ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1963/99

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Schengen-visum och konsekvenser för konkurrensen

På senare år har det inom österrikiska transportföretag av ekonomiska skäl blivit allt mer vanligt att anställa personer från de central- och östeuropeiska länderna som lastbilsförare för transporter inom gemenskapen. Detta har skett inom ramen för sexmånaders Schengen-visum utan att personerna i fråga har haft något arbetstillstånd. Denna utbredda praxis har lett till att det blivit allt svårare för unionsmedborgare att få tillgång till ifrågavarande arbetsmarknad.

Rådet ombeds mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Har ovannämnda problem varit föremål för överläggningar i EU:s ministerråd?

2. Hur många personer från de central- och östeuropeiska länderna rör det sig om som, särskilt i Österrike men också i övriga EU, åtnjuter dessa sexmånaders Schengen-visum?

3. Vilka åtgärder anser rådet vara lämpliga för att man skall kunna avskaffa denna praxis som är skadlig för arbetsmarknaden och konkurrensen inom EU?

4. Har rådet hittills undersökt denna angelägenhet?

5. Anser rådet att denna praxis är förenlig med unionens konkurrenslagstiftning?

6. Om så inte är fallet, vilka åtgärder har rådet för avsikt att vidta mot denna praxis?

7. Om så däremot är fallet, hur motiverar rådet sin ståndpunkt?

Svar

(9 december 1999)

Rådet känner inte till den praxis som den ärade parlamentsledamoten nämner.

Rådet fäster den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på att enligt Schengenkonventionen är en visering för längre än tre månader en nationell visering som skall utfärdas av varje avtalsslutande part i enlighet med den egna lagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1558/99

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Regionalt stöd

Är det verkligen så att Luxemburg, den rikaste medlemsstaten räknat per capita, är den stat som procentuellt sett fått de största anslagen ur de regionala fonderna under Agenda 2000? Anser kommissionen att detta är motiverat?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(11 oktober 1999)

Efter antagandet av förordningarna om strukturfonderna, dvs. rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 1261/1999 av den 21 juni 1999 om Europeiska regionala utvecklingsfonden(2) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 1262/1999 av den 21 juni 1999 om Europeiska socialfonden(3), fattade kommissionen den 1 juli 1999 beslut om den vägledande fördelningen mellan medlemsstaterna av åtagandebemyndiganden inom ramen för strukturfondernas mål 1, 2 och 3 och av åtagandebemyndiganden inom ramen för Fonden för fiskets utveckling, utom mål 1, för perioden 20002006. Av det totala anslaget från strukturfonderna på 195 010 miljoner euro uppgick kommissionens beslut om anslag till 183 564 miljoner euro, i 1999 års priser.

Luxemburg kommer att få 0,04% av detta belopp, dvs. den lägsta procentsatsen bland de 15 medlemsstaterna.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.

(2) EGT L 161, 26.6.1999.

(3) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1622/99

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Fördragsbrottsförfarande mot italienska staten med anledning av försäljningen av Roms centralmejeri

Kan kommissionen tillhandahålla resultaten av den undersökning som gjorts i samband med fördragsbrottsförfarandet mot italienska staten och Roms stadsfullmäktige med anledning av försäljningen av Roms centralmejeri?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(8 oktober 1999)

Efter att ha granskat de italienska myndigheternas kommentarer i samband med förfarandet enligt artikel 88.2 (tidigare artikel 93) i EG-fördraget har kommissionen begärt kompletterande uppgifter från de italienska myndigheterna beträffande de åtgärder som Roms stad har vidtagit.

Kommissionen väntar för närvarande på dessa kompletterande uppgifter. När kommissionen har analyserat samtliga kommentarer kommer den att kunna fatta ett slutligt beslut om åtgärderna i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1801/99

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Lindan

Den monografi som de österrikiska myndigheterna har utarbetat över bekämpningsmedlet lindan och dess effekter på hälsan och miljön har översänts till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna för att deras synpunkter skall kunna beaktas innan kommissionen lägger fram ett förslag om användning av denna produkt.

Det finns enormt många bekämpningsmedel och andra kemikalier för vilkas säkerhet man inte har belägg. Är kommissionen nöjd med det nuvarande kontrollförfarandet, som är långsamt och tungrott? Hur ämnar den påskynda förfarandet utan att sänka säkerhetsbestämmelserna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1801/99 och E-1802/99 ingivet av David Byrne för kommissionen

(15 november 1999)

Vad gäller det aktuella läget i behandlingen av ärendet om lindan hänvisar kommissionen till svaret på skriftliga frågan E-154/99 som ställdes av Anita Pollack(1).

Kommissionen kommer att följa de förfaranden som fastställts i kommissionens förordning (EEG) 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG

om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden(2) och kommer snarast möjligt, det vill säga så fort alla samråd har avslutats, att lägga fram ett förslag för Ständiga kommittén för växtskydd. Detta kan leda till att klassificeringen och märkningen av lindan ses över enligt direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(3).

Avsevärda framsteg har gjorts sedan direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991(4) antogs, särskilt när det gäller utveckling av genomförandelagstiftning och tekniskt bakgrundsmaterial samt uppbyggande av ett förtroende medlemsstaterna emellan. Kommissionen håller dock med om att översynsverksamheten bör påskyndas.

En ny strategi diskuteras för närvarande, med hänsyn till de möjligheter att vidta åtgärder som kommissionen har enligt direktiv 91/414/EEG. Man förväntar sig att detta kommer att leda till att man före slutet av 1999 antar ytterligare genomförandeåtgärder för en översyn av de återstående verksamma ämnena. Kommissionen har inga avsikter att sänka säkerhetsnormerna i direktivet.

(1) EGT C 325, 12.11.1999, s. 76.

(2) EGT L 366, 15.12.1992.

(3) EGT 196, 16.8.1967.

(4) EGT L 230, 19.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2231/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Uppskattning av den svarta sektorn

Skulle ni vilja göra en eller flera uppskattningar av den svarta sektorns omfattning i de olika medlemsstaterna, och kortfattat beskriva vilka beräkningsmetoder man tillämpat?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Pedro Solbes Mira

(21 december 1999)

Begreppet den svarta sektorn, den svarta ekonomin alternativt den dolda ekonomin är inte klart definierat. Kommissionen är inte direkt involverad i några mätningar och har inte heller tillgång till några beräkningar av dess omfattning.

Det stämmer att ett stort antal transaktioner och verksamheter inte registreras inom ramen för administrativa förfaranden eller statistiska undersökningar, men detta kan bero på flera olika saker (skälet kan vara bedrägeri, men också frånvaro, särskilda undantag eller tröskelvärden). Det behöver inte nödvändigtvis röra sig om transaktioner eller verksamheter som på något sätt kan anses höra till den dolda ekonomin.

För att få så heltäckande uppgifter som möjligt om bruttonationalinkomsten (BNI) och andra nationalräkenskapsaggregat som används i EU-sammanhang (framför allt för att bestämma medlemsstaternas bidrag till gemenskapens budget) har kommissionen under de senaste tio åren samarbetat intensivt med medlemsstaternas statistikorgan. Syftet har varit att se till att all verksamhet som skall ingå i BNI verkligen gör det, oavsett om den deklareras för myndigheterna eller ej och i vilken form detta sker. Detta arbete redovisas i kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets direktiv om harmonisering av beräkningen av bruttonationalinkomst till marknadspriser(1).

Som ett led i den europeiska sysselsättningsstrategin har kommissionen gett ut ett meddelande om odeklarerat arbete(2) där man tar upp politiska möjligheter på det här området. I detta meddelande definieras odeklarerat arbete som varje betald verksamhet som till sin art inte är lagstridig men som inte anmälts till myndigheterna, med beaktande av de skillnader som förekommer i medlemsstaternas kontrollsystem.

(1) KOM(96) 124 slutlig.

(2) KOM(98) 219 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1932/99

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: Mitrokhin-arkiven och ett spionnätverk i Italien under Sovjetunionens underrättelsetjänst

Till följd av den brittiska regeringens delgivande av Mitrokhin-arkiven har ett omfattande spionnätverk uppdagats som kontrollerades av en främmande stat som var Italiens och det fria Europas fiende. På så sätt verkade Sovjetunionen på italienskt territorium och kontrollerade och utövade påtryckningar på den italienska statens system ända upp i institutionernas, politikens och regeringens toppskikt.

Vilka åtgärder har kommissionens ordförande Romano Prodi för avsikt att vidta för att snabbt bringa klarhet i frågan?

Romano Prodi uppmanas också att så snart som möjligt vidta åtgärder för att den italienska regeringen skall tillkännage alla de uppgifter som behövs för att sanningen skall uppdagas och, om det behövs, uppmana regeringarna i andra medlemsstater att tillhandahålla den dokumentation som de eventuellt förfogar över angående avslöjanden som Mitrokhin-arkiven innehåller.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av António Vitorino

(18 november 1999)

Kommissionen anser att ämnet i första hand är en fråga för den berörda medlemsstaten som är ansvarig för rättsliga frågor på sitt territorium. Med stöd av avdelning VI i EG-fördraget kan dock åtgärder vidtas för att underlätta det straffrättsliga samarbetet. För närvarande avslutas arbetet med konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater(1) som, när den trätt i kraft, bör kunna förenkla och påskynda samarbetet vid alla typer av brottsutredningar. Kommissionen har inte för avsikt att i detta sammanhang vidta någon specifik åtgärd mot kontraspionage.

(1) EGT C 251, 2.9.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2439/99

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Skydd av europeiska företag i Kosovo

Under den diskussion som följde på min muntliga fråga H-0608/99 till kommissionen om Skydd av EU-företags intressen i Kosovo den 16 november 1999(1) sade kommissionsledamot Patten att kommissionen inte hade fått någon information om att europeiska företag skulle utsättas för påtryckningar eller hot i Kosovo. För att råda bot på hans brist på information i frågan gav jag honom personligen skriftväxlingen mellan företaget Mytilinaios och herrarna Kouchner och Dixon. Dessutom bad jag honom att söka information om dagens situation och om verksamheten på telekommunikationsområdet i Kosovo för att han skulle få en helhetsbild.

Den goda kommunikationen mellan Europaparlamentet och kommissionen skall bidra till att skydda EU:s intressen om de hotas, och just nu står europeiska företags suveräna rättigheter på spel. Det grekiska televerket (OTE) och italienska STET International, vars andel av Srbija Telekom är 20% respektive 29%, skadas av att Srbija Telekom inte betalar sina avgifter för användningen av telekommunikationsnätet i Kosovo. Samtidigt kräver UCK-gerillan med stöd av andra grupperingar, att de två bolagen skall utföra återuppbyggnaden av det förstörda nätet och att det sedan skall nationaliseras av Albanien, i strid mot alla internationella avtal. Men den värsta olagliga handlingen utfördes dock alldeles nyligen, då en särskild kommitté i vilken företrädare för FN och kosovoalbaner deltog, på ett fullständigt illegalt sätt överlät rättigheterna till mobiltelefonnätet till det franska företaget Alcatel. Dessa rättigheter tillhör uteslutande OTE och STET International i enlighet med redan gällande internationella avtal som fastställer att Kosovo ligger inom det område där de har rätt att bedriva affärsverksamhet.

Jag vill fråga kommissionen hur den tänker skydda europeiska företags legala rättigheter i Kosovo, rättigheter som just nu hotas av illegala grupperingar i vilka man även börjat ta med högt uppsatta FN-tjänstemän som motarbetar sina åtaganden, vilka innebär att de skall se till att lag och rätt efterlevs i området?

(1) Fullständiga förhandlingsreferatet av den 16 november 1999, s. 60.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Chris Patten

(9 december 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2581/99

från Maurizio Turco (TDI) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Undersökningar i disciplinärenden rörande tjänstemän i Europeiska gemenskaperna från och med den 1 januari 1998

Följande fråga ställs mot bakgrund av avdelning VI och bilaga IX i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna. Kan kommissionen svara på hur många tjänstemän som har hörts i disciplinärenden från och med den 1 januari 1998 och för var och en av dem ange

- tjänstemannens grad, ansvar och uppgifter,

- beskyllningens art,

- om och i så fall vilka preliminära åtgärder som har vidtagits,

- vilka disciplinära åtgärder som har vidtagits i det fall beskyllningen har visat sig vara grundad,

- om och i så fall hur stora utgifterna som betalades i enlighet med artikel 10 i bilaga IX i tjänsteföreskrifterna i de fall tjänstemannen visade sig vara oskyldig,

och dessutom hur många undersökningar som har inletts i enlighet med artikel 89a och hur många som har lett till ett positivt resultat, samt för vart och ett av dem ange vilka disciplinära åtgärder som har fastställts och vilken grad, vilket ansvar och vilka uppgifter tjänstemannen hade vid tidpunkten för beskyllningen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(3 februari 2000)

Kommissionen kommer att direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat översända all information om de disciplinära förfaranden som lett till att tillsättningsmyndigheten vidtagit någon typ av disciplinåtgärd under perioden januari 1998 till och med november 1999.

När det gäller tillfälliga åtgärder mot tjänstemän som är föremål för disciplinära förfaranden framgår det av tjänsteföreskrifterna att det är möjligt att tillfälligt avstänga en tjänsteman som anklagas för att ha begått allvarliga fel. Sedan januari 1998 har fyra tjänstemän tillfälligt avstängts. Den 30 november 1999 var det bara en av dem som fortfarande var avstängd.

Elva av dessa disciplinära förfaranden har ägt rum utan att disciplinnämnden rådfrågats.

De kostnader för ombudsarvoden etc. som kommissionen ersatte under 1998 och 1999 i samband med disciplinära förfaranden (artikel 10 i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna) uppgick till 0 respektive 141 342 euro.

Under perioden januari 1998november 1999 var det en tjänsteman som begärde att alla hänvisningar till en disciplinåtgärd (här: nedflyttning i löneklass) skulle avlägsnas från hans personalakt enligt artikel 89 i tjänsteföreskrifterna. Tillsättningsmyndigheten biföll begäran.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1574/99

från Alonso Puerta (GUE/NGL) och Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Regionala utvecklingsprogram

Vilket är sista datum för medlemsstater med mål 1-regioner att sända in sina regionala utvecklingsprogram för perioden 20002006 till Europeiska unionen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1574/99 och E-1575/99 ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(11 oktober 1999)

Enligt andra stycket i artikel 15.2 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) skall de regionala utvecklingsplanerna läggas fram senast fyra månader efter upprättandet av en förteckning över stödberättigade områden, såvida inte något annat har avtalats med den berörda medlemsstaten. Eftersom kommissionen antog en sådan förteckning den 1 juli 1999 skall mål 1-planerna lämnas in senast den 1 november 1999. På medlemsstatens begäran och med kommissionens godkännande kan denna frist förlängas för att underlätta utarbetningen av planen.

(1) EGT L 162, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2607/99

från Carlo Fatuzzo (PPE-DE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Telecom Italia S.p.A. och dess audioteltjänster

Telecom S.p.A. har monopol i Italien på audioteltjänster genom vilka viktiga tjänster såsom telefonrådgivning, olika slag av information och psykologisk hjälp, tillhandahålls användarna.

Ämnar kommissionen acceptera att Telecom missbrukar sin monopolställning genom att betala räkningarna till de företag som tillhandahåller dessa tjänster när och om det behagar dem, och till och med genom att på obestämd tid blockera betalning av mycket omfattande summor med hänvisning till allmänna oegentligheter.

Kan kommissionen säga vem som vinner på detta då de tjänsteleverantörer som drabbas inte ens har möjlighet att rättfärdiga sig utan riskerar att gå i konkurs, vilket i sin tur leder till att arbetstillfällen går förlorade?

Har kommissionen för avsikt att undersöka det faktum att Telecom Italia S.p.A. med adress Via Dalmazzo 15, Turin, genom ett brev av den 21 oktober 1999 (ref.nr. 0028084-01) har stoppat betalningen av en sedan den 1 augusti 1999 utestående summa till tjänsteföretaget Publiline S.r.l. med adress Via Antiche Fornaci 66, Cremona, Italien?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Marknaden för audioteltjänster (audiotex) har liberaliserats i Italien genom det allmänna dekretet om tillståndsgivning nr 420/95. Tillhandahållandet av tjänster med begränsat tillträde måste ändå underställas särskilda villkor. Kommissionen har vid upprepade tillfällen anmodat de italienska myndigheterna att snarast offentliggöra dessa villkor så att audiotel-företagen kan tillhandahålla sina tjänster, och den fortsätter att följa ärendet.

I nuläget erbjuder trots detta ett antal företag audioteltjänster via Telecom Italias nätverk (telefonnummer som börjar med siffrorna 166 och 144). Telecom Italia fakturerar kunden och återbetalar sedan en del av beloppet till tjänsteleverantören. Företaget Publiline är en av dessa tjänsteleverantörer.

Enligt den information kommissionen förfogar över har Telecom Italia mycket riktigt ställt in återbetalningarna till Publiline av belopp som fakturerats till dess abonnenter genom att tillämpa ett av villkoren i avtalet mellan de två företagen. Samtidigt har telekommunikationsföretaget dragit tvisten inför italiensk domstol.

Kommissonen ingriper i princip inte i pågående mål vid nationella domstolar. Den nationella domstolen kan emellertid rådfråga kommissionen om tillämpningen av konkurrensbestämmelserna i ärenden som förelagts den, såsom anges i punkt 38 i kommissionens tillkännagivande av den 13 februari 1993(1) om samarbete mellan nationella domstolar och kommissionen vid tillämpning av konkurrensreglerna.

(1) EGT C 39, 13.2.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2868/99

från Marco Pannella (TDI) till rådet

(10 januari 2000)

Ämne: Fallen Flora Brovina, Albin Kurti och Ukshin Hoti

Flora Brovina, barnläkare och intellektuell från Pristina, arresterades av myndigheterna i Belgrad för att hon hade stött kosovoalbaner med läkarvård och livsmedel under kriget. Hon anklagades dessutom för att ha förberett terroristattentat. Hon blev först fängslad i Lipljanfängelset i Kosovo, där hon torterades vid upprepade tillfällen. Senare blev hon förflyttad till Serbien. Hon har vid besök förbjudits att tala albanska. Hon lider av hjärtbesvär och får inte tillgång till den medicin hon behöver. Den 9 december 1999 dömdes Flora Brovina till 12 års fängelse för statsfientlig verksamhet.

Albin Kurti som tidigare varit företrädare för en studentorganisation i Pristina blev fängslad under brutala omständigheter den 28 april 1999 och hölls i Prozarevacfängelset i Serbien. Även han anklagas för statsfientlig verksamhet och dessutom för samröre med terroristorganisationer. Sedan han deporterades till Serbien har de serbiska myndigheterna vägrat att ge information om hans fall.

Ukshin Hoti, universitetsprofessor och framträdande kosovoalbansk personlighet, som 1998 var nominerad till att få Europaparlamentets Sacharovpris, dömdes 1994 till 5 års fängelse. Trots att hans fängelsestraff upphörde i maj 1999 är han fortfarande försvunnen. Enligt två samstämmiga vittnesuppgifter frigavs han från Lipljanfängelset den 16 maj 1999. Myndigheterna i Belgrad har emellertid inte lämnat något officiellt meddelande till hans anhöriga. Han kan ha tagits till fånga efter frigivandet och ha förts till Serbien.

Har rådet någon information om dessa fall?

Vilka initiativ har rådet tagit, särskilt inom ramen för FN och OSSE, för att få till stånd en frigivning av de omkring 2 000 kosovoalbanska fångar som fortfarande finns i serbiska fängelser samt för att få information om försvunna fångar?

Svar

(13 mars 2000)

Rådet delar till fullo den ärade parlamentsledamotens oro över de kosovoalbanska fångar som fortfarande hålls inspärrade i Serbien och inte minst fallen Flora Brovina, Albin Kurti och Ukshin Hoti. Vid mötet i rådet (allmänna frågor) den 19 juli 1999 uppmanade ministrarna Förbundsrepubliken Jugoslavien att garantera Internationella rödakorskommittén fullt tillträde till dessa fångar. Rådet krävde också omedelbart frisläppande av fångar som hölls utan anklagelser samt behandling av fångarna i enlighet med tillämpliga internationella normer.

Efter rådsmötet den 19 juli har myndigheterna i Belgrad beviljat Internationella rödakorskommittén tillträde till serbiska fängelser. Den har hittills identifierat 2 000 kosovoalbanska fångar och kan ha aktuella uppgifter om var de av den ärade parlamentsledamoten nämnda fångarna befinner sig och under vilka omständigheter.

Den ärade parlamentsledamoten kan vara förvissad om att rådet även i fortsättningen kommer att betrakta framsteg för demokratiska friheter och respekt för minoriteters rättigheter, inklusive de kosovoalbanska fångarnas öde, som huvudkriteriet för ett eventuellt upphävande av sanktionerna mot regimen i Belgrad.