SKRIFTLIG FRÅGA E-0662/03

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2003)

Ämne: Små och medelstora företags plikt att offentliggöra sina bokslut

Informationen i den officiella tidningen (Amtsblatt) om bokslut för små, icke börsnoterade aktiebolag besparar visserligen den intresserade den dagliga förfrågan i handelsregistret, men inte den dagliga kontrollen i den officiella tidningen, för att veta om ett visst aktiebolag har offentliggjort sitt bokslut i bolagsregistret. För att verkligen underlätta reglerna på den inre marknaden (enligt fjärde SLIM-fasen) för mängden icke börsnoterade småföretag, skulle dessa således kunna tillåtas lämna in sina bokslut i konventionell pappersform. Den ansvariga myndigheten skulle föra bolagsregistret i elektronisk form, och tillhandahålla det för förfrågningar. Alla skulle beredas möjlighet att direkt konsultera bolagsregistret för att kontrollera om det aktuella bokslutet blivit inlämnat. Därmed kunde man underlåta offentliggörandet i den officiella tidningen och spara den kostnaden, utan att orsaka några svårigheter för den som vill informera sig om offentliggörandet. Detta skulle innebära en enorm förenkling av rättsreglerna och skulle enbart i Österrike underlätta för ungefär 100 000 småföretag.

Stämmer det att det huvudsakligen är fordringsägare, kreditupplysningsföretag, kreditskyddssällskap och liknande samt konkurrenter som återkommande intresserar sig för om bokslut offentliggjorts, och att dessa vanligtvis redan har tillgång via Internet till uppgifter i bolagsregistret och därmed också tingsrättens där iförda beslut gällande offentliggörandet av det senaste bokslutet? Om detta är fallet, vad är fördelen med kravet på små, icke börsnoterade aktiebolag att i en officiell tidning offentliggöra att bokslutet blivit inlämnat, när den ansvariga myndigheten ändå från och med 2005 måste överföra de bokslut som inlämnats i pappersform till elektronisk form, för att tillhandahålla dessa för internetförfrågningar? Vore det inte möjligt att här ytterligare förenkla bolagsrätten, utan att inkräkta på den offentliga insynen, genom att befria de små aktiebolagen från denna skyldighet och minska deras kostnader?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(30 april 2003)

Kommissionen skulle vilja framhålla att denna fråga väsentligen är densamma som parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1629/02(1).

Därför hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till det svar som den gav på den frågan och som fortfarande gäller. För att undvika missförstånd vill kommissionen emellertid lägga fram följande klargöranden.

Parlamentsledamoten hänvisar i sin skriftliga fråga till kraven i artikel 3 i rådets första direktiv 68/151/EEG av den 9 mars 1968 (första direktivet om företagslagstiftning)(2), enligt vilket alla handlingar och uppgifter skall förvaras i akten eller föras in i registret samt att handlingarna och uppgifterna skall offentliggöras i en av medlemsstaten utsedd nationell tidning, antingen genom att helt eller delvis återges eller genom att hänvisning sker till en handling som förvaras i akten eller är införd i registret.

Vad gäller motiveringen av kravet på ett sådant offentliggörande, kan kommissionen bekräfta att det är nödvändigt att säkerställa att tredje part på vederbörligt sätt informeras om det faktum att nya handlingar eller uppgifter har överförts till akten eller blivit registrerade. Utan ett sådant offentliggörande, skulle tredje part tvingas utföra registersökningar varje dag för att upptäcka eventuella förändringar. Kommissionen håller med parlamentsledamoten om att tredje parter ändå dagligen måste söka i den av medlemsstaten utsedda nationella tidningen. Kommissionen kan emellertid notera att inom det nuvarande systemet, som grundar sig på rådets första direktiv, är en daglig sökning i sådana nationella tidningar av följande skäl betydligt mindre krävande och kostsam än att dagligen göra

registersökningar: a) i medlemsstater där registreringen av handlingar och uppgifter organiseras på decentraliserad grund, skulle man tvingas göra sökningar i flera register varje dag, medan de av medlemsstaterna utsedda nationella tidningarna utgör en central informationskälla; och b) en tredje part skulle behöva göra en daglig registersökning i alla medlemsstater för alla företag som är av intresse för denne tredje part, medan den nationella tidningen har fördelen att bara de företag uppmärksammas, för vilka nya handlingar eller uppgifter har överförts till akten.

Med avseende på kostnaderna för ett litet företag i samband med ett sådant offentliggörande, skulle kommissionen först vilja understryka att det i artikel 3 i rådets första direktiv inte krävs något offentliggörande i den nationella tidningen av vare sig hela texten eller de handlingar som överförts till akten. Medlemsstaterna kan bestämma att det endast krävs en hänvisning till de handlingar som införts i akten görs i den nationella tidningen, för att på så sätt begränsa de kostnader som företagen ställs inför.

För det andra skulle kommissionen vilja hänvisa till sitt förslag till direktiv om ändring av det första direktivet om företagslagstiftning som antogs den 3 juni 2002(3). Vad gäller offentliggörande i en nationell tidning, kommer medlemsstaterna också att kunna ge ut den i elektronisk form: kommissionen förväntar sig att beslutet att tillämpa modern teknik för att ge ut den nationella tidningen kommer att medföra sänkta publikationskostnader för företagen.

I enlighet med samma förslag kommer medlemsstaterna slutligen att kunna ersätta offentliggörandet i den nationella tidningen med lika effektiva medel (under förutsättning att det finns central och kronologisk tillgång till uppgifter om företagen, vilket är just den funktion som en nationell tidning har). Enligt förslaget skall medlemsstaterna ge tredje part tillgång till handlingar och uppgifter om företagen på elektronisk väg, vilket inte nödvändigtvis innebär att registren behöver inrätta en egen hemsida där alla handlingar och uppgifter är tillgängliga on-line, vilket parlamentsledamoten föreslår: elektroniska lösningar omfattar dock flera olika teknologier, t.ex. e-post. Kommissionen noterar emellertid att tillhandahållandet av uppgifter via en hemsida är den lösning som många medlemsstater föredrar och att förslaget ger medlemsstaterna möjlighet att fatta beslut som syftar till att sänka företagens publikationskostander i sådana situationer: om registerhemsidan ger central och kronologisk tillgång till uppgifter om företagen, behövs inget ytterligare offentliggörande i den nationella tidningen.

(1) EUT C 52 E, 6.3.2003, s. 82.

(2) Rådets första direktiv 68/151/EEC av den 9 mars 1968 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga inom gemenskapen, senast ändrat genom anslutningasakten 1994, EGT L 65, 14.3.1968.

(3) EGT C 227 E, 24.9.2002. Parlamentet antog Lehnerapporten den 12 mars 2003.