SKRIFTLIG FRÅGA E-2547/99

från Guido Podestà (PPE-DE) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Före detta gränsstäder

En lång och noggrann undersökning som många tjänstemän från Europeiska kommissionens olika generaldirektorat har varit inblandade i har visat att det helt saknas studier från EU:s institutioner om de lokala grupper, organisationer och företag som i samband med införandet av den inre marknaden har förlorat basen för sin egen socio-ekonomiska situation: gränserna.

Även om vi alla är positivt inställda till en alltmer enad europeisk union, är det vår skyldighet att tillgodose alla europeiska medborgares behov. När Schengenavtalet trädde i kraft var den enda gemenskapsåtgärd som planerades en särskild rörlighetsplan för tulltjänstemän, men ingenting gjordes för dem som ägnade sig åt någon verksamhet som var avhängig av gränserna.

Anser kommissionen inte att det är nödvändigt att göra en djupgående analys av behoven i dessa särskilda områden inom EU?

Anser kommissionen inte att det vore lämpligt att ge särskilt logistiskt och ekonomiskt stöd till dem som inom kort kommer att missgynnas av den inre marknaden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 februari 2000)

Kommissionen delar parlamentsledamotens bekymmer för de sociala konsekvenserna av den inre marknaden och anser att effektiva marknadsresultat bara är acceptabla om de överensstämmer med gemenskapens sociala mål och värden. Den inre marknad som håller på att mogna

fram kräver en strategi som innebär konkreta vinster för alla berörda, både medborgare och företag, inklusive dem som befinner sig i gränsregioner och -städer, oavsett lokala förhållanden. Kommissionen har därför antagit strategin för EU:s inre marknad(1). Strategin tar hänsyn till den inre marknadens bidrag till unionens vidare mål och godkändes av Europeiska rådet i Helsingfors.

Det främsta syftet med denna strategi är att konstant förbättra den inre marknaden under de kommande åren, så att detta leder till fördelar för både medborgare och företag. Dessa intressen utesluter inte varandra och om de skulle hamna i konflikt måste de förenas. Genom resultattavlan för den inre marknaden och Cardiffrapporten följer kommissionen kontinuerligt upp effekterna av de inremarknadsåtgärder som antas. Cardiffrapporten är en årlig bedömning av produkt- och kapitalmarknadernas funktion och en granskning av marknaderna i vid mening, dvs. även de sociala effekter som uppstår.

Av Cardiffrapporten för 2000(2) framgår att den ekonomiska och sociala sammanhållningen mellan de europeiska regionerna (generellt) har förbättrats avsevärt. BNP per capita i de 10 regioner med lägst inkomstnivåer har under perioden 19861996 ökat från 41 % till 50 % av genomsnittet för gemenskapen. Tvärtemot prognoserna har den geografiska koncentrationen inom tillverkningsindustrin minskat mellan 1988 och 1998. Detta betyder att tillväxten i mindre medlemsstater och medlemsstater i randområden i själva verket har varit större än i större medlemsstater.

Dialogen med medborgare och företag är ett nytt verktyg för att få feedback från allmänheten och är tänkt som ett hjälpmedel som skall bidra till att EU-medborgarna kan dra full nytta av sina rättigheter. Via Internet och ett telecenter (med gratisnummer i varje medlemsstat) kan medborgarna ställa frågor och få personlig rådgivning om sina rättigheter och möjligheter på den inre marknaden. Den feedback som erhålls genom dialogen kan användas för att lösa problem som medborgare och företag stött på, så att de därigenom får hjälp när de vill driva affärsverksamhet eller resa över gränserna till grannländerna. Den bidrar även till att förbättra samverkan vid utvecklingen av den politik som är avsedd att förbättra den inre marknadens funktion.

Kommissionen kommer varje år att förelägga parlamentet, rådet och alla berörda parter en uppdaterad version av strategin för den inre marknaden. Den första uppföljningen förväntas vara avslutad i april 2000.

Under de senaste 10 åren har runt 3,5 miljarder euro tillhandahållits ur strukturfonderna, via gemenskapsinitiativet Interreg, för utveckling av gränsregionerna i gemenskapen. Ett liknande belopp kommer troligen att bli tillgängligt under den nya perioden för Interreg-initiativet 20002006. Även om det främsta syftet med denna gränsöverskridande del av Interreg är att överbrygga de hinder som gränser ger upphov till, finns det ingenting som hindrar att medlemsstaterna och regionerna som deltar i ett program inom ramen för Interreg använder medel till att hjälpa dem som tillfälligt stöter på problem till följd av förändringar som, i ett vidare perspektiv, kommer att stärka den inre marknaden.

(1) KOM(1999) 624 slutlig.

(2) Ref. after adoption.