SKRIFTLIG FRÅGA P-0931/00

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Deltagande av forskningspartner från utvecklingsländerna i miljöforskningsprogram som finansieras av EU

Det avgörande för utvecklingsländernas framåtskridande är att de själva har en möjlighet att delta i utvecklingsarbetet både vad gäller att definiera och lösa problemen. På EU-nivå tillämpas detta tillvägagångssätt tillsvidare dåligt med avseende på utvecklingsländernas vetenskapliga och tekniska projekt.

EU:s ramprogram omfattar inte utvecklingsländerna. Med andra ord kan till exempel nordafrikanska partner inte delta i vetenskapliga och tekniska projekt som gäller miljön. Det föreligger naturligtvis inga hinder för deras forskningsverksamhet, men de har inga finansieringsmöjligheter eftersom utvecklingsländerna inte kan delta i ett konsortium i egenskap av finansieringssökande parter.

Varför är detta inte fallet då man samtidigt till exempel ökat Rysslands möjligheter att delta?

Har man utvärderat detta ärende bl.a. genom att beakta hur EU berörs av ökenspridningen i Nordafrika och problemen i anslutning till Medelhavet?

Är EU berett att genom en finansiering ge de lokala forskarna ett större ansvar sålunda att verksamheten kvarstår också efter det finansiärerna avlägsnat sig? Är EU berett att se till att projekten inte förverkligas utan de lokala forskarnas insatser?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(14 april 2000)

Kommissionen delar helt ledamotens uppfattning när det gäller forskningens betydelse för utvecklingsländernas utveckling och det faktum att forskningen bör styras av efterfrågan och inriktas på utvecklingsproblemen i dessa länder.

Det är sant att utvecklingsländer har möjlighet att delta i de tematiska programmen inom femte ramprogrammet, om än utan möjlighet till gemenskapsfinansiering (läget är det samma för Ryssland), men denna öppning innebär ändå ett framsteg jämfört med fjärde ramprogrammet som endast delvis var öppet för dessa länder.

Två särskilda möjligheter har emellertid särskilt reserverats för dessa länder inom ramen för det övergripande programmet INCO: åtgärden INCO-DEV, som särskilt syftar till att främja det vetenskapliga och tekniska samarbetet mellan EU och alla utvecklingsländer, samt åtgärden INCO-MED, som endast rör de Medelhavsländer som har att göra med de områden som är typiska för regionen. Alla problem som rör vatten, inbegripet problemen med ökenspridning, utgör centrala ämnesområden för INCO-MED.

Inom dessa två program förs en kontinuerliga dialog med företrädare för dessa regioner, och det innebär att de deltar i både definitionen av det samarbetsområde som skall främjas och urvalsförfarandet för förslag, särskilt när det gäller projektens relevans för utvecklingen av regionen.

Dessutom är det så att metoderna för genomförande av programmen INCO-DEV och INCO-MED innebär att initiativ från utvecklingsländer inte bara tillåts utan till och med uppmuntras. Hur som helst är ett av villkoren för förslag som mottas inom ramen för programmet att forskare från dessa länder deltar på likvärdig grund

Ett av målen är att hjälpa till att stärka forskningskapaciteten i tredje land genom forskningsarbete som genomförs gemensamt av dessa länder och EU, för att hjälpa dem att sedan överta allt mer av ansvaret för sin utvecklingsprocess.