ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1185/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Beskattning av ensamstående personer

Beskattningen av personer som inte lever i fast förhållande varierar från ett EU-land till ett annat. Enligt en undersökning som OECD nyligen har utfört överstiger skattesatsen i vissa

stater 50 % av inkomsten, medan den i andra är minst tio procentenheter lägre. Det bör konstateras att födelsetalet är lågt i flera medlemsstater, och att likadana villkor bör skapas för denna grupp av medborgare i hela unionen. Anser kommissionen inte att man bör lägga fram förslag till en harmonisering som medför lägre inkomstbeskattning för singlar i samtliga medlemsstater?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(24 maj 2000)

Kommissionen påpekar att på nuvarande stadium i utvecklingen av gemenskapsrätten förblir den direkta beskattningen av fysiska personer huvudsakligen en fråga som faller under medlemsstaternas befogenheter. Dessa har rätt att fastställa det beskattningssystem som skall tillämpas på landets invånare på villkor att de grundläggande principerna i EG-fördraget respekteras, t.ex. förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet.

Vissa initiativ granskas för närvarande i syfte att införa en viss samordning av medlemsstaternas lagstiftningar vad gäller de mest rörliga beskattningsunderlagen och särskilt situationer i vilka gränsöverskridande faktorer ingår och i vilka den inre marknadens effektivitet i högre grad står på spel.

Kommissionen respekterar subsidiaritetsprincipen men anser ändå att ett gemenskapsinitiativ som syftar till en harmonisering eller till och med en samordning av den progressiva beskattningen av privatpersoner, vare sig det gäller ensamstående eller familjer, inte för tillfället utgör en politisk prioritering. Dessutom är de lösningar som varje medlemsstat tillämpar i det här fallet nära knutna till lokala politiska och sociala traditioner vilka bör respekteras.

Kommissionen kan bara hoppas på att den budgetdisciplin som åläggs medlemsstaterna genom deltagandet i valutaunionen kommer att medföra en allmän skattelättnad som såväl ensamstående som andra kategorier av skattebetalare kommer att kunna dra nytta av.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0970/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Uppförandet av en avfallsförbränningsanläggning i Meia Serra

Det finns planer på att uppföra en avfallsförbränningsanläggning i Meia Serra, i Camacha, i Santa Cruz, i den autonoma regionen Madeira, inom ramen för utvidgningen och omstruktureringen av anläggningen för fast kommunalt avfall i Meia Serra.

Den plats som utsetts ligger mycket nära samhället. I området finns det också jordbruksmarker och olika vattenkällor och man fruktar därför för vilka konsekvenserna kommer att bli för miljön och folkhälsan.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har det redan beviljats gemenskapsfinansiering för uppförandet av avfallsförbränningsanläggningen i Meia Serra på Madeira?

2. Har kommissionen redan garanterat att alla åtgärder vidtagits för att skydda miljön och folkhälsan i området?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(16 maj 2000)

Genom sitt beslut av den 22 november 1999 har kommissionen beviljat ett stöd från Sammanhållningsfonden för den första etappen av projektet som avser Unidade de Valorização de Resíduos Sólidos da Ilha da Madeira.

Detta projekt innebär, bland annat, uppförandet av en avfallsförbränningsanläggning som skall ersätta den föråldrade anläggning som är i bruk för närvarande i Meia Serra och som inte uppfyller kraven i gemenskapens miljölagstiftning.

Beslutet om att bevilja stöd åtföljs av specifika bestämmelser om mycket stränga krav vad gäller de miljöbestämmelser som gäller för denna typ av infrastrukturer. Projektet har för övrigt varit föremål för en miljökonsekvensutredning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0809/00

från Harlem Désir (PSE) till kommissionen

(10 mars 2000)

Ämne: WTO:s prövningsorgan fäller beskattningen av amerikanska utrikeshandelsbolag

Den 24 februari 2000 publicerade WTO:s prövningsorgan (Appelate body) sin rapport om beskattning av amerikanska utrikeshandelsbolag (Foreign Sales Corporations, FSC) och fastställde fällandet av detta skattesystem som gör det möjligt för ungefär 50 procent av den amerikanska exporten att komma i åtnjutande av en skatterabatt som utgör en exportsubvention som uppgår till ungefär 4 miljarder dollar per år. Skadan drabbar särskilt, om än inte uteslutande, europeiska företag.

Hur kommer det sig att WTO efter detta avgörande inte har fastställt något skadeståndsbelopp för Europeiska unionen och att kommissionen, som skall garantera unionens handelsintressen, inte har vidtagit några åtgärder för att erhålla ersättning från Förenta staterna, samtidigt som dessa fortsätter att tillämpa motåtgärder i handeln med Europeiska unionen i tvisterna om bananer och hormonbehandlat kött, när WTO själv anser att skadan för Europa är betydligt större?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(30 mars 2000)

Enligt Världshandelsorganisationens (WTO) beslut i fråga om Foreign Sales Corporations (FSC), har USA en tidsfrist till den 1 oktober 2000 för att efterkomma skiljenämndens och överprövningsorganets slutsatser. Om USA vid detta datum inte har avskaffat bestämmelserna om FSC eller inte har ändrat dem så att de överensstämmer med WTO:s regler kan gemenskapen utöva sina rättigheter enligt artikel 22 i memorandumet om lösande av tvister i syfte att erhålla gottgörelse från USA eller att upphäva motsvarande koncessioner på samma sätt som USA har gjort i fallen mer hormoner och bananer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0208/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Demokratiska republiken Kongo

Känner kommissionen till den rapport om kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Demokratiska republiken Kongo som nyligen offentliggjordes av Amnesty? Rapporten innehåller bevis på att det ofta är oppositionspolitiker, journalister och andra regeringstjänstemän som på ett brutalt sätt drabbas. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta, och kommer den att kräva att man i regionen kring de stora sjöarna, inklusive i Demokratiska republiken Kongo, utökar den FN- styrka på plats som skall övervaka respekten för de mänskliga rättigheterna?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(8 mars 2000)

Kommissionen följer mycket noggrant läget beträffande de mänskliga rättigheterna i Demokratiska republiken Kongo och känner till Amnesty Internationals nyligen framlagda rapport om frågan.

Kommissionen deltar i konkreta biståndsåtgärder till stöd för de mänskliga rättigheterna i Demokratiska republiken Kongo i avsikt att utarbeta ett program som avses leda till att rättssystemet förbättras och bidra till att landet blir en rättsstat. En specialist arbetar på kommissionens bekostnad sedan ett år i Kinshasa i nära kontakt med kommissionens delegation, ministeriet för de mänskliga rättigheterna och justitieministeriet, Förenta nationernas höge kommissarie för de mänskliga rättigheterna, företrädare för det civila samhället på platsen samt andra givare.

Det program som skall finansieras kommer att omfatta bl.a. stöd till lokala människorättsorganisationer, återupprättande av rättssystemet samt bistånd till offentliggörandet av ett nationellt register.

Kommissionen är även beredd att undersöka och, i förekommande fall, stödja alla berättigade åtgärder avsedda att främja respekten för de mänskliga rättigheterna i regionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0219/00

från Dorette Corbey (PSE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: EU-stöd till Frankrike för Route forestière du Port miones i Morvan (Bourgogne)

Den 18 november 1998 ingav den dåvarande parlamentsledamoten Maartje van Putten den skriftliga frågan E-3743/98(1) till kommissionen. I sitt svar av den 2 februari 1999 anger kommissionen att den behöver mer uppgifter för att kunna besvara på frågan. De kompletterande uppgifterna har lämnats till berört direktorat hos kommissionen. Kommissionen har emellertid fortfarande inte besvarat frågan.

Frågan (inklusive de av kommissionen efterfrågade kompletterande uppgifterna) lyder på följande sätt:

1. Känner kommissionen till den skogsavverkning som pågår i olika delar av den regionala naturparken Route forestière du Port Moines, särskilt i foret domanial de Saint Prix (belägen i kommunen Saint Prix) som utgör en del av Morvans regionala naturpark, och att en eventuell återplantering kommer att ske med trädsorter (barrträd) som påverkar vattenhushållningen i området, vilket får till följd att områdets naturvärden påverkas och marken hotas av uttorkning?

2. Hur ser kommissionen på att man inkräktar på naturvärden i denna regionala naturpark mot bakgrund av det EU-stöd från strukturfonderna som detta område fick 19941999 (samlat programplaneringsdokument Bourgogne, Mål 5b-områden, EUGFJ-medel)?

(1) EGT C 207, 21.7.1999, s. 121.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 mars 2000)

De kompletterande uppgifterna till svaret på den skriftliga frågan E-3743/98 från Maartje van Putten skickades till henne den 9 juni 1999, efter det att hon till kommissionen lämnat ytterligare upplysningar per telefon.

Kommissionen klargjorde i sitt brev att den kontaktat de franska myndigheterna angående skogsavverkningen i fråga. De franska myndigheterna svarade att Forêt domaniale de Saint-Prix, där Route forestière du Port des Moines ligger, är en del av statens privata egendom och förvaltas av Office national des forêts enligt en plan som antagits av jordbruksministeriet för en hållbar utveckling av skogen. De bestånd som växer vid sidan av vägen och vissa andra är barrträd (gran) som uppnått en viss ålder och förnyas på naturligt sätt. Det förekommer således ingen skogsavverkning eller återplantering av barrträdsarter. Det kan tilläggas att det handlar om den högsta punkten i regionen Bourgogne (903 m) med minst 1000 till 1200 mm nederbörd per år, vilket utesluter alla risker för torka.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0332/00

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Sättet att finansiera bekämpningen av djursjukdomar inom EU

Inom de nya ekonomiska ramarna är jordbruksutgifterna i större utsträckning än tidigare knutna till vissa gränser. EU har under de senaste åren fått uppleva att djursjukdomar brutit ut i stor skala, vilket medfört stora utgifter som belastat EU:s budget (BSE, svinpest).

I olika medlemsstater delade man upp de kostnader för bekämpningen av djursjukdomar som belastar de nationella budgetarna genom att inrätta särskilda fonder för att vara bättre förberedd på eventuella nya sjukdomsutbrott, alternativt genom att utveckla speciella försäkringssystem.

Kan kommissionen

1. tillhandahålla en kortfattad översikt över det sätt på vilket man i medlemsstaterna finansierar utbrott av sådana djursjukdomar som måste bekämpas i enlighet med EU:s förordningar eller direktiv,

2. undersöka möjligheterna att finansiera kostnaderna för eventuella framtida utbrott av dessa smittosamma djursjukdomar genom att inrätta särskilda fonder eller utveckla speciella försäkringssystem?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 mars 2000)

Djursjukdomarna i medlemsstaterna medför i allmänhet två typer av kostnader: ersättning till uppfödarna för att de slaktar sina djur å ena sidan och driftskostnader knutna till bekämpningen av sjukdomarna å andra sidan.

Ersättning av kostnaderna och hur dessa beräknas fastställs i nationell lagstiftning. När det gäller ersättningen till uppfödarna, har medlemsstaterna i allmänhet valt ett av följande system: antingen ersätts kostnaderna för djursjukdomarna direkt genom en särskild budget för djurhälsa eller genom en offentlig fond för djursjukdomar. Fonden får sitt tillskott genom obligatoriska bidrag från uppfödarna och kompletteras i allmänhet av ett utjämningsbidrag från statliga myndigheter. Uppfödarnas bidrag, och ibland också ersättningsnivån, är beroende av jordbrukets storlek.

Kommissionen känner inte till att det för närvarande skulle finnas några privata försäkringar som ersätter uppfödarna vid utbrott av djursjukdomar. Däremot är kommissionen, som redan påpekats, i till exempel Rapport om situationen på marknaden för griskött i Europeiska unionen inför en eventuell ändring av strukturåtgärderna inom denna sektor(1), positiv till inrättandet av ett försäkringssystem för nödsituationer som producenterna skall bidra till.

Myndigheternas ekonomiska stöd bör å andra sidan vara avhängigt av att sjukdomen anmäls omedelbart och av ett effektivt genomförande av bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen om utrotandet av sjukdomar, inklusive bestämmelserna i rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet(2).

(1) KOM(1998) 434 slutlig.

(2) EGT L 224, 18.8.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0543/00

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till rådet

(2 mars 2000)

Ämne: Förslag till en ny gemenskapsram för statligt stöd till miljöskydd

Kommissionens enheter och medlemsstaterna diskuterar för närvarande ett viktigt dokument om ett förslag till en ny gemenskapsram för statligt stöd till miljöskydd, som är tänkt att träda i kraft i juli 2000. Denna gemenskapsram är viktig för förvaltningen av det statliga stödet på miljöområdet, till exempel beträffande medlemsstaternas stöd till förnybara energikällor.

1. Vilka är kommissionens främsta kriterier för bedömning av statligt stöd till miljöskydd?

2. Närmare bestämt, vilka principer ligger till grund för gemenskapsramen för stöd till förnybara energikällor?

3. Hur kommer rådet att agera för att garantera den insyn och det samarbete med Europaparlamentet som kommissionens ordförande Prodi utlovat?

Svar

(18 maj 2000)

Rådet har vid många tillfällen betonat vikten av att främja användningen av förnybara energikällor som ett medel att uppnå målen för både energipolitiken och miljöpolitiken. I detta sammanhang skall kommissionen inom en snar framtid lägga fram ett förslag till direktiv om tillgång till elektricitet från förnybara källor på den inre marknaden för el.

Vad beträffar statligt stöd erinrar rådet om sin resolution om förnybara energikällor(1), antagen den 8 juni 1998, där rådet noterade att medlemsstaterna väljer de medel som är lämpligast för att främja användningen av förnybara energikällormldr beroende på vad som bäst passar de nationella förutsättningarna och står i överensstämmelse med åtagandena enligt fördraget samt är förenliga med gemenskapens riktlinjer för statligt stöd när det gäller miljöskydd. Dessutom välkomnade rådet kommissionens avsikt att överväga lämpliga ändringar till förmån för förnybara energikällor vid översynen av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd.

(1) EGT C 198, 8.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0479/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Mål 2 för Balearerna

Kommunen i Consell (Mallorca, Balearerna) lade fram ett förslag för Balearernas regionala regering om utbyggnad av den offentliga skolan i Consell för att främja vuxen- och yrkesutbildning med hjälp av mål 2.

Rechach, allmän teknisk sekreterare i regeringens ekonomiska råd i Balearernas självständiga gemenskap, informerade borgmästaren om att Europeiska kommissionen förkastade förslaget eftersom projektet gäller den nämnda offentliga skolan.

Finns det något förslag från Consell att erhålla mål 2-stöd i samband med det nämnda förslaget?

Finns det något beslut från Europeiska kommissionen genom vilket man förkastar det nämnda förslaget?

Om så är fallet, vilka är orsakerna man uppgivit till Rechach?

Har något möte ägt rum med regeringen i Balearernas självständiga gemenskap?

Om så är fallet, vad sades till Balearernas regionala regering om mål 2?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(7 april 2000)

Vid de tekniska möten som föregick uppföljningskommitténs möte den 10 december 1999 avseende det operativa programmet för mål 2 på Balearerna under programplaneringsperioden 19971999, presenterade den regionala regeringens företrädare för kommissionen en preliminär förteckning över projekt som eventuellt skulle kunna samfinansieras inom ramen för åtgärd 5.2 Centrum för vuxen- och yrkesutbildning inom ovanstående program. I denna förteckning nämndes också ett projekt för kommunen Consell.

Under dessa tekniska möten analyserades de föreslagna projekten, inklusive det som gällde Consell, i alla sina delar (mål, beräknade kostnader och indikatorer för uppföljning, projektets innehåll och eventuella rätt att få stöd för utgifter, deras ekonomiska och fysiska karaktäristika samt relationen till den kommunala förvaltningen, förverkligande av nationella åtaganden före 31 december 1999, efterlevnaden av förfarandena för träffande av avtal). Den regionala regeringens slutgiltiga förteckning över projekt skulle finnas att tillgå senast vid uppföljningskommitténs möte.

Vid denna kommittés möte den 10 december presenterade den regionala regeringen en förteckning med elva projekt, och denna godkändes av kommittén. Den omfattar insatser i kommunerna Alaró, Binissalem, Búger, Campanet (2), Inca (3), Lloseta, Santa Maria och Selva. Den beräknade totala kostnaden uppgår till 6,24 miljoner euro med en 50-procentig samfinansiering från Europeiska regionala utvecklingsfonden.

Inom ramen för partnerskapet är kommissionen angelägen om att understryka förfarandets klarhet och den insyn som medges av den regionala regeringen i arbetet med att slutföra programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0993/00

från Ioannis Souladakis (PSE) till rådet

(30 mars 2000)

Ämne: Tillämpning av stabiliseringsavtalet i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien

Genom Europaparlamentets antagande av Swoboda-betänkandet(1) om att inleda förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien skapas en lämplig ram för att garantera säkerhet och utveckling i landet, så att den f.d. jugoslaviska republiken Makedonien successivt kan närma sig den europeiska familjen.

Vad kommer rådet under den närmaste tiden att göra för att inom en snar framtid förverkliga allt det som Swoboda-betänkandet deklarerar och som f.d. jugoslaviska republiken Makedonien utlovas?

(1) Fullständiga förhandlingsreferatet från sammanträdet den 17 februari 2000, s. 81.

Svar

(26 juni 2000)

Stabiliserings- och associeringsprocessen ligger i centrum för Europeiska unionens politik på Balkan. Unionens övergripande mål är att länderna i regionen i största möjliga mån integreras i den europeiska politikens och ekonomins huvudfrågor.

Stabiliserings- och associeringsavtal är ett ny form av bilaterala avtal som Europeiska unionen erbjuder länderna i regionen i utbyte mot uppfyllandet av vissa politiska och ekonomiska villkor.

Ett förhandlingsdirektiv för ett sådant avtal med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien antogs av rådet den 24 januari 2000. Detta var det första förhandlingsdirektivet för ett avtal av sådant slag i regionen och innebär ett stort steg framåt för utvecklingen av EU:s stabiliserings- och associeringsprocess.

Förhandlingarna inleddes i mars under Europeiska kommissionens ansvar och de båda sidorna har uttryckt önskemål om att förhandlingarna skall vara avslutade före årsskiftet. Rådet är övertygat om att Europeiska kommissionen är fullt medveten om rekommendationerna i Swoboda-betänkandet. Efter avslutade förhandlingar kommer undertecknandet och ingåendet av avtalet att äga rum enligt de förfaranden som föreskrivs i relevanta bestämmelser i fördragen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0503/00

från Christopher Huhne (ELDR) till rådet

(25 februari 2000)

Ämne: Omplacering av rådets personal

Vilka förfaranden har rådet till sitt förfogande, och hur ofta tillämpas de, för omplacering av personal från ett generaldirektorat där det behövs färre anställda till ett annat generaldirektorat som behöver större personalstyrka? Hur effektiva har dessa åtgärder varit och hur stor procentandel utgör antalet omflyttningar per år mellan generaldirektorat i förhållande till det totala antalet tjänster? Kan rådet ge några andra upplysningar i fråga om omplacering av sin personal?

Svar

(2 maj 2000)

I början av 1980-talet införde rådets generalsekretariat en policy för personalens rörlighet inom rådet som grundar sig på den möjlighet som alla tjänstemän enligt tjänsteföreskrifterna har att ansöka om förflyttning inom sin institution (artikel 7.1). Denna politik utgår från principen att det inte bara ligger i den ansökande personens utan även i institutionens intresse, att den som vill byta placering verkligen ges möjlighet att göra detta.

För att svara på den ärade parlamentsledamotens fråga har generalsekretariatet hittills dock inte fastställt några särskilda interna förfaranden eller föreskrifter för omplacering eller omfördelning av personalen inom sina avdelningar och generaldirektorat. I praktiken har emellertid vid ett flertal tillfällen under de senaste åren punktvisa omfördelningar gjorts för att förstärka arbetslag som redan finns på plats eller för att skapa nya, beroende på vissa ärendens brådskande och betydelsefulla karaktär. Dessa omfördelningar har genomförts med beaktande av förfarandet för personalens rörlighet. Det har bl.a. rört sig om tjänstemän vid enheten för politisk planering och tidig förvarning och enheten för medbeslutandeförfarandet.

Generalsekreteraren har också inrättat en projektgrupp, en tillfällig förstärkning av tjänstemän som provisoriskt avskiljts från sina vanliga arbetsuppgifter för att tillgodose institutionens punktvisa behov av exceptionell karaktär, t.ex. regeringskonferenser eller förhandlingarna om den successiva utvidgningen.

Rådets generalsekretariat anser det viktigt att en det finns en viss flexibilitet vid omfördelning av personal, som gör det möjligt att efter behov behandla nya och brådskande ärenden.