SKRIFTLIG FRÅGA E-1400/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(5 maj 2000)

Ämne: Slaggdammar i spanska gruvor och risken för olyckor

Enligt uppgifter som publicerats av Världsnaturfonden (WWF), finns det för närvarande sammanlagt 743 avfallsdammar i gruvor i Spanien. För 161 av dessa slaggdammar beräknas riskerna för olyckor vara stora, och man befarar att en händelse liknande den i Rumänien i januari skall inträffa, då en slaggdamm i en guldgruva svämmade över så att en stor mängd avfallsvatten förorenade Donau och en av dess bifloder.

Europeiska kommissionen har redan vid flera tillfällen uttryckt sin rättmätiga oro över situationen gällande slaggdammarna inom Europeiska unionen. Men kommissionen har även sagt att det inte finns tillräcklig information för att man, i syfte att undvika kommande ekologiska katastrofer, skall kunna spåra upp de slaggdammar med liknande problem som den i Rumänien.

Rådet (miljö) behandlade frågan vid ett sammanträde den 30 mars i Bryssel, men verkar inte ha beslutat att vidta några åtgärder för att kontrollera och undanröja de slaggdammar där man kan frukta att översvämningar eller andra slags olyckor med risker för hälsa och miljö skall inträffa.

Utöver dessa uppgifter och Världsnaturfondens information om situationen i Spanien, måste man även komma ihåg den katastrof som inträffade i Aznalcóllar i Andalusien, då slaggdammen vid en gruva svämmade över och orsakade stora skador på nationalparken vid Doñana.

Har kommissionen några planer på att göra en konkret förteckning så att man kan bedöma vilka slaggdammar som innebär risker och i vilka medlemsstater de finns?

Vilka konkreta förslag och åtgärder tänker kommissionen föreslå rådet för att olyckor liknande den i Rumänien inte skall inträffa inom EU?

Hur tänker kommissionen säkerställa att kandidatländerna kan lämna tillräckliga garantier gällande säkerhet och miljöskydd i frågor som gruvors slaggdammar och liknande?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 juni 2000)

Efter Aznalcóllar-olyckan inledde kommissionen en undersökning om behandlingen av gruvavfall och bedömningen av miljörisker i detta sammanhang. Denna undersökning skulle särskilt ge en beskrivning av de olika typer av avfallsanläggningar som kan innebära en risk för människors hälsa och för miljön och visa hur de har placerats regionalt. Den kommer också att beskriva och analysera de särskilda kontrollåtgärderna vid drift och nedläggning av avfallsanläggningar för gruvavfall. Undersökningen omfattar de 15 medlemsstaterna, och efter olyckan nyligen i Baia Mare i Rumänien utökades den till att omfatta även kandidatländerna.

Mot bakgrund av dessa olyckor bör gemenskapens lagstiftning om säker drift av gruvanläggningar ses över. Som redan sagts i kommissionens meddelande om främjande av en hållbar utveckling inom EU:s utvinningsindustri (utom energiproduktion)(1), kommer kommissionen snart att lägga fram ett separat meddelande om dessa frågor tillsammans med en handlingsplan.

Vad gäller behandlingen av industririsker tycks Seveso II-direktivet(2) vara det lämpligaste lagstiftningsmedlet för att förhindra sådana olyckor. Enligt detta direktiv skall verksamhetsutövarna tillämpa drifts- och säkerhetssystem, som inbegriper en detaljerad riskbedömning på grundval av möjliga olycksscenarier. Direktivet omfattar dock för närvarande inte uttryckligen gruvdrift och avfallsdammar eller fördämningar, och det bör därför omprövas i syfte att bedöma hur det skulle kunna omfatta utvinningsverksamhet.

Avfallsdammar omfattas av direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(3). Emellertid behandlas inte alla frågor som gäller avfallsdammar specifikt i detta direktiv. På grundval av resultaten från den ovan nämnda undersökningen, som kommer att slutföras under sommaren år 2000 för medlemsstaterna och i slutet av år 2000 för kandidatländerna, kommer man att ta ställning till om det behövs ett förslag till nytt direktiv som särskilt avser hanteringen av gruvavfall.

Det skulle också, på grundlag av informationsutbytet i enlighet med artikel 16.2 i IPPC-direktivet(4), vara möjligt att utarbeta ett särskilt referensdokument för bästa tillgängliga teknik för relevant malmbehandlingsverksamhet. Detta referensdokument skulle kunna behandla både teknik som kan användas för att minska sådan förorening som sker normalt och sådan teknik som kan användas för att förhindra eller lindra olyckor.

Dessutom försöker man genom vitboken om ersättningsansvar för miljöskador(5) förbättra genomförandet av nyckelprinciper som förorenaren betalar, förebyggande åtgärder och ökad försiktighet samt av befintlig gemenskapslagstiftning på miljöområdet. Utöver detta föreslås åtgärder för att säkerställa ett tillräckligt återställande av miljön. Kostnadseffektiva investeringar i förebyggande åtgärder, i de fall det hade varit dyrare att avhjälpa skador, kommer, om de vidtas i tid, utan tvekan att ge resultat vid de företag som inte har vidtagit tillräckliga åtgärder.

Kandidatländerna måste genomföra gemenskapens regelverk innan de kan gå med i EU. All översyn av den befintliga lagstiftningen och all ny lagstiftning ingår automatiskt i detta begrepp.

(1) KOM(2000) 265 slutlig.

(2) Rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår, EGT L 10, 14.1.1997.

(3) EGT L 182, 16.7.1999.

(4) Rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC), EGT L 257, 10.10.1996.

(5) KOM(2000) 66 slutlig.