ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4120/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Okontrollerad dumpning av kärnavfall i Dounreay, Skottland

Det brittiska bolag, AEA Technology, som driver kärnkraftsanläggningen Dounreay i Skottland, erkände nyligen att det krävs en omfattande sanering av en radioaktiv avstjälpningsplats intill anläggningen. Över 1 000 ton radioaktivt avfall rapporteras ha dumpats i ett borrat schakt i närliggande klippor.

Dumpningen verkar ha gjorts på ett slumpartat och högst okontrollerat sätt. Inga detaljerade register har hållts över vilka ämnen som dumpats. Och trots att dumpningen inleddes 1959 har inga detaljer om avstjälpningsplatsen börjat dyka upp förrän 20 år senare. Ledningen för anläggningen försökte också dölja en explosion i schaktet 1977, vilken man antar delvis ha orsakat de hundratals ¨hot spots¨ som senare uppdagades på omgivande stränder.

Har kommissionen kontaktat de brittiska myndigheterna om denna avstjälpningsplats? Kan den i så fall lämna några detaljer om dessa kontakter?

Har kommissionen några planer på att övervaka och kontrollera uttagningen till och genomförandet av ett saneringsprogram för avstjälpningsplatsen? Har kommissionen några preferenser vad gäller hanteringen av avfallet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (13 februari 1998)

Under första hälften av 1997 genomförde företrädare för kommissionen ett möte med medlemmar i Förenade kungarikets atomenergimyndighet (UKAEA). Vid detta möte togs frågan om schaktet för avfall med medelhög radioaktivitet upp. Sedan dess har ytterligare uppgifter om planerna på flyttning, behandling och lagring av avfallet i schaktet begärts från de brittiska myndigheterna, samt även om bedömningen av de föreliggande och potentiella miljökonsekvenser som detta avfall kan ha. I fråga om s.k. hot spots har endast två sådana partiklar hittats på allmänt tillgängliga stränder.

Kommissionen har inga särskilda synpunkter på hur avfallet bör behandlas, och förväntar sig inte heller att den kommer att delta i övervakningen och genomförandet av saneringsarbetet. Däremot kan det, beroende på vilket förfarande som väljs, krävas ett tillhandahållande av uppgifter enligt artikel 37 i Euratomfördraget. För nya anläggningar där avfallet kan lagras krävs dessutom en miljökonsekvensbedömning (direktiv 85/337/EEG, ändrat genom direktiv 97/11/EG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt ((EGT L 73, 14.3.1997. ))).
SKRIFTLIG FRÅGA E-4214/97 från Bryan Cassidy (PPE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Dom i Europeiska gemenskapernas domstol den 26 oktober 1996 i målet Elida Gibbs Limited (mål C-317/94)

Denna dom i EG-domstolen verkar motverkas av att den inte tillämpas i Tyskland och endast delvis tillämpas i Frankrike och i Grekland.

Har tjänstemän inom kommissionen några befogenheter att vägra offentliggöra ett beslut som EG-domstolen fattat i ett särskilt fall?

Om sådana befogenheter inte existerar, vilka rättsliga möjligheter kan ett företag eller en individ använda sig av mot en tjänsteman som bär ansvaret för att ha lagt hinder i vägen för det fastställda förfarandet? Finns det något internt disciplinärt förfarande? Vilket skadestånd kan företaget eller individen kräva, och av vem?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4213/97 och E-4214/97 ingivna av Mario Monti för kommissionen (6 april 1998)

Som sagts i det förenade svaret på frågeställarens skriftliga frågor E-4208/97 till 4211/97 ((EGT C 223, 17.7.1998, s. 72. )) har kommissionen dragit konsekvenserna av domen i målet Elida Gibbs av den 24 oktober 1996 (mål C-317/94) och skickat en skrivelse till alla medlemsstater samt beslutat att inleda eller fullfölja en rad förfaranden enligt artikel 169 i fördraget, särskilt med avseende på de medlemsstater som nämns av frågeställaren.

Kommissionen vill påminna om att domstolen enligt fördraget har behörighet att tolka befintlig gemenskapslagstiftning och att varken kommissionen eller dess tjänstemän får sätta sig över domstolens domar. I den mån vissa medlemsstater dock har svårigheter med att verkställa en dom, såsom i föreliggande fall, kan kommissionen inte neka till att dessa svårigheter tas upp i de särskilda kommittéerna. Det var på så vis denna fråga kom att diskuteras i mervärdesskattekommittén.

För närvarande utarbetas inom kommissionen inget förslag med avseende på den fråga som ställs av parlamentsledamoten. Om det skulle tas ett initiativ, kommer de berörda branscherna givetvis att rådfrågas i vanlig ordning, främst på grundval av yttrandena från parlamentet respektive Ekonomiska och sociala kommittén och inom ramen för regelbundna kontakter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3843/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: EG-domstolens beslut angående det svenska detaljhandelsmonopolet för alkoholdrycker

För några veckor sedan fattade EG-domstolen beslut om detaljhandelsmonopolet för alkoholdrycker i Sverige. Det så kallade fallet Franzén ledde till diskussioner också i Sveriges grannland Finland där detaljhandeln med alkoholdrycker är föremål för ett monopol av samma slag. Domstolens beslut är i och för sig att beklaga eftersom understödjandet av monopol inte överensstämmer särskilt bra med gemenskapens principer om fri konkurrens och handel. I Italien har man med liknande motiveringar stött t.ex. tobaksmonopolet. Nu förefaller det som om monopol är någonting som unionen med stöd av vissa motiveringar kan godkänna och med stöd av vissa andra motiveringar inte kan godkänna. Jag ber därför kommissionen svara på följande: vilka är de skäl som talar för att ett monopol i en medlemsstat skall bevaras?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Lagstadgade monopol i medlemsstaterna är inte nödvändigtvis oförenliga med gemenskapslagstiftningen och måste inte alltid upphävas. Nationella monopol av kommersiell karaktär måste emellertid följa reglerna i EG-fördraget och i synnerhet reglerna för fri rörlighet för varor i artiklarna 30-37.

Enligt EG-domstolens rättspraxis (mål C-189/95, Franzén, dom av den 23 oktober 1997) skall nationella bestämmelser om statliga monopol och dess funktionssätt granskas mot bakgrund av artikel 37 i EG-fördraget. Detta innebär att nationella monopol av kommersiell karaktär skall anpassas på ett sådant sätt att ingen diskriminering med avseende på anskaffnings- och saluföringsvillkor föreligger mellan medlemsstaternas medborgare. Monopolets utformning och funktionssätt måste således anpassas så att ingen diskriminering förekommer mellan medlemsstaternas medborgare vad gäller anskaffnings- och saluföringsvillkor så att handeln med varor med ursprung i övriga medlemsstater varken rättsligt eller faktiskt missgynnas i förhållande till handeln med inhemska varor och så att konkurrensen mellan medlemsstaterna inte snedvrids.

Nationella bestämmelser kan ha betydelse för monopolet även om de egentligen inte påverkar monopolets funktionssätt. Sådana bestämmelser bedöms separat från driften av monopolet och granskas mot bakgrund av artikel 30 i EG-fördraget. EG-domstolen ansåg i Franzén-målet att ett tillståndssystem för import av varor som inför ytterligare kostnader på varor från övriga medlemsstater, såsom kostnader för mellanhänder och kostnader i samband med betalning av de avgifter som fordras för att tillstånd skall beviljas eller som har samband med skyldigheten att förfoga över lagringsutrymmen i destinationsmedlemsstaten utgör ett hinder för import som strider mot artikel 30 i EG-fördraget. Ett hinder kan anses befogat och stå i proportion till alla obligatoriska krav som godtas genom artikel 36 i EG-fördraget och i domstolens rättspraxis, såsom folkhälsa. Domstolen ansåg emellertid inte att dessa villkor var uppfyllda av omständigheterna i samband med Franzén-målet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4102/97 från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Förberedelser inför toppmöte mellan Europeiska unionen och Latinamerika

Rådet välkomnade den spanske premiärministerns initiativ när han under toppmötet mellan stats- och regeringscheferna föreslog ett möte mellan Europeiska unionen och Latinamerika. Rådet har även meddelat att mötet kommer att äga rum första halvåret 1999 under Tysklands ordförandeskap i Europeiska unionen.

Har kommissionen börjat förbereda detta viktiga möte och har den inrättat någon enhet som har ansvaret för detta? Har den fått något förslag från någon sida av Atlanten på vilket land som skall vara värd för detta möte?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (5 februari 1998)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för det intresse han visar denna fråga. Förberedelserna inför toppmötet mellan stats- och regeringscheferna i EU, Latinamerika och Västindien är en av de politiska prioriteringarna på kommissionens dagordning för 1998-1999.

Kommissionen arbetar därvid i nära samarbete med rådets behöriga avdelningar.

Det hade för övrigt på förhand beslutats att detta möte skulle äga rum i Latinamerika. Det återstår ännu för den latinamerikanska sidan att slutgiltigt fatta beslut om vilken stad som skall stå som värd för toppmötet.

Kommissionen vill till sist försäkra parlamentsledamoten om att detta betydelsefulla ärende bevakas på nära håll av alla ansvariga inom EU på alla nivåer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4012/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Rester av pesticider i vindruvor

Känner kommissionen till att flera europeiska vindruvssorter med pesticidhalter som överstiger högsta tillåtna mängd har påträffats på den tyska marknaden? Öko Test har tagit prover på trettio olika vindruvssorter i Tyskland och funnit att förekomsten av pesticider i flera av dessa överskred tillåten mängd och att den sammanlagda koncentrationen av ämnet i vissa av sorterna överskred gränsen med mer än 100 %.

Anser kommissionen att de kontroller som utförs i unionen är effektiva instrument för att tillförsäkra konsumenterna ofarliga produkter?

Erkänner kommissionen problemet med att den sammanlagda mängden pesticider i frukt i vissa fall långt överstiger de gränsvärden som tillåts för enskilda ämnen i frukt?

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att säkerställa att konsumenterna mot denna bakgrund inte får i sig en för stor mängd pesticider när de äter frukt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Komissionen känner till att de tyska myndigheterna under 1996 undersökte 188 stickprov på bordsdruvor och att bekämpningsmedelsrester i nivåer som översteg de maximala gränsvärdena upptäcktes i fyra av dessa. I ett prov upptäcktes resthalter av två bekämpningsmedel i nivåer som översteg de maximala gränsvärden som gäller för respektive medel.

De fyra proven med bekämpningsmedelsrester över de maximala gränsvärdena kom från sändningar av druvor som producerats i medlemsstater, och de tyska myndigheterna informerade myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten direkt om dessa överträdelser.

Kommissionen anser att ändringarna av direktiv 90/642/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker ((EGT L 350, 14.12.1990. )), som gjorts genom rådets direktiv 97/41/EG av den 25 juni 1997 om ändring av direktiv 76/895/EEG, 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i och på frukt och grönsaker, spannmål, livsmedel av animaliskt ursprung respektive vissa produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker ((EGT L 184, 12.7.1997. )) som skall genomföras av medlemsstaterna senast den 31 december 1998, kommer att ge en ram för mer effektiva system för inspektion och övervakning av bekämpningsmedelsrester. Kommissionen har för avsikt att före detta datum utarbeta de tillämpningsföreskrifter som krävs för att de ändrade bestämmelserna skall fungera väl.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4123/97 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Rådgivande kommittéer

Hur många rådgivande kommittéer ansvarar GD XI för och vilka är de?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (2 mars 1998)

Generaldirektoratet för miljö, kärnsäkerhet och civilskydd har ansvar för följande rådgivande kommittéer:

* Europeiska rådgivande forumet för miljöfrågor och hållbar utveckling (kommissionens beslut 97/307/EG av den 16 maj 1997 ((EGT L 131, 23.5.1997. ))).

* Rådgivande kommittén för genomförande av gemenskapens program inom området radioaktivt avfall (Rådets resolution av den 18 februari 1980 ((EGT C 51, 19.2.1980. )), förnyad genom rådsresolution av den 15 juni 1992 ((EGT C 158, 25.6.1992. ))).

* Rådgivande kommittén för kontroll och minskning av förorening orsakad av utsläpp av kolväten i havet (kommissionens beslut 80/686/EEG av den 25 juni 1980 ((EGT L 188, 22.7.1980. ))).

* Rådgivande kommittén för skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål (kommissionens beslut 90/67/EEG av den 9 februari 1990 ((EGT L 44, 20.2.1990. ))).

* Rådgivande vetenskapliga kommittén för att undersöka kemiska föreningars toxicitet och ekotoxicitet (kommissionens beslut av den 28 juni 1978 ((EGT L 198, 22.7.1978. ))).

* Rådgivande kommittén om avfallshantering (kommissionens beslut av den 21 april 1976 ((EGT L 114, 1.5.1976. ))).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3999/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Harmonisering av skattesystem

Överväger kommissionen för att främja rörlighet att harmonisera skatte- och socialförsäkringssystemen mot bakgrund av sitt engagemang för arbetstagares fria rörlighet och de tydliga problemen som orsakas av att medlemsstaterna håller fast vid sina egna skattebestämmelser?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (4 februari 1998)

Kommissionen förmodar att frågeställaren i sin fråga om skattesystemen avser inkomstskatten, eftersom frågan gäller den fria rörligheten för arbetstagare.

Vad gäller frågan om en eventuell harmonisering av inkomstskatten på gemenskapsnivå, bedömer kommissionen att en sådan generell harmonisering av hänsyn särskilt till subsidiaritetsprincipen inte kan bli aktuell inom överskådlig framtid. Detta utesluter givetvis inte att kommissionen kan lägga fram förslag som rör specifika aspekter av detta område, t.ex. den fria rörligheten för arbetstagare, där för övrigt kommissionen redan har framlagt förslag ((Kommissionens rekommendation av den 21 december 1993 om beskattningen av vissa inkomster som uppburits i en annan medlemsstat än bosättningsstaten (EGT L 39, 10.2.1994). )) i syfte att säkerställa respekten för principen om icke-diskriminering enligt domstolens tolkning i målet Schumacker (mål C-279/93).

Vad gäller socialförsäkringssystemen vill kommissionen fästa frågeställarens uppmärksamhet på att gemenskapslagstiftningen ((Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 (EGT L 28, 30.1.1997). )) om social trygghet uteslutande syftar till en samordning av de olika socialförsäkringssystemen i medlemsstaterna och inte till en harmonisering av dessa. Som domstolen vid flera tillfällen har framhållit ((Se exempelvis mål 165/91 - Van Munster - dom av den 5 oktober 1994 - REG 1994 (s. I-4661). )) är det medlemsstaterna som skall besluta om strukturen och de särskilda egenskaperna hos sina socialförsäkringssystem. De skillnader som finns mellan dessa är ett uttryck för de olika nationella målen i fråga om såväl villkoren för berättigande till förmåner som förmånsbeloppen, varvid hänsyn skall tas till principerna i EG-fördraget, särskilt de om likabehandling och förbud mot diskriminering på grund av nationaliteten.

På detta område avser kommissionen inte att föreslå någon harmonisering av socialförsäkringssystemen i medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4064/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: IRAP

I Italien har finansministern föreslagit en ny skatt, IRAP, som inte har någon motsvarighet i något annat land på kontinenten. Skatten beräknas på grundval av produktionsvinster, precis som i hela Europa, men även på produktionskostnader, bland annat kostnaderna för arbetskraft och investeringar.

Kan kommissionen säga om skatten utgör ett hinder för de pågående försöken att harmonisera skatterna i EU?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4063/97 och E-4064/97 ingivna av Mario Monti för kommissionen (17 februari 1998)

Enligt tillgängliga uppgifter utgörs skatteunderlaget brutto för den nya lokala skatt som kallas IRAP (Imposta regionale sulle attivitá produttive) vanligtvis av summan av de bruttointäkter skattebetalaren haft av försäljning och utförda tjänster. Skatteunderlaget netto för IRAP skulle kunna avvika från nettointäkterna till följd av att vissa kostnadskategorier inte är avdragsgilla.

Kommissionen påminner om att det inte förekommer någon harmonisering på gemenskapsnivå vad gäller direkt beskattning, förutom de två direktiven från 1990, nämligen 90/434/EG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater ((EGT L 225, 20.8.1990. )) och 90/435/EG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater1. Varje ytterligare åtgärd i denna riktning, även om den skulle medföra en förbättring av den inre marknadens funktion, kräver ett enhälligt beslut i rådet enligt artikel 100 i EG-fördraget.

Därför är medlemsstaterna i stort sett fria att välja och utforma sina system för direkt beskattning, under förutsättning att de allmänna skyldigheter iakttas som följer av fördraget, särskilt de om icke-diskriminering och likabehandling. Med utgångspunkt i parlamentsledamotens fråga verkar dessa skyldigheter vid första anblicken inte påverkas av införandet av IRAP.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3783/97 från Carlos Pimenta (PPE) till kommissionen (26 november 1997)

Ämne: EU-finansiering av testning av humana fångstmetoder

Enligt bilaga I del IV i det föreslagna avtalet mellan Europeiska gemenskapen, Kanada och Ryssland om internationella normer för humana fångstmetoder (97/C 207/11) ((EGT C 207, 8.7.1997, s. 14. )) går Europeiska gemenskapen med på att genomföra ett särskilt forskningsprogram för att ¨...förbättra de vetenskapliga kunskaperna inom området bedömning av fångade djurs välbefinnande...¨. Det föreslagna gemenskapsforskningsprogrammet gäller Ondatra zibethicus och skall genomföras inom en tidsram på tre år.

Kan kommissionen ange den budgetpost som skall finansiera denna forskning, bekräfta att sådan forskning strikt kommer att följa de krav som anges i direktiv 86/609/EEG ((EGT L 358, 18.12.1986, s. 1. )), ange sannolikt datum då forskningen skall påbörjas, förklara den exakta karaktären hos den forskning som skall bedrivas och ange det antal djur som skall användas?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar (15 januari 1998)

Enligt artikel 9 i och bilaga I del IV till avtalet mellan Europeiska gemenskapen, Kanada och Ryssland om internationella normer för humana fångstmetoder förbinder sig parterna att gynna och uppmuntra forskning om fortlöpande utveckling av normerna. Parternas forskning samordnas av den gemensamma förvaltningskommitté som inrättas genom artikel 14 i avtalet.

Gemenskapen har för sin del åtagit sig att under de tre år som följer på avtalets ikraftträdande forska om arten ondatra zibethicus (bisamråtta). Kommissionen kommer att samfinansiera forskningen med medel från ännu ej bestämd budgetpost.

Åtgärderna för att främja sådan forskning kommer att inledas så snart som möjligt efter det att avtalet trätt i kraft, dvs. 60 dagar efter det att sista handlingen för ratificering, slutande eller antagande inlämnats enligt de regler som gäller för varje part. Kommissionen bekräftar att forskningen, vad beträffar referensramarna, kommer att ske i enlighet med gemenskapslagstiftningen på området och då särskilt enligt direktiv 86/609/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål som parlamentsledamoten avser. I punkt 6.1 i del 4 av bilaga I till avtalet anges att forskningen i synnerhet syftar till att studera relevansen hos vissa beteendemässiga eller fysiologiska indikatorer vid bedömningen av infångade djurs välbefinnande, vilket avses bidra till den fortsatta utvecklingen av de normer för mer humana fångstmetoder som avtalet innehåller. Det kan i nuläget inte anges hur många djur som kommer att behövas eftersom detta kommer att avgöras av forskningsmetoden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3852/97 från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Föroreningar från det grekiska elverket

I området Ammoudara-Linoperamata utanför Heraklion på Kreta har det grekiska elverket (DEI) en anläggning för elkraftproduktion. Enligt klagomål från invånare och företagare i området förorsakar utsläppen och avfallet från denna anläggning katastrofala föroreningar av den naturliga miljön och luften i detta natursköna område. Detta leder även till ett allvarligt avbräck för turistnäringen, som är den huvudsakliga inkomstkällan för invånarna. Trots att de ansvariga myndigheterna upprepade gånger har försäkrat att åtgärder skall vidtas, så har det hittills inte hänt någonting alls.

Kan kommissionen informera mig om huruvida anläggningens verksamhet inom detta område är förenlig med gemenskapens miljölagstiftning, och om inte, vad som måste göras för att den skall bli det, samt även om huruvida kommissionen skulle gå med på att finansiera korrigerande åtgärder, som att flytta anläggningen från området eller kanske bara att förse skorstenarna med filter, för att lösa detta stora problem eller åtminstone se till att det minskar till en tolererbar nivå?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (20 januari 1998)

Kommissionen vill upplysa ledamoten om att den känner till dessa klagomål och redan har vidtagit åtgärder genom att inlägga ett klagomål i frågan. Kommissionen håller för närvarande på att undersöka klagomålen i enlighet med bestämmelserna i gemenskapsrätten och kommer att begära ytterligare upplysningar från de grekiska myndigheterna.

I synnerhet kommer kommissionen att undersöka det fall av miljöförstörelse genom luftförorening som uppstått genom drift av det offentliga elföretagets (PPC) kraftverk i strid med rådets direktiv 94/66/EG av den 15 december 1994 om ändring av rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar ((EGT L 337, 24.12.1994. )) och rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar ((EGT L 188, 16.7.1984.. )).

Om brott mot gemenskapslagstiftningen fastställs kommer kommissionen att inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 169 i EG-fördraget. Kommissionen är tacksam för all vidare information som kan hjälpa den att fatta ett beslut i frågan.

Det är dock viktigt att påpeka att de som för klagan även har möjlighet att vända sig till de grekiska myndigheterna med begäran om en administrativ lösning, eller inför behörig domstol kan begära juridisk prövning i enlighet med grekisk lagstiftning. De bör uppmuntras att göra bruk av denna möjlighet.