ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2377/01

från Hugues Martin (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2001)

Ämne: Fristerna för återbetalning av mervärdesskatt i medlemsstaterna

Arrangörer av affärsresor frågade mig nyligen om återbetalningen av mervärdesskatt i medlemsstaterna.

Utöver svårigheterna i samband med att medlemsstaterna tillämpar olika mervärdesskattesatser för en och samma tjänst på grund av att övergångsperioden för det gemensamma mervärdesskattesystemet fortfarande pågår, drabbas dessa särskilt hårt av de ibland orimligt långa fristerna för återbetalning av mervärdesskatt.

Kan kommissionen förtydliga sin ståndpunkt i denna fråga? Avser kommissionen att inom kort föreslå en ändring av den befintliga lagstiftningen, i synnerhet för att harmonisera fristerna för återbetalning i medlemsstaterna och för att minska denna frist, till exempel så att den begränsas till tre månader?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 september 2001)

Enligt nuvarande bestämmelser skall en ekonomisk aktör för att återfå mervärdeskatten för sina utgifter i en medlemsstat där han inte är etablerad lämna en ansökan om återbetalning i denna medlemsstat i enlighet med det förfarande som anges i rådets åttonde direktiv 79/1072/EEG av den 6 december 1979 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Regler för återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga som inte är etablerade inom landets territorium(1).

De ekonomiska aktörerna klagar sedan flera år på detta förfarande och särskilt på att de administrativa formaliteterna är för tungrodda och att återbetalningen tar för lång tid.

I juni 1998 framlade kommissionen ett förslag till ett direktiv(2) genom vilket detta förfarande ersätts med ett system där den skattskyldiga personen har rätt att dra av mervärdesskatten direkt i den deklaration som han inlämnar i den medlemsstat där han är etablerad. Genom ett kvittningssystem återfår denna medlemsstat därefter berörda belopp av den medlemsstat där mervärdesskatten skall betalas.

Detta förslag innebär helt klart en väsentlig förenkling för de ekonomiska aktörerna som kan dra av mervärdeskatt som skall betalas i en annan medlemsstat på samma sätt som den nationella mervärdesskatten.

Trots att aktörerna till fullo stödjer detta förslag och att parlamentet och Ekonomiska och sociala kommitténs avgivit ett positivt yttrande har man ännu inte lyckats uppnå ett enhälligt stöd i rådet för detta förslag.

(1) EGT L 331, 27.12.1979.

(2) EGT C 219, 15.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2056/01

från Gianfranco Dell'Alba (TDI) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Kommissionens beslut att avskaffa medaljerna för tjugo års tjänst

Det förefaller som om kommissionen har beslutat att upphöra med utdelningen av minnesmedaljerna efter tjugo års tjänstgöring och att ersätta dem med ett diplom för tjugo års tjänst som tjänsteman i den offentliga europeiska förvaltningen.

Det förefaller som om detta beslut härrör från en rapport från gruppen av jämlikar, som har definierat tilldelningen av medalj efter tjugo års tjänst i de europeiska institutionerna som en negativ prioritering.

1. Kan kommissionen förklara av vilken outgrundlig anledning samtidigt som man fortsätter att bekräfta, i den nu aktuella personalreformen, att de offentliga europeiska tjänsterna utgör själva ryggraden i de europeiska institutionerna man tänker ta bort denna utmärkelse, ett traditionellt erkännande av det arbete som utförts av tjänstemännen inom ramen för institutionerna själva, och ser detta som en negativ prioritering?

2. Anser kommissionen att den offentliga europeiska förvaltningen inte behöver denna extra lilla, men betydelsefulla, signal som naturligtvis är negativ, även om detta uppriktigt sagt verkar obegripligt?

3. Anser inte kommissionen att det vore klokare att upphäva detta beslut?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens

(22 november 2001)

Utdelningen av minnesmedaljer efter tjugo års tjänstgöring infördes från början för att markera de europeiska institutionernas första tjugo år och blev sedan tillämpat som ett sätt att erkänna tjänstemännens insats inom institutionerna.

Detta år kommer kommissionen att följa sin sedvanliga tradition med att dela ut medaljer för tjugo års tjänstgöring. Utdelningen kommer att ske på generaldirektoraten och tjänsterna och en mottagning kommer att hållas till alla mottagares ära i varje lokalt tjänsteställe inom kommissionen. I Bryssel kommer kommissionens ordförande att närvara vid begivenheten.

Kommissionen erkänner betydelsen av god tjänst och har nyligen föreslagit ett antal åtgärder som skall återspegla detta, inte bara vid tiden stax före pensioneringen, utan även under en offentligt anställds karriär.

Dessa föreslagna åtgärder diskuteras för närvarande med personalrepresentationen i de partsammansatta kommittéerna för sociala frågor och de skall genomföras så snart som ett slutgiltigt beslut har tagits 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1613/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Malta och fågeldirektivet

Planerar kommissionen att ge Malta undantag från fågeldirektivet vid ett eventuellt medlemskap för detta land eller diskuteras övergångstider för Maltas eventuella anpassning till detta direktiv?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1610/01, E-1611/01, E-1612/01 och E-1613/01ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(27 juli 2001)

Det åligger de maltesiska myndigheterna att definiera sin ståndpunkt när det gäller frågan om maltesiska som officiellt språk, vilken kommer att behandlas i förhandlingarnas slutskede inom ramen för kapitlet institutioner. Alla kandidatländer som önskar att deras nationella språk blir officiellt språk i unionen är förpliktade att själva översätta gemenskapens regelverk till det språket. Kommissionen kan i det fallet tillhandahålla tekniskt stöd för att hjälpa länderna att inrätta de strukturer som krävs för arbetet. Utan att föregripa dess slutgiltiga ståndpunkt har Malta underrättat kommissionen om att landet har påbörjat arbetet med översättningen av gemenskapens regelverk till maltesiska.

Unionen har hittills inte betalat några bidrag till Maltas Europarörelse. Kommissionen har hittills inte haft några planer på att lämna bidrag, finansiering eller andra former av stöd till denna rörelse.

Kommissionen har inte som mål att övertyga de maltesiska medborgarna om fördelarna med en anslutning till EU. Den anser att det åligger de maltesiska medborgarna att fatta ett beslut i denna fråga. Kommissionen antog därför i maj 2000 en kommunikationsstrategi avseende utvidgningen, som omfattar Malta liksom de övriga kandidatländerna.

Syftet med strategin är trefaldigt, nämligen att

- förbättra förståelsen för unionen,

- förklara följderna av anslutningen,

- förklara kopplingen mellan förberedelsen inför anslutningen och framstegen i förhandlingarna.

Kommissionen har för avsikt att fortsätta att informera de maltesiska medborgarna, liksom medborgarna i de övriga kandidatländerna, på ett objektivt sätt. Strategin svarar på så sätt mot ett behov i det maltesiska civila samhället och bland dess medborgare, som vill vara korrekt underrättade för att kunna göra välgrundade val när det gäller frågan om Maltas anslutning till unionen. Fram till 2004 kommer ett belopp på 1 miljoner euro att användas, varav 200 000 euro under 2001 och 300 000 euro under 2002.

Hittills har en lokalanställd för tekniska frågor anställts vid unionens delegation på Malta och det är planerat att ytterligare en person skall anställas. Denna ytterligare personal kommer huvudsakligen att användas för att förvalta stödet inför anslutningen (38 miljoner euro för perioden 20002004) och övervaka Maltas framsteg vid genomförandet av gemenskapens regelverk.

Förhandlingar om miljöfrågor har nyligen inletts med Malta och kommissionen kan för närvarande inte föregripa resultaten av dem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2590/01

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Vinodling i bergsområden

Utöver Michl Ebners nyligen framlagda betänkande om jordbruket i bergsområden finns det inga EU-dokument som behandlar vinodling i bergsområden. Detta är förvånansvärt med tanke på de särskilda problem som är förknippade med vinodling i Europas bergsområden och med tanke på att man i bestämmelserna på området måste ta hänsyn till dessa särdrag. Särskilt måste man beakta det arbete och de kostnader som krävs för att upprätthålla vinodlingen, som för övrigt är oumbärlig för att skydda landskapet i särskilt sårbara områden.

Vilka förslag avser kommissionen lägga fram för att främja vinodlingen i bergsområden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 oktober 2001)

Eftersom den gemensamma jordbrukspolitiken måste förenklas ansågs det inte nödvändigt att införa särskilda bestämmelser för att kunna hantera de speciella problemen för vinodlingar i bergsområden.

Precis som inom andra sektorer har medlemsstaterna många möjligheter att åtgärda dessa problem genom den gemensamma organisationen av marknaden och den nya politiken för utveckling av landsbygden.

När det gäller den gemensamma organisationen av marknaden för vin är det medlemsstaterna som ansvarar för t.ex. genomförandet av omstruktureringsplanerna och för hur höga bidragen skall vara. Detta ger dem alltså en möjlighet att om de så önskar stödja vinproduktion i bergsområden, genom att t.ex. höja stöden eftersom omstruktureringskostnaderna är högre i dessa områden.

Den nya politiken för utveckling av landsbygden ger också medlemsstaterna en möjlighet att ta hänsyn till den positiva roll som vissa sektorer spelar när det gäller att bevara den traditionella landskapsbilden och skydda miljön, genom t.ex. kompensationsbidrag till bergsområden eller för ett miljövänligare jordbruk. Sådana åtgärder verkar passa väl in för vinodlingar i bergsområden som ju utgör ett viktigt inslag i landskapsbilden.

I fråga om förslaget att på EU-nivå fastställa en definition av vinodlingar i bergsområden anser kommissionen att ett sådant centraliserat förfarande inte skulle vara lämpligt. I den nya förordningen om landsbygdsutveckling, kommissionens förordning av (EG) nr 1763/2001 av den 6 september 2001 om ändring av förordning (EG) nr 1750/1999 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden(1) fastställs generella kriterier för en förteckning över mindre gynnade områden (bl.a. bergsområden). Icke desto mindre är det de nationella och regionala myndigheterna som har ansvaret för att klassificera dessa områden och fastställa regler för stödberättigande inom de olika sektorerna.

(1) EGT L 239, 7.9.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2949/01

från James Nicholson (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2001)

Ämne: Utgifterna för hälsovård och personliga sociala tjänster i Europeiska unionens medlemsstater

1. Hur många procent av sin BNP gav var och en medlemsstat under de senaste fyra åren ut på hälsovård och personliga sociala tjänster?

2. Hur stora var utgifterna för hälsovård och personliga sociala tjänster per capita (med undantag för omfattande projekt) i var och en medlemsstat under de senaste fyra åren?

3. Hur stor var den respektive procentuella andel av detta som bekostades

- direkt från den offentliga sektorn

- privat

- via försäkringssystem?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(14 december 2001)

Kommissionen samlar inte in alla de uppgifter som parlamentsledamoten ber om. Varken statistik om utgifterna för hälsovård eller statistik om personliga sociala tjänster samlas för tillfället in regelbundet.

Statistik om utgifterna för hälsovård samlas in av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD), men jämförelser mellan länderna baserade på dessa uppgifter bör göras med försiktighet eftersom de definitioner som används varierar kraftigt. Kommissionen samarbetar med OECD för att förbättra uppgifternas kvalitet och jämförbarhet bl.a. med hjälp av det nya ramkonceptet för redovisning av utgifterna för hälsovård (System of Health Accounts, SHA). Att utarbeta ett mera omfattande hälsoinformationssystem för gemenskapen är dessutom ett av huvudmålen i det föreslagna programmet för folkhälsa.

Nedan följer en redogörelse för de uppgifter om utgifterna för hälsovård som skickas till parlamentsledamoten. Statistik om personliga sociala tjänster finns dock inte tillgänglig eftersom de inte utgör en kategori i det europeiska systemet för integrerad statistik över socialt skydd.

Följande uppgifter kommer från OECD och skickas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat.

1. Det senaste referensåret varierar från medlemsstat till medlemsstat. Uppgifter från 19941999 ges för att få tillräckligt långa tidsperioder för varje medlemsstat.

2. De önskade uppgifterna om finansieringen av utgifterna för hälsovård (a) direkt från den offentliga sektorn, (b) privat och (c) via försäkringssystem finns endast tillgängliga för de totala utgifterna för hälso- och sjukvård. Uppgifter om utgifterna per capita ges i nationella valutaenheter.

3. Av de anledningar som nämndes ovan bör jämförelser mellan länderna göras med försiktighet. Det framgår av de första SHA-prototypuppgifterna för utvalda medlemsstater att uppgifterna kan ändra sig markant när harmoniserade definitioner används.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2769/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Gemenskapens stödprogram för skolmjölk

Stödprogrammet för skolmjölk har tidigare legat i farozonen för besparingar. Exempelvis år 1999 diskuterades programmets fortsatta existens.

Min fråga till kommissionen är: Vilka medlemsstater erhåller i nuläget pengar inom ramen för stödprogrammet för skolmjölk och vilka summor erhåller de?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 november 2001)

I tabellen nedan anges betalningar till medlemsstater inom ramen för gemenskapens stödordning för skolmjölk för budgetåren 2000 och 2001 (i miljoner euro). Sifferuppgifterna för budgetår 2001 är preliminära.

Gemenskapsstödet för skolmjölk minskades från 95 % till 75 % av riktpriset för mjölk från och med den 1 januari 2001. Med tanke på de försenade betalningarna återspeglar därför inte utgifterna för budgetåret 2001 till fullo effekten av stödminskningen.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2748/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Hål i Schengenkontrollen

Södermalmspolisen i Stockholm rapporterar att sommaren 2001 greps flera personer som kommit in i Schengenområdet via Paris, men som saknat inresestämplar i sina pass. En polisman tog som ett exempel två personer från Chile som flög från Santiago via Paris till Arlanda med Air France. De hade bara utresestämplar från Santiago. En av personerna var Schengenspärrad. På Arlanda gränskontroll har man också haft fall där amerikanska medborgare via Paris rest in i Sverige utan föregående kontroll på Charles de Gaulleflygplatsen.

Enligt uppgift till Stockholmspolisen saknade Paris och Milano både personal, utrustning och rutiner för att kunna följa Schengenavtalet. Det är inte osannolikt att den internationella brottsligheten redan har uppmärksammat och utnyttjat detta faktum.

Vad gör kommissionen för att åtgärda sådana problem?

Svar från M. Vitorino på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Kommissionen har ingen kännedom om de fakta som läggs fram av parlamentsledamoten.

Den kommer att kontakta de svenska myndigheterna för att få närmare information så att den med full sakkännedom kan ta upp situationen med de franska och italienska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2524/01

från Diemut Theato (PPE-DE) till rådet

(20 september 2001)

Ämne: Genomförandebestämmelser för Europeiska gemenskapernas budgetförordning

Enligt artikel 139 i Europeiska gemenskapernas budgetförordning skall kommissionen anta genomförandebestämmelser för budgetförordningen i samråd med Europaparlamentet och rådet.

Den 21 augusti 2001 antog kommissionen förordning (EG) nr 1687/2001(1) om ändring av genomförandebestämmelserna. De flesta av de ändringar till kommissionens ursprungliga förslag(2), vilka lades fram av parlamentet under sammanträdet den 15 maj 2001, införlivades inte i denna förordning.

1. Vad anser rådet om att kommissionen inte gjort något för att skapa samförstånd mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om de framlagda förslagen?

2. Vad anser rådet om att kommissionen

a) inte införlivat parlamentets förslag för att garantera och stärka den interna revisorns oberoende (i synnerhet dennes möjlighet att vidta liknande åtgärder som styrekonomen har befogenhet till)?

b) gått tillbaka till sitt ursprungliga förslag och underlåtit att införliva bestämmelser som skulle innebära att den interna revisorn inte bara övervakar att förvaltnings- och kontrollsystemen är effektiva, utan även kontrollerar att de finansiella transaktionerna genomförts enligt bestämmelserna och att budgeten genomförs på ett sunt sätt?

c) inte uppfyller budgetförordningens nya artikel 24(3), enligt vilken genomförandebestämmelser skall antas i enlighet med artikel 139 om att den interna revisorn skall kontrollera att budgeten genomförs enligt bestämmelserna?

(1) EGT L 228, 24.8.2001, s. 8.

(2) SEK(2000) 1890.

(3) EGT L 111, 20.4.2001, s. 2.

Svar

(10 december 2001)

Rådet erinrar om att enligt artikel 139 i budgetförordningen är Europaparlamentets och rådets yttrande bara av rådgivande karaktär och det krävs alltså i denna artikel inte någon överenskommelse mellan de tre institutionerna för att kommissionen skall anta de närmare bestämmelserna för genomförande i denna förordning.

Rådet konstaterar att kommissionen i den slutliga text till förordning (EG nr 1687/2001) som antogs av kommissionen den 21 augusti 2001(1) har beaktad yttrandena som avgivits av Europaparlamentet och rådet om förslag till förordning om närmare bestämmelser för genomförande och som förelades rådet den 17 november 2000. Det är inte rådets uppgift att ha synpunkter på den slutliga texten i denna förordning som har antagits av kommissionen på eget ansvar.

(1) EGT L 228, 24.8.2001, s. 8.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2618/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(27 september 2001)

Ämne: Riskerna med kolesterolsänkande läkemedel

På grund av biverkningarna av det kolesterolsänkande läkemedlet Cerivastin, med det kommersiella namnet Lipobay, har flera dödsfall inträffat i Grekland. Enligt dokumentation hade den Europeiska läkemedelsmyndigheten i april blivit informerad om fakta rörande läkemedlet som tagits fram av ansvariga arbetsgrupper i medlemsstaterna.

Jag frågar kommissionen om man fått denna information från Grekland och om Grekland fått all information från de europeiska myndigheterna om riskerna med läkemedlet.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(7 november 2001)

Uppgifter om ovanliga men potentiellt livsfarliga biverkningar av det kolesterolsänkande läkemedlet cerivastatin, som säljs under beteckningen Libobay, finns sedan någon tid tillbaka tillgängliga i alla medlemsstater. På ett möte i april 2001 på den europeiska läkemedelsmyndigheten, där alla medlemsstater deltog, togs frågan upp om vad dessa uppgifter kan betyda. Detta ledde till en ny analys av situationen och omfattande diskussioner med alla medlemsstater i juni 2001, varpå medlemsstaterna beslutade att istället för detta läkemedel använda ett annat läkemedel, gemfibrozil. Beslutet, som förväntas väsentligt minska risken för dödsfall, trädde i kraft i slutet av juni 2001. Detta skedde innan företaget självt beslutade att dra tillbaka produkten från marknaden i hela världen.

Så vitt kommissionen vet, har Grekland tillhandahållit alla nödvändiga och relevanta uppgifter om läkemedlet, och landet deltog också fullt ut i diskussionerna på gemenskapsnivå om detta läkemedel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1882/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Sverige)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Sverige som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Sverige som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01,E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01,E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(18 september 2001)

Databasen för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) används som källa vid fastställandet av antalet jordbruksföretag vars areal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor är över respektive under 50 hektar. Även om denna databas består av resultaten av en utredning av jordbruksföretagens strukturer (Eurostat), är det allmänt känt att de stora företagen är överrepresenterade. Siffrorna nedan kan därför betraktas som maximital. Uppgifterna är från 1997, det senaste året för vilket det finns uppgifter från alla medlemsstaterna i databasen ISJR.

I kolumnerna A och C i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksföretagen som brukar en jordbruksareal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som är över respektive under 50 hektar.

I kolumnerna B och D i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som drivs av jordbruksföretag som brukar en jordbruksareal som överskrider respektive underskrider 50 hektar.

I kolumn F anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som skulle uteslutas, om alla andra faktorer förblev oförändrade, och om ett tak på 50 hektar skulle tillämpas.

I kolumn I anges vilka summor uttryckta i miljoner euro som skulle sparas in per medlemsstat om ett tak på 50 hektar spannmål, oljehaltiga växter och proteingrödor tillämpades. Den angivna avkastningen är den referensavkastning som medlemsstaterna uppgivit. Gemenskapens totala utgiftsbesparingar skulle uppgå till 4 miljarder euro.

>Plats fÄHor tabell>