SKRIFTLIG FRÅGA P-2384/98

från Giovanni Burtone (PPE) till kommissionen

(17 juli 1998)

Angående: Förenlighet med fördraget att bevilja ett betalningsanstånd och att avskriva skatteskulder för sicilianska företag

Efter den jordbävning som drabbade östra Sicilien den 13 december 1990 gav den italienska staten alla företag i de berörda kommunerna tillstånd att skjuta upp sina inbetalningar av bland annat socialförsäkringsavgifter och mervärdesskatt.

Under de närmaste dagarna måste dessa företag betala in den relativa skatt de slapp betala under åren 1990, 1991 och 1992.

För många företag kommer en omedelbar inbetalning av skatteskulden att innebära ekonomisk katastrof, eftersom det rådit lågkonjunktur i denna region under perioden 1990-1998, vilket lett till att omsättningen minskat och att Siciliens ekonomiska kapacitet halverats.

Medan den italienska pensionskassan, INPS, beviljat en återbetalning av socialförsäkringsavgifterna över 10 år, har skattemyndigheterna däremot fastställt en mycket kortare avbetalningsperiod. Effekterna på sysselsättningen skulle milt sagt bli katastrofala i ett område där det redan råder hög arbetslöshet.

Kampen mot arbetslösheten är ett av EU:s prioriterade områden. Europeiska rådet i Luxemburg påpekade att skattepolitiken är ett instrument som kan tas till för att minska arbetslösheten.

Den 21 november 1997 fastställde Europeiska rådet i Luxemburg att man måste göra skattesystemet mer främjande för sysselsättningen och bryta tendensen till ökat skattetryck och obligatoriska socialförsäkringsavgifter på arbete. Medlemsstaterna åtog sig därför att sänka skattetrycket på arbete.

Mot denna bakgrund tillfrågas kommissionen om det är förenligt med EG-fördraget att för de företag som beviljats uppskjutna betalningar

- skjuta upp återbetalningen av skatteskulden till den 31 december 1998 och

- avskriva den uppskjutna skulden för de företag som gjort investeringar, moderniseringar och förbättringar som främjat sysselsättningen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

På skatteområdet är mervärdesskatt föremål för harmonisering grundad på rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977(1), senast ändrat genom rådets direktiv 96/95/EG av den 20 december 1996(2).

När det gäller skyldigheterna för personer som är ansvariga för betalningen av mervärdesskatt fastställs särskilt i artikel 22.5 i direktivet principen att varje skattskyldig person skall betala nettobeloppet av mervärdesskatten samtidigt med ingivandet av den periodiska deklarationen. Enligt den andra meningen i den nämnda artikeln får dock medlemsstaterna, genom en avvikelse frän denna princip "fastställa en annan dag för betalning av detta belopp". Denna avvikelse får emellertid inte leda till att skatteskulden avskrivs eller sätts ned.

En förlängning av betalningsperioden skulle dessutom kunna anses utgöra statligt stöd som borde undersökas av kommissionen med hänvisning till artiklarna 92 och framåt i fördraget.

I enlighet med artikel 22.9 c i det sjätte direktivet "får medlemsstaterna befria skattskyldiga personer från skyldigheten att betala förfallen skatt när beloppet är ringa". Därav följer att en medlemsstat inte har rätt att nedsätta en skattskyldig persons skatteskuld utom i de fall då det mervärdesskattebelopp som den skattskyldige personen skall betala skattemyndigheten kan anses vara mycket obetydligt.

(1) Rådets direktiv 77/388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, offentliggjort i EGT L 145, 13.6.1977.

(2) EGT L 338, 28.12.1996.