ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2139/99

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(18 november 1999)

Ämne: Eventuella bedrägerier i samband med användandet av medel avsedda för driften av centrum för högre undervisning

Den 14 december 1993 godkände kommissionen ett operativprogram som inlämnats av arbets- och socialministeriet i Spanien. Programmet skulle tillämpas i Galicien och omfattade åtgärder för yrkes- och vidareutbildning, forskarutbildning, vidareutbildning av anställda, arbetsmarknadsutbildning och sysselsättningsstöd under perioden 19941999. Det maximala beloppet för programmet uppgick till 238 707 302 ecu, av vilket 75% finansierades av gemenskapen och 25% av den regionala regeringen i Galicien (FSE nr 940129ESl).

Lärarna i Galicien, som är oroade över den galiciska regeringens tendens att oavbrutet sänka anslagen till driftsomkostnader i allmänna skolor samtidigt som anslagen till privata skolor fortsätter att öka, anser att det under perioden 19981999 förekommit bedrägerier i samband med användandet av gemenskapsmedlen till operativprogrammet, i synnerhet vad gällde åtgärderna för yrkes- och vidareutbildning som erhöll den största delen av anslagen. Bedrägerierna består i att de 25% av finansieringen som den galiciska regeringen skall stå för inte används alls eller bara delvis, varvid yrkes- och vidareutbildningsåtgärdernas andel av driftsomkostnaderna beräknas som ett samlat belopp på grundval av ett oproportionerligt högt fördelningstal. Driftsomkostnaderna (uppvärmning, el, vatten, etc.) per elev fastställdes således till ett belopp som var fyra gånger så högt som för de program som samfinansieras av Europeiska socialfonden. Samtidigt som det sker bedrägerier i förhållande till skyldigheterna gentemot kommissionen blir utbildningscentrumen av med en stor del av de anslag som krävs för att hålla undervisningen på en tillfredsställande nivå.

Avser kommissionen att undersöka dessa oegentligheter och kräva att regeringen i Galicien uppfyller alla sina skyldigheter vad gäller finansieringen av yrkesutbildningsprogram som är kopplade till Europeiska socialfonden?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(9 december 1999)

Kommissionens senaste kontroll av användningen av stödet från Euroepiska socialfonden i den autonoma regionen Galicien genomfördes i majjuni 1996, dvs. före den tidsperiod som parlamentsledamoten avser (19981999). Vid denna kontroll upptäcktes inga bedrägerier av detta slag.

Kommissionen har inte fått något meddelande i denna fråga från de spanska myndigheterna på grundval av kommissionens förordning (EG) nr 1681/94 av den 11 juli 1994 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansieringen av strukturpolitiken och om organisationen av ett informationssystem på detta område(1).

Därför är det lämpligt att parlamentsledamoten till kommissionen lämnar de konkreta och exakta uppgifter som han har tillgång till om den förmodat oriktiga användningen av stödet från Europeiska socialfonden i denna autonoma region. Efter analys av dessa uppgifter kan kommissionen genomföra nya kontroller.

(1) EGT L 178, 12.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1616/99

från Stanislaw Tillich (PPE-DE) till kommissionen

(7 september 1999)

Ämne: Kommissionens personal

Hur många extra anställda (auxiliaires), lokalt anställda och särskilda rådgivare betalar kommissionen genom gemenskapsbudgeten och vilka belopp rör det sig om, utöver de fasta och tillfälliga tjänster som framgår av budgeten?

Kan kommissionen dessutom i detalj redogöra för detta när det gäller anställda som inte innehar en tjänst som anges i tjänsteförteckningen och som exempelvis arbetar vid europeiska byråer, kontor för tekniskt bistånd, i internationella organisationer (t.ex. för Balkan) eller liknande?

Hur många tjänster är ännu inte tillsatta definitivt?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock

(6 oktober 1999)

Antalet anställda på kommissionen den 31 augusti 1999:

>Plats fÄHor tabell>

Vissa lokalt anställda som tillhandahåller tekniskt stöd och som arbetar för delegationerna och finansieras genom kapitel B7-5 i del B i budgeten, omfattas inte av de ovan nämnda mänskliga resurserna. Det handlar om ungefär 150 personer/år.

Byråerna åtnjuter stor frihet när det gäller personalförvaltning. Antalet fast anställda på byråerna är för närvarande ungefär 1 200 personer. Kommissionen har för närvarande inga uppgifter om antalet ej fast anställda personer som arbetar på byråerna. För att få fram sådana uppgifter skulle man behöva utföra ad hoc undersökningar om var och en av de 11 byråerna. Nedan följer svaren på frågorna.

Enligt den senaste undersökningen om tekniskt stöd som utfördes i september/oktober 1998 uppgick kostnaden för kontoren för tekniskt bistånd som arbetar för kommissionen till ungefär 200 miljoner euro. Antalet personer/år registrerade av kommissionen som arbetar för kontoren för tekniskt bistånd uppgick till ungefär 1000. Stödpersonal (såsom sekreterare) räknas dock inte systematiskt med bland det antal personer/år som är anställda av kontoren. När dessutom kontorens arbete uttrycks i tillhandahållandet av en viss tjänst (output) och inte i volym av använd arbetskraft (input)

utgör antalet anställda av kontoren inte ett kriterium för kontrakt och är därför okänt förkommissionen. En ny rapport med aktuella uppgifter om kontoren håller på att slutföras och kommer att överlämnas till budgetmyndigheten inom kort.

För närvarande samordnas gemenskapens återuppbyggnadsarbete i Kosovo av en av kommissionens arbetsgrupper. Det är en grupp på ungefär 35 personer som framför allt består av lokalt anställda och kommissionens tjänstemän (fast anställda). Gruppen kommer i framtiden att ersättas av en byrå för Kosovos återuppbyggnad.

Följande lediga tjänster fanns enligt budget den 31 augusti 1999:

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA P-1537/99

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Genomförandet av förordning (EG) nr 1239/98 om förbud mot fiske med drivgarn

Förordning (EG) 1239/98(1) av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurser, förbjuder fiske med hjälp av drivgarn för gemenskapsfartyg från och med den 1 januari 2002. Dock tillåter förordningen en gradvis avveckling från och med 1998. I artikel 1.3 fastställs att under 1998 skall det högsta antal fartyg som av en medlemsstat får tillåtas att ha ombord eller bedriva fiske med ett eller flera drivgarn inte överstiga 60 procent av de fiskefartyg som använde ett eller flera drivgarn under tiden 1995-1997.

Nämnda förordning har redan trätt i kraft och just nu pågår det andra fiskeregleringsåret för långfenad tonfisk (Thunnus alalunga). Kan utvecklingen av dessa två fiskeregleringsår fram tills nu, enligt kommissionen, anses som tillfredsställande? Hur skulle kommissionen betygsätta genomförandegraden av förordningen från de inblandade fiskeflottornas sida?

(1) EGT L 171, 17.6.1998, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-1537/99 och E-1561/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(8 oktober 1999)

Medlemsstaterna har överlämnat den information till kommissionen som avses i artikel 11a.4 i förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1).

På grundval av den information kommissionen fått kan nedanstående sammanfattning ges av antalet fartyg som under 1998 och 1999 har tillstånd att bedriva fiske efter långfenad tonfisk i Nordostatlanten. Här återges också siffror för utvecklingen under perioden 1995-1997:

>Plats fÄHor tabell>

Enligt de uppgifter som de berörda medlemsstaterna lämnat har den skyldighet som avses i artikel 11a.3 i förordning (EG) nr 894/97 iakttagits. Vid de kontroller som skall genomföras i enlighet med artikel 29 i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken(2) kommer kommissionen att granska de uppgifter som medlemsstaterna lämnat för perioden 1995-1997.

(1) EGT L 132, 23.5.1997.

(2) EGT L 261, 20.10.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0121/99

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(2 februari 1999)

Angående: Bekämpning av problemet med avfallshantering

Inser inte kommissionen hur akut behovet är i Europeiska unionen att vidta åtgärder för att bekämpa det ständigt växande problemet med avfallshantering?

Varför har kommissionen fortfarande inte lagt fram något förslag till direktiv om detta, särskilt beträffande kompostering, metangasutvinning, elektriskt och elektroniskt avfall samt PVC?

Bör inte "försiktighetsprincipen" och principerna om att "förorenaren skall betala" och om "förebyggande åtgärder", enligt artikel 130r i EG-fördraget, också tillämpas i största möjliga utsträckning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(25 mars 1999)

Kommissionen instämmer med parlamentsledamoten att förebyggande av avfall är av största vikt för varje avfallshanteringssystem liksom för lagstiftning om avfall. Kommissionen försöker främja principen om producentansvar för avfallshanteringsfrågor vilket kan anses vara ett konkret sätt att stödja principen om att förorenaren betalar.

Kommissionen överväger ett initiativ om kompost som en logisk uppföljning av gemenskapsdiskussionen om avfallsdeponering och i det föreslagna direktivet(1) försöker man att avsevärt minska deponeringen av biologiskt nedbrytbart avfall under kommande år. Sådant avfall skulle kunna vara mycket användbart som kompost eller för utvinning av s.k. biometan.

I sitt förslag om uttjänta fordon(2) meddelade kommissionen att den skulle undersöka frågan om polyvinylklorid (PVC) allmänt och en undersökning om detta görs för närvarande.

I kommissionens program för 1998 tillkännagavs ett förslag om ett direktiv om elektriskt och elektroniskt avfall. Arbetet med denna fråga har blivit något försenat.

(1) KOM(98) 189 slutlig.

(2) EGT C 337, 7.1.1997.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 370 , 21/12/1999 s. 0089



SKRIFTLIG FRÅGA E-0690/99 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (26 mars 1999) Angående: EU:s officiella språkbruk Vad betyder bokstavskombinationen "Sir" framför kommissionsledamoten Leon Brittans namn i min skriftliga fråga P-0024/99(1) till kommissionen? Är den en del av EU:s officiella språkbruk? Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (27 april 1999) Kommissionen använder medlemsstaternas respektive normer och praxis i fråga om titlar. (1) EGT C 289, 11.10.1999, s. 135.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0683/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Tullkvoter för tonfiskfilé för 1999

Tonfiskkonservindustrin är den viktigaste konservindustrin inom gemenskapen ur ekonomisk och social synvinkel, eftersom denna sektor genererar en betydande sysselsättning och omsättning. Kan kommissionen mot denna bakgrund informera om de orsaker som föranlett den att öppna marknaden för en semibearbetad produkt, såsom tonfiskfiléer av sydostasiatiskt ursprung, vilket därmed innebär ett första steg mot en liberalisering av tonfiskkonservmarknaden?

Är kommissionen medveten om att detta, på grund av de marknadsförhållanden som råder i det berörda området, skulle innebära en total snedvridning av förhållandena för den bearbetningsindustri som konserverar tonfisk från gemenskapen, och att man för att undvika förlorade arbetstillfällen i ett icke konkurrenskraftigt företag skulle offra ett betydligt större antal arbetstillfällen i andra områden av Europeiska unionen?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(3 maj 1999)

Som parlamentsledamoten själv har understrukit i sin fråga E-540/99(1), har tonfiskfilé blivit en fullgod råvara för framställning av tonfiskkonserver. I vissa medlemsstater utgör tonfiskfilé för närvarande 60 % av den råvara som används för framställning av konserver.

Avsikten med att öppna en begränsad autonom tullkvot är att underlätta försörjningen av råvara till gemenskapens konservindustri. Denna åtgärd är på intet sätt ett steg mot liberalisering av slutprodukten, dvs. tonfiskkonserven. Kommissionen har inte lagt något förslag i den riktningen, varken i förslagen om att öppna autonoma tullkvoter eller i reformeringen av den gemensamma organisationen av marknaderna för fiske- och vattenbruksprodukter.

Beträffande en möjlig snedvridning av förhållandena inom tonfiskkonservindustrin, är kommissionen av den åsikten att de aktuella förhållandena på marknaden inte är sådana att det kommer att skapas några större svårigheter på grund av öppnandet av en kvot som endast motsvarar 5 % av gemenskapens import av produkten i fråga. Tvärtom är kommissionen övertygad om att denna kvot bör bidra till att konkurrenskraften för denna industri förbättras med avseende på export från tredje land. Denna förbättrade konkurrenskraft är desto nödvändigare eftersom betydande förluster av arbetstillfällen till följd av företagsnedläggelser har noterats i vissa medlemsstater.

(1) Se s. 55.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0649/99

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(16 mars 1999)

Angående: Okontrollerad ökning av invandringen till EU

Invandringen till Europeiska unionen ökar kraftigt, framför allt i de länder som på grund av sitt geografiska läge har svårt att kontrollera inflödet. I några länder, bland annat Italien, har man utfärdat lagar om invandringen som inte är tillräckliga för att ens delvis klara gemenskapsmedborgarnas och tredjelandsmedborgarnas faktiska behov. Kan rådet därför, i väntan på att en politisk union skall förverkligas, utfärda bestämmelser så att migrationsströmmarna kan kontrolleras på samma sätt i samtliga medlemsstater?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Att kontrollera migrationsströmmarna i unionen är ett av de viktigaste målen vid genomförandet av Amsterdamfördraget.

Enligt artikel 62.1 och 62.2 i EG-fördraget (f.d. artikel 73j) skall rådet besluta om åtgärder som avser passage av medlemsstaternas yttre gränser, bland annat normer och förfaranden som medlemsstaterna skall följa när de utför personkontroller vid sådana gränser och regler om visering för kortvariga vistelser.

Vidare skall rådet, enligt artikel 63.3 a och b i EG-fördraget (f.d. artikel 73k), besluta om åtgärder som avser invandringspolitiken inom områden som villkor för inresa och bosättning samt olaglig invandring och olaglig bosättning.

Dessutom kommer genomförandet av protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar att ge unionen möjlighet att använda sig av ett antal instrument som utarbetats inom detta tidigare mellanstatliga samarbete.

Mot bakgrund av ovanstående synes det således som om den rättsliga ramen efter Amsterdamfördragets ikraftträdande gör det möjligt för unionen att anta juridiskt bindande bestämmelser i fråga om invandring och gränskontroll.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0469/99

från Riccardo Nencini (PSE) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Regional lagstiftning i Marche (Italien) om medlemsskap i Frimurarorden

Enligt artikel 5e i regionen Marches regionala lag nr 34/1996 om regler för utnämningar och tillsättningar som hamnar under regionens behörighetsområde, skall till varje ansökning bifogas en rapport som bland annat skall innehålla en försäkran om att den sökande inte tillhör Frimurarorden.

Enligt italiensk lagstiftning är Frimurarorden inte någon hemlig förening, och sätter inga hinder i vägen för medlemskap i denna orden.

Ovan nämnda artikel 5 strider uppenbart mot medborgarnas och de sökandes rätt till sitt privatliv och innebär en diskriminering av medlemmar av Frimurarorden gentemot medlemmar av andra föreningar, i det att endast medlemmar av Frimurarorden måste informera om sitt medlemskap.

Tänker kommissionen vidta åtgärder för att få ett slut på denna uppenbara diskriminering som sker i enlighet med regionen Marches lagstiftning och som strider mot rätten till ett privatliv och mot föreningsrätten, vilka omfattas av den nationella lagstiftningen och av gemenskapsfördragens grundläggande principer?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(1 april 1999)

Frågan ingår inte i gemenskapens befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0026/99

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Biologisk mångfald

Mot bakgrund av kommissionens svar på den skriftliga frågan E-0649/97(1) om integration av miljödimensionen i Europeiska unionens övriga politik samt med tanke på de effekter som den gemensamma jordbrukspolitiken får för den biologiska mångfalden i Europeiska unionen: Kan kommissionen bekräfta att samtliga förslag i kommissionens arbetsprogram som sammanhänger med den gemensamma jordbrukspolitiken är försedda med gröna stjärnor, vilket innebär att det kommer att krävas miljökonsekvensbedömningar?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 februari 1999)

Vid utformningen av förslagen om den gemensamma jordbrukspolitiken(2) inom ramen för Agenda 2000, såg kommissionen till att miljödimensionen var ordentligt integrerad, och detta angavs i motiveringarna till dessa förslag.

Under detta år planeras inte några ytterligare förslag med anknytning till den gemensamma jordbrukspolitiken, som skulle kunna ha någon avgörande effekt på den biologiska mångfalden i gemenskapen. För 1999 är det därför bara förslaget till reform av organisationen för marknaden för bomull som har försetts med "grön stjärna".

Vid den miljöbedömning som krävs i samband med tilldelningen av de så kallade gröna stjärnorna, genomför man en grundläggande undersökning av potentiellt viktiga effekter. Om det visar sig nödvändigt gör man sedan en mer ingående miljökonsekvensanalys.

Enligt kommissionens meddelande till rådet och parlamentet om en strategi för att integrera miljöskyddskrav i Europeiska unionens politik, som antogs den 4 februari 1998(3), förbereder kommissionen handlingsplaner för de aktuella områdena, däribland jordbruket. Handlingsplanerna skall föreligga i februari 2000.

(1) EGT C 367, 4.12.1997, s. 33.

(2) KOM(98) 158 slutlig.

(3) KOM(98) 42 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0691/99

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Tillstånd för Wassenaar-export

Som svar på min skriftliga fråga (P-0024/99)(1) meddelar kommissionsledamot Leon Brittan att man i Wassenaar den 2-3 december 1998 skulle ha minskat övervakningen av s.k. kryptografiska produkter. Det är emellertid nödvändigt med exporttillstånd för kryptografiska produkter på mer än 64 bit. Detta innebär att EU-länderna godkänner de handelsbegränsningar för kryptografiska produkter som Förenta staterna fastställt också när det gäller produkter för civilt ändamål på ett sätt som gynnar företag och underrättelseorganisationer i Förenta staterna.

På vilket sätt motiverar kommissionen att det behövs exporttillstånd för dessa produkter och att handeln är skyldig att lämna information i enlighet med artikel XXI i GATT-avtalet då det är fråga om produkter som inte skall användas för militära ändamål?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(21 april 1999)

Överenskommelsen om Wassennaar-arrangemanget om kontroll av krypteringsprodukter på mer än 64 bit träffades i samförstånd mellan alla deltagande stater, däribland de femton medlemsstaterna i EU.

Övervakningen av krypteringsprodukter syftar till att förhindra oönskad användning av sådana produkter för militära syften eller i samband med terrorism. Ett licenstvång är inte detsamma som ett exportförbud, utan innebär en kontroll från de behöriga myndigheternas sida för att man skall kunna förvissa sig om att produktens slutliga användning har rättmätiga syften.

(1) EGT C 289, 11.10.1999, s. 135.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0987/99

från Luigi Colajanni (PSE) , Roberto Speciale (PSE) och Andrea Manzella (PSE) till kommissionen

(15 april 1999)

Angående: Mordet på Paraguays vice-president

Mot bakgrund av det mord på Paraguays vice-president, Luis Argana, som en beväpnad styrka på fyra män utförde morgonen den 23 mars 1999, kan kommissionen säga vilka åtgärder Europeiska unionen ämnar vidta för att den demokratiska processen i Paraguay inte skall avstanna och för att det skall finnas tillräckliga garantier för att den konstitutionella ordningen återetableras?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(3 maj 1999)

Paraguays valda president, Raúl Cubas, avgick efter mordet på vicepresident Luis Argaña. Enligt landets konstitution skall nationalkongressens president ta över presidentens uppgifter i ett sådant läge.

Luis Angel González Macchi har, i enlighet med de institutionella bestämmelserna, tagit över makten. Han bildade omedelbart en nationell samlingsregering tillsammans med de demokratiska krafterna i landet.

Detta är första gången som Paraguay har en regering som inte enbart består av medlemmar av Coloradopartiet, utan där också företrädare för det liberala partiet och "Encuentro Nacional" (Nationell samling, mitten/vänster) ingår. Detta har tänt en hoppets låga i den unga demokratin, och kommissionen är beredd att bistå landet, med all respekt för dess suveränitet, att befästa hoppfullheten.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0546/99

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Diskriminerande stöd i Gibraltar

Anser kommissionen att de skattebestämmelser som tillämpas i Gibraltar för vissa företagskategorier, särskilt för finansiella tjänster, utgör ett statligt stöd som är förbjudet enligt artikel 42 i EG-fördraget, i och med att det innebär en förmånlig behandling i skattehänseende som inte står i överensstämmelse med gemenskapens regler, som snedvrider konkurrensen och som påverkar utbytet av tjänster och kapital? Har Förenade kungariket anmält detta statliga stödsystem till kommissionen? Vad tänker kommissionen göra för att komma till rätta med systemet?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(6 april 1999)

Den 11 november 1998 antog kommissionen ett meddelande(1) om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag. Meddelandet ingår i en vidare målsättning om att klargöra och förstärka tillämpningen av reglerna om statligt stöd vad gäller direkt beskattning av företag i syfte att minska snedvridningen av konkurrensen på den inre marknaden. Genom kommissionens meddelande garanteras att EG-fördragets regler och mål följs på ett enhetligt och samstämmigt sätt.

Kommissionen kommer, som anges i meddelandet, att granska eller på nytt granska samtliga befintliga stödordningar i medlemsstaterna. De skatteordningar som gäller företagsinterna tjänster, finansiella tjänster, försäkringsbolag och offshoreföretag kommer att bli de första som granskas enligt artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget. De skattebestämmelser som tillämpas i Gibraltar kommer att ingå i denna utredning. I likhet med vad som är fallet för merparten av de 35 skatteordningar som för närvarande granskas, har skattebestämmelserna i Gibraltar inte anmälts. Utredningen kommer att klargöra om de ifrågavarande åtgärderna utgör statligt stöd enligt artikel 92.1 och om de i så fall kan anses förenliga med åberopande av ett av de undantag som anges i artikel 92.3.

(1) SEK(98) 1800 slutlig.