ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3559/97 från Edouard des Places (I-EDN) till kommissionen (4 november 1997)

Ämne: Offentlig avisering av Europeiska unionens stöd från EUGFJ, garantisektionen

Europeiska unionen beviljar stöd till talrika projekt inom jordbruket och på landsbygden genom utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), särskilt inom ramen för strukturpolitiken.

De projektansvariga åtar sig att systematiskt efterleva skyldigheten att offentligen avisera att de fått stöd från de europeiska fonderna, men de är ofta illa underrättade om vad denna skyldighet exakt innebär.

Kunde kommissionen klart ange vad denna skyldighet består i samt hur länge en projektansvarig skall vara förpliktad att avisera på ovannämnda sätt och vilka tröskelvärden som finns för finansieringen från EUGFJ, garantisektionen, för att denna skyldighet skall gälla?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (19 november 1997)

Kravet på publicitet för stöd från strukturfonderna, inbegripet Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) - avdelningen för utveckling, följer av artikel 32 i rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om samordningen av de olika strukturfondernas verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamheter ((EGT L 193, 31.7.1993. )).

Kommissionen har vidareutvecklat kravet i artikel 32 i denna förordning genom sitt beslut 94/342/EG av den 31 maj 1994 om de informations- och publicitetsåtgärder som skall genomföras av medlemsstaterna i fråga om stöd från strukturfonderna och Fonden för fiskets utveckling (FFU) ((EGT L 152, 18.6.1994. )). I beslutet har kommissionen närmare angivit de normer för publicitet och information som alla strukturfondernas stödmottagare skall uppfylla.

Beträffande infrastruktur är tröskeln för obligatoriska åtgärder 1 miljon ecu för strukturfonderna och 500 000 ecu för Fonden för fiskets utveckling (FFU). De nationella, regionala och lokala myndigheterna svarar för att genomföra kommissionens beslut. Stödmottagarna skall följa de anvisningar som dessa myndigheter ger. För att underlätta de berörda myndigheternas arbete har kommissionen utarbetat en praktisk vägledning för dem. Denna vägledning översänds härmed till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2296/97 från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen (26 juni 1997)

Ämne: Belopp som ännu inte reglerats (RAL) inom ramen för de strukturella åtgärderna

Kan kommissionen ställa följande uppgifter från tidpunkten 31.12.1996 till förfogande:

1. Summa på belopp som ännu inte reglerats (RAL) inom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, de finansiella instrumenten för utveckling av fisket, Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden samt sammanhållningsfonden, enligt fördelning mellan medlemsstaterna, och med uppgifter om huruvida beloppen har anslagits åren 1996, 1995, 1994 eller tidigare.

2. Förhållandet mellan RAL per medlemsstat och anslagsåtaganden som ackumulerats för varje stat under perioden 1994-1996.

3. Jämförelse av hur genomförandegraden utvecklats för anslagsåtagandena, betalningsåtagandena och RAL.

4. RAL den 31 december i förhållande till de årliga anslagsåtagandena.

Kompletterande svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (1 december 1997)

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3575/97 från Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) till kommissionen (4 november 1997)

Ämne: Avskaffandet av obligatorisk examen för jaktlicens i Spanien

Som en uppföljning av min fråga H-0727/97 ((Debatt i Europaparlamentet (oktober 1997). )) önskar jag få veta hur kommissionen ställer sig till att det spanska parlamentet genom ändringen av lag 4/1989 om bevarande av naturområden samt vild flora och fauna har avskaffat den obligatoriska examen för personer som önskar få jaktlicens?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (25 november 1997)

Kommissionens befogenheter begränsas av EG-fördraget, och kommissionen kan bara protestera mot en medlemsstats lagstiftning om den strider mot gemenskapens lagstiftning.

Gemenskapens miljölagstiftning innehåller visserligen bestämmelser om jakt, men det finns inte några krav på obligatorisk examen för personer som önskar få jaktlicens.

Således har inte kommissionen befogenheter att vidta några åtgärder i denna fråga och anser heller inte att det är lämpligt att kommentera den.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2946/97 från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Europeiskt fiske utanför Argentinas/Patagoniens kust

Har EU slutit avtal med Argentina angående fiskerättigheter utanför Argentinas/Patagoniens kust, eller har kommissionen planerat att ingå ett dylikt avtal? Om detta är fallet, vid vilken tidpunkt beräknas detta ske?

Känner kommissionen till att det i Argentina/Patagonien har framförts klagomål om att fiskare från Spanien skulle ha gjort sig skyldiga till överfiskning utanför Patagoniens kust?

Känner kommissionen till att vissa marina däggdjur (däribland den sällsynta bardvalen) och sjöfåglar (bl a pingviner) av denna anledning får allt svårare att finna föda och därför försvagade härigenom spolas iland längs kusten?

Är kommissionen beredd att i samråd med Argentinas regering undersöka hur fisket kan anpassas så att överlevnaden för marina däggdjur och sjöfåglar i denna region kan garanteras, och är kommissionen beredd att tillsammans med Argentina finansiera ett regionalt ¨hjälpcentrum¨ för marina däggdjur och sjöfåglar som även kan övervaka ekosystemet utanför Patagoniens kust?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (28 november 1997)

Gemenskapen har slutit avtal med Argentina om förbindelser inom havsfiskesektorn ((Rådets förordning (EEG) nr 3447/93 av den 28 september 1993 om ingående av avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Republiken Argentina om förbindelser inom havsfiskesektorn, EGT L 318, 20.12.1993. )). Avtalet trädde i kraft i maj 1994 och täcker en period på fem år.

Fiskeverksamheten inom Argentinas fiskevatten har ökat betydligt under det senaste året om man utgår från fångstnivåerna av den främsta arten kummel.

Kommissionen känner inte till att några klagomål skulle ha framförts om de fiskare från Spanien som fiskar i Argentinas fiskevatten och vill dessutom påpeka att deras verksamhet enligt avtalet utförs inom ramen för gemensamma företag med argentinska partner och vidare får dessa fiskare inte överskrida särskilda kvoter i motsats till andra aktörer inom fiskesektorn i dessa vatten.

Vad gäller de marina däggdjurens och sjöfåglarnas situation känner kommissionen inte till de förhållanden som parlamentsledamoten anför. Men om parlamentsledamoten kan lämna vetenskapliga belägg för de faror som hotar de nämnda arterna och deras bevarande på området i fråga skall kommissionen undersöka situationen.

Kommissionen är alltid beredd att överväga stödåtgärder för bevarandet av resurser och havsmiljön utanför Patagoniens kust. Men detta kan endast ske efter det att Argentinas regering har lagt fram ett förslag för vilket det söker internationellt stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3050/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Grönbok om handel (KOM(96) 530 slutlig)

Kan Europeiska kommissionen inrätta ett statistiskt övervakningscenter för handel med uppgift att samla in, sammanställa och offentliggöra information om bl.a.

1. uppgifter om såväl efterfrågan som utbud (handelskvot per distributionskanal, prisnivåer, volym etc.),

2. uppgifter för varje företagssektor och region?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Att förbättra statistiken över handeln ser kommissionen som en angelägen fråga, vilket betonades i grönboken om handel. Den makroekonomiska statistiken bör kunna tillgodose behoven hos beslutsfattarna inom och utanför sektorn. Dessa har behov av uppgifter som är tillförlitliga, enhetliga och ständigt uppdateras och anpassas allteftersom sektorn utvecklas. Därför planerar kommissionen ett flertal åtgärder i denna riktning. Åtgärderna kommer att leda fram till ett antal nya publikationer.

Tillsammans med den arbetsgrupp för statistik över handeln som Eurostat med jämna mellanrum sammankallar till möten arbetar kommissionen med att genomföra rådets förordning (EEG) nr 58/97 av den 20 december 1996 om statistisk rörande företagsstrukturer ((EGT L 14, 17.1.1997. )), som innehåller en bilaga som rör handel och distribution. I samband med att det hölls en information om förordningen för dem som arbetar inom sektorn föreslog kommissionen att det anordnas en konferens om statistik över handeln. Denna konferens, vars syfte kommer att vara att presentera och kommentera den senaste statistiken och att ge berörda parter möjlighet att framföra synpunkter, borde äga rum någon gång under de första fyra månaderna 1998. Denna typ av konferens skulle kunna upprepas varje år.

Mot bakgrund av det arbete som nämnts ovan, planeras det inte i nuläget att inrätta något övervakningscenter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3005/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Gemenskapslagstiftning rörande minskning av luftföroreningar och skydd av livskvaliteten i tätortsområden

I sitt svar på den skriftliga frågan E-1673/97 ((EGT C 45, 10.2.1998, s. 78. )) meddelade kommissionen att den på grundval av direktiv 96/62/EG ((EGT L 296, 21.11.1996, s. 55. )) skall utarbeta nya förslag rörande luftkvaliteten och livskvaliteten i tätortsområden.

Dessutom gjordes hänvisningar till en ny strategi som kommissionen antog den 18 juni 1996 för att minska föroreningarna från motorfordon.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta svara på

1. under vilka former och inom vilka tidsfrister den kommer att utforma sina nya förslag på grundval av direktiv 96/62/EG,

2. vilka de huvudsakliga riktlinjerna för den nya strategi som kommissionen antog i juni 1996 är och vilka officiella dokument man kan hänvisa till i denna fråga?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (7 november 1997)

1. Den 8 oktober 1997 antogs ett förslag till rådets direktiv om gränsvärden för svaveldioxid, kväveoxider, partiklar och bly i den omgivande luften ((KOM(97) 500. )).

2. Den strategi som kommissionen antog den 18 juni 1996 ((KOM(96) 248. )) för att begränsa utsläpp i luften från vägtransporter bygger på resultaten av fordons- och oljeprogrammet. Strategin går ut på att fram till år 2010 förbättra luftkvaliteten i gemenskapen genom att minska utsläppen av föroreningar med 60 % till 70 % jämfört med 1996 års värden. Detta skall ske genom ett samordnat, väl avvägt förfarande som uppvisar ett gott förhållande mellan kostnader och nytta. I detta sammanhang, och inom ramen för denna strategi har två förslag till rättsakter antagits. Den ena rättsakten syftar till förbättring av bensin- och dieselbränslen ((KOM(97) 271. )), och den andra till fastställandet av strängare normer för privatfordon (2) (och för lätta lastbilar), som skall uppnås till år 2000.

Dessa förslag till rättsakter har genomgått en första behandling i Europaparlamentet (10 april 1997), och rådet har antagit en gemensam ståndpunkt (7 oktober 1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2961/97 från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Förenkling av byråkratin inom EU:s forsknings- och regionpolitik

Europeiska unionen försöker minska utvecklingsskillnaderna mellan unionens områden med hjälp av region- och strukturpolitiska beslut. Många gånger blir områdena emellertid utan EU-stöd framför allt till följd av EU:s tungrodda byråkrati och besvärliga ansökningsförfaranden, och inte till exempel till följd av att projekten skulle vara dåliga. Situationen vad gäller gemenskapens forskningsprogram är likadan; ansökningsförfarandet är mycket invecklat.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen på vilket sätt den konkret kommer att beakta en minskning av byråkratin inom EU, till exempel när det gäller den kommande omorganiseringen av de regionpolitiska strukturfonderna, så att stöden kan fördelas på ett effektivare sätt på regional nivå?

Jag undrar också på vilket sätt kommissionen säkerställer att de som inte fått sina ansökningar godkända får feedback på sina ansökningar så att de kan lära sig av sina erfarenheter?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (27 oktober 1997)

När det gäller den framtida omorganisationen av strukturfonderna har kommissionen i sitt meddelande ¨Agenda 2000¨ ((KOM(97) 2000 slutlig. )), redan visat sin vilja att förenkla formerna för deras genomförande, huvudsakligen genom ett klargörande av ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna, regionerna och kommissionen. Kommissionen kommer, när den antar sina förslag för nya förordningar i början av 1998, att precisera strukturfondernas operationella villkor för nästa programperiod.

Beträffande geografisk lämplighet förklarar kommissionen, såsom den gör nu, när den blir tillfrågad, orsakerna till att de regioner som medlemsstaterna har föreslagit inte accepteras. När det är fråga om specifika projekt åligger det myndigheterna i medlemsstaterna att tillhandahålla den information som krävs enligt befintliga nationella system.

När det gäller gemenskapens program för forskning och teknisk utveckling (FoTU) är förfarandet vid erhållande av stöd helt annorlunda, eftersom det innefattar kommissionens beslut om direkt finansiering, till följd av åsikter från medlemsstaternas företrädare i programkommittéerna. Under årens lopp har kommissionen hela tiden förbättrat öppenheten i sina förfaranden och minskat den tid det tar att fatta beslut om finansiering. Alla som ansöker, oavsett om de har framgång eller inte, erhåller en skriftlig bekräftelse på kommissionens utvärderingsbeslut. I ett sådant meddelande, som sänds ut omedelbart efter det att beslut har fattats, anges kortfattat orsakerna bakom beslutet och möjligheten att erhålla ytterligare förklaringar från kommissionen.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 134 , 30/04/1998 s. 0130



SKRIFTLIG FRÅGA E-3288/97 från Edith Müller (V) till kommissionen (20 oktober 1997) Ämne: Urvalsförfarande vid rekrytering av ekonomiassistenter (EUR/B/105) Kommissionen avslutade nyligen ett urvalsförfarande för rekrytering av ekonomiassistenter (EUR/B/105). Kan kommissionen ange antalet sökande, fördelade på kön och nationalitet, när det gäller samtliga steg i detta förfarande (skriftlig ansökan, tillträde till det skriftliga provet, tillträde till det muntliga provet, förteckning över godkända sökande)? Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (27 november 1997) Nämnda uttagningsprov avslutades i juni 1997 med att 148 kandidater fördes upp på reservlistan. Information om uttagningsprovets olika delar återfinns i den sammanställning som sänts direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3247/97 från Yves Verwaerde (PPE) till kommissionen (9 oktober 1997)

Ämne: Forskningsanslag för utveckling av digital television

Jag skulle vilja veta hur stora anslag gemenskapen beviljar forskningen för utveckling av digital television?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (17 november 1997)

Inom ramen för Race-programmet, som ingick i Tredje ramprogrammet för forskning och utveckling gavs stöd till utvecklingen av europeiska tekniska normer för digital television. Därigenom lades grunden för tjänster som är kompatibla med expertgruppen för rörliga bilder (MPEG) och digital videoutsändning (DVB), och som redan börjat tillhandahållas via satellit och kabelnät.

I dag ger ACTS- och Esprit-programmet stöd till digitala produktionsmedel, validering av terrestriell och cellulär television, införandet av interaktiv television, elektronisk biofilm och utvecklingen av omvandlingslådor (top-set-box).

Kommissionens sammanlagda bidrag till ACTS-programmet uppgick till 52 miljoner ecu och delades upp mellan följande projektområden:

- Digital produktion och koppling av komprimerade bitströmmar: 6,1 miljoner ecu

- Validering av terrestriell television: 6,6 miljoner ecu

- Cellulär interaktiv TV via mikrovågsnät: 11 miljoner ecu

- Interaktiv TV (för kabel, satellit och marksändning): 9,8 miljoner ecu

- Multimedia via DAB- och GSM-nät: 4,7 miljoner ecu

- Elektronisk biofilm: 3,3 miljoner ecu

- Topsetboxar för marksänd television: 2,1 miljoner ecu

- Programguide och användargrässnitt: 3,5 miljoner ecu

- Tjänstekvalitet: 4,2 miljoner ecu

- Socioekonomiska aspekter: 0,5 miljoner ecu

Kommissionens sammanlagda bidrag till Esprit-programmet uppgick till 7,8 miljoner ecu och delades upp mellan följande projektområden:

- Digitala produktionssystem: 2,8 miljoner ecu

- Teknik och tjänster för kabelnät: 1,7 miljoner ecu

- S.k ¨home-bus¨ för digital TV: 1,3 miljoner ecu

- Topsetboxar: 2 miljoner ecu.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3217/97 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Körkort i EU:s medlemsstater

Vilken situation råder vad gäller nationella körkort när man kör inom EU?

Har medborgarna rätt att använda sina egna nationella körkort när de kör ett fordon som är köpt i en medlemsstat för att användas i denna medlemsstat?

Är det nödvändigt att byta till ett körkort utfärdat i den nationella staten eller att använda ett internationellt körkort?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (20 november 1997)

I artikel 1.2 i direktiv 91/439/EEG om körkort ((EGT L 237, 24.8.1991. )) föreskrivs ömsesidigt erkännande av alla giltiga körkort som utfärdats av medlemsstaterna. Från och med den 1 juli 1996, när det direktivet trädde i kraft, upphävdes rådets direktiv 80/1263/EEG ((EGT L 375, 31.12.1985. )), som föreskrev obligatoriskt utbyte av körkort inom ett år efter det att en person bosatt sig i en annan medlemsstat. Därför kan man fortsätta att använda sitt nationella körkort när man bosätter sig i en annan medlemsstat, och när man kör en bil som inköpts i den medlemsstat där man är har sin permanenta hemvist. Det är inte nödvändigt att skaffa internationellt körkort.

Däremot fastställs i artikel 13 i direktiv 91/439/EEG att

¨om innehavaren av ett giltigt nationellt körkort förlägger sin permanenta hemvist till en annan medlemsstat än den som har utfärdat körkortet får värdmedlemsstaten för körkortsinnehavaren tillämpa sina nationella bestämmelser om giltighetstid, hälsokontroller och skatter, och får på körkortet föra in all information som är nödvändig för administrativa syften.¨

Innehavare av körkort som bosätter sig permanent i en annan medlemsstat än den i vilken körkortet utfärdats skall därför följa alla nationella bestämmelser i den medlemsstat där de har sin nya hemvist, på samma sätt som medborgarna i den medlemsstaten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2893/97 från Phillip Whitehead (PSE) till rådet (16 september 1997)

Ämne: Nickel som avges från legeringar som används i mynten för en och två Euro

I nickeldirektivet (94/27/EG) ((EGT L 188, 22.7.1994, s. 1. )) förbjuds användning av nickellegeringar som avger mer än 0,5 ìg/cm2 per vecka för produkter avsedda att komma i direkt och långvarig kontakt med människors hud.

Anser rådet att mynt skall betraktas som produkter avsedda att komma i direkt och långvarig kontakt med människors hud, mot bakgrund av att vissa arbetstagare såsom banktjänstemän och kassapersonal kommer mycket i kontakt med mynt?

Kan rådet i så fall försäkra att den nickellegering som kommer att användas i mynten för Euron uppfyller kraven för sådana produkter i enlighet med nickeldirektivet?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2893/97 och E-2895/97 (22 december 1997)

De tekniska specificeringarna för euromynten och särskilt valet av vilken metall som kommer att användas i dem är föremål för ett förslag till förordning som lades fram av kommissionen i juni. I sitt förslag rekommenderar kommissionen att nickel skall användas endast för mynten i 1 och 2 euro, som utgör omkring 8 % av alla euromynt. Denna situation skall jämföras med den nuvarande situationen där det stora flertalet medlemsstater använder nickel i omkring 75 % av alla sina mynt.

1- och 2-euromynten kommer på grund av sina höga valörer att behöva förses med ytterligare säkerhetsdetaljer för att minska omfattningen av eventuella förfalskningar. Med den teknik som finns för närvarande skulle det, om det var nödvändigt, bli mycket svårt att prova, utveckla och tillverka ett alternativ till nickel innan euromynten skall införas, det vill säga senast den 1 januari 2002. Det är därför som kommissionen efter samråd med Rådgivande vetenskapliga kommittén för kemiska föreningars giftighet och ekotoxicitet har vidhållit sitt förslag om att nickel skall användas endast för mynten 1 och 2 euro.

Rådet inledde en första granskning av kommissionens förslag vid sitt möte den 7 juli 1997 och nådde principiell politisk enighet om kommissionens förslag med förbehåll i synnerhet för sådana ändringar som skulle beslutas mot bakgrund av eventuella ändringsförslag från Europaparlamentet vid första och andra behandlingen. Det bör särskilt erinras om att denna förordning kan antas av rådet först sedan det har avgjorts vilka medlemsstater som inför euron som gemensam valuta (art. 105a.2 i fördraget tillsammans med dess artikel 109k).

Eftersom det för antagandet av denna förordning krävs ett samarbetsförfarande med Europaparlamentet enligt artikel 189c i fördraget kommer rådet att anta sin gemensamma ståndpunkt efter att ha granskat det yttrande som Europaparlamentet antagit vid första behandlingen.