SKRIFTLIG FRÅGA P-1706/00

från Christa Randzio-Plath (PSE) till kommissionen

(18 maj 2000)

Ämne: Beviljandet av stödmedel leder till att arbetstillfällen förflyttas

Stödet till näringslivet ute i regionerna präglas bland annat av tanken på att strukturomvandlingen och den minskning av sysselsättningen denna leder till

ställer krav på statligt stöd. Det kan dock observeras att företag flyttar ut till områden som utgör föremål för stöd, i stället för att de skulle stanna kvar på de orter där de redan är etablerade eller utvidga sin verksamhet där. Genom att stödområdena lockar till sig företag kommer själva grundtanken för stödet till näringslivet ute i regionerna att ta skada. Det är att befara att utbetalningen av stöd i ännu högre grad kommer att få den effekten att locka företagen att bryta upp och flytta till stödområdena, efter det att också de länder som blivit medlemmar av EU i samband med utvidgningen av EU österut skall få stöd från EU. Hur kommer Europeiska kommissionen att bemöta det problem som denna effekt innebär? I vilken mån tar de undantag som beviljats från förbudet mot statligt stöd hänsyn till frågan om huruvida det överhuvud taget är värt att ge stöd till att arbetstillfällen flyttas till andra orter medan de samtidigt går förlorade på de orter där de hittills funnits?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(19 juni 2000)

Den fråga som parlamentsledamoten ställer är välkänd för kommissionen och har ställts ett antal gånger de senaste åren(1).

Företags rättighet att inom gemenskapen välja en geografisk lokalisering i enlighet med varje företags specifika behov säkerställs av den fria etablingsrätten som ingår i EG-fördraget. Ett beslut att flytta ett befintligt företag är en komplex fråga där många faktorer spelar in, däribland företagens bredare omstruktureringsstrategier, specialisering eller koncentrering av verksamheten för att förbättra effektiviteten i verksamheten.

Gemenskapen har dock ett visst intresse i de fall företaget har genomfört en omlokalisering med stöd av allmänna medel, som antingen gäller företagets nuvarande eller framtida lokalisering. Vid granskningen av individuella fall tar kommissionen hänsyn till samtliga förhållanden och är medveten om att bland de alternativ som ett företag har är att flytta utanför gemenskapen eller att helt och hållet lägga ned verksamheten.

Den gemensamma marknadens framgång beror till en väsentlig del på gemenskapens konkurrensregler och framför allt reglerna beträffande statligt stöd, som har till syfte att förebygga marknadsstörningar och att stödja en rättvis konkurrens. Kommissionen har inkluderat vissa villkor i de nyligen antagna reglerna både på området för statligt stöd och beträffande strukturfonderna för att ta itu med möjliga problem som kan uppkomma vid omlokalisering. Framför allt reducerar kommissionens riktlinjer beträffande statsstöd den tillåtna investeringsintensiteten i officiellt deklarerade stödregioner. Med de nya nivåerna vill man skapa färre stödregioner för att dra till sig nya rörliga investeringar med olika lockbeten, samtidigt som minskningarna kan förväntas minska risken för att olika regioner skall hamna i budgivningstävlingar. Därutöver införs både i riktlinjerna och i bestämmelserna för strukturfonderna (rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(2)) det villkoret att de understödda investeringarna skall finnas kvar under minst fem år.

Samma rättigheter och skyldigheter för medlemskap kommer att gälla nya medlemsstater när dessa anslutit sig.

Slutligen har kommissionen riktat speciell uppmärksamhet på viktiga projekt, eftersom den måste bekräfta eller ändra stödet från strukturfonderna för sådana projekt (investeringsnivå mer än 50 miljoner euro) på individuell bas. Delar av dess analys består i att analysera sysselsättningseffekterna av sådana projekt på gemenskapsnivå.

(1) Jfr. bland annat kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-1396/99, E-1446/99 och P-1805/99.

(2) EGT L 161, 26.6.1999.