ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1483/01

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(18 maj 2001)

Ämne: Forskning och experiment på primater

EU finansierar genom det femte ramprogrammet för forskning en hel del forskning om behandlingen av sjukdomar, vilket i vissa fall inbegriper tester på djur. I synnerhet hålls hundratals icke-mänskliga primater i fångenskap i försökssyfte. Principerna för vetenskapliga djurförsök är ersättning, minskning och förfining.

Hur säkerställer Europeiska kommissionen att dessa principer respekteras vid experiment som finansieras med EU-medel, att experimenten verkligen är nödvändiga och att djuren inte utsätts för onödigt lidande? Måste mottagare av sådana medel säkerställa att det inte finns några alternativa testmetoder? Vilka etiska och moraliska villkor, om några alls, innehåller kontrakten för finansiering av forskning?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(19 juli 2001)

Frågeställaren känner säker till att all forskning i gemenskapen som förutsätter användning av djur omfattas av rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål(1). Det är medlemsstaternas skyldighet att se till att detta direktiv efterlevs.

I samband med genomförandet av femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling har kommissionen varit mycket vaksam när det gäller djurförsök och djurskydd.

I bilagan till rådets beslut avseende det särskilda programmet om livskvalitet(2) fastställs att finansieringen av forskning som omfattar djur inom ramen för detta program är ytterst restriktiv och att djurförsök eller prover på djur där så är möjligt skall ersättas med in-vitro-försök eller andra alternativa metoder. Alla sökande är skyldiga att redogöra för de åtgärder som vidtagits för att följa principerna om att ersätta, minska och förbättra djurförsöken och värna om djurens välfärd.

Dessutom ges det inom ramen för det programmet stöd till forskning om alternativ till djurförsök och om djurskydd.

Programmet om livskvalitet har systematiskt tillämpat en oberoende etisk granskning av alla projekt som berör känsliga frågor som användning av primater. I den etiska granskningspanelen ingår bland annat djurskyddsgrupper. Den etiska granskningen garanterar att all forskning med djur genomförs i överensstämmelse med direktiv 86/609/EEG. Vid granskningen tar man hänsyn till forskningsprojektets allmänna nytta och sätter det i relation till eventuella kostnader i form

av lidande för djuren. Projekt finansieras inte förrän alla etiska frågor har besvarats på ett tillfredsställande sätt. Alla parter är genom kontraktet bundna att uppfylla alla nationella rättsliga och etiska krav.

(1) EGT L 358, 18.12.1986.

(2) 1999/167/EG: Rådets beslut av den 25 januari 1999 om att antaga ett särskilt program för forskning, teknisk utveckling och demonstration om livskvalitet och förvaltning av levande resurser (19982002), EGT L 64, 12.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2052/01

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Lån till invandrares företagsverksamhet

Medlemsstaterna har erfarenheter av olika former av lån för att främja företagandet bland kvinnor. De är alltså avsedda bara för kvinnliga företagare och de har haft en positiv inverkan på att företagande blivit mera utbrett bland kvinnor.

Finns det i medlemsstaterna några motsvarande lån till invandrares företagsverksamhet?

Om det finns sådana lån: hur har det påverkat den sociala situationen och invandrarnas integration i länderna?

Om det inte finns några sådana lån: skulle man kunna få ett gemensamt projekt på EU-nivå till förmån för att de skulle införas i medlemsstaterna?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(12 september 2001)

Kommissionen överväger att lägga fram nya förslag under 2002 för att främja invandrarnas integration. Om dessa förslag antas och de nödvändiga medlen frigörs kan man överväga att låta parlamentsledamotens förslag ingå i de åtgärder som får stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1349/01

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(7 maj 2001)

Ämne: Medlemsstaternas genomförande av Seveso-II-direktivet

Vilken är de enskilda medlemsstaternas tolkning av det avstånd som i enlighet med Seveso-II-direktivet kan förväntas vara oroväckande runt:

1. ett 100-tons gasollager,

2. en driftsanläggning med högst 100 ton av en mycket giftig kemikalie i lager,

3. ett klorinbehållare på högst 30 ton,

4. ett lager för olika kemikalier där 200 ton giftiga kemikalier lagras tillsammans med andra lättantändliga ämnen?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 juli 2001)

Enligt artikel 12 i det s.k. Seveso II-direktivet(1) skall medlemsstaterna sörja för att man vid reglering av markanvändning, och vid annan reglering av betydelse i sammanhanget, tar hänsyn till målen när det gäller att förebygga allvarliga olyckshändelser och begränsa följderna av dem. Medlemsstaterna skall vidare se till att man vid sådan reglering, och i de förfaranden som tillämpas för att genomföra den, tar hänsyn till behovet av att på lång sikt hålla lämpliga avstånd mellan, å ena sidan, de verksamhetsanläggningar som avses i detta direktiv och, å andra sidan, bostadsområden, platser som besöks av allmänheten samt områden med särskilt intressant eller känslig natur. För redan existerande anläggningar skall man ta hänsyn till behovet av kompletterande tekniska åtgärder så att inte riskerna för människor ökar.

I artikel 12 finns inga föreskrifter om oroväckande avstånd (riskavstånd) runt farliga verksamhetsanläggningar. Därför bör artikeln inte heller tolkas så att alla medlemsstater skall använda sig av samma samrådsförfaranden eller säkerhetsavstånd för de anläggningar som frågeställaren tar upp. Enligt direktivet krävs inte heller harmoniserade metoder för riskbedömning.

Det var inte så länge sedan som kraven för planering av markanvändning infördes i Seveso II-direktivet. Det föregicks av det s.k. Seveso I-direktivet(2), som saknade sådana krav. Flera medlemsstater har emellertid redan fastställda metoder för att se till att farliga verksamhetsanläggningar, å ena sidan, och bostadsområden, å andra sidan, är placerade på visst avstånd från varandra. I allmänhet skiljer sig de använda metoderna åt. De kan variera alltifrån uttryckligt hänsynstagande till riskerna för allvarliga olyckor i vissa fall, till en generell metod med zonbegränsning, baserad på avstånd som man fått fram genom statistik ur det förflutna. Vanligtvis väger man in olika miljöfaktorer som t.ex. buller och föroreningar. Man får då fram säkerhetsavstånd som ibland uppfattas så att man indirekt har tagit hänsyn även till olycksrisker.

(1) Rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår (EGT L 10, 14.1.1997).

(2) Rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter (EGT L 230, 5.8.1982).
SKRIFTLIG FRÅGA P-0551/01

från Hubert Pirker (PPE-DE) till kommissionen

(20 februari 2001)

Ämne: Justering av den slovenska kärnkraftspolitiken

I sitt svar på min skriftliga fråga P-1659/99(1) av den 14 september 1999 förklarade kommissionsledamot Verheugen att man skulle prioritera en justering av den slovenska kärnkraftspolitiken i linje med resultaten av en förnyad bedömning av jordbävningsriskerna i området kring kärnkraftverket Krko.

I november 2000 lade kommissionen fram resultaten av undersökningen Geophysical Research in the Surroundings of the Krko NPP, daterad september 2000. I denna undersökning betecknas jordbävningslinjen KK-03-99 som potentiellt farlig.

Vilka konsekvenser och slutsatser drar kommissionen av denna geofysikaliska undersökning om Krko?

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta när det gäller en justering av den slovenska kärnkraftspolitiken?

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000, s. 66.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen skulle först vilja klargöra att det var den slovenska regeringen som lade fram resultaten av undersökningen Geophysical Research in the Surroundings of the Krko NPP, vid ett möte i Ljubljana i slutet av november 2000. Undersökningen finansierades inom ramen för PHARE-programmet för kärnsäkerhet.

Enligt undersökningen bör det särdrag som identifierats längs jordbävningslinjen KK-03-99 anses som en potentiell risk. Till följd därav rekommenderas det i undersökningen att det seismologiska nätet förbättras och att en högkvalitativ seismologisk station inrättas i området.

Den slovenska regeringen har förklarat att dessa rekommendationer kommer att följas till fullo. Det befintliga seismologiska nätet i Krko-området kommer att kompletteras med två högkvalitativa seismologiska stationer, och åtminstone en av dessa kommer att inrättas redan under 2001.

Kommissionen kommer att följa de slovenska myndigheternas genomförande av denna åtgärd och har varit i kontakt med den slovenska kärnsäkerhetstillsynsmyndigheten för att diskutera möjligheterna att tillhandahålla stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2191/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Principen om relativ stabilitet avseende fiske i gemenskapsvatten

Avser kommissionen att se över principen om relativ stabilitet avseende fiske i gemenskapsvatten (vilken infördes i början av åttiotalet före den nuvarande resurspolitiken utformades) eftersom den inte längre svarar mot verkligheten i sektorn eller mot den relativa betydelsen av unionens olika fiskeområden efter inträdet av nya medlemsstater? Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att undvika den orättvisa behandling som vissa regioner, t.ex. Galicien, utsätts för, vilket innebär att de i strid med unionens principer inte kan bedriva fiske på lika villkor i gemenskapens fiskevatten?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Enligt rådets förordning (EEG) nr 3760/92 av den 20 december 1992 om ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk(1) skall rådet fördela fiskemöjligheterna mellan medlemsstaterna på ett sätt som garanterar en relativ stabilitet i varje medlemsstats fiske efter berörda bestånd. De omständigheter som har legat till grund för fördelningen av resurserna på grundval av principen

om relativ stabilitet har i första hand varit dels det fiske som traditionellt har bedrivits i de områden som berörs av en fördelning, dels att hänsyn skall tas till specifika behov i områden som är särskilt beroende av den här sektorn. Hänvisningen till principen om relativ stabilitet i artikel 8 i förordning (EEG) nr 3760/92 innebär att det fiske som bedrevs före fördelningen år 1983 får behållas på samma nivå, och att denna fördelning skall gälla framåt i tiden, vilket skall garanteras i varje årlig fördelning. Domstolen har slagit fast(2) att en sådan metod inte strider mot principen om icke-diskriminering.

Mot bakgrund av de resultat som hittills uppnåtts i fråga om fördelning av kvoter finns det, som kommissionen påpekar i grönboken om den framtida gemensamma fiskeripolitiken(3), ingen anledning att i grunden ändra det nuvarande systemet.

(1) EGT L 389, 31.12.1992.

(2) Dom av den 16 juni 1987, i mål 46/86, Rättsfallssamlingen, 1987, s. 2671.

(3) KOM(2001) 135 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1962/01

från Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Höjning av pensioner i Gibraltar

La Líneas nationalförening för pensionerade före detta anställda i Gibraltar (ALPEG) har framställt en begäran att parlamentet uppmärksammar det orättvisa förhållandet att pensionerna för 9 005 spanska före detta anställda i Gibraltar varken höjts eller justerats en enda gång sedan 1990. Enligt föreningens beräkningar borde Gibraltars regering därmed ha ådragit sig en skuld på uppemot 48 miljoner euro.

Situationen för dessa pensionärer, som i åratal arbetat för den brittiska kolonins räkning, förvärras ytterligare av att de i frågan om pensioner diskriminerats i förhållande till pensionärer bosatta i Gibraltar, vilket även strider mot gemenskapens regelverk om pensioner.

Är kommissionen medveten om problemet som de 9 005 före detta Gibraltar-anställda står inför?

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att få till stånd en ändring i denna orättvisa situation?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-1962/01, E-1979/01 och E-2033/01 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(4 september 2001)

Parlamentsledamoten ville veta kommissionens hållning till de problem som uppstått för många pensionerade f.d. anställda i Gibraltar som klagar över att de utbetalade pensionsbeloppen har varit desamma sedan 1990 och att de inte har räknats upp.

Kommissionen vill uppmärksamma parlamentsledamoten på att den för närvarande undersöker frågan mot bakgrund av gemenskapslagstiftningen, i synnerhet mot bakgrund av principen om likabehandling i artikel 3 i förordning (EEG) nr 1408/71(1) och mot bakgrund av förordningens artikel 10 om bortseende från kravet på bosättning för utbetalning och beräkning av pensioner.

För att kunna undersöka klagomålen har kommissionen bett de brittiska myndigheterna om detaljerade uppgifter om systemet för uppräkning av pensioner i Gibraltar samt deras synpunkter på systemets förenlighet med gemenskapslagstiftningen.

Kommissionen kommer att hålla parlamentsledamoten underrättad om de åtgärder den avser att vidta.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, EGT L 149, 5.7.1971, och rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71, EGT L 74, 27.3.1972 (uppdaterade genom rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996, EGT L 28, 30.1.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1936/01

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(29 juni 2001)

Ämne: Japanska pensionsfonders avkastning

Vid ett sammanträde som nyligen hölls av parlamentets politiska grupp ESP hävdade kommissionsledamoten Bolkestein att sådana pensionsfonder som fritt får välja sin

placeringsstrategi ger bättre avkastning på tio års sikt än sådana pensionsfonder som är ålagda begränsningar vid detta val. Kan kommissionen ge några konkreta exempel till stöd för kommissionsledamotens påståenden?

Kan kommissionen likaså ange hur de japanska pensionsfonderna avkastat mellan 1990 och 2000?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 september 2001)

Det finns nyligen utförda undersökningar, bl.a. inom OECD, som har jämfört pensionsfondernas avkastning i länder som tillämpar en försiktig, men inte detaljreglerad, investeringsstrategi (prudent person principle, gestion en bon père de famille) och i länder där investeringarna är underkastade kvantitativa restriktioner. Det skall först påpekas att den försiktiga kapitalförvaltningen innebär att man tillämpar en kvalitativ metod när det gäller investeringsreglerna, dvs. att man fördelar tillgångarna på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till de tecknade åtagandena och inte uteslutande enligt standardiserade kvantitativa regler. Fördelningen av tillgångarna skall präglas av försiktighet och vara diversifierad i lämplig utsträckning, bl.a. i fråga om emittenter, slag av värdepapper, länder eller geografiska områden, valutor och geografiska sektorer. Det rör sig alltså inte alls om någon fullständig frihet i investeringsavseende.

Resultaten av de jämförande studierna av avkastningen har bl.a. presenterats av prof. E. Philip Davis, Brunel University, West London, vid en hearing som organiserades av parlamentets utskott för ekonomiska och monetära frågor den 6 februari 2001. Undersökningarna gäller pensionsfondernas avkastning under en femtonårsperiod i ett antal länder. Det skall påpekas att inte ens femton år verkligen motsvarar en pensionsfonds investeringshorisont som ofta sträcker sig över cirka 25 år. Undersökningarna har visat att pensionsfonderna i länder som tillämpar försiktighetsprincipen under perioden 19801995 hade en avkastning som i genomsnitt var 200 räntepunkter högre än avkastningen för pensionsfonderna i länder där investeringarna omfattas av restriktioner. Sådana skillnader i avkastningen ger upphov till kostnadsskillnader, eftersom en hög avkastning gör det möjligt att hålla premierna på en lägre nivå.

I följande tabell ges närmare information om resultaten, uppdelade efter länder (inkl. Japan). Kommissionen har tyvärr inte tillgång till uppgifter om de japanska pensionsfondernas avkastning mellan 1990 och 2000.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2223/01

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2001)

Ämne: Bankavgifter

Frågeställaren vill göra kommissionen uppmärksam på de ofta orimligt höga avgifter som är förknippade med gränsöverskridande banktransaktioner. Att skicka pengar med bankgiro, att betala med bankkort eller check och till och med att ta ut pengar från en bankautomat kostar olika mycket beroende på om det görs inom ett och samma land eller om det görs mellan två olika stater inom Europeiska unionen.

Varje gång tas det ut en större eller mindre avgift. Detta är något som konsumentorganisationerna regelbundet beklagat sig över.

Mot bakgrund av denna situation, tänker kommissionen göra något för att avgifterna för gränsöverskridande banktransaktioner skall bli de samma som för inhemska transaktioner?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(25 september 2001)

Den 25 juli 2001 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om gränsöverskridande betalningar i euro.(1) Förslaget innehåller en likabehandlingsprincip: att avgifterna för gränsöverskridande betalningar inte skall vara högre än avgifterna för inhemska transaktioner.

Kommissionen fattade detta beslut bland av de skäl som parlamentsledamoten har tagit upp. De senaste undersökningarna visar att avgifterna för överföringar fortfarande är extremt höga. En undersökning från 1993 av 1 048 överföringar av 100 ecu mellan tolv medlemsstater visade att överföringarna kostade i genomsnitt 23,93 euro. En ny undersökning från i år av 1 480 överföringar av 100 euro mellan de femton medlemsstaterna visade att överföringarna kostade i genomsnitt 23,92 euro. Avgifterna för inhemska betalningar är betydligt lägre. Om de här skillnaderna - som flera gånger påpekats av konsumentorganisationer - kvarstår, kan eurons trovärdighet skadas. Vissa människor kommer bara att se de praktiska svårigheterna med att byta valuta, utan att märka fördelarna.

Kommissionen hoppas att de båda lagstiftande organen i EU, rådet och Europaparlamentet, snabbt kommer att kunna nå enighet om förslaget, så att det kan antas före årets slut.

(1) KOM(2001) 439 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2108/01

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(6 juli 2001)

Ämne: Ny ordning för bananer

Kan kommissionen besvara nedanstående till följd av Fischlers svar för kommissionens räkning till den skriftliga frågan P-1511/01(1):

- Vikten av att nå ett avtal med Förenta staterna ifrågasätts inte men man borde inte ingå ett avtal som allvarligt skadar företag som importerar bananer i Storbritannien. Jag skulle därför vilja veta varför kommissionen har ignorerat de ihärdiga protesterna från dessa företag samt från Europeiska gemenskapens sammanslutning för bananhandel, bananplantagearbetarnas fackförening (SITRAP) i Costa Rica, det nationella kontoret för oberoende bananproducenter S.A., CSIB (rådet för bananimportörer - Frankrike), rådgivande kommittén för bananer och många fler.

- Jag kräver att kommissionen skall besvara den starka kritik som rådgivande kommittén för bananer har framfört mot ordningen med motiveringen att den skadar Förenade kungarikets/EU:s bananhandel och de karibiska producenterna, att den är diskriminerande samt att tidtabellen för genomförandet inte ställer tillräckligt med tid till förfogande för att förhandla på nytt om väsentliga ändringar som krävs för fruktinköp och logistikrelaterade kontrakt.

(1) EGT C 350 E, 11.12.2001.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Kommissionen ber att få påminna frågeställaren om att det var nödvändigt att träffa en överenskommelse med Förenta staterna och Ekvatorialguinea för att få lugn i handelsförbindelserna med gemenskapens viktigaste partner när det gäller bananer. En bestående konflikt skulle ha inverkat menligt på alla berörda aktörer.

Det bör betonas att denna överenskommelse är förhållandevis väl avvägd, eftersom gemenskapens partner är nöjda med den och det samtidigt framförallt är möjligt för aktörer och importörer inom sektorn att hålla sig kvar på gemenskapsmarknaden tack vare det faktum att en ansenlig del av tullkvoterna är reserverad för icke traditionella aktörer.

Kommissionen vill understryka att det förvaltningssätt som antogs genom kommissionens förordning (EG) nr 896/2001 av den 7 maj 2001 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 404/93 när det gäller importsystemet för bananer i gemenskapen(1) först hade diskuterats med hela branschen, både direkt med enskilda operatörer och via den europeiska organisationen för bananimport (ECBTA).

Förvaltningen av kvoterna med hänvisning till historiska uppgifter utgör dessutom en trygghet för importörerna, i synnerhet när det gäller deras handelsförbindelser med partnerna högre upp och längre ned i produktionsledet. Möjligheten att överlåta licenser innebär dessutom att en viss dynamik i ordningen bibehålls.

När det gäller staterna i Afrika, Västindien och Stilla havet (AVS-staterna) bör en reserverad kvot stå till deras förfogande från och med den 1 januari 2002, vilket dessutom innebär att rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer(2) på nytt måste ändras.

(1) EGT L 126, 8.5.2001.

(2) EGT L 47, 25.2.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1896/01

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2001)

Ämne: Bevarande av bestånden av torsk och kolja i Nordsjön

Med hänvisning till Franz Fischlers, ledamot av kommissionen, svar på min skriftliga fråga E-1138/01(1) undrar jag om det är medlemsstaterna eller kommissionen som anställer de observatörer som vid tobisfiske tar stickprov på fartygen för att undersöka varje arts andel av fångsten? Skickas deras resultat till kommissionen och finns de tillgängliga som offentlig handling?

Har oberoende organ, till exempel universitetsinstitutioner för marinbiologi, publicerat resultat som stöder kommissionens ståndpunkt att det finns ringa eller inga bevis för att industriellt tobisfiske i Nordsjön fråntar arter som torsk, kolja, vitling osv. deras föda?

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 212.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

De observatörer som åsyftas är anställda av medlemsstaterna.

Deras resultat ska sändas till kommissionen. För närvarande har kommissionen ingen avsikt att offentliggöra dessa resultat. De kommer emellertid bli tillgängliga för tjänstemän i medlemsstaterna och diskuterade med medlemsstaterna när vidare detaljer i återhämtningsplanen för Nordsjötorsk skall formuleras.

Hittills känner inte kommissionen till någon upptäckt vid någon marinbiologisk universitetsinstitution eller vid något annat vetenskapligt organ som skulle peka på att tillgången på föda för torsk, vitling, kolja etc. skulle bero på industrifisket av tobis och andra arter. Kommissionen har emellertid varit med och finansierat ett forskningsprojekt där sambandet mellan överflödet av tobis och faktorer som tillväxthastigheten hos torsk undersöktes inom ett geografiskt område utanför Skottlands östkust. Resultaten av denna studie har ännu inte bearbetats och publicerats. Studien har fortsatt på initiativ av brittiska myndigheter. Resultatet av den fortsatta studien är ännu inte tillgängligt.