ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3530/98

från Georg Jarzembowski (PPE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: EU:s särskilda sändebud för Tibet

Rapporten från den av EU utsända troikan för mänskliga rättigheter från den 8 juli 1998 om vistelsen i Tibet mellan den 1 och 10 maj 1998 har tydligt visat att läget i Tibet inte är tillfredsställande. Förhållanden, som det är svårt erhålla information om, när det gäller mänskliga rättigheter i Tibet innebär ur Europaparlamentets synpunkt att det krävs att ett särskilt sändebud för Tibet utses av EU. I Europaparlamentets resolution från den 15 januari 1998 (B4-0076) och det gemensamma resolutionsförslaget från den 13 maj 1998 (B4-0511, B4-0537/98, B4-0538/98) har parlamentet upprepat sitt krav om att kommissionen skall utse ett EU:s särskilda sändebud för Tibet.

Mot denna bakgrund ställer jag följande frågor till kommissionen: Är kommissionen nu beredd att utse ett särskilt EU-sändebud för Tibet?

Om svaret är jakande, när och med vilka konkreta uppgifter?

Om inte, är kommissionen då beredd att inleda samtal med rådet och parlamentet i syfte att gemensamt utse ett särskilt EU-sändebud för Tibet?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

Till de prioriteringar som unionen fastställt för sin politik gentemot Kina hör främjandet av de mänskliga rättigheterna och i det sammanhanget står situationen i Tibet högt upp på dagordningen för den dialog som unionen, representerad av trojkan, för med Kina på området mänskliga rättigheter. Kommissionen har, å sin sida, regelbundet tagit upp frågan i samband med sina officiella kontakter med de kinesiska myndigheterna, senast i samband med ordförande Santers, viceordförande Brittans och Yves-Thibault de Silguys besök den 29 oktober-3 november.

När det gäller de mänskliga rättigheterna har unionen valt ett positivt tillvägagångssätt. I detta syfte har riktlinjer för unionens politik gentemot Tibet utarbetats i vilka det särskilt framhålls att en direkt dialog mellan den kinesiska regeringen och Dalaï Lama skall uppmuntras, att experter skall sändas till Tibet, att projekt om utvecklingsbistånd skall utarbetas och att åtgärder skall vidtas för att informera och utbilda den tibetanska befolkningen.

Kommissionen anser att dessa riktlinjer är det lämpligaste medlet att förbättra den allmänna situationen i Tibet och garantera öppenheten. Kommissionen har därför inte för avsikt att för närvarande föreslå en utökning av de planerade åtgärderna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3574/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(18 november 1998)

Angående: Kommissionens meddelande om AIDS

Jag har förstått att kommissionens meddelande till parlamentet och rådet "om ökad solidaritet i kampen mot aids i utvecklingsländerna" fanns tillgängligt redan före sommaruppehållet. Varför översändes inte detta meddelande till parlamentets ledamöter?

Kan kommissionen förklara varför den har valt att sända detta meddelande endast "för information" till parlamentet och varför parlamentet inte har uppmanats att yttra sig?

Kommer kommissionen att uppmana parlamentet att yttra sig i denna mycket viktiga fråga så att vi kan diskutera den i de utskott som berörs?

Kan kommissionen förklara hur detta meddelande har behandlats sedan dess?

Kan kommissionen informera om vad som har diskuterats vid rådets sammanträden i frågan?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(7 december 1998)

Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om ökad solidaritet i kampen mot aids i utvecklingsländerna(1) antogs av kommissionen den 3 juli 1998 och översändes genast officiellt (i alla språkversioner) till Europaparlamentets generalsekretariat. Det ålåg Europaparlamentets generalsekretariat att enligt sitt eget förfarande sprida detta dokument inom parlamentet på så sätt att ledamöterna och de berörda parlamentariska utskotten informerades om detta.

Det aktuella meddelandet var inte ett rättsligt dokument och kommissionen kunde således bara översända det till parlamentet (som i alla fall var ett av de två mottagande organen) "för information", vilket för övrigt är praxis i denna typ av fall. I detta sammanhang är det uppenbart att initiativ till och beslut om att utforma ett betänkande om detta meddelande (t.ex. genom att förbereda ett initiativbetänkande och att anta en resolution) är något parlamentet självt skall ta ställning till.

Frågeställaren kan därför utgå ifrån att om kommissionen beslutade att utarbeta och anta detta meddelande om denna mycket viktiga fråga, kampen mot aids i utvecklingsländerna, genom att översända det till parlamentet och rådet var det säkert också på grund av att kommissionen ville inhämta reaktioner och synpunkter från dessa två gemenskapsorgan på innehållet, och i synnerhet på de ståndpunkter och argument som kommer till uttryck i meddelandet, liksom de tillvägagångssätt som föreslås.

Kommissionen vill slutligen underrätta frågeställaren om att meddelandet presenterades i allmänna drag inom rådets arbetsgrupp "utvecklingssamarbete" vid dess sammanträde den 17 juli 1998.

Meddelandet diskuterades även ingående vid ett rundabordssamtal i Bryssel den 25 september 1998 mellan experter inom hälsovård och aids från medlemsländerna och kommissionen. Kommissionen översänder en kopia av redogörelsen för detta senaste sammanträde direkt till frågeställaren och Europaparlamentets generalsekretariat.

(1) KOM(98) 407 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2685/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Narkotikastrategi 1999

I Cardiff antogs en rapport om narkotikabekämpning som även inbegrep en narkotikastrategi från och med 1999. Rådet och kommissionen uppmanades att utarbeta en plan för det fortsatta agerandet.

1. Hur kommer rådets nuvarande presidium att följa denna uppmaning?

2. Vilka konkreta förslag avser man att lägga fram och hur långt har man redan kommit i detta arbete?

3. Den 5 och 6 november 1998 anordnas en internationell narkotikakonferens i Wien. Vem kommer att företräda Europeiska unionen vid denna konferens?

4. Vilken ståndpunkt kommer företrädarna att inta?

5. Hur kommer denna ståndpunkt att fastställas och hur skall Europaparlamentet göras delaktigt i den processen?

Svar

(18-19 januari 1999)

Under det österrikiska ordförandeskapet har man gripit sig an reflexionerna över genomförandet av den strategi som antogs vid Europeiska rådets möte i Cardiff.

Arbetet med dessa reflexioner kommer att fortsätta under 1999, främst mot bakgrund av kommissionens bidrag och det nära förestående ikraftträdandet av Amsterdamfördraget.

Europeiska unionen var som sådan inte företrädd vid det "flaggskeppsevenemang" som Europeiska veckan mot narkotika innebar den 5-6 november 1998 i Wien.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3495/98

från Freddy Blak (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Ändring av tjänsteföreskrifterna

Homosexuella EU-anställda har inte samma rättigheter som sina heterosexuella kollegor. Det handlar särskilt om de rättigheter och förmåner som de EU-anställdas äkta makar omfattas av. Detta gäller även om de homosexuella har ingått ett registrerat partnerskap, som motsvarar äktenskap i hemlandet.

Fler och fler medlemsstater - utöver dem som redan har registrerat partnerskap - planerar att göra det möjligt att ingå sådana partnerskap. De nuvarande tjänsteföreskrifterna blir därmed mer och mer otidsenliga.

1. Kan kommissionen redogöra för de preliminära slutsatserna från den reflektionsgrupp som inrättats för ändamålet?

2. Kan kommissionen upplysa om när reflektionsgruppen beräknas vara färdig med sin utredning?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(5 januari 1999)

Reflektionsgruppen om personalpolitik lämnade sin slutrapport den 6 november 1998. Ett exemplar av rapporten kommer att sändas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat. I rapporten säger reflektionsgruppen (avsnitt 4.2. om konsekvenserna av samhällsutvecklingen):

"'Med tanke på att samtliga faktiska och rättsliga verkningar av registrerat partnerskap sammanfaller med dem som utgjort grund för att införa särskilda bestämmelser om gifta pars rättigheter i tjänsteföreskrifterna (samlevnad, gemensam ekonomi, legal underhållsskyldighet och skydd av familjen vid tjänstemans invaliditet eller frånfälle) föreslår reflektionsgruppen att institutionen uppmärksamt skall följa utvecklingen av medlemsstaternas lagstiftning och förbereda sig för den anpassning av anställningsvillkoren som med tiden kommer att bli nödvändig.'"
SKRIFTLIG FRÅGA E-3076/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(9 oktober 1998)

Angående: Iakttagande av säkerhetskriterier vid odling av transgen majs och soja i Maccarese (Rom)

I direktiv 90/220/EEG(1) fastställs vissa kriterier för att begränsa riskerna för miljön och hälsan vid odling av transgena organismer. Enligt uppgifter som kommit till min kännedom verkar det som om jordbruksföretaget Sogea SpA i Maccarese (Rom), som ägs av Monsanto SpA och som har fått tillstånd att odla transgen majs eller soja, inte har vidtagit åtgärder för att fastställa någon plan för experimenten. Dessutom lär det finnas en åker som antagligen används för traditionell odling på ett avstånd som klart understiger de 200 meter som anges i direktiv 90/220/EEG.

Jag erinrar om risken för att egenskaper som tagits fram genom genmanipulation överförs till genetiskt besläktade växter eller motsvarande traditionella odlingar. Kan kommissionen undersöka om odlingen av transgen majs och soja i Maccarese följer de säkerhetskriterier som anges i direktiv 90/220/EEG?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(27 november 1998)

I rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön(2) fastställs, i artikel 5-9 (del B i direktivet), bestämmelser om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer för forsknings- och utvecklingsändamål. De nationella myndigheterna har ansvaret för genomförandet av dessa bestämmelser.

Enligt uppgifter som lämnats av de italienska myndigheterna har anmälningarna avseende de ovannämnda avsiktliga utsättningarna granskats av den italienska bioteknikkommittén, som fann att de uppfyllde bestämmelserna i direktivet. Man gjorde bedömningen att de föreslagna åtgärderna var tillräckliga för att klara riskerna. För transgen majs avsåg man t.ex. att vidta särskilda åtgärder för att minska risken för en eventuell hybridisering med andra majsväxter. Till dessa åtgärder hörde att fastställa ett isoleringsavstånd - 200 meters åtskillnad från andra majsodlingar - eller borttagning av hanblomster på de genetiskt modifierade organismerna. Som en ytterligare säkerhetsåtgärd har man planterat sex rader traditionell majs, som skall fungera som pollenfångare, kring försöksfältet. Dessa rader kommer att förstöras efter skörden.

Liknande bestämmelser har tillämpats för försöket med transgena sojabönor. Som buffert har man har planterat rader med icke-transgen soja, men till följd av den låga andelen utkorsningar har isoleringsavståndet minskats till 10 meter.

De italienska myndigheterna har informerat kommissionen om att man ordnar regelbundna inspektioner av del B-utsättningar i syfte att försäkra sig om att de villkor som är förbundna med tillstånden uppfyllts.

(1) EGT L 117, 8.5.1990, s. 15.

(2) EGT L 117, 8.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3462/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: EU-medel till delstaten Oberösterreich i Österrike

Kan kommissionen meddela följande om tilldelningen av EU-medel till delstaten Oberösterreich:

1. Vilken summa uppgår de tilldelade EU-strukturmedlen till? Hur fördelas denna på enskilda fonder och olika gemenskapsprogram och -initiativ? Vilka EU-medel från övriga budgetposter har sedan 1995 tilldelats Oberösterreich för pilotprojekt, åtgärder eller - i form av direktutbetalning - exempelvis för forskningsinstitutioner, universitet, företag och andra huvudmän?

2. Hur många arbetstillfällen har skapats och räddats med hjälp av dessa medel?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2608/98

från Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Kriterierna för budgetens kapitel A-30 och A-31

Under de budgetposter som ingår i kapitlen A-30 och A-31 krävs att tio procent av den totala verksamhetsbudgeten för de organisationer som är av europeiskt intresse och som omnämns där skall finansieras av andra källor än Europeiska unionen för att den andra delen av bidraget skall utgå.

Flera ungdomsorganisationer har uttryckt sin oro över att kommissionen varit otydlig när den ställt upp de exakta kriterierna för vilka medel som kan anses ingå i dessa tio procent.

Vilka är de exakta kriterierna? Kan andra tillgångar än likvida medel ingå i de tio procenten, såsom inventarier och fastigheter?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 oktober 1998)

Genom budgetposterna i kapitel A-30 och A-31 ger kommissionen bidrag antingen till särskilda projekt eller till bidragsmottagarens verksamhet som helhet. Villkoret om en samfinansiering om minst 10 % av bidragsmottagarens budget gäller i båda dessa fall.

För projekt hänför sig villkoret specifikt till projektbudgeten, inte till bidragsmottagarens hela verksamhet.

Vid stöd till en bidragsmottagares allmänna verksamhet beräknas samfinansieringsgraden utifrån organisationens årsredovisning. Då det härvid är allmänt vedertagna redovisningsregler som ligger till grund, ingår kostnader för inventarier och lokaler i beräkningsunderlaget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3718/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Kåkområden i staden Las Palmas de Gran Canaria (Kanarieöarna, Spanien)

I kommunen Las Palmas de Gran Canaria (Kanarieöarna) håller man för närvarande på med en stadsplanemässig ombyggnad för att kunna uppföra "Parque marítimo de Las Canteras - El Confital", som finansieras av gemenskapsfonder genom det operativa programmet för lokal miljö (Programa Operativo de Medio Ambiente Local (POMAL)).

För att kunna genomföra dessa arbeten exproprierar man markområden där många socialt utslagna samhällsmedborgare har sin bostad. Trots detta inbegriper åtgärden inte möjligheten att ge detta kollektiv alternativa bostäder och den ekonomiska kompensationen för den aktuella exproprieringen kan knappast kompensera bostadsförlusten.

Vet kommissionen detta?

Anser kommissionen det nödvändigt att programmen för stadsplanering, som i detta fall påverkar kollektiv med stora sociala problem, även skall infatta en prioritering av hanteringen av dessa kollektiv, för att därigenom kunna undvika situationer med en sådan social utslagning såsom i fallet med dessa bostäder?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(18 januari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2451/98

från Paul Lannoye (V) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Lagring av giftigt och farligt avfall i närheten av Bilbaos flygplats

Med anledning av det klagomål som ett antal kommunfullmäktigeledmöter i Biscaya har inlämnat över uppförandet av en depå för giftigt och farligt avfall och en bearbetningsanläggning för lakvatten i närheten av start- och landningsbanorna på Bilbaos flygplats samt mot bakgrund av att dessa anläggningar utgör en mycket stor risk för de närliggande områdena och att arbetena är mycket omfattande ber jag kommissionen svara på följande frågor:

1. Uppfyller arbetet med utvidgningen av Bilbaos flygplats de villkor som fastställs i direktiv 85/337(1) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt?

2. Uppfyller inrättandet av en depå för giftigt avfall och en bearbetningsanläggning för lakvatten villkoren i direktiv 85/337, direktiv 91/689(2) om farligt avfall och direktiv 76/464(3) om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö?

3. Ligger depån för giftigt avfall, som är placerad mindre än hundra meter från landningsbanorna, på det avstånd som föreskrivs i de internationella bestämmelserna om flygsäkerhet?

4. Har något stöd från gemenskapen (Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sammanhållningsfonden etc.) utbetalats för att genomföra dessa projekt?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(29 september 1998)

1. och 2. Det har inkommit två klagomål till kommissionen angående de förhållanden som parlamentsledamoten tar upp. Vid behandlingen av ärendet har kommissionen begärt in kommentarer från de spanska myndigheterna angående de förhållanden som påtalats.

De spanska myndigheterna har som svar på denna begäran nyligen lämnat mycket omfattande dokumentation som ännu inte har undersökts. Kommissionen kan därför ännu inte uttala sig i de frågor som parlamentsledamoten tar upp.

Inom ramen för behandlingen av ärendet kommer de klagande att på vederbörligt sätt informeras om resultaten från undersökningen av de uppgifter som överlämnats av de spanska myndigheterna.

3. Internationella civila luftfartsorganisationen har behörighet när det gäller eventuella internationella bestämmelser på området för flygsäkerhet. Kommissionen känner inte till några sådan bestämmelser angående dumpning av avfall i närheten av flygplatser. Det finns i alla händelser inte några gemenskapsbestämmelser på detta område.

4. De projekt som gäller dumpning av toxiskt och farligt avfall samt anläggningen för behandling av lakvatten i närheten av Bilbaos flygplats ingick i de operativa program som samfinansierades av Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) för Baskien (mål 2) under programplaneringsperioden 1994-1996 (första fasen) och 1997-1999 (andra fasen). De spanska myndigheterna har dock dragit tillbaka de två aktuella projekten från ovannämnda program. Det kommer således inte att utgå några medel för samfinansiering av dessa projekt från denna fond eller från sammanhållningsfonden.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20.

(3) EGT L 129, 18.5.1976, s. 23.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3800/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Revisionsrättens ordförande ställer upp som kandidat i valet till Europaparlamentet

Inom Europaparlamentet går allt fler rykten om att Bernhard Friedmann, ordförande för revisionsrätten, har för avsikt att ställa upp för CSU i Tyskland i valet till Europaparlamentet. Enligt ryktena har dessa avsikter uppstått under de möten som hållits de senaste veckorna. Även om det strider mot fördraget att samma person samtidigt är ledamot av Europaparlamentet och ordförande för eller domare i revisionsrätten, har ingenting stadgats om en tjänstgörande ordförandes möjlighet att ställa upp i valet.

1. Anser kommissionen inte att detta faktum, om ryktet är sant, strider mot revisionsrättens oavhängighet, som slås fast i artikel 188b i fördraget?

2. Anser inte kommissionen, som ju skall övervaka att fördragen följs, att bestämmelserna i fördraget, framför allt femte punkten i artikel 188b, och de särskilda och känsliga funktioner som är förbehållna revisionsrätten gör det omöjligt för revisionsrättens ledamöter - och i allra högsta grad för ordföranden - att ställa upp i Europavalet?

3. Hur skulle kommissionen tolka andemeningen och den bokstavliga betydelsen i fördragen om dessa rykten bekräftades officiellt?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(26 januari 1999)

Kommissionen har inte för vana att besvara hypotetiska frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3163/98

från Mathieu Grosch (PPE) till kommissionen

(19 oktober 1998)

Angående: Ersättning vid halvtidsanställning efter graviditet för arbetstagare i Luxemburg

En luxemburgsk kvinna bosatt i Luxemburg kan få föräldrapenning från den luxemburgska staten efter barnets födelse, såväl om hon arbetar halvtid som om hon stannar hemma helt och hållet. Denna kompensation faller under stadgan för "föräldrapenning" och betalas ut under två år. Nu har en belgier, som bor i Belgien men arbetar i Luxemburg, och som är gift med en luxemburgska, ansökt om föräldrapenning i Luxemburg, med hänvisning till att hans fru arbetar halvtid. Den luxemburgska staten menar att denna föräldrapenning bara är till för luxemburgska eller utländska medborgare bosatta i Luxemburg.

1. Bryter inte denna reglering mot rådets förordning (EEG) 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen?

2. Är EG-domstolens (femte avdelningen) dom av den 10 oktober 1996 i målet Hoever, Zachov mot delstaten Nordrhein-Westfahlen tillämplig även i detta fall, eller måste man väcka talan på nytt inför domstolen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(16 december 1998)

På grund av bristen på noggrannare uppgifter som skulle göra det möjligt för kommissionen att utreda det problem som tas upp kan frågan tyvärr inte besvaras för tillfället. Parlamentsledamoten ombeds därför förtydliga frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2757/98

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(10 september 1998)

Angående: Riverside Housing Association, Merseyside

Kan kommissionen bekräfta att Riverside Housing Association har tilldelats närmare 30 000 engelska pund av den Europeiska socialfonden för yrkesutbildning av sin personal?

Vet kommissionen att den verkställande direktören för Riverside Housing Association skall gå i förtidspension och att han har fått ett avgångsvederlag på ungefär 200 000 engelska pund?

Anser kommissionen att Riverside Housing Association använder biståndet från den Europeiska socialfonden på bästa vis?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Riverside Housing Association erhöll 22 149 brittiska pund från Europeiska socialfonden (ESF) för samfinansiering av ett projekt som pågick i Merseyside under 1997 enligt mål 1 programmet för 1994-1999. Det finns ingen uppgift om att dessa medel skulle ha missbrukats. Projektet inbegriper en höjning av arbetstagarnas kunskaper.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3993/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(21 december 1998)

Angående: Italiens avgifter för innehavare av tillstånd på teletjänstområdet

Sedan den 1 januari 1998 råder full konkurrens på gemenskapens marknad för telenät och teletjänster.

I direktiv 97/13/EG(1) slås bland annat fast att medlemsstaterna skall säkerställa "att de avgifter som tas ut av företag som en del av auktorisationsförfarandena endast är avsedda att täcka administrativa kostnader i samband med utfärdande, handläggning, kontroll och tillsyn av de tillämpliga individuella tillstånden".

I och med den nyss godkända budgeten för 1999 tar Italien ut en årlig avgift av innehavare av tillstånd för installation och tillhandahållande av telenät och teletjänster. Avgiften beräknas på grundval av olika procentsatser för olika operatörer, och dessa procentsatser tillämpas på omsättningen för samtliga teletjänster. Avgiften kommer att tas ut också efter år 2002, om än i minskad omfattning.

Den här avgiften, som italienska företag måste betala, har när det gäller storlek ingen motsvarighet i någon annan medlemsstat och förefaller orimligt hög jämfört med de administrativa kostnaderna för utfärdandet av tillstånden. Kan kommissionen svara på följande:

- Varför har Italien inte anpassat sig till EG:s bestämmelser?

- Strider inte avgiften mot principerna om fri konkurrens, icke-diskriminering, proportionalitet och objektivitet?

- Innebär inte det här att den italienska marknaden och teleoperatörerna i Italien behandlas orättvist jämfört med övriga europeiska marknader, särskilt när det gäller utveckling av innovativa tjänster och informationssamhället?

- Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att se till att gemenskapens bestämmelser följs?

- Varför har kommissionen inte bedömt det nödvändigt att följa upp den ståndpunkt kommissionen intog den 11 november 1998 gentemot Italiens regering?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Martin Bangemann

(20 januari 1999)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.

(1) EGT L 117, 7.5.1997, s. 15.