ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2649/01

från Frank Vanhecke (NI) till rådet

(3 oktober 2001)

Ämne: Problemen i Zimbabwe

Vid den konferens om rasism som nyligen avslutades i Durban, Sydafrika, ägnade deltagarna stor uppmärksamhet åt västvärldens skuld till den afrikanska kontinenten.

I dag faller tusentals vita bönder i Zimbabwe offer för president Mugabes rasistiska politik som syftar till fördrivning och berövande av mark.

Förde företrädarna för den Europeiska unionen vid konferensen i Durban samtal om dessa problem, formellt eller informellt?

Om ja, vilka slutsatser drogs av dessa?

Om vi bortser från konferensen i Durban är situationen i Zimbabwe fortfarande mycket aktuell. Vilka påtryckningar avser rådet att utöva mot landet och vilka medel skall sättas in för att snabbt sätta stopp för den etniska rensning som pågår i landet?

Svar

(12 februari 2002)

EU:s företrädare ägnade all uppmärksamhet i Durban åt den mycket svåra diskussion som rörde själva ämnet för konferensen, särskilt som konferensen inte ägnades något specifikt land. De diskuterade inte de vita böndernas svåra situation i Zimbabwe under konferensen mot rasism i Durban i Sydafrika.

Rådet uttryckte den 25 juni sin oro inför den senaste händelseutvecklingen i Zimbabwe och nämnde följande prioriteringar där konkreta resultat borde noteras inom två månader: att få slut på det politiska våldet och offentlig uppmuntran av sådant våld, att EU

får en inbjudan att stödja och övervaka det kommande valet, att åtgärder vidtas till skydd för mediernas frihet, att domstolsväsendet blir oberoende och att dess beslut respekteras samt att det blir ett slut på den olagliga ockupationen av egendom. Rådet åtog sig att vidta lämpliga åtgärder om inga konkreta resultat hade uppnåtts under denna period.

Rådet uttryckte den 8 oktober 2001 på nytt sin oro inför situationen i Zimbabwe, särskilt med tanke på att de fem prioriteringar som rådet gjort inte hade lett till några resultat. Rådet enades om att ta upp frågan på nytt efter ministermötet den 22 oktober 2001 mellan EU-trojkan, ledd av rådets ordförande, Belgiens vice premiärminister och utrikesminister Louis Michel, och Zimbabwes utrikesminister I.S.G. Mudenge.

Den 29 oktober 2001 diskuterade rådet händelseutvecklingen i Zimbabwe mot bakgrund av de viktigaste betänkligheter som uttrycktes vid mötet den 25 juni och noterade att inga påtagliga resultat hade uppnåtts. Rådet förklarade på nytt att EU är berett att bistå Zimbabwe med att förbereda och genomföra valet genom att sända en undersökningsgrupp. Rådet beslutade även att inleda ett samrådsförfarande enligt artikel 96 i Cotonouavtalet för att stärka den pågående politiska dialogen. Europeiska unionen förklarade vid samma tillfälle att man kommer att lägga stor vikt vid att se till att EU:s politik samordnas med och kompletterar de ansträngningar som görs av Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC) och inom Abuja-processen i fråga om Zimbabwe.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2788/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Flyttfåglars död på Öresundsbron

Då flyttfåglar flyger längre sträckor orienterar de sig med hjälp av stjärnorna. Vid gråtunga eller dimmiga dagar går de miste om denna karta, vilket leder till att de blir missledda av upplysta byggnader, gator etc. Ofta kraschar de mot hinder, eller så söker de medvetet upp vägar för att kunna nödlanda. Detta fenomen uppträder bl.a. på Öresundsbron (mellan Sverige och Danmark), som ligger väl upplyst vid dimma. Runt 1 000 fåglar, varav flertalet sällsynta, kan möta döden under en dimmig dag.

1. Finns det studier om detta fenomen?

2. Kan man på något sätt leda bort fåglarna från de livsfarliga byggnaderna, gatorna etc.?

3. Hur anstränger sig kommissionen för att skydda fåglarna?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 november 2001)

Rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) utgör den rättsliga ramen för skyddet av alla vilda fågelarter och deras livsområden i gemenskapen. Men det är de enskilda medlemsstaterna som skall se till att de olika arterna skyddas effektivt, i enlighet med bestämmelserna i direktivet, och som skall vidta de åtgärder som krävs för att förebygga betydande negativa inverkningar på fågelpopulationerna.

Kommissionen känner till att Öresundsområdet mellan Sverige och Danmark är mycket viktigt för flyttfåglar och omfattar särskilda bevarandeområden. Däremot känner kommissionen inte till att något betydande antal flyttfåglar dör till följd av kollisioner med Öresundsbron när deras orienteringsförmåga nedsätts vid dålig väderlek.

Det finns ett stort antal undersökningar om fåglar och kollisioner med stora byggnader. Dessa behandlar bland annat de problem som uppstår genom högspänningsledningar och glasväggar i byggnader. Lösningar för att förebygga att fåglar kolliderar med sådana byggnadsverk måste grundas på lämpliga vetenskapliga undersökningar och anpassas till de lokala förhållandena.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3164/01 från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen. Fällande domar för penningtvätt.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 115 E , 16/05/2002 s. 0237 - 0237



SKRIFTLIG FRÅGA E-3164/01 från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen (19 november 2001) Ämne: Fällande domar för penningtvätt 1. Har kommissionen någon statistik över antalet fällande domar för penningtvätt inom EU:s medlemsstater? 2. Om så är fallet, kan kommissionen meddela hur många fällande domar som avkunnats inom EU totalt och i varje enskild medlemsstat under de senaste tio åren? Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar (21 december 2001) Kommissionen har ingen statistik på hur många fällande domar i mål om penningtvätt som meddelats i medlemsstaterna. Enligt gällande gemenskapsrätt är medlemsstaterna inte heller skyldiga att lämna sådana uppgifter till kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2941/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(24 oktober 2001)

Ämne: Offentliga bidrag till Ryanair på flygplatsen i Charleroi

I svaret på fråga P-1767/01(1) meddelar kommissionen att mot bakgrund av de uppgifter som nyligen förekommit i pressen (angående det vallonska stödet till flygbolaget Ryanairs verksamhet på flygplatsen i Charleroi/frågeställarens kommentar), önskar kommissionen informera parlamentsledamoten om sin avsikt att kontrollera om de tidigare erhållna uppgifterna fortfarande stämmer.

Andra regionala flygplatser framför allvarliga invändningar mot detta offentliga stöd från den vallonska regionen. Enligt dem sker det en uppenbar överträdelse av gemenskapens konkurrenslagstiftning. Enligt tidningen l'Echo (se De Standaard av den 5 juli 2001) skall den vallonska regionens stöd till Ryanair uppgå till 3 miljoner euro per år. Totalt skall Ryanair i Charleroi har kommit i åtnjutande av 12 miljoner euro i rabatter och eftergifter.

Anser kommissionen efter kontroll av ovanstående uppgifter (angående det vallonska stödet till flygbolaget Ryanairs verksamhet på flygplatsen i Charleroi/frågeställarens kommentar) att det offentliga stödet från den vallonska regionen fortfarande är förenligt med gemenskapens konkurrensrätt? Om så är fallet, vilka argument anför kommissionen för detta? Om så inte är fallet, vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att se till att den vallonska regionen och Ryanair så snart som möjligt respekterar gemenskapens konkurrensrätt?

(1) EGT C 350 E, 11.12.2001, s. 222.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2877/01 och E-2941/01ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(20 december 2001)

På grundval av information i pressen i början av sommaren om eventuella fördelar för Ryanairs flyg från flygplatsen i Charleroi, begärde kommissionen i september 2001 upplysningar från de belgiska myndigheterna för att kunna bedöma arten av dessa eventuella fördelar för Ryanair i förhållande till reglerna i EG-fördraget om staligt stöd. När kommissionen får dessa svar kommer den att bedöma hur den skall gå vidare i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2854/01

från Heidi Hautala (Verts/ALE) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Godkännande av vinclozolin som bekämpningsmedel trots att det framkallar hormonrubbningar

Enligt produktövervakningscentralen för den finländska social- och hälsovården har kommissionen föreslagit att vinclozolin skall godkännas som bekämpningsmedel, trots konstateranden om dess farlighet och inverkan på hormonerna. I experiment som utförts på råttor har man konstaterat att exponering via munnen förorsakar sterilitet hos handjur samt tumörer. Det finns inga vetenskapliga bevis för att människan skulle vara mindre mottaglig för vinclozolinets verkningar än vad råttan är. Vinclozolin används för att bekämpa mögelsjukdomar som angriper bär, frukter, oljeväxter, grönsaker och prydnadsväxter. Appliceringen sker ofta strax före skörden och användningen leder till att substansrester blir kvar i livsmedlen. I Finland, Sverige och Danmark är det förbjudet att använda vinclozolin. I Förenta staterna har dess skyddsfaktor fastställts till 10, vilket i praktiken innebär ett förbud mot användning.

I enlighet med EU:s kemikaliestrategi skall beslutsfattandet baseras på försiktighetsprincipen och syftet med växtskyddsdirektivet är att trygga en hög nivå för medborgarnas hälsa och miljöskyddet. Hur motiverar kommissionen då det faktum att den samtidigt föreslår att man skall godkänna vinclozolin?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 november 2001)

Vinclozolin är en existerande aktiv substans som används till växtskyddsmedel. Den utvärderas för närvarande inom ramen för rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(1). Enligt det direktivet kan substanser för vilka säker användning, enligt direktivets kriterier, har bevisats uppföras på förteckningen i dess bilaga I. Medlemstaterna skulle då behöva godkänna produkter som innehåller substansen där direktivets säkerhetskriterium är uppfyllda: enligt dessa måste det finnas en ytterligare säkerhetsbedömning av produkten i vilken det föreslås användning av den godkända substansen. Medlemstater kan även begränsa eller förbjuda användandet av produkter där det är motiverat av särskilda omständigheter (t. ex. klimat, diet).

Gemenskapens utvärdering av vinclozolin är nästan avslutad och även om kommissionen för närvarande överväger alternativ för att fatta besluts om substansen, så har den ännu inte lagt fram något förslag om vinclozolin. I avvaktan på ett gemenskapsbeslut om uppförande på förteckningen i bilaga I är produkter som innehåller vinclozolin för närvarande godkända i 12 medlemsstater.

(1) EGT L 230, 19.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3283/01

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(27 november 2001)

Ämne: Spanska fartyg har hindrats från att lossa sin last hamnen i Rochelle (Frankrike)

Fiskeflottorna i Asturien, Kantabrien och Baskien anklagade i slutet på oktober de franska myndigheterna för att tillåta franska fiskare att hindra 37 fartyg ur dessa flottor från att lossa ansjovis i hamnen i Rochelle.

Vad tänker kommissionen göra för att förhindra att detta upprepas och säkra den fria rörligheten för varor, i enlighet med fördragen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Fischler

(18 december 2001)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-3148/01 från Valdivielso de Cué(1).

(1) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 233.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1668/01

från Ulla Sandbæk (EDD) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Anpassning av ländernas pensionssystem

Är den danska staten skyldig att bevilja avdrag för pensionsinbetalningar gjorda av danska medborgare i andra länder? Hur säkerställs det att länderna (i detta fall Danmark) får tillgång till uppgifter om pensionsinbetalningar som gjorts i andra länder?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

I enlighet med EG-fördraget får Danmark inte diskriminera pensionsinstitut etablerade i andra medlemsstater. Kommissionen anser att en person som är medborgare eller bosatt i Danmark bör åtnjuta på samma sätt som för pensionspremier som betalas till danska pensionsinstitut skattelättnad för premier som han eller hon själv betalar eller som betalas på hans eller hennes vägnar till ett pensionsinstitut i en annan medlemsstat eller i en stat som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Eftersom kommissionen starkt ifrågasätter den restriktiva danska lagstiftningen har den inlett ett överträdelseförfarande mot Danmark.

Uppgifterna om vilka belopp som inbetalats bör skattebetalarna själva tillhandahålla, och de kan även ombes att lämna ytterligare uppgifter som de danska myndigheterna kan behöva för att kunna avgöra om pensionspremierna utomlands berättigar till skattelättnad. När de inlämnade uppgifterna behöver bestyrkas kan medlemsstaterna tillämpa bestämmelserna i rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas

behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning(1). Dessutom bör det påpekas att kommissionen i sitt meddelande med titeln Avskaffande av skattehinder för tillhandahållande av tjänstepensioner över gränserna av den 19 april 2001(2) föreslog att medlemsstaterna skulle komma överens om en ordning för automatiskt utbyte av information om tjänstepensioner i syfte att säkra en korrekt tillämpning av sina skattebestämmelser.

(1) EGT L 336, 27.12.1977 (ändrat genom rådets direktiv 92/12/EEG, EGT L 76, 23.3.1992).

(2) EGT C 165, 8.6.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3032/01 från Carlos Coelho (PPE-DE) till rådet. Förteckning över rådets tjänstemän fördelade efter nationalitet och yrkeskategori.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 134 E , 06/06/2002 s. 0180 - 0181



SKRIFTLIG FRÅGA E-3032/01 från Carlos Coelho (PPE-DE) till rådet (5 november 2001) Ämne: Förteckning över rådets tjänstemän fördelade efter nationalitet och yrkeskategori Skulle jag kunna få en förteckning över det totala antalet tjänstemän som arbetar på rådet fördelade efter nationalitet och yrkeskategori? Svar (14 februari 2002) De uppgifter den ärade parlamentsledamoten önskar få kännedom om föreligger i bifogade tabell. >Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA P-2984/01

från Carlos Coelho (PPE-DE) till kommissionen

(22 oktober 2001)

Ämne: Finansieringsorganet för miljön (Life): Nätet Natura 2000 på Setúbal/Sado-halvön

Setúbals skogsbrukarförening AFLOPS inledde den 5 oktober 1998 ett naturvårdsprojekt i syfte att bevara ett antal skogsområden i Setúbaldistriktet, vilka den portugisiska staten, i enlighet med Habitat-direktivet, identifierat som områden av gemenskapsintresse. Det är det största projektet för att bevara naturområden i Portugal som ingår i Lifeprogrammet.

Eftersom projektet skulle finansieras genom Lifeprogrammet beslutade kommissionen den 15 juli 1998 att godkänna att nödvändiga medel avsattes. Därefter ingicks ett avtal med GD XI om finansieringsformerna för projektet.

Kontraktet tillåter en mellanliggande utbetalning (efter att en redovisning av utgifter och berörda aktiviteter inlämnats). En begäran om en sådan mellanliggande utbetalning inlämnades den 21 februari 2001 tillsammans med all erforderlig dokumentation.

Varför har endast en del av detta andra förskott utbetalats, och varför har den resterande utbetalningen försenats? Enligt AFLOPS reser dessa omständigheter frågetecken kring dess förmåga att fullfölja sina olika åtaganden i samband med projektet.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 november 2001)

Det är riktigt att det är företaget Aflops som är förmånstagare i det pågående Life-Natur-projektet Rede Natura 2000 na Peninsula de Setúbal/Sado (nr B4.3200/98/499).

Frågeställaren har redan tagit upp ärendet i en skrivelse av den 2 oktober 2001, som besvarades av kommissionen i en not av den 12 oktober 2001. I den noten anfördes följande uppgifter:

Den 13 augusti 2001 betalades 698 402,94 euro ut till Aflops. Detta belopp motsvarar hela den summa som kommissionen skall betala ut som delutbetalning.

För projekt inom Life-Natur beräknas delutbetalningarna på följande sätt enligt artikel 4.4 i de administrativa standardbestämmelserna för Life-Natur):

1. Beloppet för delutbetalningen fastställs genom att den fasta stödandel som föreskrivs i kommissionens beslut tillämpas på de stödberättigande utgifter som förmånstagaren deklarerat.

2. Delutbetalningen får under inga omständigheter överskrida 40 % av det sammanlagda gemenskapsstödet, så som det anges i kommissionens beslut (artikel 2 i de administrativa standardbestämmelserna).

När det gäller det projekt som frågeställaren avser har stödandelen fastställts till 70 % i kommissionens beslut.

Sammanlagt uppgick de stödberättigande utgifter som deklarerats i delrapporten till 200 024 597,97 PTE, dvs. 997 718,49 euro. Delutbetalningen bör därför uppgå till 698 402,94 euro (70 % av 997 718,49 euro).

Därför har inga ytterligare delutbetalningar gjorts till förmånstagaren Aflops. Det förefaller som om företaget ansåg sig ha rätt till en utbetalning motsvarande 40 % av gemenskapsstödet: denna procentsats utgör emellertid endast ett översta gränsvärde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1381/01

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(7 maj 2001)

Ämne: Lösning av konflikten på Moluckerna i Indonesien

På Moluckerna i Indonesien har ett våldsamt inbördeskrig rasat ända sedan 1998, och ända fram tills nu har konflikten beskrivits som religiös. I slutet av mars 2001 gjorde de viktigaste religiösa ledarna, både från den muslimska och den kristna sidan, emellertid en gemensam resa till såväl FN som EU för att tillsammans redogöra för att kristna och muslimer i hundratals år levt tillsammans sida vid sida på ett fridfullt sätt och att det i verkligheten inte är fråga om en religiös konflikt utan om inrikespolitik, där tusentals medborgares liv offras hänsynslöst och där folkgrupper hetsas mot varandra.

De religiösa ledarna har tillsammans utarbetat ett nationellt försoningsprogram där de ekonomiska och sociala frågorna spelar en mycket stor roll. För att det skall vara möjligt att inleda och genomföra försoningsprogrammet krävs det stöd utifrån, något som de religiösa ledarnas delegation från Moluckerna också bad om.

Vad kan EU göra för att konflikten på Moluckerna skall lösas på ett fredligt sätt? Ämnar EU stödja det nationella försoningsprogrammet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen följer noggrant händelserna i ögruppen och delar frågeställarens oro.

Liksom de flesta länder i det internationella samfundet anser kommissionen att konflikten på Moluckerna i första hand är en intern indonesisk angelägenhet och att det främst är Indonesiens regering, det civila samhällets organisationer, de religiösa grupperingarna och andra organ som skall ta itu med denna.

Alltsedan konfliktens början har yttervärlden enbart tillåtits lämna humanitärt bistånd. Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) har sedan 1999 ingripit på Moluckerna, i den utsträckning som det riskabla säkerhetsläget tillåtit detta, för att lindra den humanitära tragedin genom att via icke-statliga organisationer ge bistånd till konfliktens offer, inbegripet nationellt fördrivna personer. För närvarande pågår planeringen av ny verksamhet.

Kommissionen känner till att flera religiösa ledare har tagit initiativ till att inleda en process för social försoning och har vid flera tillfällen varit i kontakt med dessa ledare. Möjligheten att stödja den långsiktiga sociala utvecklingen på Moluckerna och i andra utsatta områden, i syfte att bidra till att förbättra denna svåra situation, kommer att undersökas inom ramen för kommissionens utarbetande av en stödstrategi för Indonesien.

Unionen har i den politiska dialogen med Indonesien tagit tillfället i akt att ge uttryck för sin oro och har uppmuntrat de indonesiska myndigheterna att fortsätta sina ansträngningar för att återställa säkerheten, förhindra ytterligare våldsamheter och finna lösningar på de regionala motsättningarna heller genom dialog än genom vapenmakt (se ordförandeskapets uttalanden av den 28 november 2000 och 8 mars 2001).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3292/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Eventuell diskriminering av kvinnor genom utformningen av den svenska arbetsskadeförsäkringen

Enligt tidningsuppgifter från oktober 1999 så hade kommissionen beslutat att granska om Sverige diskriminerar kvinnor genom utformningen av arbetsskadeförsäkringen. Den fackliga organisationen Tjänstemännens Centralorganisation, TCO, hade framfört klagomål till kommissionen. Kommissionen krävde sedan att den svenska regeringen gav sin syn på TCO:s klagomål. Men kommissionen bad också att TCO skulle precisera sina synpunkter.

Kritiken gällde två saker:

1. Dels den metod som används för att räkna fram ersättningen. TCO anser att deltidsarbetande kvinnor missgynnas på denna punkt, framför allt de som går ned i arbetstid för att ta hand om barn, i praktiken mest kvinnor.

2. Dels kriterierna för vad som skall räknas som en arbetsskada som utesluter skador som ofta drabbar just kvinnor. 70 procent av dem som får sina skador erkända som arbetsskador i Sverige är män.

Kan kommissionen redogöra för hur detta ärende har avlöpt och om det avslutats på ett tillfredsställande sätt för alla inblandade parter?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 januari 2002)

Kommissionen kan bekräfta att man har mottagit ett klagomål som ur gemenskapsrättsligt perspektiv ifrågasatt giltigheten av den lagstadgade försäkring mot arbetsskador och arbetssjukdomar som är tillämplig i Sverige.

Enligt käranden diskriminerar dels de nya bevisreglerna (som grundar sig på presumtioner) om när ett olycksfall eller en sjukdom erkänns som ett olycksfall i arbetet och en arbetssjukdom, dels sättet att beräkna ersättningsbeloppet beroende på om arbetstagaren är heltids- eller deltidsanställd vid tidpunkten för olycksfallet indirekt kvinnliga arbetstagare.

Kommissionen undersöker för närvarande detta klagomål mot bakgrund av den tillämpliga gemenskapsrätten, dvs. rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978, som garanterar ett successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet(1), samt EG-domstolens rättspraxis inom detta område.

Kommissionen kommer att underrätta parlamentsledamoten om resultatet av den pågående undersökningen av klagomålet när undersökningsförfarandet samt samrådet med alla berörda parter har slutförts.

(1) EGT L 6, 10.1.1979.