ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3118/02

från Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) till kommissionen

(30 oktober 2002)

Ämne: Europeiska unionens finansiering inom vattenområdet

I samband med världstoppmötet om hållbar utveckling som avslutades i Johannesburg den 4 september 2002, betonade kommissionen, i en presskommuniké av den 3 september, att Europeiska unionen redan investerar 1,4 miljarder EUR per år i biståndet till utveckling och vetenskapligt samarbete inom vattenområdet (källa: kommuniké IP/02/1265).

Skulle kommissionen kunna precisera följande:

- Med hjälp av vilka finansieringsinstrument inom gemenskapen har denna investering på 1,4 miljarder EUR genomförts?

- Vilken är den årliga fördelningen för denna investering mellan de olika berörda europeiska finansieringsprogrammen?

- Om en sådan fördelning skett, vilka är de respektive årliga beloppen?

- Vilka är, fördelade på respektive land, de projekt inom vattenområdet som finansierats av Europeiska unionen inom ramen för vart och ett av dessa program?

I samband med toppmötet i Johannesburg antogs ett europeiskt initiativ för vatten. Kan Europeiska kommissionen ange hur den avser utveckla och genomföra detta initiativ? Kan kommissionen i förekommande fall precisera om ytterligare EU-finansiering kommer att ske som ett komplement till den som redan investeras och, om så är fallet, med hjälp av vilka finansieringsprogram och för att stödja vilka typer av projekt?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(25 november 2002)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sitt svar på den muntliga frågan H 696/02 som gavs under frågestunden vid Europaparlamentets oktobersession 2002(1) och vill lägga till följande som svar på de specifika frågor som ställts:

- Siffran 1,4 miljarder EUR är ett genomsnitt av EU:s (gemenskapens och medlemsstaternas) bistånd inom vattenområdet. Siffran grundar sig på upplysningar som erhållits från medlemsstaterna om tilldelningar för 2002 och har kompletterats med upplysningar från rapporter från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling/kommittén för utvecklingsbistånd (OECD/DAC).

- Kommissionen har under 2002 på vattenområdet avsatt 135 miljoner EUR från gemenskapens budget och Europeiska utvecklingsfonden (EUF). Beräkningen inbegriper inte vattenrelaterad verksamhet under andra sektorsrubriker såsom hälsa, miljö, landsbygds- och stadsutveckling samt forskningsprogram.

- Inom ramen för EU:s vatteninitiativ genomförs för närvarande en inventering som kommer att leda till en mer detaljerad presentation av gemenskapens och medlemsstaternas bilaterala projekt inom vattenområdet.

(1) Skriftligt svar 22.11.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2533/02

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(11 september 2002)

Ämne: Övervakning av ursprungsreglerna för import av socker från AVS-länderna

Enligt det så kallade sockerprotokollet kan vissa AVS-länder exportera socker till EU till priser som är attraktiva för dem.

1. Kan kommissionen bekräfta att detta socker produceras uteslutande i de berörda AVS-länderna?

2. Kan kommissionen bekräfta att det då är frågan om överskott av socker som producerats i AVS-länderna och inte om sådana överskott som uppstått genom att de berörda AVS-länderna också importerat socker på världsmarknaden?

3. Kan kommissionen ge besked om hur man kontrollerar detta och hur många kontrolluppdrag från Bryssel som eventuellt förekommit?

4. Kan kommissionen ge besked om huruvida det nyligen gjorts några utredningar av vilka det tydligare framgår vilka samhällsgrupper inom AVS-länderna som drar nytta av sockerprotokollet?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(16 oktober 2002)

1. Kommissionen har ingen anledning att misstänka att det socker som importeras inom ramen för sockerprotokollet inte har sitt ursprung uteslutande i de berörda länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS).

2. Sockerprotokollet förbjuder inte AVS-länderna att importera socker från andra länder samtidigt som de exporterar sin egen produktion till gemenskapen.

3. AVS-sockrets ursprung intygas och kontrolleras i enlighet med bestämmelserna i protokoll 1 till bilaga V till Cotonouavtalet, särskilt avdelning IV om ursprungsintyg och avdelning V om bestämmelser om administrativt samarbete. Man kan genomföra kontrolluppdrag för att fastställa och förebygga överträdelser av bestämmelserna i protokoll 1, men detta har inte gjorts när det gäller ursprung på socker som importerats inom ramen för sockerprotokollet.

4. Kommissionen känner inte till några nyligen genomförda utredningar om hur sockerprotokollet gynnar olika samhällsgrupper i AVS-länderna. Kommissionen informeras emellertid regelbundet genom ett årligt memorandum (som lämnas av de AVS-länder som undertecknat sockerprotokollet) om AVS-ländernas insatser för att öka effektiviteten och konkurrenskraften och om hur viktigt sockret är i deras ekonomier och samhällen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1679/02

från Nelly Maes (Verts/ALE) till kommissionen

(6 juni 2002)

Ämne: Våldet i Kisangani

Mot bakgrund av våldshandlingarna i Kisangani den 14 maj 2002 anser källor inom FN att det är möjligt att oroligheter utbryter även i andra städer som kontrolleras av RCD/Goma. Bland befolkningen ökar missnöjet med att rebellrörelsen under påverkan av Ruanda fortsätter att avvisa den politiska överenskommelsen mellan president Joseph Kabila och rebellrörelsen MLC.

Världssamfundet behandlar Ruanda mycket varsamt. Ruanda fortsätter att mycket grovt kränka de mänskliga rättigheterna i Kongo.

När kommer kommissionen att börja genomföra världssamfundets beslut, närmare bestämt att Kisangani skall demilitariseras, att floden Kongo på nytt skall bli farbar, att landet skall återförenas och att främmande styrkor skall dras tillbaka?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(1 juli 2002)

Genomförandet av världssamfundets beslut ankommer i huvudsak på de parter som är involverade i konflikten.

Kommissionen ger Förenta nationerna sitt fulla stöd men kan inte själv vidta åtgärder såsom demilitarisering av Kisangani, återöppnande av Kongofloden för trafik eller tillbakadragande av främmande styrkor.

När det gäller beslutet att på nytt öppna Kongofloden för kommersiell trafik under april månad har företrädare för Kongos regering och för Rassemblement Congolais pour la Démocratie (RCD)-Goma och Mouvement pour la Libération du Congo (MLC) undertecknat ett avtal som lagts fram av Förenta nationernas uppdrag i Demokratiska republiken Kongo (MONUC). Den första konvojen har redan anlänt till Kisangani eskorterad av MONUC:s flodenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3064/02

från Torben Lund (PSE) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Bantningsmedlet Letigen och dödsfall betänkligt förfarande för godkännande

Den danska konsumenttidskriften T+T avslöjar i utgåva nr 28 oktober 2002 hur bantningsmedlet Letigen möjligen har förorsakat åtskilliga dödsfall, och att den danska läkemedelsstyrelsen har godkänt produkten på mycket tvivelaktiga grunder. Bantningsmedel med liknande innehåll av centralstimulerande ämnen är förbjudna i den övriga unionen, och amerikanska undersökningar visar klart att bantningsmedel med Letigens struktur och sammansättning kan ge allvarliga biverkningar.

Av denna anledning uppmanas kommissionen att omgående kommentera grundvalarna för den danska läkemedelsstyrelsens godkännande av Letigen. Kan kommissionen tala om varför produkter med liknande innehåll samtidigt kan vara tillåtna i vissa medlemsstater och förbjudna i andra? Man måste anta att t.ex. en dansk och en svensk är lika känsliga för en livsfarlig produkt som Letigen eller motsvarande. Eftersom Letigen är förbjudet i Sverige har många svenskar köpt produkten i Danmark. Problemet kan därför inte betraktas som en nationell angelägenhet. Kan kommissionen tala om vilka åtgärder den ämnar vidta gentemot den danska läkemedelsstyrelsen till förmån för folkhälsan i Danmark och resten av unionen?

Svar av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(12 november 2002)

Letigen är ett läkemedel som innehåller 20 milligram (mg) efedrin och 200 mg koffein.

Nationella myndigheter har inte tagit olika beslut för Letigen, eftersom marknadsföringstillstånd endast har begärts av en sökande i Danmark.

Den behöriga myndigheten för att utfärda marknadsföringstillstånd för läkemedel i Sverige (Läkemedelsverket) har inte fått någon ansökan om marknadsföringstillstånd för Letigen. Läkemedelsverket har därför aldrig kunnat avslå en sådan ansökan för Letigen.

Den behöriga myndigheten i Danmark (Laegemiddelstyrelsen) utfärdade ett marknadsföringstillstånd för Letigen 1990.

Kommissionen skall uppmärksamma den danska laegemiddelstyrelsen på parlamentsledamotens oro och begära att den uttalar sig om säkerheten vid behandling av övervikt med betydande medicinsk risk med Letigen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3219/02

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(7 november 2002)

Ämne: Stöd till fiskehamnar

Skall rådets förordning (EG) nr 2792/1999(1) av den 17 december 1999 tolkas som att privat finansierade anläggningar i fiskehamnar inte kan få samma stödsats inom ramen för strukturåtgärderna som offentligt finansierade anläggningar i fiskehamnar?

Om så är fallet: hur motiverar kommissionen en politik som behandlar projekt på olika sätt allt efter deras offentliga eller privata karaktär? Har kommissionen för avsikt att ändra denna praxis?

(1) EGT L 337, 30.12.1999, s. 10.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 november 2002)

Vid Europeiska rådets möte i Berlin (2324 mars 1999) antogs budgetplanen för Agenda 2000 som bland annat styr användningen av strukturfonderna för perioden 20002006. I punkt 48 i ordförandeskapets slutsatser från detta möte anges följande:

När det gäller investeringar i företag skall bidraget från fonderna rätta sig efter taken för stödsatserna och för kombinationer av stöd på området för statligt stöd. Europeiska rådet stöder också de lägre satser kommissionen föreslagit för fondernas bidrag till sådana infrastrukturinvesteringar som ger avkastning och investeringar i företag.

Denna princip återspeglas i förordningen om FFU(1) (Fonden för fiskets utveckling) genom olika satser för finansiellt deltagande, särskilt när det gäller utrustning i fiskehamnar, beroende på om det finns privata finansiärer eller ej som deltar

I punkt 6 i avsnitt 2 Satser för finansiellt deltagande i bilaga IV till samma förordning preciseras för övrigt att det är den nationella förvaltningsmyndigheten som skall avgöra om verksamheten, t.ex. att utrusta fiskehamnar, delvis bekostas av privata finansiärer eller ej, i synnerhet på grundval av följande överväganden:

- Kollektiva visavi individuella intressen.

- Kollektiva visavi individuella stödmottagare.

- Offentlig tillgång till resultaten av operationen visavi privat ägande och kontroll.

- Finansiellt deltagande av kollektiva organ, forskningsinstitutioner.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn, EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2728/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(30 september 2002)

Ämne: Uteblivna utbetalningar till grekiska ekologiska jordbrukare

Jordbrukare med ekologiska jordbruk i prefekturen Pireus vars ansökningar sedan 1999 har godkänts inom relevant EU-finansierat program, har inte fått det ekonomiska stödet för skördarna 2000 och 2001 utbetalt. Liknande fall verkar förekomma även i andra prefekturer i Grekland.

Kan kommissionen redogöra för orsakerna till dessa uteblivna stödutbetalningar och för vilka åtgärder den tänker vidta för att jordbrukarna skall få det stöd som de har rätt till?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 november 2002)

De uppgifter som kommissionen hittills har tagit del av ger vid handen att de uteblivna utbetalningarna av stöd för miljöåtgärder inom jordbruket för ekologiskt jordbruk till vissa stödmottagare i prefekturen Pirée för 2000 och 2001 inom ramen för förordning (EEG) nr 2078/92(1) är en följd av att den regionala jordbruksavdelningen vänt sig till de nationella myndigheterna och hävdat att man funnit oegentligheter vad gäller miljöåtagande i jordbruket hos dessa stödmottagare. Det förefaller som om åtagandet gjordes i mitten av regleringsåret 1999 istället för i början (vilket hade tillåtit en fullständig kontroll av åtagandena under de olika odlingsetapperna). Detta betyder alltså att de utbetalningar som gjordes till stödmottagarna i slutet av regleringsåret 1999 borde ha utbetalats i slutet av följande regleringsår. På så sätt har utbetalningarna för 2000 redan betalats ut under 1999. Den situation som uppstått har orsakat juridiska problem samt kontrollproblem. Så länge som problemen kvarstod skedde inga utbetalningar. Enligt de uppgifter som de grekiska myndigheterna har lämnat har dessa problem lösts och utbetalningarna för 2001 och 2002 kan betalas ut fram till slutet av 2002. Kommissionen kommer likväl be de grekiska myndigheterna om kompletterande uppgifter vad gäller de tvetydigheter som miljöåtagandet i jordbruket i Pirée har kännetecknats av.

Enligt de nationella myndigheterna har detta problem endast uppstått i det här området.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven, EGT L 215, 30.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2922/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(16 oktober 2002)

Ämne: Saint Kitts och Nevis

Kan kommissionen upprätta en lista över de projekt i Saint Kitts och Nevis som godkänts för finansiering genom EU:s budget för 2001 och ange det totala investeringsbeloppet för det året?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 och E-2922/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(4 december 2002)

Kommissionen översänder direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat en tabell över de önskade upplysningarna och bifogar även årsrapporten från 2001 om EG:s utvecklingspolitik och genomförande av det yttre biståndet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2878/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(14 oktober 2002)

Ämne: Omläggning av spårvagnslinje i Aten

Regeringen i Grekland beslutade nyligen att lägga om rutten för spårvagnslinjen i Aten, på grund av risken för att vibrationen från spårvagnsskenorna skall vålla problem för Hadrianusporten, ett av stadens historiska minnesmärken. Trots att arkeologer uppmärksammade det här problemet redan innan arbetena med spårvägen inleddes så framskred regeringen först med sina ursprungliga anläggningsplaner vid det här stället.

1. Har kommissionen, eftersom dessa arbeten finansieras ur gemenskapens tredje stödram, gett sitt samtycke till den ursprungliga spårvagnsrutten?

2. Kommer kommissionen att täcka de extra kostnader som omläggningen nu medför? Hur stort belopp är det fråga om?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2878/02 och E-2947/02ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(11 november 2002)

Det stora projektet för att bygga spårvagnsnätet i Aten ingår bland de som planeras inom ramen för det operativa programmet Järnvägar, flygplatser och stadstrafik 20002006. Kommissionen har för närvarande inte mottagit någon särskild ansökan från de grekiska myndigheterna som gäller genomförandet av detta projekt.

Förfarandet för att stora projekt skall få stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden förutsätter att de grekiska myndigheterna lämnar in en ansökan enligt artiklarna 25 och 26 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1). Ansökan skall gälla projektet i dess slutgiltiga form.

För att berättiga till stöd från ERUF måste utgifterna finnas med i medlemsstatens slutgiltiga ansökan till kommissionen.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2384/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Villkoren för tillämpningen av den europeiska arresteringsordern

För närvarande är förslaget om en europeisk arresteringsorder uppe till behandling i ministerrådet. Innebär detta förslag att den medlemsstat som begärt att en sådan order skall utfärdas inte kan lagföra en utlämnad person för några andra brott än dem som finns angivna i arresteringsordern? Skulle det strida mot arresteringsordern om den ansökande medlemsstaten inledde rättsliga förfaranden mot en utlämnad person för ett brott som påstås ha begåtts innan begäran om utlämning gjordes och som inte fanns angivet på arresteringsordern, utan att personen i fråga dessförinnan bereddes möjlighet att lämna det territorium som står under denna medlemsstats jurisdiktion?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Vid det senaste mötet i rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 13 juni 2002 antogs rådets rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna. Detta var ett viktigt steg på vägen mot inrättandet av ett europeiskt rättsområde. Beslutet offentliggjordes i EGT den 18 juli 2002 och trädde i kraft tjugo dagar senare (enligt artikel 35). Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i rambeslutet före den 31 december 2003 (artikel 34).

Den europeiska arresteringsordern skall ersätta de system för utlämning som idag tillämpas av medlemsstaterna. Tillämpningsområdet omfattar allt som tidigare reglerades i den Europeiska utlämningskonventionen från 1957. Skyldigheten att kontrollera om det föreligger dubbel straffbarhet avskaffas för 32 brott, förutsatt att de kan leda till fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år i den utfärdande medlemsstaten. Arrangemanget avser endast rättsliga förfaranden. I praktiken blir det inte längre möjligt att vägra utlämning till en rättslig myndighet i någon medlemsstat som utfärdat en europeisk arresteringsorder.

Enligt artikel 27 i rambeslutet får medlemsstaterna avstå från att tillämpa specialitetsbestämmelsen, om inte den rättsliga myndigheten i beslutet om överlämnande uppgivit något annat. I så fall fortsätter specialitetsbestämmelsen att tillämpas och förhandstillstånd krävs från den verkställande medlemsstaten för att väcka kompletterande åtal på sådana punkter som inte fanns angivna i den ursprungliga europeiska arresteringsordern, utom i de undantagsfall som anges i artikel 27.3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2368/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Insamling av fri programvara

Har kommissionen formellt behandlat den rapport som publicerats av IDA (Interchange of Data between Administrations) kallad Insamling av programvara byggd på öppen källkod en genomförbarhetsstudie av IDA om utbyte av datorprogram mellan förvaltningar (GD Näringsliv) där man rekommenderar inrättandet av en central för programvara till vilken förvaltningarna kan skänka program? Instämmer kommissionen med rapportens förslag att program som utvecklats för och ägas av offentliga förvaltningar bör lämnas ut under fri licens?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta när det gäller detta?

Svar av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(3 september 2002)

Genomförbarhetsstudien Insamling av programvara byggd på öppen källkod gjordes under IDA-programmet (Interchange of Data between Administrations) för att bedöma hur användningen av mjukvarutillämpningar, som utvecklats av och för offentliga myndigheter kunde förbättras.

IDA gjorde studien

- för att utreda möjligheterna för en bättre kostnadseffektivitet vid implementering av informationsteknik i den offentliga sektorn i Europa,

- för att få svar på uppmaningen i handlingsplanen för eEurope 2002 att främja användningen av öppen källkod i den offentliga sektorn, och

- för att bedöma om den rekommendation som utmynnar från IDA-symposiet om öppen källkod i offentliga myndigheter (som hölls i Bryssel i februari 2001) är möjlig att genomföra.

Företaget som utför studien (Unisys) gavs i uppdrag att bedöma de tekniska, organisatoriska, rättsliga och ekonomiska aspekterna på att använda gemensam mjukvara. Rekommendationerna kommer alltså från detta företag. Kommissionen har inte intagit någon formell ståndpunkt till dessa rekommendationer. Ett antal praktiska handlingsalternativ övervägs emellertid för närvarande av kommissionen. I de fall de berör IDA-programmet måste förslagen godkännas av medlemsstaterna. De är representerade i kommittén för telematikutbyte mellan förvaltningar (TAC-kommittén).

Mjukvarulicensiering och gemensam användning av mjukvara är besläktade med varandra och uppmaningen i studien att mjukvara som ägs av offentliga myndigheter skulle erbjudas som licenser med öppen källkod skall ses i det sammanhanget. För mjukvara som skall användas gemensamt av förvaltningarna är det ett krav att tillgången till källkoden kan garanteras (för att det skall gå att göra ändringar) och inga begränsningar får heller finnas för spridningen av mjukvaran. Båda villkoren är uppfyllda med licenser med öppen källkod.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2719/02

från Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE) till kommissionen

(20 september 2002)

Ämne: Försening av inrättandet av det europeiska Leader+-observationscentrumet

Enligt punkterna 23 och 40 i kommissionens meddelande av 14 april 2000 om fastställande av riktlinjer för gemenskapsinitiativet för landsbygdens utveckling (Leader+)(1) skall det genom kommissionens försorg inrättas ett europeiskt observationscentrum. I de flesta medlemsstater har Leader+-projektet redan förverkligats.

Vad är orsaken till att det 9 månader efter fristen för att tillsätta det europeiska Leader+-observationscentrumet, och således två och ett halvt år efter programmet inleddes, ännu inte föreligger något officiellt beslut och att ett nätverk på EU-nivå följaktligen saknas?

Skulle kommissionen kunna ge en aktuell lägesrapport och informera om de resultat som hittills uppnåtts?

Vad tänker kommissionen göra för att så snart som möjligt se till att observationscentrumet inrättas?

(1) EGT C 139, 18.5.2000, s. 5.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 oktober 2002)

Den 23 novmeber 2001(1) publicerade kommissionen ett upphandlingsmeddelande (2001/S 226-155371) i syfte att följa upp meddelandet till medlemsstaterna från den 14 april 2000 om att ett observationsorgan för landsbygden kommer att inrättas på gemenskapsnivå. Kommissionen kommer att ansvara för att nätverket kommer igång. Detta upphandlingsmeddelande delar upp marknaden i fyra delar och anger maximibudgeten för de olika delarna.

Anbuden från de fyra anbudsgivarna, av vilka vissa gällde flera delar har tagits emot av kommissionen.

Den utvärderingskommitté som inrättats för att granska anbuden har använt sig av de gällande uteslutnings-, urvals-, och tilldelningskriterier. När arbetet avslutats är kommissionen av den uppfattningen att prospekteringen av marknaden med ett öppet anbudsförfarande, tvärtemot vad som hade förväntats inte har genererat tillräcklig konkurrens som gör det möjligt att skriva kontrakt under omständigheter som fullt ut tar hänsyn till principerna för en sund ekonomisk förvaltning. Således har kommissionen beslutat att inte tilldela kontrakt för de här fyra delarna. Kommissionen tar likväl hänsyn till behovet av ett observationsorgan för landsbygden under hela Leader+-perioden. Kommissionen undersöker för närvarande alternativa sätt att genomföra detta.

(1) EGT S 226, 23.11.2001.