna fosforsyraester? Är det god jordbrukssed att förutom från flygplan spruta detta bekämpningsmedel på olivträdsodlingar, dessutom bespruta byn Orgiva, män, kvinnor, barn och småbarn, samt eventuella turister som befinner sig i området? Vilka åtgärder avser Europeiska kommissionen att vidta för att komma tillrätta med denna typ av missförhållanden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

Dimetoat är ett verksamt ämne, i form av en insekticid, som det var tillåtet att använda i växtskyddsmedel i de flesta medlemsstaterna före dagen för genomförandet (den 25 juli 1993) av direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden ((EGT L 230, 19.8.1991. )), och som därför även fortsättningsvis får tillåtas i medlemsstaterna i enlighet med bestämmelserna i artikel 8.3 och 8.4 i det direktivet.

I direktiv 91/414/EEG föreskrivs att en medlemsstat när den godkänner ett sådant växtskyddsmedel måste ha fastställt att det medlet, med beaktande av alla normala villkor under vilka det kan komma att användas, inte skadar människors och djurs hälsa, direkt eller indirekt. Dessutom föreskrivs i artikel 3 i detta direktiv att växtskyddsmedel måste användas på ett riktigt sätt. Här ingår att de ovan nämnda säkerhetsvillkoren för användning skall iakttas liksom principerna om god tillämpning av växtskydd.

De förhållanden parlamentsledamoten pekar på förefaller vittna om ett tillvägagångssätt som inte är förenligt med de ovan nämnda bestämmelserna. Kommissionen kommer att be de spanska myndigheterna om ytterligare information kring dessa förhållanden och om de åtgärder som har vidtagits för att garantera att flygbesprutning på ett tillräckligt sätt omfattas av ovannämnda bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4086/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Framställning av kartor över territorier som bebos av ursprungsbefolkningar i Amazonasområdet

På uppdrag av kommissionen har olika projekt för att framställa kartor över territorier och skyddsområden som bebos av ursprungsbefolkningar i Amazonasområdet genomförts.

Vilka kontakter förekommer mellan kommissionens projektpartner och respektive nationella institutioner i de berörda staterna i Amazonas när det gäller framställningen av kartor över territorier och skyddsområden som bebos av ursprungsbefolkningar? Hur bedömer kommissionen detta samarbete?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4084/97, E-4085/97 och E-4086/97 ingivna av Manuel Marín för kommissionen (3 februari 1997)

Gemenskapen har, inom budgetposten för tropiska skogar, finansierat många projekt i Amazonas som rör kartläggningen av områden som bebos av ursprungsbefolkning. Det främsta målet för dessa projekt, som syftar till att fastställa gränserna för de områden som bebos av ursprungsbefolkning, är att uppmuntra bevarande och hållbar utveckling av tropiska skogar så att dessa grupper kan välja att fortsätta med sin traditionella livsstil där detta är möjligt och hållbart med hänsyn till konkurrerande anspråk från andra markanvändare.

Kommissionen uppmanades att hjälpa utvecklingsländerna att upprätta en rättvisande allmän överblick över de områden på deras territorier som bebos av ursprungsbefolkning. Kommissionen förbereder i samband med detta ett arbetsdokument om stöd till ursprungsbefolkningar inom ramen för utvecklingssamarbetet.

Kommissionen har hjälpt Instituto socio-ambiental (ISA) i Brasilien att utarbeta tillförlitliga aktuella kartor över de områden i landet som bebos av ursprungsbefolkning och upprätta ett nätverk mellan liknande organisationer i Latinamerika för att utbyta erfarenheter och samordna gränsöverskridande verksamhet. Detta arbete fortsätter nu i en andra etapp som just inletts. I denna fas kommer andra geografiska uppgifter, till exempel uppgifter om vegetationstyp, att införlivas i ett enda GIS (geografiskt informationssystem). ISA har således blivit den nationella samlingspunkten för information om områden i Brasilien som bebos av ursprungsbefolkning, och statliga organisationer som den nationella stiftelsen för stöd till ursprungsbefolkningen (FUNAI) vänder sig i första hand sig till ISA för att få kartor och för att hjälpa till att lösa konflikter i markfrågor i vilka ursprungsbefolkning är inblandad. ISA är också nära knutet till G7:s pilotprogram, särskilt programmet ¨Indigenous lands¨ vilket - med stöd av tyska staten och Europeiska gemenskapen (genom en stiftelse för regnskogar [Rainforest trust fund]) - omfattar utstakning av de lagliga gränserna mellan olika erkända grupper av ursprungsbefolkning i de brasilianska delarna av Amazonas.

I Brasilien upprätthåller ISA mycket nära kontakt med staten, särskilt med FUNAI, den federala myndighet som har ansvaret för frågor rörande ursprungsbefolkningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3864/97 från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Hur det grekiska operativa programmet för energi framskrider

Greklands beroende av oljeimport från utlandet i energisammanhang i kombination med dollarns stigande kurs och följderna av detta i form av höjda priser på flytande bränsle har skapat allvarliga problem i Grekland både med tanke på handelsbalans och med tanke på sysselsättning. Den här utvecklingen i kombination med miljökonsekvenserna av den omfattande användningen av kolväte gör att frågan om att främja förnybara energikällor i Grekland igen framstår som ytterst angelägen och aktuell.

Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, upplysa mig om hur det operativa programmet för energi inom den grekiska gemenskapsstödramen framskridit fram till dags dato, särskilt med avseende på frågan om att främja de förnybara energikällorna?

Svar från M. Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (19 januari 1998)

Det operativa programmet för energi som omfattas av gemenskapens stödram för Grekland har hittills upptagit 98 % av de offentliga utgifter som planerats för de första fyra åren vilket motsvarar 59 % av de utgifter som planerats sammanlagt för perioden 1994-1999. Anslagen till förnybara energikällor uppgår till 100,4 miljoner ecu eller 21 % av programmets totala medel. Av detta belopp har 25,9 miljoner ecu avsatts till utbyggnad av tekniskt avancerad infrastruktur, till demonstration av tekniska tillämpningar och till fastställandet av den kapacitet som kan utnyttjas tekniskt och ekonomiskt. Ett belopp på 74,5 miljoner ecu har avsatts för att hjälpa den privata sektorn att genomföra investeringar i jordvärmesystem, i anläggning av små vattenkraftverk på vattendrag som kan ge en kapacitet på minst 300 kilowatt och upp till 5 megawatt och i befintliga vattenkraftsystem, i vindkraftverk, i installation av passiva och aktiva solvärmesystem för byggnader (bl.a. för uppvärmning, kylning och varmvatten), i produktion av biobränsle och i exploatering av förnybara energikällor vid anläggningar för utvinning av havssalt.

När det gäller finansieringen av den sistnämnda typen av investeringar kommer den privata sektorn att skaffa fram ytterligare 90,5 miljoner ecu. För närvarande är organet för utanordning av dessa anslag i färd med att underteckna avtal till en kostnad på 76 miljoner ecu för de 26 projekt som valts bland de 68 förslag som lagts fram vid ett första anbudsförfarande. Vid tidpunkten för avslutandet av det andra anbudsförfarandet (31 oktober 1997) hade 120 förslag inlämnats till en kostnad på sammanlagt 501 miljoner ecu. Utvärderingen av dessa förslag pågår.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 196 , 22/06/1998 s. 0094



SKRIFTLIG FRÅGA E-4185/97 från Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) till rådet (22 januari 1998) Ämne: Förbud mot drivgarn och det brittiska ordförandeskapet I enlighet med besluten från det senaste ministerrådsmötet (fiske), vilka åtgärder kommer det brittiska ordförandeskapet att föreslå rådet i syfte att avskaffa bruket av drivgarn? Svar (7 april 1998) Ordförandeskapet har för avsikt att, med stöd av kommissionen och med hänsyn till Europaparlamentets åsikter, göra allt det förmår för att rådet snarast möjligt skall kunna fatta ett beslut i denna fråga.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 196 , 22/06/1998 s. 0094



SKRIFTLIG FRÅGA E-4176/97 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (21 januari 1998) Ämne: Sammanhållningspolitik och kultur Kan kommissionen informera om de kulturprojekt som samfinansierats inom ramen för gemenskapsinitiativen under programplaneringsperioderna 1989-1993 och 1994-1999 och ange vilket land och målområde varje projekt avsåg samt gemenskapens totala kostnad för genomförande och samfinansiering? Svar avgivet av Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (6 mars 1998) Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.