ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2325/01

från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Hinder för offentliggörandet av forskningsresultat som i hög grad påverkar folkhälsan och konsumentskyddet

För att genomföra forskning om antibiotikaresistens måste forskningslaboratorierna ha tillgång till antibiotika. Vissa läkemedelsföretag kräver, som villkor för att sälja denna antibiotika, att laboratoriet skall lova att det inte kommer att offentliggöra sina resultat utan att företaget först godkänt detta.

Känner kommissionen till detta och instämmer kommissionen i att denna begränsning av försäljningen inte bara strider mot bestämmelserna om fri rörlighet för varor utan även är mycket oroande när det gäller folkhälsa och konsumentskydd? Kan kommissionen ange vilka åtgärder den föreslår för att se till att denna verksamhet upphör?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 oktober 2001)

Som tidigare påpekats i svar på de skriftliga frågorna P-1509/01 från Avril Doyle(1) och P-1770/01 från Mary Elizabeth Banotti(2), har kommissionen redan kontaktat flera läkemedelsföretag med anledning av deras hållning när det gäller leveranser av antibiotika i pulverform för forskningsändamål. Kommissionen är av den uppfattningen att läkemedelsföretagen i allmänhet är beredda att leverera antibiotika för forskningsändamål. Större delen av antibiotikan kan dessutom enkelt köpas från olika fristående grossister.

Kommissionen har kommit fram till att det är praxis för vissa företag som kostnadsfritt förser forskare med antibiotika att kräva garantier för att forskningen är berättigad och av positiv betydelse för folkhälsan, samt att företagen får ta del av resultaten före publicering. Kommissionen har ingen anledning att tro att dessa krav har någon betydelse vare sig när det gäller den fria rörligheten för läkemedel eller i frågor som rör folkhälsa eller konsumentskydd. Kommissionen har inte för avsikt att vidta några åtgärder på området.

I detta sammanhang kan det vara värt att påpeka att frågan om antimikrobiell resistens har sin givna plats inom ramen för gemenskapens hälsovårdsstrategi, och omfattar åtgärder på samtliga relevanta områden, som folkhälsa, veterinärmedicin och växtskydd. I juni 2001 publicerade kommissionen ett meddelande med anledning av den gemensamma strategin mot antimikrobiell resistens(3) med närmare uppgifter om kommissionens förslag vad gäller forskning och produktutveckling, samt ett förslag till rekommendation från rådet angående återhållsam användning av antimikrobiella medel inom humanmedicin(4).

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 245.

(2) EGT C 340 E, 4.12.2001.

(3) KOM(2001) 333 slutlig, volym 1.

(4) KOM(2001) 333 slutlig, volym 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1766/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Cyperns anslutning

Europeiska rådet i Helsingfors drog slutsatsen att en politisk överenskommelse skulle underlätta Cyperns anslutning till EU men att om ingen överenskommelse kunde nås innan förhandlingarna slutförts skulle rådets beslut om anslutning fattas utan detta villkor.

Rådet lade emellertid till de kryptiska orden att rådet då det fattar sitt beslut kommer att beakta alla relevanta faktorer.

Vilka beslut har kommissionen fattat när det gäller tolkningen av dessa ord, eller, före vilken tidpunkt ämnar kommissionen fatta ett sådant beslut?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(28 juni 2001)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sitt svar på dennes skriftliga fråga E-2101/00(1).

Kommissionen stöder fullständigt unionens ståndpunkt att kraftfullt stödja Förenta nationernas initiativ för en politisk lösning i Cypern. Om det inte går att nå en politisk överenskommelse innan anslutningsförhandlingarna slutförs är det Europeiska rådet som avgör vilka faktorer som skall beaktas i samband med beslut om anslutning.

(1) EGT C 81 E, 13.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1305/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Att äga medier

1. Vilka eventuella begränsningar finns det i de enskilda medlemsstaterna ifråga om vissa medier i utländsk ägo (TV, radio, tidningar, tidskrifter, journaler)?

2. Är sådana begränsningar förenliga med fördragen?

3. Vilka restriktioner finns det i USA för unionsmedborgares eller EU-företags medieinnehav?

4. Är sådana restriktioner förenliga med Världshandelsorganisationens regler eller andra regler som avtalats på internationell nivå?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 juli 2001)

1. Ett antal medlemsstater tillämpar kvantitativa restriktioner på mediainnehav baserat på antal kanaler (Spanien, Italien, Portugal, Sverige), andel tittare/lyssnare/läsare (Tyskland, Frankrike, Förenade kungariket), del i upplagan eller i total upplaga i tidningsbranschen (Frankrike, Förenade kungariket) eller rösträtt (Sverige). Dessa begränsningar kan gälla ett medieslag eller vara utformade så att de begränsar vissa kombinationer av ägande (t.ex. Italien, Sverige, Förenade kungariket).

2. Nationella restriktioner mot utländskt ägande förekommer inte mellan medlemsstaterna. De får bara tillämpas på gemenskapsexterna aktörer. Medlemsstaternas nationella restriktioner mot utländskt ägande är således inte oförenliga med fördragen.

3. Situationen efter Uruguayrundan är att USA förbehåller sig rätten att bibehålla hinder mot utländska investeringar i radio- och TV-stationer. Dessa hinder har sin grund i USA:s kommunikationslag från 1934 (Communications Act), där direkt utländskt ägande i bolag med radio- och TV-koncessioner begränsas till 20 %. Vidare får en icke-amerikan eller ett icke-amerikanskt bolag inte äga mer än 25 % av ett holdingbolag eller moderbolag med koncession.

4. Dessa hinder har upptecknats som restriktion i förteckningen över USA:s särskilda åtaganden i Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) och godkänts av gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1213/01

från Adriana Poli Bortone (UEN) till rådet

(24 april 2001)

Ämne: Skydd av de kristna, ortodoxa klostren i Kosovo

Med beaktande av att talrika kloster och kyrkor i Kosovo hotas att förstöras av muslimska extremister och att de i de etniska striderna betraktas som rester av den serbiska närvaron,

att Treenighetsklostret i Musutiste redan blivit totalförstört, medan det ortodoxa klostret i Gracanica, Gudsmoderskatedralen i Ljevisa, Jungfruns uppenbarelsekyrka i Lipljan, Patriarkernas kloster i Pec, De heliga apostlarnas kyrka, kyrkan Sankta Maria Odighitria, Dominikanerkyrkan samt Dekanklostret befinner sig i riskzonen,

ställs frågan: hur ämnar rådet ingripa för att skydda de ortodoxa kloster och kyrkor i Kosovo-området som tillhör det kristna, europeiska kulturarvet?

Svar

(27 september 2001)

Rådet beklagar de återkommande utbrotten av etnisk och religiös intolerans i Kosovo och särskilt de fortsatta hoten mot ortodoxa kristna klosters integritet i serbiska områden. Rådet fastslår på nytt att det bestämt håller fast vid konceptet om ett öppet, demokratiskt, multietniskt och multikulturellt Kosovo som förespråkar tolerans och respekt för alla. Rådet fördömer varje form av våld, även att byggnadsverk förstörs som ingår i kulturarvet.

Den ärade parlamentsledamoten är säkert medveten om att, i överensstämmelse med FN:s säkerhetsråds resolution 1244, EU inte har ansvaret för säkerhet och allmän ordning i Kosovo, utan att detta är en uppgift för UNMIK:s (Förenta nationernas uppdrag i Kosovo) polisstyrkor samt för KFOR (Natos styrka i Kosovo). Rådet välkomnar och applåderar KFOR:s ansträngningar att säkerställa permanent skydd av de viktigaste religiösa minnesmärkena i Kosovo, liksom den regelbundna patrulleringen av andra religiösa platser.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1960/01

från Renato Brunetta (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Statligt stöd till Electricité de France (EDF)

EDF har köpt stora andelar i företag inom elsektorn i Förenade kungariket (London Electricity), Tyskland (ENBW), Italien (Montedison) och Spanien (Hydrocantábrico). De har slagit ut andra konkurrenter genom att erbjuda mycket höga priser. Den franska elmarknaden har avreglerats enligt miniminormerna i eldirektivet, men det är en försvinnande liten andel av elleveranserna som sköts av andra än EDF, som helt och hållet ägs av franska staten.

Enligt uppgifter från den europeiska elbranschen underskattar EDF kostnaderna för att avveckla sina kärnkraftverk och kan därför erbjuda onaturligt låga försäljningspriser. Den franska staten, EDF:s ägare, fastställer villkoren för anläggningarnas avskrivning. EDF:s räkenskaper visar att den ränta företaget betalar på sina omfattande skulder ligger långt under marknadsvärdet.

Jag vill därför ställa följande frågor till kommissionen, och då särskilt kommissionens ordförande och den kommissionsledamot som ansvarar för konkurrensfrågor: Anser inte kommissionen att man omgående bör inleda ett förfarande för fördragsbrott mot Frankrike angående statligt stöd till EDF som kraftigt påverkar handelsvillkoren mellan olika länder? Borde inte kommissionen, medan denna utredning pågår, använda sina befogenheter enligt artikel 3 g i fördraget för att hindra EDF från att köpa ytterligare företagsandelar i andra EU-länder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Kommissionen granskar för närvarande det franska regelverk som styr verksamheten inom Electricité de France (EDF) för att avgöra om bestämmelserna innehåller inslag av statligt stöd enligt artikel 87.1 (tidigare artikel 92.1) i EG-fördraget.

I samband med grönboken om försörjningssäkerhet(1) har kommissionen redan påtagit sig uppgiften att utföra en noggrann inventering av alla de olika former av ekonomiska bidrag som medlemsstaterna ger till skilda energislag. När denna inledande utredning är klar, kommer frågan om eventuella stöd till kärnkraft och deras förenlighet med fördragen att kunna analyseras, bland annat stödens påverkan på elmarknaden.

Kommissionen vill framhålla för parlamentsledamoten att närmare uppgifter om de frågor som tagits upp ovan skulle underlätta granskningen.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0847/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(22 mars 2001)

Ämne: Blisterförpackningar som innehåller läkemedel

Det finns en oro kring det växande antalet läkemedel som förpackas i blisterförpackningar. Detta har allvarliga följder för blinda eller synsvaga personer, som inte kan skilja mellan olika typer av läkemedel eftersom alla etiketter ser likadana ut när förpackningen väl är avlägsnad.

Har kommissionen tänkt på problemet och hur skulle det kunna lösas?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(15 maj 2001)

Kommissionen känner till det problem som frågeställaren tar upp men måste erinra om att det är innehavaren av försäljningstillståndet som ansvarar för läkemedlets form och förpackning. Dessa aspekter regleras inte i EG-rätten. Enligt EG-rätten skall patienterna få information om läkemedlet via bipacksedeln och ytterförpackningen (rådets direktiv 92/27/EEG av den 31 mars 1992 om märkning av humanläkemedel och om bipacksedlar(1)). Det skall också finnas information på små förpackningar, t.ex. tryckförpackningar. Det bör understrykas att gemenskapsrätten tillåter information i punktskrift på ytterförpackningen.

Vissa patienter kan naturligtvis ställas inför särskilda svårigheter, men kommissionen och medlemsstaterna ser dock till att föreskriven information finns på alla förpackningar och är läsbar.

Det bör slutligen noteras att läkemedel som förpackas i tryckförpackningar har bättre hållbarhet.

(1) EGT L 113, 30.4.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0662/01

från Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) till rådet

(8 mars 2001)

Ämne: Europeiska rådet i Lissabon och informationsnät

Europeiska rådet i Lissabon 2000 uppmanade rådet att stärka samarbetet mellan medlemsstaterna genom utbyte av information om erfarenheter och bra lösningar på grundval av förbättrade informationsnät som är de grundläggande instrumenten på detta område [socialt skydd]. Vilka särskilda åtgärder har man vidtagit i detta syfte och hur övervakar man de framsteg som görs?

Svar

(13 juli 2001)

Som uppföljning till Europeiska rådet i Lissabon lade kommissionen i juni 2000 fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av ett program för gemenskapsåtgärder som skall uppmuntra medlemsstaterna att samarbeta för att motverka social utslagning genom att förbättra kunskaperna, utveckla utbytet av information och goda rutiner, utvärdera erfarenheter samt främja dialogen och stödet till nätverkssamarbete på europeisk nivå mellan relevanta organ och organisationer. Beslutet har ännu inte antagits, men den andra behandlingen i Europaparlamentet pågår för närvarande.

Enligt utkastet till åtgärdsprogram skall en kommitté inrättas för att stödja kommissionen och den kommer att regelbundet informeras om de framsteg som görs.

Dessutom har verksamheten i Kommittén för socialt skydd i stort sett samma mål som åtgärdsprogrammet och ett nära samarbete med denna kommitté planeras under kommissionens och medlemsstaternas genomförande av åtgärdsprogrammet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1238/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: En effektiv behandling mot tuberkulos

Kan kommissionen förklara varför Europeiska unionen i sitt meddelande om åtgärder(1) Påskyndade insatser mot hiv/aids, malaria och tuberkulos som led i fattigdomsbekämpningen inte nämner Dots-strategin (direktövervakad kortidsbehandling), som är en effektiv och billig behandlingsmetod mot tuberkulos.

(1) KOM(2001) 96).

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(28 juni 2001)

Kommissionen uppskattar frågeställarens engagemang för kommissionens förslag om att påskynda insatserna mot de vanligaste smittsamma sjukdomarna, däribland tuberkulos (TBC), och försäkrar frågeställaren att kommissionen stöder världshälsoorganisationens (WHO) rekommendationer och en ökad satsning på DOTS-projektet.

Kommissionen har nyligen utarbetat två meddelanden om ett påskyndande av insatserna. I det första(1) har kommissionen lämnat ingående uppgifter om de tre sjukdomarnas globala genomslag och framhållit vissa insatsmöjligheter som hittills inte utnyttjats till fullo men som skulle kunna komma till ökad användning. Meddelandet gick inte i detalj in på enskilda åtgärder, men vad gäller TBC framhölls projektet Stop TB och dess handlingsplan, i vilken DOTS spelar en avgörande roll. I det andra meddelandet(2), handlingsprogrammet, har kommissionen beskrivit hur den vill försöka ta sig an utmaningarna i detta ambitiösa program.

DOTS är utan tvekan en viktig del i varje framgångsrik nationell strategi för att bekämpa TBC och bör ingå i ett effektivt hälsovårdssystem. Andra angelägna uppgifter är att utveckla nya diagnosmetoder, läkemedel och ett effektivt vaccin mot TBC samt åtgärder för att göra de andrahandsläkemedel som behövs för behandling av resistenta tuberkulosstammar ekonomiskt mer överkomliga. I kommissionens handlingsprogram planeras insatser på alla dessa områden.

(1) KOM(2000) 585 slutlig.

(2) KOM(2001) 96 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0974/01

från Wilhelm Piecyk (PSE), Reimer Böge (PPE-DE) och Christian von Boetticher (PPE-DE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Dansk registreringsavgift för tjänstebilar vållar problem på den gränsöverskridande arbetsmarknaden

En dansk registreringsavgift för tjänstebilar ser ut att vålla avsevärda problem på den gränsöverskridande arbetsmarknaden mellan Tyskland och Danmark.

Så är till exempel en tysk åldringsvårdare som är bosatt i Danmark och arbetar i Tyskland enligt dansk lag tvungen att betala registreringsavgift för en tjänstebil som hon använder uteslutande vid sin yrkesutövning men som hon med tanke på nödsituationer som kan uppstå måste ha på den ort där hon bor.

Enligt upplysningar som vi fått berörs en grupp på cirka 150 personer av liknande fall på den gränsöverskridande arbetsmarknaden mellan Tyskland och Danmark.

Denna registreringsavgift på ca 60 DKK per dag är så hög att den ifrågavarande gruppen missgynnas i jämförelse med kolleger bosatta i Tyskland.

Eftersom registreringsavgiften dessutom kan innebära ett hinder för personer att komma till arbetsplatsen och på det sättet går emot principen om främjande av en arbetsmarknad över gränserna inställer sig följande frågor till kommisionen:

1. Anser kommissionen att det ovannämnda förhållandet går att förena med den fria rörligheten för arbetstagare i Europa?

2. Vad har kommissionen hittills gjort och vad ämnar kommissionen göra för att bidra till en lösning på denna problematik?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(8 juni 2001)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaret på den skriftliga frågan E-1478/00 från Karin Riis-Jørgensen(1). Kommissionen fortsätter överträdelseförfarandet mot Danmark.

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0696/01

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till rådet

(14 mars 2001)

Ämne: Am- och dikobidrag

Kan rådet hålla med om att den nyligen lanserade sjupunktsplanen för Förenade kungariket är ofördelaktig för nötköttsproduktionen i Förenade kungariket och framför allt i Wales? Förslaget om en minskning av hur många produktiva am- och dikor som kan komma i fråga för am- och dikobidrag innebär att Förenade kungariket kommer att drabbas oproportionerligt hårt, eftersom landet har 18 procent av am- och dikobeståndet jämfört med endast 11 procent av EU:s sammanlagda produktion av nötkött.

Håller rådet med om att det är orättvist att Förenade kungariket måste införa dessa förändringar, i en situation där vi redan under de gångna fem åren har haft en plan för djur äldre än trettio månader som lett till att kreatur dragits bort från marknaden?

Håller rådet också med om att en minskning av antalet am- och dikor på marknaden kommer att inverka negativt ur konsumentsynvinkel eftersom följden blir att mindre mängder nötkött av hög kvalitet kommer att produceras för konsumenterna i Europa?

Är det inte dessutom också ologiskt att ytterligare koncentrera nötköttsproduktionen från mjölkkobestånd där sjukdomsfrekvensen för BSE varit mycket större?

Kunde rådet till sist tänka sig att ompröva systemet med slaktbidrag för kalvar? Detta system kan genomföras till lägre kostnad än de andra åtgärderna som kommissionen föreslagit, såsom ändringen av systemet för am- och dikor. Det kommer att leda till att djur av sämre kvalitet fås bort från marknaden och kommer dessutom att snabbare återställa balansen på marknaden.

Svar

(13 juli 2001)

Rådet har förelagts ett förslag om ändringar av den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött i syfte att anpassa produktionen till den minskade efterfrågan som orsakats av konsumenternas misstroende till följd av BSE-krisen.

Detta förslag, om vilket Europaparlamentet ännu inte har yttrat sig, behandlas för närvarande av rådet. Det är därför för tidigt för rådet att uttala sig om de frågor som den ärade parlamentsledamoten har väckt.

Rådet kommer i alla händelser att beakta Europaparlamentets yttrande innan det fattar något beslut om förslaget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1732/01

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Stora inköpscentrum (illojal konkurrens)

Med undantag för vissa medlemsstater där det finns ett uttryckligt förbud mot detta, verkar det vara vanligt att bensinpumpar eller bensinstationer inrättas vid de stora inköpscentren. Dessa bensinpumpar och bensinstationer kan i vissa fall ge avkall på normala vinstmarginaler och dumpa sina priser för att locka till sig kunder. Detta innebär illojal konkurrens, vilket i sin tur innebär nackdelar för konsumenterna och andra detaljhandlare (bensinstationer).

1. Kan kommissionen ange om den gett medlemsstaterna någon rekommendation om hur sådana metoder skall kunna undvikas, och vilka kontrollåtgärder den tänker vidta i detta hänseende?

2. Kan kommissionen ange vilka särskilda åtgärder den tänker vidta för att skydda konsumenternas intressen och förbättra öppenheten beträffande bensinpriserna vid de bensinstationer eller bensinpumpar som är etablerade i anknytning till stora inköpscentrum?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(24 juli 2001)

Kommissionen har inte antagit någon rekommendation till medlemsstaterna för att förhindra att stora köpcentrum säljer bensin och då ibland driver en lågprispolitik. Kommissionen har inte heller för avsikt att vidta några kontrollåtgärder i detta avseende.

Generellt sett anser kommissionen att förekomsten av nya aktörer och fristående företag är viktigt för att bibehålla och öka konkurrenstrycket på bensinpriserna. I ett pressmeddelande från den 2 oktober 2000(1) påpekade kommissionen att medlemsstaternas erfarenheter visar att det råder större konkurrens på marknader där det finns fristående aktörer med utjämnande marknadsinflytande än de där enbart integrerade oljebolag är representerade. Exempel på medlemsstater där snabbköp har visat sig vara framgångsrika nya aktörer i detaljistledetf är Frankrike och Förenade kungariket.

Bensinmarknader har dessutom en tendens till att vara av regional eller högst nationell utsträckning. Effekterna av konkurrensbegränsningar kommer därför troligtvis endast märkas i en medlemsstat. I detta fall verkar det som om den fråga som parlamentsledamoten tar upp främst är en sak för medlemsstaternas myndigheter och inte för kommissionen.

Slutligen ska det påpekas att det enligt gemenskapens konkurrensregler står företag fritt att sälja till vilket pris de vill. Konkurrensreglerna förbjuder inte företag att sälja till låga priser för att på så sätt locka kunder. Endast då det gäller företag med dominerande ställning kan denna frihet begränsas i viss utsträckning.

Kommissionen har inte för avsikt att vidta några särskilda åtgärder för att öka öppenheten kring bensinpriserna vid bensinstationer. Vi anser att det bästa sättet att främja konsumenternas intressen på bensinmarknaden är att garantera att konkurrensen inte snedvrids inom gemenskapen.

(1) IP/00/1090.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0755/01

från Albert Maat (PPE-DE) till kommissionen

(7 mars 2001)

Ämne: Finansieringen av programmet för frukt till skolorna

I Nederländerna har parlamentet gett i uppdrag åt ministrarna för jordbruk och folkhälsa att lägga fram ett program för frukt till grundskoleelever i Nederländerna. Syftet med detta är att barn redan i unga år skall kunna vänja sig vid att äta frukt och på det sättet fostras till fruktkonsumenter, enligt principen om att det skall böjas i tid det som krokigt skall bli.

Med beaktande av den definition som tillämpas i förordning (EG) 2826/2000(1) (om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden) bör frukt till skolorna kunna omfattas av sådana åtgärderna, med beaktande av närings- och hälsomässiga aspekter. Anser kommissionen att frukt till skolorna omfattas av denna definition?

Är Europeiska kommissionen beredd att inom ramen för stödet till säljfrämjande åtgärder ställa medel till förfogande för programmet för frukt till skolorna?

(1) EGT L 328, 23.12.2000, s. 2.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 april 2001)

Kommissionen ber att få påminna parlamentsledamoten om bestämmelserna i artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 2826/2000 av den 19 december 2000 om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden(1). Enligt denna artikel skall man välja ut vilka sektorer eller produkter som skall omfattas av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder med beaktande av bland annat det lämpliga i att, genom tematiska kampanjer eller åtgärder som riktar sig till en särskild målgrupp, informera om produkternas närings- och hälsomässiga samt hygieniska egenskaper.

Frågan om det är lämpligt att vidta åtgärder på gemenskapsnivå för att öka konsumtionen av frukt i skolorna kommer snart att tas upp i samband med diskussioner om tillämpningsföreskrifter för denna förordning. Föreskrifterna skall sedan antas av kommissionen i enlighet med förvaltningskommittéförfarandet.

Kommissionen kommer att hålla parlamentsledamoten underrättad om resultatet av dessa diskussioner.

(1) EGT L 328, 23.12.2000.