SKRIFTLIG FRÅGA E-3097/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(4 oktober 2000)

Ämne: Oljeprisstegringarna

Under år 2000 har det åter igen framkommit hur instabila oljepriserna är, och de allvarliga konsekvenserna av detta har påvisat EU:s stora beroende av kolväten för sin energiförsörjning. Europa konsumerar 19,6 procent av oljan på världsmarknaden, och enligt studien Europa 2020 som kommissionen har offentliggjort ökar det genomsnittliga beroendet av importerad energi från i genomsnitt 50 procent till 70 procent. Vi kan bevittna en tredje ökning detta år av råoljeproduktion, vilket tillför 800 000 fat olja per dag i förhoppning om att oljepriserna skall bli förenliga med tillväxten i världen. I motsats till vad som förutsagts om denna energikälla visar nu oljan ytterligare en gång hur flyktig denna marknad kan vara.

Vilka åtgärder vidtar kommissionen under dessa omständigheter för att styra efterfrågan på energi, främja energibesparingar och utveckla inhemska resurser och därmed slutligen hjälpa fram förnybara energikällor?

Vilka kriterier rekommenderar kommissionen medlemsstaterna för att förvalta strategiska resurser?

I de ekonomiska prognoser som framlades i april i år förutspådde kommissionen att inflationen skulle stanna på 1,8 % i år och 1,7 % 2001, under antagandet att priset på ett fat olja skulle hålla sig mer eller mindre stabilt kring 24,50 dollar. Detta antagande stämmer inte längre med verkligheten. Kommer kommissionen därför att revidera sina beräkningar när den presenterar sina ekonomiska prognoser i höst? Räknar kommissionen med möjligheten att oljebolagen har träffat vissa överenskommelser om att fastställa priserna på ett sätt som snedvrider konkurrensen och som därmed strider mot bestämmelserna i artiklarna 81 och 82 i fördraget?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(24 november 2000)

Vi befinner oss i en ny situation med höjda oljepriser där utbudet till stor del ligger utanför konsumentländernas politiska beslutsfattares kontroll. Detta gör det ännu viktigare att arbeta för att ta fram en ny efterfrågestrategi. En sådan strategi bör syfta till en gradvis övergång från olja till andra energikällor, en ökad användning av alternativa och förnybara energikällor, styrning av efterfrågan, ökad energieffektivitet samt främjande av energibesparingar, särskilt i byggnader. Kommissionen lade nyligen fram ett meddelande om oljeförsörjning i EU(1). Av meddelandet framgår det att kommissionen vid Europeiska rådet i Göteborg kommer att presentera en plan för energibesparing och diversifiering.

Planen omfattar både ökad energieffektivitet, särskilt i byggnader, och främjande av utvecklingen av en ny generation av fordon. Dessutom behandlas den framtida rollen för olika energikällor (olja, kol, gas, kärnkraft och förnybar energi) i en grönbok om energiförsörjning som kommer att antas av kommissionen i slutet av år 2000.

När det gäller användning av strategiska reserver kommer kommissionen att undersöka hur man skall kunna förstärka de strategiska oljeförråden genom att lyfta upp användningen på gemenskapsnivå. För att bekämpa handel i spekulationssyfte är det lämpligt att ta fram interventionsmetoder liknande dem som används på finansmarknaderna för att begränsa prisfluktuationerna.

Vad beträffar de ekonomiska prognoserna beräknar man att om oljepriserna ligger kvar på omkring 30 USD/fat under resten av detta år skulle prisökningens negativa effekt på tillväxten vara 0,3 % för 2000 och 0,5 % för 2001. Prisökningen skulle öka inflationen med 1 %.

När det gäller konkurrensaspekten anser kommissionen att skillnaderna i priser exklusive skatter och avgifter beror på oligopol och avsaknad av konkurrens i distributionsledet, även om vissa kostnadselement kan variera i de olika medlemsstaterna. Mot bakgrund av detta måste man fråga sig om det förekommer brott mot konkurrensbestämmelserna, särskilt vad gäller eventuella karteller (prisöverenskommelser). De nationella myndigheterna i flera medlemsstater har satt igång utredningar för att undersöka detta. I Italien och Sverige har konkurrensmyndigheterna utdömt sanktioner mot oljebolagen. Rent allmänt är det nödvändigt att främja en öppnare och mer konkurrensinriktad struktur inom bränsledistributionssektorn. Det är särskilt viktigt att utveckla en inre marknad för raffinerade produkter (på grossistnivå) för att se till att alla distributörer, även nationella raffinaderier, ges smidig tillgång under konkurrensförhållanden.

(1) KOM(2000) 631 slutlig.