SKRIFTLIG FRÅGA E-2583/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Praktiska aspekter på den fria rörligheten för personer

Två medborgare från olika medlemsstater (kvinnan italienska och mannen portugis) bestämmer sig för att gifta sig eller leva tillsammans. Till följd av detta måste en av makarna flytta till den andras hemland och lämna sitt arbete eller utnyttja rätt till tjänstledighet eller andra alternativ som ger personen i fråga möjlighet till frånvaro från arbetsplatsen. Man bör dessutom beakta att det nästan alltid är svårt för den sistnämnda personen att integrera sig under likvärdiga förhållanden och med lika möjligheter i det land till vilket han eller hon tvingas flytta.

Vore det i en sådan enskild och specifik situation möjligt att på europeisk nivå erkänna rätten för dessa medborgare att bevara sina sociala rättigheter (i synnerhet läkarvård) i sina ursprungsländer oberoende av i vilket land de lever i fall de har behov av att utnyttja sådana rättigheter?

Vad gäller läkarvård handlar det om att inte behöva följa det alltför byråkratiska förfarandet med modellerna E 111 och E 112. Vad gäller modell E 112 är uppfyllandet av villkoren för att utnyttja denna modell även resultatet av ett besvärligt förfarande.

Vad gäller behovet av att utnyttja modell E 12 väcks följande fråga: Vore de möjligt för en kvinna att t.ex. när hon väntar barn välja att vid tidpunkten för förlossningen återvända till sitt ursprungsland och föda där för att hon av känslomässiga och mänskliga orsaker önskar befinna sig nära sin närmaste familj (föräldrarna)?

För att ytterligare beskriva ett annat fall, som faller inom ramen för behovet av att använda modell E 112, kan man utgå ifrån att en av de två medborgarna i ett visst skede i livet har problem som kräver t.ex. ett medicinskt ingrepp till vars följd personen i fråga behöver undersökas regelbundet av sin personliga läkare (eller familjeläkare) eller genomgå specialbehandling. Kunde man inte i detta fall erkänna personens rätt att återvända till ursprungslandet utan att tvingas använda sig av modell E 112? I detta fall skulle det vara den medlemsstat vars nationalitet personen innehar som skulle stå för kostnaderna för hälsovårdstjänsterna och inte det land i vilket personen är bosatt.

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(9 oktober 1998)

Medlemsstaternas socialförsäkringssystem samordnas genom rådets förordningar (EEG) 1408/71 och 574/72(1). Det bör dock noteras att förordningarna bara syftar till samordning och inte till harmonisering av medlemsstaternas socialförsäkringssystem. Medlemsstaterna kan fritt besluta vilka förmåner de tillhandahåller och hur de organiserar eller finansierar sina olika socialförsäkringssystem.

En person som på grund av giftermål med en annan medlemsstats medborgare flyttar till makens medlemsstat kommer normalt att vara berättigad till hälso- och sjukvård i den medlemsstat där han/hon bosatt sig. Om personen önskar återvända till sin ursprungsmedlemsstat för att få särskild sjukvård krävs enligt bestämmelserna i förordning (EEG) 1408/71 ett förhandsgodkännande av hälso- och sjukvårdssystemet i den stat där personen är bosatt. Om personen får ett förhandsgodkännande (blankett E 112) garanterar den medlemsstat där personen är bosatt att täcka kostnaderna som om personen vore berättigad till förmånerna i den medlemsstat där han önskar bli behandlad.

Administrativa kommissionen för social trygghet för migrerande arbetare har tidigare övervägt möjligheten att komma fram till en gemensam tolkning enligt vilken en förlossning i en annan medlemsstat automatiskt skulle betraktas som ett akutfall. I så fall skulle det inte längre krävas något förhandsgodkännande med stöd av blankett E 112. Tyvärr gick det inte att uppnå enhällighet i denna fråga. Det uttalades oro kring det faktum att den medlemsstat där personen är bosatt skulle bli skyldig att ersätta den andra medlemsstaten för samtliga vårdkostnader för födseln, även om dessa kostnader är väsentligt högre än i deras eget system.

(1) Ändrade och uppdaterade genom förordning (EG) 118/97 - EGT L 28, 30.1.1997.