SKRIFTLIG FRÅGA E-0068/98 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Kvinnoarbetslöshet i EU

I EU:s officiella statistik tar man i detalj upp kvinnors arbetslöshet och kvinnornas andel av de arbetslösa. Tyvärr saknas därvid några uppgifter som vi anser är mycket viktiga från de olika medlemsstaterna och från hela EU:

1. Hur stor andel av det totala antalet kvinnor utgör de arbetslösa kvinnorna?

2. Hur ser de förvärvsarbetande kvinnornas sysselsättningsmönster ut?

3. Hur är den andel kvinnor som varken är arbetslösa eller förvärvsarbetande tryggade socialt och ekonomiskt?

4. Hur ser socialförsäkringarna och den ekonomiska tryggheten för de arbetslösa kvinnorna ut i de olika medlemsstaterna?

5. Hur beräknas de arbetslösa kvinnornas bidrag och vilka faktorer påverkar dessa (till exempel familjeförhållanden, antal barn, syskon, och så vidare)?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (2 april 1998)

1. I det följande anges den procentuella andelen arbetslösa kvinnor i förhållande till antalet kvinnor i arbetsför ålder 1996 (det senaste året för vilket det finns komplett statistik från arbetskraftsundersökningen):

>TABLE>

2. Den analys som kommissionen lade fram i Sysselsättningen i Europa 1996 visar att kvinnor tenderar att vara sysselsatta i ett mer begränsat antal sektorer och yrken än män. Endast fyra sektorer, som svarar för mindre än en tredjedel av den totala sysselsättningen för män och kvinnor, sysselsatte nästan hälften av alla kvinnor i arbete 1995 (hälso- och sjukvård och socialtjänsten 16 %, detaljhandel 13 %, utbildning 10,5 % och offentlig förvaltning 7,5 %). Eftersom tre av dessa sektorer är bland de snabbast växande när det gäller arbetstillfällen, har den sektorsvisa koncentrationen när det gäller kvinnors sysselsättning ökat med tiden.

En oproportionerlig andel kvinnor arbetar också i jämförelsevis få yrken. Tre breda yrkesgrupper svarade för 59 % av de förvärvsarbetande kvinnorna, men bara 40 % av den totala sysselsättningen för män och kvinnor (sekreterare, maskinskrivare, kontorister 22 %, butiksanställda, serveringspersonal, försäljning och service 20,5 % samt tekniker - vilket omfattade sjuksköterskor, lärare och vårdpersonal - 16 %). Kvinnor når inte heller högre befattningar lika ofta som män. Medan 10 % av männen var anställda som chefer eller högre tjänstemän, hade endast 6 % av kvinnorna en sådan befattning.

3. och 4. Rättigheter till social trygghet är i princip inte könsbundna. Vilka rättigheter till social trygghet de har som står utanför arbetskraften varierar avsevärt inom gemenskapen. Tabellerna från det ömsesidiga informationssystemet om social trygghet (Missoc), som publiceras varje år av kommissionen, ger en ganska god överblick över dessa rättigheter. Ett exemplar av den senaste utgåvan skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Trots de stora variationerna kan man urskilja följande två grundmodeller: Den ena innebär att arbetsföra personer som står utanför arbetskraften enbart kan komma i åtnjutande av social trygghet som en härledd rättighet, och den andra innebär att sådana rättigheter i viss mån kan grundas på bosättning. Vissa medlemsstater har en blandning av de två modellerna. Inom vissa trygghetssystem har bl.a. personer som tar hand om barn eller äldre familjemedlemmar sådana rättigheter i viss mån.

5. Missoc-tabellerna, som nämns ovan, ger en tillförlitlig bild av variationerna mellan medlemsstaterna avseende rättigheter för kvinnor som står utanför arbetskraften. Civilstånd är givetvis viktigt inom systemen med härledda rättigheter, precis som det är när det gäller ensamstående föräldrar. Antalet barn som mottagarna har påverkar beräkningen av flera förmåner inom de flesta trygghetssystem i medlemsstaterna. Utöver den sociala tryggheten i snäv bemärkelse påverkar antalet försörjda familjemedlemmar vanligen även storleken på bostadsbidrag och andra förmåner.