SKRIFTLIG FRÅGA P-1523/99

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Mätning av dioxiner i livsmedel

I ett brev från den tyska livsmedelsindustrin BLL från juni 1999 informeras om att belgiska myndigheter förklarar slutprodukter för att vara dioxinfria, trots att deras påvisande bara skett genom uppskattningar av 7 PCB:er. Denna uppskattningsmetod kan eventuellt användas på området för spill- och smörjoljor men inte på livsmedelsområdet.

1. Har kommissionen informerats om de belgiska myndigheternas klandervärda uppskattningsmetod?

2. Håller kommissionen med ledamoten om att inga godtyckliga uppskattningar får äga rum på grund av PCB:ernas stora riskpotential?

3. Anser kommissionen liksom ledamoten att ett toleransvärde på 1-4 pg/kg är fullständigt meningslöst och godtyckligt och inte garanterar att hälsorisker utesluts?

4. När kommer kommissionen att fastställa gränsvärden för dioxiner i livsmedel för att sätta stopp för den skandalösa situationen med avsaknad av gränsvärden och oansvarig självreglering av livsmedelsindustrin?

5. Känner kommissionen till att Environmental Protection Agency (EPA) i USA har nya undersökningar som fastslår att många fler PCB:er (än de hos oss nämnda sju) klassificeras som toxiska? Känner kommissionen till denna undersökning? Vilka konsekvenser kommer den att dra därav?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(15 oktober 1999)

De förorenade livsmedelsprodukter som Belgien varnade kommissionen och medlemsstaterna för den 27 maj 1999, karaktäriserades av ovanligt höga halter av dioxiner från återvunna fetter som tillfälligtvis använts i foder till vissa djurbesättningar av fjäderfä, svin och nötkreatur.

Kommissionen har noggrant studerat de olika undersökningar som utförts om denna förorening. Undersökningarna visar att föroreningen kan finnas i fetter innehållande 7 polyklorerade bifenyler (PCB), nr 28, 52, 101, 118, 138, 153 och 180. Denna mätningsmetod är dock ej avsedd för mätning av dioxinförorening av annat slag i andra sammanhang: andra PCB kan användas som indikationer på dioxinförorening och andra indikationer kan finnas på dioxinförorening då denna inte kan kopplas till ett innehåll av PCB. Man bör därför i varje fall av tillfällig dioxinförorening söka de mest tillförlitliga indikationerna som inte finns i alla de mest förorenade fallen.

På grund av den tid, de kostnader och det tekniska material som krävs för forskning på dioxiner i livsmedel har få laboratorier möjlighet att utföra undersökningar av den här typen. Vid omfattande undersökningar är därför alltid kortare och mindre kostsamma analyser av PCB och tillförlitliga indikatorer att föredra. Dessa bör dock ändå leda till en identifiering av förorenade produkter och, om så är möjligt, av dioxiner.

Vad beträffar fastställandet av gränsvärden för halter av dioxin i livsmedel påbörjade kommissionen i juni 1998 en fördjupad undersökning av nivåer för förorening som konstaterats i livsmedelsprodukter i flera medlemsstater. Denna undersökning är en del av programmet för vetenskapligt samarbete mellan medlemsstaterna, SCOOP. De preliminära resultaten av undersökningen samt resultaten av pågående arbeten vid Gemensamma forskningscentret och Institutet för referensmaterial och -mätningar, kommer att möjliggöra en bättre uppskattning av risker och kan utgöra basen för senare överväganden.

I väntan på de fakta som krävs för ett utlåtande om gränsvärden för dioxiner i livsmedel, stödjer sig kommissionen på Världshälsoorganisationens (WHOs) vetenskapliga undersökning som rekommenderar att ett tolererat dagligt intag (TDI) på 1 till 4 pg per kg kroppsvikt inte bör överskridas. Vid fastställandet av dessa gränsvärden ville WHO så långt som möjligt garantera ett skydd för människors hälsa med vetskapen om att det i alla industriländer redan existerar en bakgrund med dioxiner. De övervakningsplaner som finns i medlemsstaterna och andra länder har till och med år 1999 framförallt syftat till att undvika att förorenad mjölk och förorenade mjölkprodukter släpps ut på marknaden. Kommissionen kommer från och med år 2000 att rekommendera medlemsstaterna att söka dioxiner och PCB även i kött, fisk och härledda produkter.