SKRIFTLIG FRÅGA P-3239/00

från Dorette Corbey (PSE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Legioniellasmitta

En nederländsk tidning uppgav nyligen att hälsovårdsmyndigheterna i Europa i flera år har känt till namnen på cirka 100 hotell och lägenhetshotell som ett antal gånger satts i samband med legionellasmitta, men att myndigheterna inte avslöjar dessa namn. Den 7 september i år offentliggjorde kommissionen sin rapport om utvecklingen av nätverket för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen (KOM(2000) 0471), där man rapporterar om ett stort antal nya fall av legionellasmitta, bland annat i Belgien, Frankrike, Spanien och Förenade kungariket.

1. Anser kommissionen att de åtgärder som myndigheterna i medlemsstaterna har vidtagit för att kontrollera legionella är tillräckliga?

2. Är de nya fallen en anledning för kommissionen att föreslå gemenskapsåtgärder? Vilka åtgärder har kommissionen i så fall i åtanke?

3. Anser kommissionen att det faktum att nationella myndigheter inte offentliggjort namnen och adresserna på de hotell och lägenhetshotell som vid upprepade tillfällen satts i samband med legionellasmitta är förenligt med den EU-politik som är inriktad på att öka konsumenternas förtroende genom fullständig information? (se mission statement från GD SANCO)

4. Anser kommissionen att namnen och adresserna på de hotell och andra semesteranläggningar som satts i samband med legionellasmitta skall offentliggöras? Om så är fallet, handlar det då om att avslöja närvaron av legionella på en viss plats eller möjliga fall av smitta?

5. Är kommissionen beredd att här själv spela en roll och till exempel inrätta elektroniska kommunikationsmedel?

6. Vilka andra åtgärder vidtar kommissionen och vilka åtgärder uppmanar kommissionen medlemsstaterna att vidta för att informera konsumenterna om faran av legionella för folkhälsan inom EU?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-3211/00, E-3233/00 och P-3239/00 ingivet av David Byrne för kommissionenr

(30 november 2000)

De uppgifter som hänför sig till det övervakningssystem som drivs av det särskilda nätverket för legionärssjukan (European working group for legionella, EWGLI) och som anges i den nederländska tidningen var en felaktig extrapolation av de uppgifter som finns på EWGLI:s webbplats. Det verkliga antalet fall av legionärssjuka i samband med resor som bekräftats genom EWGLI:s övervakningssystem är en tiondel av vad som anges. De korrekta uppgifterna finns på adressen http://www.ewgli.org/.

Den anhopning av fall av legionärssjuka som inträffat i samband med resor och som anges i den rapport(1) om gemenskapens nätverk som har utarbetats i enlighet med kommissionens beslut 2000/57/EG av den 22 december 2000 om systemet för tidig varning och reaktion för förebyggande och kontroll av smittsamma sjukdomar enligt Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG(2), betyder inte att antalet fall av legionärssjuka har ökat. EWGLI:s övervakningssystem har rapporterat anhopningar av fall sedan 1987 då systemet togs i bruk. Övervakningen visar att antalet fall där personer bosatta i Europa har drabbats av legionärssjuka i samband med resor i själva verket har minskat under senare år.

EWGLI:s övervakningssystem för legionärssjuka finansieras av kommissionen och dess främsta syfte är att följa upp fall som uppstår i samband med resor. Detta gör det möjligt att upptäcka anhopningar av sjukdomsfall som inte nödvändigtvis skulle upptäckas enbart genom nationell övervakning och betyder att man kan vidta åtgärder för att utreda och förebygga sjukdomen. Att fallen har samband med en viss plats som utpekats tack vare övervakningssystemet är en utgångspunkt för de lokala myndigheternas utredningsarbete och betyder inte att det går att fastställa att denna plats är själva orsaken till infektionen.

För att garantera att relevanta uppgifter blir tillgängliga så snabbt som möjligt föreskrivs det inom övervakningssystemet att uppgifterna skall behandlas konfidentiellt och användas av de deltagande parterna för riskbedömningar och förebyggande verksamhet. Att ge allmänheten tillgång till dessa uppgifter skulle kunna vara missvisande eftersom en stor del av uppgifterna oundvikligen är tvetydiga och ovaliderade. Utan bestämmelserna om konfidentialitet skulle sannolikt färre uppgifter lämnas, vilket skulle begränsa övervakningsnätverkets möjligheter att förebygga sjukdomen. Kommissionen ställer sig dock positivt till att förbättra de uppgifter som tillhandahålls allmänheten.

I förslaget till gemenskapens kommande folkhälsoprogram är syftet med ett av de tre prioriterade områdena att förbättra informationen och kunskaperna så att folkhälsan kan främjas. Detta betyder att allmänheten skall få information om hälsorisker. Kommissionen kommer att överväga hur man på bästa möjliga sätt kan förena de två kraven på konfidentialitet och öppenhet.

EWGLI:s övervakningssystem har lagt ut kortfattad information om problemet med legionärssjuka och resor på sin offentliga webbplats, liksom information om förebyggande åtgärder både för allmänheten och hotellägare (http://www.ewgli.org).

Efter de två utbrotten vid en blomstermässa i Nederländerna och en handelsmässa i Belgien 1999 har kommissionen samarbetat med experter i medlemsstaterna och inom det gemenskapsnätverk som inrättats genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen(3). Målet var att fastställa behovet av framtida förebyggande åtgärder mot legionärssjuka på europeisk nivå. Legionärssjukan är redan en av de sjukdomar som prioriteras inom gemenskapsnätverket för epidemiologisk övervakning, i enlighet med kommissionens beslut 2000/96/EG av den 22 december 1999 om de smittsamma sjukdomar som successivt skall omfattas av gemenskapsnätverket enligt Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG(4). Kommissionen har stött en förbättrad övervakning av legionärssjuka genom att systemet har utvidgats till att omfatta utbrott i gemenskapen som inte har samband med resor. Kommissionen har också stött europeiska initiativ för utveckling av tekniska riktlinjer för förebyggande och kontroll av legionärssjuka. Kommissionen kommer att föra närmare diskussioner om detta med kommittén för gemenskapsnätverket i december 2000 och kommer därefter att lägga fram förslag till eventuella ytterligare åtgärder.

När det gäller gemenskapens lagstiftning om dricksvatten är rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten(5) tillämpligt. Enligt detta direktiv får vatten som är avsett att användas som dricksvatten inte innehålla patogena organismer. Det nya direktivet om dricksvatten, nämligen rådets direktiv 98/83/EG av den 3 november 1998 om kvaliteten på dricksvatten(6) måste införlivas i medlemsstaternas lagstiftning före den 25 december 2000 och bör ha genomförts före den 25 december 2003. Enligt artikel 4.1 a i direktivet är det medlemsstaternas skyldighet att säkerställa att dricksvatten inte innehåller mikroorganismer, parasiter och ämnen i sådant antal eller sådana koncentrationer att de utgör en potentiell fara för människors hälsa. Kommissionen anser att gemenskapens lagstiftning om kvaliteten på dricksvatten ger ett tillräckligt skydd. Påpekas bör att orsaken till utbrottet av legionärssjuka i Nederländerna inte var dålig kvalitet på dricksvatten utan en kontaminerad brandslang som användes för att transportera det vatten som användes under utställningen.

Beträffande utkastet till referensdokument(7) om bästa tillgängliga teknik, som utarbetats i enlighet med rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(8), nämns fem åtgärder som driftsledare för industriella våtkylsystem bör vidta i syfte att minska biologisk tillväxt i dessa system. Det rekommenderas kraftigt att de behöriga myndigheter som beviljar tillstånd för anläggningar som omfattas av ovan nämnda direktiv skall beakta dessa åtgärder. Man har dock ännu inte kunnat fastställa en allmänt tillämplig behandling som tar hänsyn till både miljökrav och hälsokrav. Därför behövs det mer forskning. Det är för närvarande inte heller möjligt att föreslå vilken halt av kolonibildande enheter (den enhet i vilken mängden av bakterier

mäts) som skulle innebära en viss risk. Mot bakgrund av detta anser kommissionen att det fortfarande skall vara den behöriga myndighetens uppgift att diskutera detta problem med den som driver en anläggning och att i detalj ange hur ovannämnda åtgärder skall genomföras med beaktande av lokala faktorer, som var anläggningen befinner sig och hurdant klimatet är.

(1) Rapport om utvecklingen av nätverket för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen. (KOM(2000) 471 slutlig). http://europa.eu.int/comm/health/ph/others/network/net03_sv.pdf.

(2) EGT L 21, 26.1.2000.

(3) EGT L 268, 3.10.1998.

(4) EGT L 28, 3.2.2000.

(5) EGT L 229, 30.8.1980.

(6) EGT L 330, 5.12.1998.

(7) http://eippcb.jrc.es/.

(8) EGT L 257, 10.10.1996.