SKRIFTLIG FRÅGA E-4037/97 från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Skrapie i nötkött

Det eventuella sambandet mellan spongiform encefalopati hos nötdjur, även kallad galna ko-sjukan, och sjukdomen skrapie som drabbar får, gör det nödvändigt att vidta vissa försiktighetsåtgärder. Ordet skrapie som används som beteckning på sjukdomen inom den anglosaxiska världen kommer av engelskans ¨scrape¨, det vill säga ¨skrapa¨. De djur som är sjuka drabbas nämligen av stark klåda och skrapar sig mot stängslet. Förutom av stark klåda kännetecknas skrapie av successivt försämrad motorisk koordinationsförmåga, förlamning och död. Sjukdomen har blivit aktuell på nytt efter det att galna ko-sjukan blev känd och människor smittades, eftersom båda dessa sjukdomar uppkommer av ett atypiskt smittämne, prion, som smittar människor och djur. Den främsta smittkällan inom ett djurbestånd uppstår då nya djur kommer från gårdar där smittan finns, direktöverförd eller via den tidigare generationen. Skrapie utvecklas mycket långsamt, sakta men säkert under en tidsrymd av tio till tolv månader. De smittade djuren brukar vara minst ett år gamla, och oftast mellan två och fyra år. Sjukdomen syns tydligt då djuren tappar sin ull. Sjukdomsbilden tillhör samma slag som den encefalopati som drabbar galna kor och det finns ännu inte någon behandling eller särskilda vaccin, utan alla djur som drabbas och deras avkommor måste slaktas.

Jag vill mot bakgrund av den stora inverkan galna ko-sjukan haft på det europeiska samhället fråga kommissionen:

- Har kommissionen genomfört någon undersökning för att få kunskap om hur spridd sjukdomen skrapie egentligen är bland det europeiska fårbeståndet? Om så är fallet, vilka resultat har man fått fram? Om ingen undersökning gjorts, har kommissionen några planer på att göra någon?

- Vilka förebyggande åtgärder vidtas nu för att denna sjukdom inte skall förvandlas till ¨galna får-sjukan¨?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Såsom ledamoten påpekar finns det en koppling mellan bovin spongiform encefalopati (BSE) och skrapie, som är en spongiform encefalopati hos får och getter. De tillhör båda den grupp av sjukdomar som kallas transmissibla spongiforma encefalopatier och en hypotes för uppkomsten av BSE hos nötboskap är att djuren utfordrats med kött- och benmjöl som innehöll skrapie-smittan.

Det måste betonas att skrapie har funnits hos får i mer än två hundra år och fortfarande förekommer nästan överallt i världen där man uppföder får. Trots detta finns det inget känt samband mellan skrapie och någon sjukdom hos människor. BSE har dock på försök överförts till får genom utfodring med vävnader som härrör från hjärnor från BSE-smittad boskap, vilket framkallat en sjukdom som kliniskt liknar skrapie. Även om utfodring av får och getter med protein som härrör från idisslare har varit förbjudet i gemenskapen sedan 1994 finns det en avlägsen möjlighet att BSE skulle kunna angripa får och förväxlas med skrapie.

Av denna anledning har kommissionen inkluderat högriskmaterial från får och getter i sitt beslut 97/534/EG av den 30 juli 1997 om förbud mot användande av riskmaterial i fråga om transmissibel spongiform encefalopati ((EGT L 216, 8.8.1997. )).

Skyldighet att anmäla misstanke om eller förekomst av skrapie till myndigheterna i den berörda medlemsstaten fastställdes i rådets direktiv 91/68/EG av den 28 januari 1991 om djurhälsovillkor för handel inom gemenskap med får och getter ((EGT L 46, 19.2.1991. )). Medlemsstaterna har olika nationella krav för kontroll av skrapie och kommissionen håller för närvarande på att utarbeta ett förslag till gemenskapsregler för kontroll av transmissibla spongiforma encefalopatier. Detta förslag förväntas vara färdigt under andra hälften av 1998 och kommer, när det antas, att ge den information som ledamoten föreslår.