SKRIFTLIG FRÅGA E-3417/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Försäljning till underpris

Genom lag 2941 den 12 september 2001 förbjuder det grekiska parlamentet från och med den 1 januari 2002 med vissa undantag försäljning av produkter till ett pris som ligger under nettoinköpspriset. Lagen har kommit till efter förhandlingar med sammanslutningar inom både handeln och produktionen, och alla partier i det grekiska parlamentet var eniga om antagandet av den. Lagar med förbud mot försäljning till underpris finns sedan många år i andra medlemsstater, t.ex. i Frankrike, och de syftar till att skydda konsumenterna och konkurrensen mot ohederlig praxis.

Kommissionen har lagt fram ett förslag till förordning(1) av den 2 oktober 2001 om försäljningsfrämjande på den inre marknaden och den tillåter försäljning till ett pris under omkostnaderna. Har kommissionen mot bakgrund av detta för avsikt att utreda om sådan handelspraxis kan anses vara ohederlig, eftersom den genom förrädiska erbjudanden till konsumenten i slutändan leder till fortsatt koncentration och monopolsituationer? Varför väljer inte kommissionen att följa subsidiaritetsprincipen när medlemsstaterna i allmänhet har varit eniga om att lagstifta om förbud mot försäljning till underpris för att skydda sig mot monopolsituationer?

(1) KOM(2001) 546.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 februari 2002)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för hans uppdatering av den rättsliga situationen i Grekland avseende försäljning av produkter under självkostnadspris. Kommissionen kände till det förbud mot försäljning av produkter under självkostnadspris som trädde i kraft i Grekland den 1 oktober 2001.

Parlamentsledamoten refererar till kommissionens förslag om säljfrämjande åtgärder på den inre marknaden(1), där det föreslås att det generella förbudet mot försäljning av produkter under självkostnadspris skall upphävas och ersättas med stränga informationskrav.

Kommissionen är medveten om att försäljning av produkter under självkostnadspris under vissa omständigheter kan utnyttjas för att förhindra konkurrens eller för att få konkurrerande företag att lämna marknaden. Denna typ av illojal prissättning under självkostnadspris är förbjuden i konkurrenslagstiftningen i alla medlemsstater. Försäljning av produkter under självkostnadspris kan dock även vara bra för konkurrensen. Företag som vill sälja varor eller tjänster på en ny marknad där deras märke är okänt kan under en kortare tidsperiod använda sig av förlustbringande kampanjer för att komma in på marknaden. På samma sätt kan innovativa varor eller tjänster som konkurrerar med existerande produkter ofta kräva att man använder sig av sådana försäljningskampanjer för att få kunderna att prova den nya varan eller tjänsten.

Kommissionen anser därför att förbudet bör liberaliseras med stränga krav på information och öppenhet. Kommissionen vill att förlustbringande kampanjer skall tillåtas om de används för att öka konkurrensen genom att företag etablerar sig på nya marknader eller utvecklar nya varu- eller tjänstemarknader. Den har därför föreslagit att försäljning under självkostnadspris skall tillåtas med stränga krav på information och öppenhet. Detta kommer att främja en effektivare användning av kartelllagstiftningen på området.

Parlamentsledamoten ställer frågan varför kommissionen vill harmonisera lagstiftningen på detta område istället för att tillämpa subsidiaritetsprincipen. Kommissionen vill påminna om att den, innan den föreslog förordningen, diskuterade denna och andra lagstiftningsmässiga aspekter angående säljfrämjande åtgärder i Expertgruppen för marknadskommunikation som består av sakkunniga utsedda av medlemsstaterna. Denna expertgrupp ansåg, och offentliggjorde denna sin åsikt, att olikheter i de nationella bestämmelserna på området skulle leda till hinder på den inre marknaden. Kommissionen anser att dessa olikheter i de nationella bestämmelserna begränsar värdet av rabatter och därmed inte bara hindrar företagen från att genomföra gränsöverskridande säljfrämjande åtgärder utan också medför en lägre grad av prisanpassningar över gränserna efter eurons införande.

Detta undergräver konsumenternas tilltro till den gränsöverskridande handeln och därmed även deras möjligheter att fullt ut utnyttja de fördelar den inre marknaden erbjuder. Kommissionen anser därför att det är rimligt att föreslå denna harmonisering för att etablera den inre marknaden på området.

(1) KOM(2001) 546 slutlig.