SKRIFTLIG FRÅGA E-3962/98

från Jessica Larive (ELDR) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Nederländare får betala för att använda bankkort inom EU

Sedan den 2 december 1998 debiterar en nederländsk bank fem gulden då pengar tas ut från en bankomat i ett annat "euroland". Likaså tar banken en sådan avgift när någon betalar med bankkort utomlands. Andra banker kommer troligen att införa detta system nästa månad (se tidningarna NRC av den 2 december 1998 och Algemeen Dagblad och Telegraaf av den 3 december 1998).

1. Känner kommissionen till att det tas ut sådana avgifter i Nederländerna?

2. Kan kommissionen ge besked om kommissionen anser att detta strider mot strävan efter ökad rörlighet för europeiska medborgare?

3. Tycker inte kommissionen att detta strider mot principen om fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer inom Europeiska unionen?

4. Tycker inte kommissionen att konsumenterna bör tjäna på att euron införs i stället för att bara drabbas av extra utgifter?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(17 februari 1999)

Kommissionen känner till att banker i Nederländerna och på andra ställen har ändrat sina avgiftssystem för elektroniska betalningar och kontantuttag i utlandet.

Möjligheten för en bankkund från en medlemsstat att ta ut pengar från bankomater och utföra andra elektroniska betalningar i en annan medlemsstat är tjänster som det står bankerna fritt att ta betalt för. Innan euron infördes doldes sådana avgifter i den varierande växelkurs som användes. Bankerna tog betalt för transaktioner i utlandet genom skillnaden mellan bankens köp- och säljkurs för en valuta, det så kallade "gapet". Detta var ett ogenomskinligt avgiftssystem som kommissionen länge uppmanat bankerna att upphöra med. I och med införandet av euron saknar bankerna möjlighet att beräkna avgifterna utifrån ett växelkursgap vid transaktioner med valutaenheter från länderna i euroområdet, på grund av det grundläggande kravet att de fastställda omräkningskurserna används vid all omräkning och växling mellan de deltagande ländernas valutaenheter. Bankerna måste därför ändra sina avgiftssystem.

En första utvärdering(1) av tillämpningen av kommissionens rekommendation 98/286/EG av den 23 april 1998 om bankavgifter för omräkning till euro(2) visar att bankerna i euroområdet har för avsikt att följa rekommendationen. Det innebär att ingen avgift kommer att tas ut för att ändra (redenominera) konton till euro eller för att räkna om betalningar till och från euro och de deltagande medlemsstaternas nationella valutaenheter. Detta är en betydelsefullt bidrag till att skapa förtroende hos allmänheten för införandet av euron. I rekommendationen uppmanas bankerna naturligtvis inte att sluta ta betalt för sina tjänster, bland annat för möjligheten att göra kontantuttag utomlands, men den innebär att avgifterna skall vara synliga. I rekommendationens sjunde skäl och artikel 4 anges att bankerna, om så är möjligt, före den 1 januari 1999 skall ändra sin information om avgifter för utlandsbetalningar och valutaväxlingar för att undvika missförstånd om avgiftsnivåerna efter detta datum.

Parlamentsledamotens uppgift att en holländsk bank tar ut en fast avgift för utlandsbetalningar från och med den 2 december 1998 tyder på att banken ändrat sitt avgiftssystem före den 1 januari 1999. Bankerna i andra deltagande medlemsstater har också ändrat sina avgiftssystem för utlandsbetalningar senast den 1 januari 1999. Kommissionen anser inte att bankernas nya avgiftssystem för växling av sedlar är i strid med målet att öka medborgarnas rörlighet. Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt när det gäller betydelsen av fri rörlighet för personer, varor, tjänster och kapital. Det råder emellertid ingen motsättning mellan dessa friheter och rätten för banker att ta betalt för sina tjänster.

Kommissionen instämmer helt i att konsumenterna bör kunna dra nytta av eurons införande. Parlamentsledamoten tycks anse att konsumenterna, snarare än att dra nytta, "drabbas av extra utgifter". Faktum är att man räknar med att avgifterna kommer att minska i takt med att konkurrensen ökar.

Kommissionen granskar emellertid bankernas avgifter för utlandsbetalningar och sedelväxling. Frågan togs nyligen upp med ordförandena i de främsta europeiska bankorganisationerna, som ombads lämna uppgifter för dessa avgifter i medlemsstaterna och en jämförelse mellan 1998 och 1999 års avgiftsnivåer. Kommissionen kommer också att erhålla upplysningar från konsumentorganisationer och enskilda i medlemsstaterna och kommer att vidta åtgärder mot missförstånd, vilseledande uppgifter eller missbruk.

Enligt kommissionen finns det mycket som tyder på att de betydande skillnaderna mellan utlandsbetalningar och inhemska betalningar undan för undan kommer att försvinna i ett område med en gemensam valuta. Skillnaderna kommer att försvinna om konkurrensen får verka fritt. Detta kräver emellertid att svagheter i infrastrukturen för utlandsbetalningar och andra strukturhinder för konkurrens över gränserna tas bort. Kommissionen är fast besluten att initiera sådana förändringar och avser att under våren 1999 lägga fram ett meddelande om betalningssystemen inom den ekonomiska och monetära unionen (EMU). I meddelandet kommer ett detaljerat ramverk att presenteras för att uppnå ett enhetligt betalningssystem.

(1) Tillgänglig på Internet: http://europa.eu.int/comm/dg15.

(2) EGT L 130, 1.5.1998.