ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0927/02

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(5 april 2002)

Ämne: Kommissionens informationsprogram om euron och EU för medlemsstaterna och tredjeländer

Kan kommissionen upplysa om hur mycket pengar som har avsatts för att informera om eller för att främja den gemensamma valutan i

1. medlemsstaterna i euroområdet,

2. medlemsstater som inte ingår euroområdet och

3. kandidatländerna?

Hur mycket pengar har avsatts för att informera om eller för att främja Maltas kommande folkomröstning om medlemskap i Europeiska unionen?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(5 juni 2002)

Mellan 1996 och och den 31 december 2001 lade kommissionen ner sammanlagt 185 miljoner EUR på information om den gemensamma valutan via programmet för att informera de europeiska medborgarna (Prince). En stor del av beloppet har använts för att finansiera de nationella informationskampanjerna om euron i de 12 euroländerna (110 miljoner EUR). Eftersom många projekt har varit gränsöverskridande med minst tre deltagande länder är det omöjligt att göra en exakt uppdelning av siffrorna mellan euroländerna och de tre länder som inte ingår i euroområdet.

Följande siffror ger dock en ganska god överblick:

1. Medlemsstater i euroområdet: 175 miljoner EUR.

2. Medlemsstater utanför euroområdet: 7,3 miljoner EUR, varav 1,5 miljoner till den nationella informationskampanjen i Sverige.

3. Länder utanför EU: 2,7 miljoner EUR, varav högst 0,5 miljoner har använts i kandidatländerna, bland annat för ett seminarium i Budapest i september 2001.

Förutom spridning av information om unionen och utvidgningsprocessen i allmänhet som ett led i kommunikationsstrategin för utvidgningen lägger kommissionen inte ner några särskilda belopp på information eller reklam inför Maltas kommande folkomröstning om medlemskap i unionen. Denna verksamhet ingår i första hand i den maltesiska regeringens befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1691/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(12 juni 2002)

Ämne: Genomförande av direktivet om erkännande av examensbevis

Med anledning av det brev som den grekiska utbildningsministern sänt till kommissionen, där det står att Grekland inte behöver erkänna examen efter studier vid utländska utbildningsinstitutioner, vill jag fråga kommissionen vad den tänker göra för att se till att direktiv 89/48/EEG(1) genomförs?

Tilläggas bör att kommissionsledamot Bolkestein har sänt en formell underrättelse till Grekland. I den begär han att man skall vidta alla åtgärder som behövs för att genomföra detta direktiv och lämnar öppet för ett eventuellt hänskjutande av ärendet till EG-domstolen.

(1) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 juli 2002)

Eftersom rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(1) inte införlivats av Grekland inom föreskriven tid, konstaterade domstolen genom en dom av den 23 mars 1995 (Mål C-365/93 Kommissionen mot Grekland) att Grekland begått fördragsbrott. Då Grekland inte rättade sig efter denna dom (de vidtog inga åtgärder för att genomföra direktivet) inledde kommissionen ett nytt överträdelseförfarande baserat på artikel 228 i EG-fördraget med yrkande på fastställande av böter. Efter domstolens förhandlingar om denna fråga offentliggjorde Grekland presidentdekret nr 165 av den 23 juni 2000. I och med detta dekret införlivades direktiv 89/48/EEG i den grekiska lagstiftningen och eftersom kommissionen inte längre hade någon orsak till klagan avstod den från att ta upp saken i domstolen.

Kommissionens undersökning av presidentdekret 165/2000 av den 23 juni 2000 och av de klagomål som lämnats in till kommissionen visade dock att direktivet inte blivit korrekt genomfört och att det inte tillämpats på ett korrekt sätt. På grund av detta inleddes ett nytt överträdelseförfarande mot Grekland, denna gång för att dekret 165/2000 visade bristande överensstämmelse med direktiv 89/48/EEG och för att detta direktiv tillämpats felaktigt.

Den 21 juli 2001 lämnades en formell underrättelse till Grekland. Detta följdes den 21 december 2001 av en kompletterande formell underrättelse som tog hänsyn till kompletterande information från klagandena.

De grekiska myndigheterna gav sina synpunkter till kommissionen i skrivelser av den 12 oktober 2001, av den 13 mars 2002 och av den 17 april 2002. De två sista skrivelserna innehöll förslag till lagtexter som uppfyllde samtliga krav och som skulle se till att det inte längre fanns några orsaker till klagan (som uppstått på grund av den grekiska lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 89/48/EEG). Eftersom dessa texter inte antagits och dessutom fortfarande ger upphov till klagomål framför allt p.g.a. den felaktiga tillämpningen av direktivet beslutade kommissionen den 26 juni 2002 att översända ett motiverat yttrande till Grekland.

(1) EGT L 19, 24.1.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1153/02

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(15 april 2002)

Ämne: Nyplantering av vinstockar på Sicilien

Mot bakgrund av att många av Siciliens vinodlare håller på att nyplantera sina vinstockar i enlighet med rådets förordning (EEG) 1325/90(1), med senare ändringar, som har en tidsfrist vid slutet av produktionsåret 2001/2002;

och med tanke på att dessa vinodlare för närvarande står inför en mycket allvarlig situation orsakad av den svåra och nu rådande torkan;

samt med tanke på att man förutom risken att förlora de vinstockar man redan har anskaffat nu dessutom står inför risken att inte lagenligt kunna producera för nästa års behov;

Kan kommissionen överväga möjligheten att bevilja ett anstånd, med hänsyn till att det misslyckande man fruktar skall drabba nyplanteringen helt och hållet beror på exceptionella väderförhållanden? Anståndets syfte skulle vara att förekomma att de sicilianska vinodlarna drabbas av en förlust av stora mått samt att undvika att tusentals arbetare inom sektorn skall förlora sina arbeten.

(1) EGT L 132, 23.5.1990, s. 19.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 maj 2002)

De bestämmelser som nämns i frågan har upphört att gälla. De upphävdes genom rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin(1).

Den lagstiftning som gäller i dag består av nämnda förordning samt kommissionens förordning (EG) nr 1227/2000 av den 31 maj 2000 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, särskilt beträffande produktionskapacitet(2).

Det är inom ramen för dessa förordningar som vinodlarnas problem med återplanteringsrätter skall hanteras.

Återplanteringsrätternas varaktighet har fastställts genom rådets förordning, som endast kan ändras efter det att parlamentet hörts.

Enligt gällande bestämmelser skall de planteringsrätter som går ut föras över till en reserv som handhas på regional eller nationell nivå i medlemsstaterna. De kan alltså delas ut på nytt enligt de bestämmelser de aktuella myndigheterna ställer upp så länge gemenskapslagstiftningen följs.

(1) EGT L 179, 14.7.1999.

(2) EGT L 143, 16.6.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1001/02

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till kommissionen

(12 april 2002)

Ämne: Skövling av Niebla-skogen i naturparken Los Alcornocales

Enligt direktiv 92/43/EEG(1) betraktar EU naturparken Los Alcornocales i Cadixprovinsen i Andalusien som ett särskilt bevarandeområde.

Niebla-skogen ligger i denna park. Det spanska försvarsdepartementet har för avsikt att skövla skogen och inrätta ett centrum för spårning och analys av elektromagnetiska vågor. Skövlingen av skogen innebär ett hot mot en europeisk enklav av stort ekologiskt värde, som sällan påträffas i Medelhavsklimat, eftersom det känsliga ekosystemet i området, utöver själva skövlingen av skogen, oåterkalleligen skulle påverkas av den verksamhet och rörelse som skulle utföras i parken.

Byggandet av antennen är inget problem, utan problemet gäller enbart den enklav som försvarsdepartementet vill använda. Antennen kan byggas på ett annat ställe där miljöpåverkan skulle vara minimal.

Känner kommissionen till det spanska försvarsdepartementets avsikter?

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att garantera att detta område som betraktas som ett särskilt bevarandeområde enligt direktiv 92/43/EEG skyddas och för att skydda ekosystemet, faunan och floran?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1001/02 och E-1288/02ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(29 maj 2002)

Kommissionen känner till de uppgifter frågeställaren tar upp.

Som ett led i behandlingen av ett klagomål registrerat under nr 2000/4315 mot ett projekt för uppförande av flera infrastrukturer i det särskilda skyddsområdet för fåglar Los Alcornocales, har kommissionen begärt uppgifter om uppförandet av centret.

De spanska myndigheterna har svarat att projektet är motiverat med hänsyn till det spanska försvaret, och att de olika alternativ som har undersökts för placeringen av projektet har avfärdats på grund av kvalitetsförlust för det system för detektion och analys av radiomagnetiska vågor som de skulle medföra.

De spanska myndigheterna har emellertid även svarat att den planerade vägen för tillgång till centret, som skulle kunna få en negativ påverkan på området, inte kommer att byggas.

Kommissionen, i sin roll som fördragens väktare, kommer att göra vad som krävs för att se till att gemenskapslagstiftningen följs i fallet i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1480/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(22 maj 2002)

Ämne: Ingrepp mot facklig blockad

Kommissionen ingrep i början på året till förmån för ett estniskt rederi och mot två finska fackförbund. Bakgrunden är att fackförbunden, helt i enlighet med finsk lag, hade lagt en estnisk båt i blockad. Fackförbunden krävde att rederiet, Estonian shipping company (Esco), skulle respektera finska avtal.

Hur motiverar kommissionen sitt ingripande och på vilken rättslig grund agerar kommissionen? Anser kommissionen att EU har rätt att överpröva legala fackliga konflikter?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 juni 2002)

Den 31 januari 2002 inledde kommissionen ett överträdelseförfarande mot Finland, eftersom landet försummat att vidta åtgärder för att förebygga/lindra följderna av en rad bojkottåtgärder som de finska fackförbunden vidtagit mot en estnisk redares fartyg. Innan kommissionen inledde förfarandet hade man vid upprepade tillfällen uppmanat de finska och estniska myndigheterna att lösa denna fråga bilateralt.

Det pågående överträdelseförfarandet grundas på det Europaavtal som slöt mellan Estland och unionen år 1997. Enligt det avtalet har parterna åtagit sig att garantera redare som är etablerade på någon av parternas territorium frihet att tillhandahålla tjänster till sjöss. Europaavtalet utgör del av gemenskapens regelverk och är därför bindande för alla medlemsstater.

Överträdelseförfarandet avser en medlemsstats handlande, och inte förhållandet mellan individer eller organisationer.

En av de uppgifter som tilldelats kommissionen i fördragen (artikel 211 i EG-fördraget) är övervakningen av hur gemenskapslagstiftningen tillämpas. Kommissionen håller för närvarande på att granska det svar som inkommit från de finska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1700/02

från Alexandros Baltas (PSE) till kommissionen

(6 juni 2002)

Ämne: Genomförande av lagstiftningen om produktionsstöd till bomull i Grekland under regleringsåret 20012002, i enlighet med förordning (EG) nr 1051/2001

När det gäller ovanstående har vissa bomullsproducenter varit okunniga om vilka bestämmelser som gäller eller överträtt de bestämmelser som gäller för bomullsproduktionen, vilket lett till att de producenter som rättat sig efter bestämmelserna har utsatts för risken att slås ut.

Dessutom blev den omarbetade gemenskapsramen om organisationen av bomullsmarknaden klar långt efter det att produktionsperioden inletts, och i vilket fall som helst efter det att fälten gjorts i ordning och bomullsfröna såtts.

Vidare skilde sig kommissionens förslag till förordning i mångt och mycket från den text som rådet slutligen antog, förordning (EG) nr 1051/2001(1), och detta har förorsakat förvirring och problem som drabbat producenterna.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att skydda laglydiga producenter från skador som kan bli följden av att andra producenter inte rättat sig efter bestämmelserna eller försökt att begå bedrägerier?

Hur kan det säkerställas att man inte brutit mot producenternas lagstadgade förväntningar genom att den omarbetade lagstiftningsramen för bomullsmarknaden blev så försenad?

Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder, antingen av korrigerande karaktär (ändra de oklara punkterna i förordningen) eller av övergångskaraktär (inrätta övergångsbestämmelser för skörden 2001, eftersom det försenade offentliggörandet av bestämmelserna skapade problem för producenterna)?

(1) EGT L 148, 1.6.2001, s. 3.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 juni 2002)

I fråga om de oegentligheter som producenter gjort sig skyldiga till är det medlemsstaterna som enligt gemenskapens regler skall fatta beslut om påföljder och se till att de genomförs.

Förslaget om en översyn av stödsystemet för bomull offentliggjordes den 13 december 1999(1). Man kände således till förslaget flera månader före det normala datumet för sådd för regleringsåret 2001/2002, särskilt den procentuella sänkningen av riktpriset om de nationella garantikvantiteterna överskrids, samt att medlemsstaterna kan begränsa de stödberättigande arealerna på grundval av miljökriterier. Producenterna borde således ha varit beredda på att stödsystemet skulle ändras, även om de nya bestämmelser som rådet slutligen fattade beslut om inte blev offentliga förrän i maj 2001.

Kommissionen anser att gemenskapslagstiftningen i fråga om bomull är tillräckligt klart utformad. Den förbehåller sig emellertid rätten att antingen föreslå ändringar eller att själv införa ändringar om utvecklingen kräver detta.

(1) KOM(1999) 492 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1330/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(8 maj 2002)

Ämne: Tjänster i lönegrad A1 och A2

Den 24 april 2002 meddelade kommissionen att principen om mobilitet även kommer att tillämpas på de viktigaste tjänsterna inom kommissionen.

Kan kommissionen upplysa oss om hur många tjänster på nivå A1 (generaldirektör och biträdande generaldirektör) och A2 (direktör) som i dagens läge innehas av grekiska medborgare? Kan kommissionen också upplysa oss om hur många sådana här tjänster det för närvarande finns vid Europeiska unionens institutioner?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

För närvarande (maj 2002) är 62 tjänster på nivå A1 tillsatta inom kommissionen, varav två (3,2 procent) innehas av grekiska medborgare. För närvarande är 208 tjänster på nivå A2 tillsatta inom kommissionen, av vilka 11 (5,3 procent) innehas av grekiska medborgare.

Kommissionen har inte den information som önskas om de andra EU-institutionerna och uppmanar därför ledamoten att vända sig direkt till dessa med sin fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0918/02 från Struan Stevenson (PPE-DE) till kommissionen. Nötkött och export av levande nötkreatur till Mellanöstern och Nordafrika.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 277 E , 14/11/2002 s. 0106 - 0107



SKRIFTLIG FRÅGA E-0918/02 från Struan Stevenson (PPE-DE) till kommissionen (5 april 2002) Ämne: Nötkött och export av levande nötkreatur till Mellanöstern och Nordafrika Kan kommissionen ange hur stor andel av kommissionens export av nötkreatur till Mellanöstern och Nordafrika som utgörs dels av kött dels av levande djur? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 maj 2002) De aktuella kvantiteterna (uttryckta i slaktvikt) levande djur och nötkött som exporterats av EU till Mellanöstern och Nordafrika de senaste tre åren kan utläsas av nedanstående tabell: >Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-0937/02

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(9 april 2002)

Ämne: Kontaktställen för OECDs riktlinjer för multinationella företag

För budgetposterna B7-300, B7-310 och B7-320 (finansiellt och tekniskt samarbete med utvecklingsländer i Asien och Latinamerika och med länderna i södra Afrika, inklusive Sydafrika) har följande anmärkning lagts till i budgeten för 2002:

Anslaget skall också täcka inrättandet av och driftskostnaderna för kontaktställen för OECD:s riktlinjer för multinationella företag i Europeiska unionens delegationer i [] länder där europeiska bolag är verksamma

I vilka länders EU-delegationer har kommissionen för avsikt att börja med dessa kontaktställen och när kommer de att bli operativa?

På vilket sätt kommer EU eller EU:s delegationer att göra sin närvaro känd i vart och ett av de länder som kommer att beröras, och vilka är de tänkta verksamheterna för dessa kontaktställen?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(28 maj 2002)

Kommissionen har som målsättning att vid varje delegation inrätta en funktion som kontaktperson(1) för OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) riktlinjer.

Inför detta har kommissionen för avsikt att, bl.a. genom sitt årliga utbildningsseminarium för delegationerna, vilket börjar i juli 2002, informera dessa om vikten av att främja OECD:s riktlinjer såväl hos myndigheterna i de berörda länderna, de företag som etablerat sig eller önskar investera där som det civila samhället.

Under en första tid kommer uppgiften som sådan kontaktperson att anförtros ett handelsråd (vid varje delegation som har en sådan(2)), med ansvar för att både informera om och främja riktlinjerna. Väl att märka omfattar dessa riktlinjer alla företagets sociala ansvarsområden, dvs. barnarbete och tvångsarbete, relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare, miljöskydd, konsumentskydd, öppenhet och information, korruptionsbekämpning, tekniköverföring, konkurrens och beskattning.

I en andra fas kommer inrättandet av en funktion som kontaktperson att ske på alla andra delegationer. Delegationernas arbete på detta område kommer att ske i nära samarbete med kommissionen.

(1) På franska är beteckningen point de contact (kontaktställe) eller point de contact national (nationellt kontaktställe) förbehållen de stater som är parter i OECD eller som anslutit sig till deklarationen rörande riktlinjer för multinationella företag. Kommissionen är inte någon point de contact national i ordets rätta bemärkelse, även om den spelar en central roll både inom OECD och i genomförandet av riktlinjerna. Termen correspondant (kontaktperson) är alltså mer adekvat.

(2) Vid följande delegationer finns ett handelsråd: Argentina, Australien, Brasilien, Chile, Egypten, Filippinerna, Förenta staterna, Genève, Hongkong, Indien, Indonesien, Jamaica, Japan, Kanada, Kenya, Kina, Marocko, Mexiko, Nigeria, Paris, Polen, Ryssland, Senegal, Sydafrika, Sydkorea, Tanzania, Thailand, Tjeckien, Turkiet, Ungern, Uruguay, Vietnam.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1765/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(19 juni 2002)

Ämne: Bantningspreparat i form av kosttillskott

Användandet och spridningen av bantningspreparat i form av kosttillskott har ökat kraftigt bland Europas befolkning under de senaste åren, vilket också har lett till ökade inkomster för de företag som producerar dessa preparat.

Den reklam som görs för dessa produkter är ofta bedräglig och innehåller ett budskap som inte främjar en sund syn på mat och näringsintag, genom orealistiska löften om tiden för viktnedgång och dess resultat. Man bör dessutom komma ihåg att osunda matvanor ofta leder till psykologiskt orsakade sjukdomar och ätstörningar som anorexi och bulimi.

Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande:

1. Finns det direktiv, studier eller undersökningar som behandlar denna fråga?

2. Avser kommissionen sätta in någon åtgärd för att förhindra spridningen av dessa produkter vars egenskaper inte är väl definierade och som inte kan uppvisa resultat som kan styrkas vetenskapligt?

3. Kan kommissionen ge sin syn på denna fråga?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 juli 2002)

1. Kommissionen har inte utarbetat några riktlinjer för dessa produkter och har inte genomfört några studier eller någon forskning om dessa produkter.

2. Kommissionen håller för närvarande på att utarbeta ett förslag för att reglera användningen av de påståenden om näringsinnehåll, funktion och hälsa

som görs för olika livsmedel. Detta är nödvändigt för att man ska kunna garantera att eventuella nyttiga effekter ur näringssynpunkt eller fysiologisk synpunkt är vetenskapligt bevisade och att information om dessa hälsofrämjande effekter ges till konsumenterna på ett korrekt sätt. Bestämmelserna i den föreslagna lagstiftningen kommer att gälla alla livsmedel, inklusive de produkter som nämns, under förutsättning att de säljs som livsmedel.

3. Kommissionen delar parlamentsledamotens oro för spridningen av bantningspreparat i form av kosttillskott och den tvivelaktiga marknadsföringen av dem. I den gällande EU-lagstiftningen om märkning och presentation av samt reklam för livsmedel (Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(1)) sägs tydligt att märkning av och reklam för livsmedel inte får vara vilseledande, särskilt genom att livsmedlet tillskrivs verkningar eller egenskaper som det inte har. Ansvaret för att kontrollera att bestämmelserna i direktivet tillämpas korrekt ligger emellertid hos medlemsstaternas behöriga myndigheter. Dessutom fastställs i parlamentets och rådets förordning om allmänna principer för livsmedelslagstiftning(2) att livsmedelsproducenterna ska se till att de livsmedel de släpper ut på marknaden är säkra.

(1) EGT L 13, 26.5.2000.

(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet, EGT L 31, 1.2.2002.