SKRIFTLIG FRÅGA E-2740/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Elf-Atochems kemiska fabrik i Boretto, Reggio Emilia (Emilia-Romagna, Italien)

Med beaktande av att det i kommunen Boretto i den italienska regionen Emilia-Romagna ligger en kemisk fabrik som ägs och drivs av det multinationella företaget Elf-Atochem, att det i januari 1998 skedde en olycka i denna fabrik och att det till följd av detta drivs ett rättsmål mot fabrikens lagliga företrädare, att människor som bor och arbetar i närheten av Elf-Atochems fabrik har vänt sig till de lokala och regionala myndigheterna med protester rörande de dåliga lukter och det obehag som de kemiska substanserna i fabriken orsakar, att de kemiska ämnen som används av Elf-Atochem och det faktum att fabriken ligger nära bebyggda områden, enligt de berörda medborgarna leder till obehag och nedsatt hälsa (det regionala miljöskyddskontoret i regionen Emilia-Romagna har också engagerat sig i frågan), att det den 6 december 1999 slogs ytterligare larm om olägenheter i området runt Elf-Atochems kemiska fabrik, att de personer som arbetar i företag i omgivningarna klagade över en obehaglig lukt, att det redan föregående vecka hade förekommit liknande klagomål, så att det regionala miljöskyddskontoret, de kommunala myndigheterna i Boretto och traktens karabinjärer hade engagerats, och att brandkåren hade ingripit för att bärga en tankbil med kemiska substanser som hade kört av vägen i kommunen Boretto,

Jag undrar om kommissionen inte tycker att det vore lämpligt att vända sig till italienska staten för att undersöka om Elf-Atochems fabrik i Boretto efterlever gemenskapslagstiftningen när det gäller respekt för miljön, säker arbetsmiljö, medborgarnas hälsa samt användning och utsläpp av hälsovådliga substanser?

Svar från Margot Wallström på komissionens vägnar

(23 februari 2000)

Enligt kommissionens åsikt, som grundar sig på de uppgifter frågeställaren har lämnat, skulle den situation till vilken frågeställaren hänvisar kunna omfattas av rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(1) om anläggningen kan anses vara en kemisk anläggning för tillverkning av olefiner, olefinderivat, monomerer och polymerer, eller för tillverkning av andra organiska mellanprodukter eller av oorganiska baskemikalier, och av rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna

av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(2) som ersatt rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter(3) om den berörda anläggningen kan anses överensstämma med de definitioner som fastställs i artikel 2 och 3 i direktiv 96/82/EG.

I artikel 4 i direktiv 84/360/EEG fastställs att tillstånd endast får ges för anläggningar som är i bruk efter den 1 juli 1987 eller som byggs eller erhåller tillstånd efter det datumet om den behöriga myndigheten har förvissat sig om 1. att alla lämpliga förebyggande åtgärder mot luftförorening har vidtagits, inklusive tillämpning av bästa tillgängliga teknik, under förutsättning att sådana åtgärder inte medför oskäliga kostnader, 2. att driften av anläggningen inte orsakar betydande luftförorening, särskilt på grund av utsläpp av sådana ämnen som anges i bilaga 2, 3. att inte något av de gällande gränsvärdena för utsläpp överskrids, och 4. att samtliga gällande gränsvärden för luftkvalitet har beaktats.. I artikel 12 fastställs följande: Medlemsstaterna skall följa utvecklingen i fråga om bästa tillgängliga teknik och miljösituationen. Mot bakgrund av detta skall medlemsstaterna vid behov föreskriva om lämpliga villkor för anläggningar med tillstånd enligt detta direktiv, med hänsyn till den nämnda utvecklingen och med beaktande av att anläggningarna inte skall drabbas av oskäligt höga kostnader. Den ekonomiska situationen för verksamheterna i den kategori som är aktuell skall särskilt beaktas.

I artikel 5 i direktiv 96/82/EG, och tidigare i artikel 3 i direktiv 82/501/EEG, föreskrivs att verksamhetsutövaren skall vidta alla åtgärder som krävs för att förebygga allvarliga olyckshändelser och för att begränsa följderna av dessa för människor och miljö. I artikel 14 i direktiv 96/82/EG, och tidigare i artikel 10 i direktiv 82/501/EEG, föreskrivs att verksamhetsutövaren skall fullgöra sina skyldigheter att snarast möjligt efter en allvarlig olyckshändelse på lämpligt sätt informera den behöriga myndigheten och förse denna med information om omständigheterna vid olyckan, vilka farliga ämnen som förekommer, de uppgifter som finns tillgängliga för att bedöma olyckans följder för människor och miljö samt vilka räddningsinsatser som genomförts. Den behöriga myndigheten å sin sida skall se till att verksamhetsutövaren vidtar nödvändiga återställningsåtgärder. Myndigheten skall dessutom samla in den information som behövs för att kunna göra en fullständig analys av den allvarliga olyckshändelsen.

Kommissionen känner inte till den situation som frågeställaren avser, men kommer att vidta alla nödvändiga åtgärder för att få tillgång till detaljerade upplysningar om ärendet i fråga och se till att gemenskapslagstiftningen efterlevs.

Arbetstagare som kommer i kontakt med kemikalier omfattas av bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen om hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, bl.a. rådets direktiv 80/1107/EEG(4), 89/391/EEG(5), 89/654/EEG(6), 89/655/EEG(9), 89/656/EEG(10), 90/394/EEG(7) och 98/24/EEG(8). I dessa direktiv fastställs de minimikrav i enlighet med artikel 137 i EG-fördraget (f.d. artikel 118a) som skall gälla på arbetsplatsen för att garantera att alla tänkbara åtgärder vidtagits för att förebygga eller på ett adekvat sätt begränsa arbetstagarnas kontakt med kemikalierna.

(1) EGT L 188, 16.7.1984.

(2) EGT L 10, 14.1.1997.

(3) EGT L 230, 5.8.1982.

(4) EGT L 327, 3.12.1980.

(5) EGT L 183, 29.6.1989.

(6) EGT L 393, 30.12.1989.

(7) EGT L 196, 26.7.1990.

(8) EGT L 131, 5.5.1998.

(9) EGT L 393, 30.12.1989.

(10) EGT L 393, 30.12.1989.