ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3926/02

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(9 januari 2003)

Ämne: Produktionsavgift i Frankrike

Kan kommissionen, som uppföljning till min fråga P-2720/01(1), ge en detaljerad redogörelse för vilka åtgärder som vidtagits i denna fråga och varför?

Kan kommissionen dessutom upplysa mig om när en lösning kan förväntas?

(1) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 179.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 januari 2003)

De franska myndigheterna har gett kommissionen information avgifterna för kött som förs in i eller importeras till Frankrike som livsmedel. Åtgärden granskas för närvarande, och kommissionen hoppas kunna fatta ett beslut inom kort. Kommissionen upprepar att parlamentsledamoten naturligtvis kommer att informeras om detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2867/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 oktober 2002)

Ämne: Tillväxtprognoser

1. Kan kommissionen redogöra för den eller de prognoser som alla medlemsstater, under vart och ett av de senaste tio åren, har gjort för att bedöma den inhemska nominella tillväxttakten (realtillväxt och BNP-deflator) under det påföljande budgetåret?

2. Kan kommissionen även tillkännage resultatet, och beräkna en genomsnittlig skillnad mellan prognos och resultat för varje medlemsstat?

Kan kommissionen kort meddela vilka eventuella lärdomar som kan dras härav?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2865/02, E-2866/02, E-2867/02 och E-2868/02ingivet av Pedro Solbes Mira för kommissionen

(4 november 2002)

Kommissionen samlar inte systematiskt medlemsstaternas olika årliga prognoser om tillväxt och budgetsaldon. Därför är det svårt att bedöma hur tillförlitliga prognoserna varit.

Mycket stor uppmärksamhet ägnas åt beräkningarna över tillväxt och offentliga finanser i den stabilitets- och konvergensrapport som medlemsstaterna lämnar kommissionen enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1). Dessa beräkningar bedöms mot bakgrund av kommissionens egen uppfattning om den ekonomiska situationen och konjunkturutsikterna, men även med hjälp av bedömningar från andra internationella eller privata organ.

En omfattande studie av hur korrekta kommissionens prognoser varit finns i en ekonomisk rapport från generaldirektoratet för ekonomi och finans från oktober 1999 som kan laddas ner från adress: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/economic_papers/economicpapers137_en.htm

(1) EGT L 209, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2695/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Språkanvändning i rapporterna i Eurobarometer

Europeiska kommissionen ger på sin webbplats (http://europa.eu.int/comm/public_opinion/archives/eb/ebs_166_en.htm) medborgarna möjlighet att ta del av resultaten av opinionsundersökningen om utvidgningen. Kommissionen offentliggör där naturligtvis rapporten om Nederländerna på nederländska, den om Portugal på portugisiska, den om Italien på italienska etc.

Är kommissionen medveten om att det största språket i Belgien är nederländska?

Kan kommissionen även meddela vilka överväganden som ligger bakom beslutet att offentliggöra rapporten om Belgien uteslutande på franska?

Delar kommissionen min åsikt att detta handlingssätt strider mot rådets direktiv 2000/43/EG(1) av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung, och kommer den att se till att rapporten ställs till förfogande på nederländska?

(1) EGT L 180, 19.7.2000, s. 22.

Svar från Mario Prodi på kommissionens vägnar

(29 oktober 2002)

Med hänsyn till öppenhet och insyn har kommissionen beslutat att offentliggöra alla rapporter om analyser av den allmänna opinionen.

Den opinionsundersökning som parlamentsledamoten hänvisar till (Eurobarometer 56.3) är en av de nationella rapporter (särskilda Eurobarometrar) som nu görs för att tillfredsställa medlemsstaternas behov av mer detaljerad information om den allmänna opinionen i vissa frågor.

Dessa nationella rapporter är i grunden arbetspapper snarare än officiella dokument och liksom andra arbetspapper är de därför normalt sett endast tillgängliga på ett språk, detta till skillnad från den vanliga Eurobarometern som offentliggörs på de tre språk som används mest hos kommissionen. Det är dock kommissionens avsikt att offentliggöra alla framtida rapporter om Belgien på både nederländska och franska. Vi kommer att göra allt vi kan för att nästa nationella rapport, som kommer i slutet av oktober 2002, skall offentliggöras på båda språken samtidigt.

Rådets direktiv 2000/43/EG gäller endast diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung. Det betyder att det gäller diskriminering på grund av språk endast om det finns ett indirekt samband med den typ av diskriminering som omfattas av direktivet. Så är inte fallet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3277/02

från Astrid Lulling (PPE-DE)och Reinhold Messner (Verts/ALE) till kommissionen

(19 november 2002)

Ämne: Produktionsmetoder för maltesiska kvalitetsviner

Efter kommissionens svar på vår skriftliga fråga E-2267/02(1) har det kommit till vår kännedom att Europeiska unionen är beredd att under en övergångsperiod bevilja Malta två viktiga undantag från de grundläggande märkningsprinciperna:

- tillsats av socker i samband med vinframställningen vilket man aldrig tidigare hört talas om i ett sydeuropeiskt land, och

- förlänande av maltesisk kvalitetsvinstatus (PSR) åt ett vin som produceras på Malta av druvor eller druvmust importerad från utomeuropeiska områden.

1. Kan kommissionen bekräfta detta?

2. Om så är fallet, kan kommissionen garantera att denna övergångsperiod inte kommer att innebära en allvarlig förfördelning av vanliga maltesiska vinproducenter?

3. Är det inte risk för att detta skapar ett precedensfall med tanke på andra vinproducerande länder i Medelhavsområdet?

(1) EGT C 110 E, 8.5.2003, s. 38.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(13 januari 2003)

Som redan nämnts i kommissionens svar på den skriftliga frågan E-2267/02 har gemenskapen i samband med anslutningsförhandlingarna med Malta rörande jordbruk försäkrat sig om att Malta till fullo skall genomföra gemenskapens regelverk, samtidigt som det maltesiska jordbrukets exceptionellt småskaliga karaktär och öns särskilda naturbetingade begränsningar beaktas. Gemenskapen har i synnerhet sökt införa villkor som garanterar att det maltesiska jordbruket omstruktureras framgångsrikt under åren efter anslutningen, då gemenskapens åtgärder för landsbygdsutveckling fasas in.

Malta har fått en övergångsperiod fram till 2008 för att kunna behålla sin lägsta naturliga alkoholhalt på nivån 8 volymprocent för vin som framställs av två inhemska druvsorter, med en tillåten ökning av den naturliga alkoholhalten på högst 3 volymprocent i fråga om produkter enligt bilaga V till rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999.

Kommissionen anser att denna åtgärd, som är begränsad i fråga om räckvidd och tid, inte kommer att medföra någon betydande snedvridning av konkurrensen, samtidigt som åtgärden är nödvändig för att Maltas vinindustri skall kunna integreras med den inre marknaden. Till följd av den maltesiska vinsektorns särskilda situation och de lokala vinodlingsförhållandena kommer denna åtgärd enligt kommissionens uppfattning inte att skapa ett prejudikat för andra vinodlande Medelhavsländer. Åtgärden kommer även att skapa det tidsutrymme som krävs för att anpassa vinodlingsmetoderna för de berörda inhemska druvsorterna.

Malta har inte begärt att ett vin som framställs på Malta av importerade druvor eller importerad druvmust skall få status som kvalitetsvin framställt inom ett specificerat område (fso).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3586/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 2002)

Ämne: Placeringen av Europeiska sjösäkerhetsbyrån

En mycket stor del av den interkontinentala sjötrafiken till och från Europa passerar utanför Galiciens kust. Tänker kommissionen, efter att det nu på ett tragiskt sätt har bekräftats att Galicien i relativa termer är den plats i världen där störst antal katastrofala olyckor av denna typ äger rum, föreslå att Europeiska sjösäkerhetsbyrån placeras i en stad i Galicien? Om inte, vilka skäl föreligger för ett sådant beslut? Vilket förslag har den spanska regeringen lagt? Har spanska staten föreslagit att byrån förläggs till Galicien?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 februari 2003)

Beträffande inrättandet av Europeiska sjösäkerhetsbyrån känner kommissionen i dagens läge inte till att Spanien skulle ha ansökt om att bli värdland.

Kommissionen har redan inlett de förfaranden som gör det möjligt för byrån att påbörja sitt arbete från början av 2003 i kommissionens lokaler, i väntan på Europeiska rådets beslut om var byrån skall placeras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3745/02

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(20 december 2002)

Ämne: Slumpmässiga kontroller av säkerheten på vägarna

Skulle kommissionen kunna ange hur långt man har kommit med införlivandet och genomförandet av direktiv 2000/30/EG(1) om slumpmässiga vägkontroller av nyttofordon för att försäkra sig om deras överensstämmelse med bestämmelserna om trafiksäkerhet i direktivet om motorfordon (96/96/EG)(2). Vilka åtgärder anser kommissionen att man skall vidta mot de medlemsstater som överträder bestämmelserna?

(1) EGT L 203, 10.8.2000, s. 1.

(2) EGT L 46, 17.2.1997, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 februari 2003)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/30/EG av den 6 juni 2000 om vägkontroller av trafiksäkerheten hos nyttofordon i trafik i gemenskapen skulle medlemsstaterna anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast den 10 augusti 2002.

I december 2002 var det sju medlemsstater Tyskland, Spanien, Irland, Luxemburg, Österrike, Portugal och Förenade kungariket som inte hade överlämnat den genomförande lagstiftningen till kommissionen. Kommissionen har därför sänt var och en av dessa medlemsstater ett motiverat yttrande med anledning av detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2687/02

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Toxicitet för euromynten på en och två euro

Enligt uppgifter som offentliggjorts av den brittiska vetenskapliga tidskiften Nature är halten nickel i mynten på en och två euro 240-320 gånger större än det gränsvärde som anges i det europeiska direktivet 94/27/EG(1).

Nickels allergiframkallande karaktär för den mänskliga huden och dess toxicitet för lever, njurar och hjärna väcker oro hos de forskare som har utfört försök genom att applicera mynten på huden på frivilliga försökspersoner med oroväckande resultat.

Anser inte kommissionen att det skulle vara lämpligt att omgående byta ut de aktuella mynten mot sedlar på en och två euro?

(1) EGT L 188, 22.7.1994, s. 1.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(25 oktober 2002)

Slutsatserna i den artikel parlamentsledamoten tar upp är missvisande eftersom det endast är föremål som kommer i direkt och långvarig hudkontakt, till exempel smycken eller armbandsur, som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/27/EG av den 30 juni 1994 om ändring för tolfte gången av direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar). Direktivet gäller inte mynt. För det andra nåddes resultaten genom att 1-euromynt och 2-euromynt sattes fast på huden på försökspersoner med känd nickelallergi under 4872 timmar. Så används naturligtvis inte mynt normalt.

Trots artikeln anser kommissionen fortfarande att normal användning av euromynt inte utgör någon risk för unionsmedborgarna. Kommissionen känner inte till några fall av nickelallergi som kan spåras till hanteringen av 1-euromynt och 2-euromynt. En oberoende undersökning nyligen visade att väsentligt mindre nickel frigörs ur 1-euromynt och 2-euromynt än ur nationella mynt som användes innan euron infördes.

Därför finns ingen anledning att ånyo utvärdera eurosedlarnas och myntens valörer, som när det gäller mynten fastställdes i rådets förordning (EG) nr 975/98 av den 3 maj 1998 om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro som skall sättas i omlopp(1).

(1) EGT L 139, 11.5.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3783/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(6 januari 2003)

Ämne: Riskerna med rävjakt och behovet av samordning av eventuella åtgärder mot en ytterligare tillväxt av rävpopulationerna

1. Kan kommissionen bekräfta att det rikliga bruket av gödsel på betesmarker och gräsmattor i rekreationsområden lockar till sig rävar så att rävstammen kraftigt ökar, eftersom gödslingen gynnar en stark ökning av antalet daggmaskar och andra djur som rävarna äter, så att rävarna blir alltfler i tätbebyggda områden som intensivt påverkas av mänsklig aktivitet?

2. Kan kommissionen också bekräfta att jakten på räv leder till att sådana områden som är lämpliga livsmiljöer för räv ibland töms på rävar så att andra rävar flyttar in i dem och det virus som förorsakar rabies får ökad spridning?

3. Kan kommissionen bekräfta att äggen till rävens dvärgbandmask sprids när jägarna vidrör döda rävar, så att jakten på det sättet kommer att motverka ett av de syften som ofta anges som motivering för den, nämligen att hindra sjukdomsspridning?

4. Vilka skillnader finns det mellan EU:s medlemsstater i fråga om rävpopulationernas tillväxt och de sätt på vilka tillväxten eventuellt bekämpas genom begränsning av källorna till föda för rävar, genom att jakt för nöjes skull tillåts eller uppmuntras eller att man i undantagsfall tillåter selektiv jakt som har som sitt enda mål att råda bot på extrema situationer?

5. Har EU någon samordnad politik för att på naturlig väg minska ökningen av antalet rävar och förebygga att människor tar denna ökning som förevändning för rävjakt, med de negativa konsekvenser som finns omnämnda i punkt 2 och 3?

6. Vad gör kommissionen för att förhindra att antalet rävar fortsätter öka, liksom också de sjukdomar som är förbundna med dem, och för att det inte skall uppstå ytterligare skäl som rättfärdigar en rävjakt för nöjes skull, som tjänar andra ändamål än att motverka sjukdomar eller en alltför stark ökning av rävpopulationerna?

Källa: Metro, nederländska utgåvan, den 10 december 2002.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 mars 2003)

Rent allmänt anser kommissionen inte att jakt utgör ett effektivt verktyg när det gäller att bekämpa zoonoser som kan överföras till människor genom vilda djur.

Särskilt när det gäller rävar visade sig de jakter som organiserades för att försöka stoppa rabiesepidemin under 1970- och 1980-talet var en stor besvikelse.

De övergavs till förmån för kampanjer för att tillföra rävar vaccin via munnen när man hade tagit fram effektiva vaccin som används i stor skala.

Dessa vaccinationskampanjer som delfinansieras av gemenskapen har genomförts över enorma territorier och resultaten har varit mycket goda. Rabies håller på att utrotas över gemenskapens hela territorium.

I ett första skede har dessa åtgärder haft till effekt att märkbart öka rävpopulationerna och man har blivit tvungen att öka antalet vaccin som distribuerats per kvadratmeter för att nå tillräcklig täckning för att kunna hejda virusspridningen.

Dessa populationer har därefter stabiliserats i förhållande till tillgången på föda och artens territoriella beteende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3325/02

från Olivier Dupuis (NI) till rådet

(25 november 2002)

Ämne: De officiella uppgifterna om dödsoffren i gisslandramat i Moskva

Enligt uppgifter från Moskvas statsåklagare torsdagen den 7 november uppgår antalet döda efter gisslandramat på teatern på Melnikovagatan den 2326 oktober 2002 till 128 personer (120 ryssar och 8 utlänningar). Fem av offren, samtliga ryssar, dog av skottskador, vilket indirekt innebär att 123 personer i gisslan dog till följd av att de inandades den gas som användes vid stormningen. Enligt de senaste ovannämnda uppgifterna från de ryska myndigheterna dödades samtliga terrorister (19 kvinnor och 22 män) vid stormningen. Tidigare hade de ryska myndigheterna uppgivit att två terrorister hade tillfångatagits.

Vad anser rådet om det faktum att de ryska myndigheterna, som tidigare hävdade att de tillfångatagit två terrorister, nu uppger att samtliga terrorister dog i samband med stormningen? Har rådet redan begärt en fullständig lista med namnen på alla dödsoffren i samband med gisslandramat, inklusive namnen på terroristerna, med angivande av dödsorsaken för vart och ett av offren? Har rådet mera generellt dragit några slutsatser mot bakgrund av de ryska myndigheternas senaste uppgifter och det sätt på vilket antiterroristaktionen genomfördes, och, om så är fallet, vilka slutsatser har det kommit fram till?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3209/02 och E-3325/02

(20 februari 2003)

Att över 700 personer togs som gisslan i Moskva den 23 till 26 oktober 2002 orsakade djup oro både i EU och i Ryssland. Europeiska rådet den 24/25 oktober 2002 framförde sin ståndpunkt om denna händelseutveckling i uttalandet av den 25 oktober i bilaga III till ordförandeskapets slutsatser om detta.

Vid det gemensamma toppmötet mellan EU och Ryssland i Bryssel den 11 november 2002 gjorde Europeiska unionen och Ryssland ett gemensamt uttalande om kampen mot terrorismen, i vilket de förklarade att de stod enade i denna kamp med tillbörlig respekt för rättsstatsprincipen, de demokratiska principerna och staters territoriella integritet. På grundval av gemensamma åtaganden satte de upp gemensamma mål i syfte att utveckla sitt strategiska partnerskap i detta avseende, inklusive fastställandet av samarbetet mellan EU och Ryssland i kampen mot terrorism.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2315/02

från Ole Krarup (GUE/NGL) till rådet

(26 juli 2002)

Ämne: Rättslig grund för rambeslut om bekämpande av rasism

Rådet ombeds redogöra för den rättsliga grunden till förslaget till rambeslut om bekämpande av rasism och främlingsfientlighet(1), i synnerhet hänvisningen till artikel 31 e) i EU-fördraget, eftersom denna bestämmelse inte nämner rasism och främlingsfientlighet som föremål för lagstiftning i enlighet med denna artikel.

Artikel 31 e) handlar endast om organiserad brottslighet, terrorism och olaglig narkotikahandel. Har rådets rättstjänst yttrat sig om frågan? Vänligen bifoga till svaret eventuella sådana yttranden.

(1) KOM(2001) 664 EGT C 75 E, 26.3.2002, s. 269.

Svar

(4 mars 2003)

Rådet meddelar den ärade parlamentsledamoten att rambeslutet om bekämpande av rasism och främlingsfientlighet för vilket kommissionen som rättslig grund föreslår artikel 31 e i EU-fördraget fortfarande diskuteras i rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2668/02

från Proinsias De Rossa (PSE) till rådet

(16 september 2002)

Ämne: Utvisning av Christina Onasanwo från Irland till Nigeria

Rådet har redan fastslagit att Kvinnlig könsstympning är en våldshandling mot kvinnor och barn som rådet på strängaste sätt fördömer som ett angrepp på de grundläggande rättigheterna. Därtill har samtliga medlemsstater förpliktat sig att följa förklaringarna och handlingsprogrammen från Wien och Peking, handlingsprogrammet från den internationella konferensen om befolkning

och utveckling, handlingsplanen som syftar till avskaffande av traditionella seder som skadar kvinnors och barns hälsa samt FN-resolution nr 54/133. Tänker rådet, mot denna bakgrund, försöka förmå den irländska regeringen att häva sitt beslut att utvisa Christina Onasanwo och Bolu Onasanwo till Nigeria, där de riskerar att utsättas för kvinnlig könsstympning i enlighet med beslut av en tribun av stamäldste?

Svar

(4 mars 2003)

Rådet saknar kännedom om det fall som åberopas i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2590/02

från Mario Borghezio (NI) till rådet

(16 september 2002)

Ämne: Brist på kompletta serier med de 96 euromynten i ocirkulerat skick

Drygt åtta månader efter att euron officiellt har införts är kompletta ocirkulerade serier med de 96 euromynt som de tolv staterna i euroområdet präglat fortfarande inte tillgängliga för samlare.

Inte ens vid Europaparlamentets säten i Strasbourg eller Bryssel är mynten tillgängliga eller ens synliga annat än på affischer.

Frimärksförsäljningen i Europaparlamentets byggnader i Strasbourg, dit besökare och samlare från Europa och hela världen vänder sig i onödan, har inte heller mottagit en enda komplett serie med euromynt, trots att förfrågan gjorts i god tid.

Anser rådet inte att Europeiska centralbanken bör uppmanas att vidta åtgärder för att ett lämpligt antal kompletta serier med samtliga euromynt i ocirkulerat skick skall göras tillgängliga för samlare?

Svar

(4 mars 2003)

De medlemsstater som i enlighet med bestämmelserna i fördraget har antagit euron som enda valuta får själva utfärda närmare föreskrifter om utgivningen av euromynt som skall sättas i omlopp, med hänsyn tagen till de åtgärder som rådet antagit för harmonisering av myntens valörer och tekniska specifikationer.

Beträffande den fråga som den ärade parlamentsledamoten tar upp är det inte rådets sak att ingripa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3025/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: Lågt antal sjukhusbäddar per invånare i EU

Av uppgifter som nyligen framkommit i massmedia framgår det att det 1999 fanns 162 608 sjukhusbäddar i Spanien, vilket i medeltal innebär fyra bäddar per tusen invånare. Det är den lägsta siffran i hela EU, en siffra som dessutom har sjunkit i förhållande till 1980 då den låg på 5,4, enligt OECD. Antalet tillgängliga bäddar är ännu lägre om man beaktar att inte alla bäddar kan utnyttjas på grund av arbeten som utförs på sjukhusen. I Spanien är sjukhusförvaltningen decentraliserad, vilket innebär att beslut om anslag fattas av varje autonom region för sig.

Antalet sjukhusbäddar har minskat i hela Europeiska unionen och genomsnittet uppgår till sju bäddar per tusen invånare. Är kommissionen medveten om dessa brister som råder på sjukhusen i EU? Med tanke på att det saknas europeisk lagstiftning på detta område, avser kommissionen att lägga fram bestämmelser på detta viktiga område?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 november 2002)

Enligt EG-fördraget är det medlemsstaternas och inte gemenskapens ansvar att organisera och ge hälso- och sjukvård (artikel 152.5).

Kommissionen har därför inte möjlighet att lagstifta om antalet sjukhusbäddar i medlemsstaterna.