ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0013/03

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(20 januari 2003)

Ämne: Direktivet om investeringstjänster

I vilken mån anser kommissionen att det ändrade direktivet om investeringstjänster bör förhindra införandet av bestämmelser som skulle möjliggöra försäljning av investeringsprodukter eller investeringstjänster såvida de inte föregås av åtgärder för att säkerställa att de är lämpliga för enskilda, potentiella kunder?

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 februari 2003)

Kommissionen har för avsikt att stärka gemenskapens rättsliga regelverk för att skydda investerare genom att öka investeringsföretagens skyldigheter när de erbjuder tjänster till kunder.

I detta syfte är medlemsstaterna skyldiga enligt artikel 18 i förslaget(1) att se till att investeringsföretagen får nödvändig information från kunden beträffande dennes kunskaper och erfarenheter på investeringsområdet, målen för investeringarna och kundens ekonomiska situation så att investeringsföretaget kan avgöra vilka investeringstjänster och finansiella instrument som passar för den kunden. Kommissionens metod grundar sig på den nuvarande artikel 11 i det befintliga investeringstjänstedirektivet(2). Denna metod överensstämmer med den bok med harmoniserade uppföranderegler som godkänts av EVTK.

Kommissionen anser det är oundgängligt för investeringsföretag som agerar på uppdrag av en kund, för att ordentligt uppfylla sina tjänsteåligganden mot kunderna, att få den informationen och bedöma lämpligheten för kunden i fråga, av de tjänster eller transaktioner i finansiella instrument som det är frågan om. Kommissionen inser dock till fullo att denna bedömning är mycket ingående och måste genomföras mycket noggrant för att bland annat ta hänsyn till arten av tjänst (något som endast kräver ett automatiskt enstaka verkställande räcker kanske inte till vid individuell portföljförvaltning) och den finansiella produkten.

Artikel 18 anger klart en differentiering i kraven på lämplighet och känn din kund, med hänsyn till arten av investeringstjänst. Detta kommer att garantera att formen och omfattningen av denna bedömning genomförs på ett sätt som är lämpligt för att förse kunder med billiga och flexibla mäklartjänster, samtidigt som hänsyn fortfarande tas till hur transaktioner i olika finansiella produkter kan innebära olika grader av marknadsrisk för investerare.

(1) KOM(2002) 625 slutlig.

(2) Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet, EGT L 141, 11.6.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0173/03

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(29 januari 2003)

Ämne: Mincemeat och lemon curd

1. I pressen har det nyligen påståtts att Europeiska kommissionen försöker förbjuda märkning med benämningarna mincemeat och lemon curd. Är detta sant?

2. Varför anser kommissionen i så fall att det är nödvändigt att ändra dessa benämningar? Vilka namn vill kommissionen byta ut?

3. Om påståendet inte är sant, kan kommissionen försäkra att dessa produkter inte kommer att beröras?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 mars 2003)

I Förenade kungarikets nationella lagstiftning definieras lemon curd och mincemeat på följande sätt:

- Lemon curd är en produkt som huvudsakligen är framställd av en emulsion av ätbara fetter eller oljor (eller båda), socker, hela ägg eller äggula (eller båda), och någon kombination av citronpuré, fruktkött av citron eller citron.

- Mincemeat är en produkt som huvudsakligen är framställd ett sötningsmedel, vinfrukter, citrusskal, socker eller andra kolhydrater, talg eller motsvarande fett samt vinäger eller ättikssyra med eller utan andra ingredienser.

Användningen av termerna lemon curd och mincemeat är inte förbjuden enligt gemenskapslagstiftningen. Kommissionen har inga planer på att införa lagstiftning för att förbjuda användningen av dessa termer för produkterna i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1281/03

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(4 april 2003)

Ämne: Lagstiftning om boendestandarden i bostäderna inom Europeiska unionen

I gemenskapens regelverk på miljöområdet hittar man olika texter som reglerar boendeförhållanden i fastigheter avsedda för boende. Europeiska unionen har lagstiftat om frågor som användning av asbest i byggmaterial, bedömning och hantering av omgivningsbuller eller fastigheters energiprestationer. Det finns emellertid inga direktiv eller rekommendationer som till förmån för invånarnas välbefinnande och säkerhet skulle reglera andra aspekter på boendeförhållanden i fastigheter avsedda för boende, såsom minsta boendeyta, isolering av bostäder, tillgänglighetsvillkor m.m.

I Spanien pågår för närvarande en häftig debatt om undermåliga boendeförhållanden, framför allt när det gäller termiska och akustiska normer. I detta sammanhang skulle det vara lämpligt att på gemenskapsnivå införa bestämmelser om den boendestandard som skall uppfyllas i bostäder. På detta sätt skulle man kunna harmonisera olika befintliga nationella lagar och fastställa minimikriterier för välbefinnande, skydd mot föroreningar och säkerhet för de medborgare som är bosatta inom EU.

Har kommissionen för avsikt att lägga fram något förslag till en framtida lagstiftning om boendeförhållandena i fastigheter avsedda för boende? Om så är fallet, är kommissionen beredd att undersöka möjligheten att i detta projekt inbegripa försäljarens ansvarsskyldighet i fall av dolda fel i sålda fastigheter?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 maj 2003)

Till skillnad från när det gäller byggprodukter, som omfattas av ett särskilt EU-direktiv(1), är det medlemsstaterna som fastställer bestämmelser för byggnadsarbeten. Eftersom det inte finns någon grund i fördraget för införande av EU-bestämmelser som rör boendeförhållanden (minimikrav på boendeyta, isolering av bostäder, tillgänglighet, miljöaspekter osv.), kan kommissionen inte ta lagstiftningsinitiativ på detta område. Det har heller inte fastställts att ett sådant initiativ skulle skapa något mervärde.

Säljarens ansvar för dolda fel i fastigheter omfattas inte av EU-lagstiftningen. I direktiv 1999/44/EG om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier(2) behandlas visserligen dolda fel, men inte när det gäller fastigheter. Direktiv 85/374/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister(3), som enbart avser utomobligatoriskt ansvar, omfattar inte fastigheter och kan därför inte heller tillämpas på det aktuella fallet. Kommissionen anser inte att det är lämpligt att lägga fram ett särskilt förslag om detta. Kommissionen avser dock att inom kort lägga fram ett ramdirektiv om illojala affärsmetoder. Ett sådant direktiv skulle sannolikt skydda även fastighetsköparnas intressen.

(1) Rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter EGT L 40, 11.2.1989.

(2) EGT L 171, 7.7.1999.

(3) EGT L 210, 7.8.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0233/03

från Eluned Morgan (PSE) till kommissionen

(4 februari 2003)

Ämne: Avfall som matjord

Vad är kommissionens nuvarande ståndpunkt om användning av avfall som matjord i deponier, med tanke på farhågorna om BSE? När kommer kommissionen att fatta beslut i denna fråga? När kommer medlemsstaterna att informeras? Gäller denna politik endast för Förenade kungariket eller för hela EU?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(18 mars 2003)

Enligt artikel 4 i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975(1), ändrat genom rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991 om avfall(2) skall medlemsstaterna se till att avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att processer eller metoder används som kan skada miljön.

I rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(3) fastställs särskilda krav för deponering av avfall, bland annat villkor för konstruktion och täckning av deponier.

Dessutom kommer deponering av material som är, eller misstänks vara, positivt för transmissibel spongiform encefalopati (TSE) att vara förbjudet från och med den 1 maj 2003 enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel(4). Andra material som sannolikt kan fungera som värd för eller innehålla TSE-agens, t.ex. specificerade riskmaterial, måste ha behandlats i tryckkokare enligt mycket stränga normer så att TSE-agenset desaktiveras innan de får deponeras.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.

(2) EGT L 78, 26.3.1991.

(3) EGT L 182, 16.7.1999.

(4) EGT L 273, 10.10.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1145/03

från Charles Tannock (PPE-DE), Generoso Andria (PPE-DE),John Bowis (PPE-DE), Chris Davies (ELDR), Jean Lambert (Verts/ALE)och Lennart Sacrédeus (PPE-DE) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Handel med katt- och hundskinn

Kommissionen känner till att djurskyddsorganisationer har lagt fram bevis för att katter och hundar dödas på mycket grymma sätt för sin päls skull i vissa asiatiska länder. Pälsen exporteras sedan till andra länder inbegripet Europeiska unionen. Ibland hängs och skinnas dessa djur levande och andra oerhört grymma metoder förekommer. Pälsen ersätter ofta illegalt andra typer av päls eller säljs som konstgjord päls.

Päls som framställs från djur i Europeiska unionen måste anskaffas i enlighet med kraven i rådets direktiv 93/119/EEG(1) och 98/58/EG(2). Dessa direktiv kräver att djurens välmående respekteras. Katter och hundars välmående respekteras helt klart inte med tanke på hur de behandlas i länder som t.ex. Kina.

I sitt svar på den skriftliga frågan E-1203/02(3) från Phillip Whitehead, uppger kommissionsledamot David Byrne:

Vissa medlemsstater har infört totalförbud mot produktion, användning, handel och import av pälsarna i fråga. Eftersom man därvid inte tar hänsyn till under vilka förhållanden djuren föds upp och avlivas, är det uppenbart att sådana åtgärder inte enbart motiveras av hänsyn till djurskyddsaspekter, utan att det även rör sig om en etisk fråga huruvida man kan använda produkter som härrör från djur som främst betraktas som sällskapsdjur.

I svaret på den skriftliga frågan E-3981/00(4) har kommissionen redan förklarat att ett förbud mot import av katt- och hundskinn som inte åtföljs av ett förbud mot den interna i EU-handeln med sådana produkter förmodligen skulle komma i konflikt med WTO:s bestämmelser. För att följa WTO:s bestämmelser måste ett förbud mot dessa produkter därför åtföljas av ett totalförbud mot handel inom EU. Ett totalförbud av detta slag är uppenbarligen det enda sättet att förhindra den oerhörda grymhet som djuren utsätts för. Av vilket skäl säger kommissionen då att det är uppenbart att önskan om ett förbud inte enbart motiveras av hänsyn till djurskyddsaspekter? Godtar inte kommissionen att en

önskan om att förhindra grym behandling av djur, bortsett från viljan att inte använda produkter som härrör från sällskapsdjur, kan ses som ett försök att förhindra brott mot allmän moral, vilket motiverar en begränsning av handeln i form av ett gemenskapsdirektiv?

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21.

(2) EGT L 221, 8.8.1998, s. 23.

(3) EGT C 301 E, 5.12.2002, s. 104.

(4) EGT C 163 E, 6.6.2001, s. 232.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0373/03 och E-1145/03ingivet av David Byrne för kommissionen

(29 april 2003)

Kommissionen ignorerar inte frågan om import av hund- och kattpäls. Kommissionens avdelningar undersöker nu frågan med beaktande av WTO:s bestämmelser, gemenskapens rättsakter och samspelet mellan gällande lagstiftningar för att förhindra att konsumenterna vilseleds.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0254/03

från Ole Krarup (GUE/NGL) till kommissionen

(29 januari 2003)

Ämne: Tillträde till marknaden för hamntjänster

Om förslaget till direktiv om tillträde till marknaden för hamntjänster antas i sin nuvarande form kommer detta att leda till problem med hänsyn till upprätthållandet av gällande regler om fartygssäkerhet och hamnarbetarnas arbetsvillkor, som följd av fritt tillträde till egenhantering.

Kan kommissionen, mot denna bakgrund, ge besked om hur den tänker gå till väga för att se till att dessa regler upprätthålls? Rent konkret, hur menar kommissionen att de danska hamnarbetarnas avtalade löne- och arbetsvillkor härunder arbetsmiljö skall säkras åt dem som kommer att omfattas av bestämmelserna om egenhantering när direktivet träder i kraft?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 februari 2003)

Enligt kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillträde till marknaden för hamntjänster(1) skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att garantera att sociallagstiftningen tillämpas. Detta bekräftades i den gemensamma ståndpunkten(2). Mer specifikt fastställs det uttryckligen i den gemensamma ståndpunkten om egenhantering att bestämmelserna inte på något sätt påverkar tillämpningen av nationell sysselsättnings- och sociallagstiftning, förutsatt att dessa är förenliga med gemenskapsrätten och gemenskapens och de berörda medlemsstaternas internationella åtaganden. Dessutom måste tjänsteföretag som anställer sin egen personal uppfylla de kriterier som är fastställda av den berörda medlemsstaten. Även här gäller naturligtvis att kriterierna måste vara förenliga med gemenskapsrätten.

Slutligen står det i artikel 19 i den gemensamma ståndpunkten att detta direktiv påverkar inte på något sätt tillämpningen av medlemsstaternas sociallagstiftning, däribland relevanta regler för tjänsteleverantörers anställande av personal när de tar över ett tillstånd till följd av ett urvalsförfarande. Socialskyddsnormerna får inte vara lägre än de som fastställs i tillämplig gemenskapslagstiftning. Normerna måste dessutom vara förenliga med gemenskapsrätten, däribland bestämmelserna och principerna i EG-fördraget.

För danska hamnarbetare gäller alltså den danska sociallagstiftningen och/eller kollektivavtal på det sätt som anges ovan.

(1) EGT C 154 E, 29.5.2001.

(2) EGT C 299 E, 3.12.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0143/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUEkvatorialguinea och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUEkvatorialguinea kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Ekvatorialguineas fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

Ett protokoll för perioden 1 juli 200130 juni 2004 skrevs under den 2 februari 2001 av de båda parterna, men har ännu inte tillämpats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0508/03

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(24 februari 2003)

Ämne: Skydd av djur under transport i Spanien

Under år 2000 och nu senast i april 2002 reste kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor (FVO) till Spanien och besökte några marknader och slakterier. Under besöket upptäckte man generellt sett problem avseende djurens välbefinnande och brister avseende djurtransporter.

Skulle kommissionen kunna bekräfta om det fram till dags datum vidtagits några åtgärder för att avhjälpa denna situation? Fortsätter Spanien att överträda direktiv 91/628(1)?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 mars 2003)

Efter Kontoret för livsmedel- och veterinärfrågors besök i april 2002, lämnade det spanska ministeriet för jordbruk, fiske och livsmedel skriftliga garantier med innebörden att man har tagit itu med situationen av bristande rättslig grund för att sanktionera transportrelaterade

överträdelser. Även vissa andra åtgärder har vidtagits för att förbättra situationen, framför allt vad gäller godkännandet av transportföretag, kontrollen av fordon och hälsotillståndet hos djur som skall transporteras. Inga åtaganden gjordes emellertid som indikerade att man hade tagit itu med de upptäckta bristerna i slakterierna.

Kommissionen är fortfarande mycket bekymrad över omfattningen av EG-rättens genomförande och efterlevnad inom detta område i Spanien. Kommissionen kommer inte att låta bli att vidta ytterligare åtgärder som är nödvändiga, inklusive fortsatt tillgripande av överträdelseförfaranden enligt artikel 226 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0535/03

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(26 februari 2003)

Ämne: Arbetstiden och Simap-domen

Kan kommissionen bekräfta att EG-domstolens dom av den 3 oktober 2000 i Simap-målet kommer att tillämpas på arbetstiden för läkare under utbildning, så snart bestämmelserna i arbetstidsdirektivet när det gäller dessa arbetstagare träder i kraft längre fram i år?

Vad anser kommissionen kommer att bli de troliga följderna för vårdgivarnas förutsättningar att bedriva vård?

På vilket sätt ämnar kommissionen granska arbetstidsdirektivets konsekvenser för vårdgivarna?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(24 mars 2003)

Från och med den 1 augusti 2004 kommer arbetstidsdirektivet (rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden(1)) att gälla läkare under utbildning i enlighet med EG-domstolens tolkning av bestämmelserna i direktivet.

Kommissionen har inlett en analys av konsekvenserna av domstolens dom i Simap-målet(2) i alla medlemsstater. Ett möte med nationella experter har redan hållits och en anbudsinfordran om en studie har redan påbörjats. Studien ska i detalj kartlägga medlemsstaternas lagstiftning och praxis när det gäller läkares arbetstider, bedöma vilka konsekvenserna av tillämpningen av Simap-målet kommer att vara i alla medlemsstater, och även hur domen i målet eventuellt kan påverka andra sektorer.

Kommissionen kommer att ta upp denna fråga i meddelandet om arbetstider som ska antas ännu detta år.

(1) EGT L 307, 13.12.1993.

(2) Domstolens dom av den 3 oktober 2000 i mål C-303/98, Sindicato de Médicos de Asistencia Pública (Simap) och Conselleria de Sanidad y Consumo de la Generalidad Valenciana, REG 2000, I-07963.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0783/03

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(14 mars 2003)

Ämne: Inre marknaden

I svaret på min fråga nr E-3516/01(1) om en uppsplittring av den gemensamma inre marknaden nämner kommissionen att Grekland är det land som har det största genomförandeunderskottet av direktiv i sin nationella lagstiftning. Kommissionen framhåller även att den inre marknaden fragmenteras om direktiven inte införlivas inom fastställd tidsfrist och att detta undergräver förutsättningarna för tillväxt och nya arbetstillfällen samt att den rättsliga osäkerhet som uppstår innebär avsevärda kostnader för medborgarna och företagen.

Hur placerar sig Grekland i dag och hur placerar sig övriga medlemsstater? Hur höga är kostnaderna för den europeiska ekonomin till följd av dagens situation? Har Grekland införlivat direktiven om offentlig upphandling? Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att den gemensamma inre marknaden skall förverkligas fullt ut i EU, om denna ännu inte är förverkligad?

(1) EGT C 134 E, 6.6.2002, s. 241.

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 april 2003)

Enligt de senaste siffrorna som offentliggjordes vid Europeiska rådets vårmöte den 21 mars 2003 har Grekland ett införlivandeunderskott på 3,8 %, vilket är det tredje högsta underskottet bland samtliga medlemsstater och motsvarar 58 direktiv som inte införlivats i tid. Det grekiska underskottet har ökat betydligt sedan Europeiska rådets möte i Barcelona förra året, då det var 2,6 %. Det genomsnittliga införlivandeunderskottet i hela unionen har också ökat, från 1,8 % vid Barcelonamötet till 2,6 % i dagsläget. Dock har alla direktiv om offentlig upphandling nu införlivats av Grekland och de övriga medlemsstaterna.

Kommissionen undersöker för närvarande frågan om att beräkna de negativa effekterna av att inremarknadslagstiftning inte införlivas inom föreskriven tid, och den har redan kunnat konstatera att det är ett mycket svårt arbete (se svar på skriftlig fråga E-3516/01).

I december 2002 lade kommissionen fram ett antal förslag om bättre övervakning av EG-rättens tillämpning(1). Den kommande strategin för den inre marknaden 20032006 kommer att innehålla ytterligare förslag till hur flera av de återstående problemen ska angripas. Med tanke på Europaparlamentets positiva rapport om översynen av strategin för den inre marknaden 2002 (med Malcolm Harbour som föredragande) tror kommissionen att parlamentet till fullo kan stödja december månads meddelande och strategin.

(1) KOM(2002) 725 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0552/03

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(27 februari 2003)

Ämne: Arbetsrätt i Slovakien överträdelse av EU:s rättsregler

Slovakiens regering planerar att genomföra följande ändringar av arbetsrätten:

- Försämra arbetstagarens rättigheter vid avsked och uppsägning.

- Försämra funktionshindrades särskilda rättigheter.

- Ta bort rätten till minimilön.

- Ta bort avgångsvederlagen.

- Ta bort principen om 5-dagarsvecka.

- Inskränka arbetstagarnas och fackförbundens rättigheter.

1. Kan kommissionen säga om de planerade ändringarna går emot EU:s gällande rättsregler?

2. Uppstår därigenom en kränkning av anslutningsfördraget med EU?

3. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta om Slovakien inte rättar sig efter EU:s gällande rättsregler eller efter anslutningsfördraget?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 april 2003)

1. Kommissionen är starkt medveten om behovet att säkerställa att alla aspekter av gemenskapens arbetsrätt införlivas och genomförs på ett effektivt sätt i kandidatländerna.

När det gäller de berörda ändringarna har kommissionen inte fått några officiella ändringsförslag avseende den slovakiska regeringens ståndpunkt. Därför är det för närvarande inte möjligt att undersöka om sådana ändringar är i linje med gemenskapens arbetsrätt.

När det gäller individuella uppsägningar, minimilön och kollektiva rättigheter finns det inga övergripande arbetsrättsdirektiv på EU-nivå.

2. Det finns idag inga tecken på att landet bryter mot anslutningsfördraget.

3. Det finns idag ingen anledning att överväga att vidta åtgärder i händelse av framtida överträdelser av fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0366/03

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(12 februari 2003)

Ämne: Direktiv om järnvägstunnlar

Den tågolycka som nyligen inträffade i Tendapasset (franska Alperna) har gett upphov till oro för säkerheten i järnvägstunnlar, oavsett den behöriga franska domstolens utvärdering av olyckan. Ett direktiv om säkerheten i vägtunnlar har nyligen förelagts parlamentet. Kan kommissionen tala om huruvida den planerar ett motsvarande initiativ för järnvägstunnlar? Kan kommissionen även tala om hur tidsschemat ser ut och vad direktivet sannolikt kommer att innehålla?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 mars 2003)

Kommissionen avser att anta en teknisk specifikation för driftskompatibilitet (TSD) på området säkerhet i järnvägstunnlar. Detta som ett led i genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/16/EG av den 19 mars 2001 om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg(1).

I oktober 2002 fick därför den europeiska organisationen för driftskompatibilitet inom järnvägssektorn (AEIF) i uppdrag att ta fram ett förslag till teknisk specifikation för driftskompatibilitet inom trettio månader, enligt direktivets artikel 6.1.

I enlighet med samma artikel kommer förslagets kostnader och fördelar att analyseras, och organisationer som företräder användarna kommer att rådfrågas, liksom arbetsmarknadens parter. Därefter kommer den kommitté som inrättats enligt direktivets artikel 21 att få yttra sig. Enligt planerna skall en TSD antas under 2005.

(1) EGT L 110, 20.4.2001.