ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1600/99

från Marco Cappato (TDI) till kommissionen

(7 september 1999)

Ämne: Förhållanden i fängelset för Ashot Bleyan, f.d. utbildningsminister i Republiken Armenien

Enligt Ashot Bleyans advokat och information i pressen har Ashot Bleyan, f.d. utbildningsminister i Armenien, som hållits fängslad i flera månader, blivit misshandlad i fängelset och placerats i isoleringscell.

Vilka uppgifter har kommissionen om Ashot Bleyan och i synnerhet om de huvudanklagelser som riktas mot honom, huruvida reglerna om straffrättsligt förfarande följs, om förhållandena i fängelset och om hans nuvarande hälsotillstånd?

Vilka initiativ har kommissionen rent allmänt tagit eller avser att ta för att säkerställa att Ashot Bleyan erhåller den rätt till försvar som alla åtalade skall ha och behandlas korrekt och respektfullt enligt rättigheterna för alla fängslade?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Christopher Patten

(4 oktober 1999)

Kommissionen har följt gripandet av den förre utbildningsministern Ashot Bleyan och de rättsliga åtgärder som de armeniska myndigheterna vidtagit mot honom. Han anklagas för civil- och straffrättsliga förbrytelser, bland annat förskingring.

Kommissionen är bekymrad över rapporter om att Ashot Bleyan misshandlats i fängelset och därigenom fått kraftigt försämrad hälsa. Kommissionen försöker att snarast få klargöranden om dessa påståenden från de armeniska myndigheterna.

Partnerskaps- och samarbetsavtalet med Armenien, som trädde i kraft i juni 1999, utgör en grund för diskussioner om människorättsfrågor, och dessa frågor kommer att finnas med på dagordningen och diskuteras vid samarbetsrådets nästa möte den 12 oktober 1999.

För att hjälpa Armenien att uppfylla de förpliktelser i fråga om rättsstatliga principer och mänskliga rättigheter som landet har enligt partnerskaps- och samarbetsavtalet och ansökan om medlemskap i Europarådet, kommer kommissionen inom kort att inleda ett program omfattande 1 miljon euro för utbildning av det armeniska rättsväsendet. Dessutom har kommissionen anslagit medel för att tillsammans med Europarådet inom ramen för ett gemensamt program hjälpa Armenien att förbättra efterlevnaden av den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1916/99

från Wolfgang Kreissl-Dörfler (Verts/ALE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: EU: s utvecklingsprogram till stöd för Moçambique

Skulle kommissionen kunna förklara varför EU:s utvecklingsprogram till stöd för Moçambique avbröts för en period på flera månader i början av detta år? Detta ledde till att hela program och diplomatiska förbindelser sattes på spel.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Poul Nielson

(9 november 1999)

Frågan måste bero på ett missförstånd. Kommissionen har inte under 1999 eller ens under de senaste åren fattat något beslut om att avsluta eller på annat sätt tillfälligt avbryta utvecklingsbiståndet till Moçambique.

Genomförandet av programmen för utvecklingsbistånd i Moçambique har fortskridit enligt planerna. Under det första halvåret 1999 godkände kommissionen två nya program till ett värde av 25,8 miljoner euro. Det har inte förekommit några särskilda problem i förhållandet till de moçambikiska myndigheterna under den period som parlamentsledamoten hänvisar till. Förbindelserna har snarare förbättrats, vilket har medfört att de moçambikiska myndigheterna i stor utsträckning har kunnat medverka vid utformningen, planeringen och genomförandet av biståndsprogrammen.

Parlamentsledamoten torde notera att gemenskapen för närvarande bidrar med betydande medel till Moçambique. Under 1998 uppgick utbetalningarna nämligen till 91 miljoner euro och prognoserna för 1999 och 2000 pekar för närvarande på 132 respektive 127 miljoner euro.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2191/99

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Alkoholkonsumtion i flygplan

I vissa länder inom EU händer inte sällan att det uppstår bråk i flygplan på grund av överkonsumtion av alkohol, vilket kan sätta själva flygsäkerheten i fara.

Är kommissionen informerad om dessa händelser?

Ämnar kommissionen vidta några åtgärder med anledning av alkoholkonsumtionen i flygplan?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Loyola de Palacio

(1 december 1999)

Kommissionen känner till att det finns säkerhetsproblem på grund av överkonsumtion av alkohol i flygplan.

Kommissionen studerar i samarbete med de berörda parterna och de nationella myndigheterna vilka åtgärder som kan vidtas för att möta denna relativt nya utveckling.

Bland de åtgärder man kan tänka sig är först och främst en uppmuntran att öka antalet kabinanställda och att anpassa deras utbildning. Det är kabinpersonalen under ledning av befälhavaren som har ansvaret för säkerheten i flygplan. Därför är det viktigt att ge dem lämpliga medel att reagera på vissa passagerares angrepp.

Man kan också utfärda rekommendationer till operatörerna beträffande den mängd akohol som serveras ombord på flygplan, särskilt vid långflygningar.

Kommissionen kommer att utveckla dessa funderingar och möjliga lösningar i ett meddelande om skyddet av passagerare som den avser att anta efter ett brett samråd med berörda parter.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 370 , 21/12/1999 s. 0021



SKRIFTLIG FRÅGA E-0144/99 från Brigitte Langenhagen (PPE) till kommissionen (11 februari 1999) Angående: EU-bidrag till landsbygdskommunen Verden Vilken typ av bidrag har landsbygdskommunen Verden fått från Europeiska unionen under valperioden 1994-1999? Vilka belopp handlar det om och hur ser tilldelningen ut fördelat på bidragsområde?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0970/99

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(15 april 1999)

Angående: Program för marknadsföring av europeiska produkter på den japanska marknaden

Kommissionen har för rådet lagt fram ett förslag till förordning om genomförande av ett program för särskilda åtgärder i syfte att förbättra tillträdet till Japan för varor och gränsöverskridande tjänster från EU (KOM(98) 722).

Parlamentet har antagit en resolution i vilken det ställer sig positivt till en förordning om gemenskapsåtgärder för främjande av företags export till tredje land, i synnerhet inom textilbranschen. Har kommissionen för avsikt att beakta parlamentets begäran och utvidga förordningen till att omfatta fler tredje länder?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

I sina slutsatser av den 29 maj 1995 erkände rådet de påtagliga och specifika problem som är förbundna med gemenskapsföretagens tillträde till marknaden i Japan och det framhölls att möjligheterna att förbättra tillträdet till den japanska marknaden borde prioriteras. Kommissionens nuvarande förslag till en förordning(1) om kommissionens genomförande av ett program för särskilda åtgärder i syfte att förbättra tillträdet till Japan för varor och gränsöverskridande tjänster från EU har sin grund i dessa slutsatser. Genom en sådan förordning kommer en rättslig grund att upprättas för detta program och en fortsättning av programmet fram till slutet av år 2001 att garanteras. Avsikten med förordningen är inte att dess räckvidd skall utvidgas till att även omfatta andra länder än Japan.

"Porten till Japan"-kampanjen, vars syfte är att främja exporten, är en av de två viktigaste åtgärder som skall genomföras av kommissionen (den andra är chefsutbildningsprogrammet i Japan). När denna kampanj lanserades 1997 beslutade kommissionen, i samverkan med medlemsstaterna, vilka sektorer som skulle bli målobjekt för kampanjen. Bland dessa sektorer ingick inte textilsektorn.

(1) KOM(98) 722 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0067/99

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: EU:s arbetstidsdirektiv

EU har enligt uppfattningen i Finland stadgat om ett arbetstidsdirektiv, enligt vilket en över 10 timmars sammanhängande arbetstid tillåts för utryckningsfordonsförare. Eftersom det är uppenbart att nämnda fordonsförare lämnats utanför arbetarskyddsbestämmelserna i detta sammanhang, frågar jag om kommissionen har för avsikt att utarbeta bestämmelser genom vilka även denna arbetstagargrupp skulle kunna skyddas för orimliga, oavbrutna arbetspåfrestningar?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(9 april 1999)

I rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993(1) fastställs minimikraven för säkerhet och hälsa i fråga om arbetstidsorganisation, Direktivet gäller för arbetstagare som använder utryckningsfordon, t.ex. brandbilar och ambulanser i den mån som deras yrkesuppgifter är förenliga med rättsakten. I artikel 6 i direktivet fastställs att den genomsnittliga arbetstiden för en sjudagarsperiod, inbegripet övertid, inte skall överstiga 48 timmar. I artikel 3 fastställs en minsta dagliga viloperiod på 11 timmar. Det är därför möjligt att utan att bryta mot direktivets bestämmelser arbeta mer än tio timmar per dag, förutsatt att den genomsnittliga arbetstiden per vecka inte överskrider 48 timmar. I artikel 4 i direktivet fastställs att arbetstagare har rätt till en vilopaus om arbetsdagen är längre än sex timmar.

Artikel 17.2.1 c iii ger ytterligare flexibilitet genom att tillåta att det i nationell lagstiftning, eller genom kollektivavtal eller andra avtal mellan båda socialparter införs undantag från dessa minimikrav för ambulansförare, brandkår och räddningstjänst. Förutsättningen för sådana undantag är att de berörda arbetstagarna erbjuds perioder av kompensationsledighet av motsvarande längd. Direktivet är alltså flexibelt, men grundar sig på vedertagna ramar för socialt skydd.

(1) EGT L 307, 13.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0394/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Finansiering av åtgärder för att omstrukturera citrusfruktodlingen inom den tredje gemenskapsstödramen

Citrusfruktsektorn i Grekland har allvarliga problem, dels på grund av EU-politiken (Gatt-avtalen, avtal med tredje land om förmånsbehandling), dels på grund av världskonjunkturen. För att lösa dessa problem krävs det omstruktureringsåtgärder och stöd till framställningsindustrin så att den moderniseras och diversifieras, t.ex. mot produktion och standardisering av naturliga juicer.

Kommissionen tillfrågas:

1. Kan åtgärder för att omstrukturera citrusfruktodlingen och framställningsindustrin inordnas i de operativa program som finansieras genom strukturfonderna?

2. Vad avser kommissionen att göra för att sådana åtgärder skall inbegripas i den tredje gemenskapsstödramen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

1. Ja, men med tanke på hur långt framskriden strukturfondernas programplaneringsperiod redan är finns det inte tillräckliga marginaler inom gemenskapens stödramar (GSR) för 1994-1999, dvs. vare sig tillgängliga anslag eller tid, för att nya strukturåtgärder till stöd för citrusfruktsektorn skulle kunna komma igång.

2. Det är medlemsstaternas myndigheter som ansvarar för att göra de egna prioriteringarna och för att dessa tas med i förslagen till både regionala planer och till verksamhetsprogram. Kommissionen kommer att granska dessa förslag utifrån de bestämmelser som antas för den tredje perioden år 2000-2006.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0772/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Traditionell glasstillverkning

Förordning (EEG) 2082/92(1) antogs i syfte att skydda särskilda och traditionella recept, vilka definieras enligt en rad villkor.

Enligt artikel 13 finns två typer av skydd: ett partiellt skydd (artikel 13.1) och ett fullständigt skydd (artikel 13.2).

Vilka varor har beviljats ett sådant partiellt skydd som avses i artikel 13.1?

(1) EGT L 208, 24.7.1992, s. 9.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0252/99

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Skiffervarphögar i San Pedro de Trones (Castilla och León - Spanien)

Orten San Pedro de Trones i León i Spanien är hotad av ett stort antal skiffervarphögar. Några av högarna är ända upp till 100 meter höga och har ett stort antal sprickor, varför invånarna är rädda för att vissa högar kan komma att rasa ned över byn.

Miljöskadorna är utomordentligt allvarliga och medför att de drabbade orterna och kommunstyrelserna fråntas möjligheten att utveckla turismen, som skulle kunna vara en ekonomisk verksamhet av betydelse.

Känner kommissionen till detta?

Vet kommissionen om brytningsverksamheten står i strid med något av följande direktiv:

a) Direktiv 92/43/EEG(1) om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.

b) Direktiv 85/337/EEG(2) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt.

c) Direktiv 87/216/EEG(3) om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter.

Anser inte kommissionen att de behöriga myndigheterna skyndsamt måste fastställa rimliga gränser för hur stora dessa högar får vara? Finns sådana gränser angivna i något direktiv?

Har kommissionen för avsikt att uppmana behöriga myndigheter att snarast möjligt utföra en teknisk undersökning av varphögarna i San Pedro de Trones och med utgångspunkt i detta utarbeta en särskild handlingsplan för var och en, så att samtliga högar som kan utgöra en allvarlig risk för orten stabiliseras och därefter restaureras?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(18 mars 1999)

Kommissionen känner inte till den situation som nämns av parlamentsledamoten. Då ursprunget för dessa skiffervarphögar inte anges i frågan kommer kommissionen att ta reda på detaljerna angående detta problem från de spanska myndigheterna.

Vid första anblicken verkar inte rådets direktiv av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt vara tillämpligt. Likaså verkar inte rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(4), som har ersatt andra tidigare bestämmelser, vara tillämpligt för avfall som inte kommer från en bestämd industriell verksamhet. Då parlamentsledamoten inte heller anger förekomsten av någon livsmiljö nära platsen blir rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter inte heller tillämpligt.

Enligt rådets direktiv 75/442/EEGav den 15 juli 1975 om avfall(5) måste medlemsstaterna förbjuda avfallstömning som det inte finns tillstånd för. De måste också vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att avfallet hanteras och töms utan risker för människan och miljön.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(3) EGT L 85, 28.3.1987, s. 36.

(4) EGT L 10, 14.1.1997.

(5) EGT L 194, 25.7.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0219/99

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Bedrägerier som riktar sig mot pensionärer i samband med införandet av euron

Införandet av euron har orsakat oro inom vissa delar av befolkningen beroende på att de saknar tillräcklig information om införandet av den gemensamma valutan. I Barcelona och stadens industrialiserade omgivningar har många pensionärer blivit lurade av falska representanter för banker. Dessa brottslingar erbjuder sig att växla in pensionärernas besparingar i nationell valuta mot de eurosedlar som ännu inte finns.

I och med att Europaparlamentet antog ett betänkande (A4-0415/97)(1) i slutet av 1997 utfärdades rekommendationer till kommissionen om att ta särskild hänsyn till den äldre delen av befolkningen genom informationskampanjer som, förutom att innehålla ren reklam, bör omfatta de viktigaste aspekterna på vardagsekonomin för dessa grupper, som lätt utsätts för bedrägerier och missbruk. I detta betänkande uppmanade Europaparlamentet till inrättande på gemenskapsnivå av ytterligare konsumentskyddsåtgärder.

Har kommissionen mot bakgrund av ovanstående tagit något initiativ för att förebygga bedrägerier som riktar sig mot utsatta personer i samband med införandet av euron? Har kommissionen utarbetat särskilda kampanjer för olika delar av befolkningen, såsom äldre?

Vilka övriga åtgärder på gemenskapsnivå tänker kommissionen vidta för att skydda konsumenterna, såsom Europaparlamentet rekommenderade i ovannämnda betänkande?

(1) EGT C 34, 2.2.1998, s. 38.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0990/99

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(15 april 1999)

Angående: Import av vildfåglar

Med hänsyn till Jacksons betänkande från 1991 som efterlyser ett förbud mot import av vildfåglar (A3-0212/91), och med tanke på den pågående artutrotningen, i synnerhet vad gäller vissa tropiska fåglar, finns en allt starkare känsla av att bestämmelserna som föreskrivs i förordningen om innehav och handel med exemplar av arter som härstammar från den vilda faunan och floran inte är avpassade för att få stopp på denna grymma handel.

Vilka ytterligare åtgärder har kommissionen för avsikt att föreslå?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(6 maj 1999)

Alla nödvändiga bestämmelser om handel och transport av vilda djur och växtarter, inklusive i förekommande fall importbegränsningar, finns i rådets förordning (EG) 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem och kommissionens förordning (EG) nr 939 av den 26 maj 1997 om närmare föreskrifter för tillämpningen av rådets förordning (EG) 338/97(1). Texterna till dessa förordningar är resultatet av flera års ingående diskussioner i vilka kommissionen, rådet och parlamentet deltog i syfte att förbättra situationen när det gäller skyddet av de berörda arterna - inte enbart fåglar.

Kommissionens mål är ett fullständigt och korrekt genomförande av dessa förordningar inom gemenskapen, samt en dialog med utvecklingsländerna om skyddet av de berörda arterna.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.EGT L 140, 30.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0474/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Octopus-programmet

Kommissionen och Europarådet har lanserat programmet Octopus II och tilldelat detta program 2,4 miljoner euro. Programmets syfte är att bekämpa bedrägerier i länderna i Central- och Östeuropa.

Skulle kommissionen kunna svara på följande frågor om detta program:

1. Vilka konkreta resultat kan programmet Octopus I uppvisa och hur framgångsrikt var detta program när det gäller bedrägeribekämpningen?

2. Skrevs det en rapport om hur programmet genomfördes och kan den i så fall översändas till mig?

3. Vilka konkreta fall av bedrägerier känner kommissionen till, som skulle rättfärdiga ett såpass omfattande bedrägeribekämpningsprogram?

4. Kan kommissionen uppskatta hur många fall av bedrägerier som förekommit och vilka ekonomiska skador som har uppkommit på grund av bedrägerier?

5. Har oegentligheter eller bedrägerier även skett i de länder som får EU-stöd och i så fall i vilka länder?

6. Hör bedrägerier i länderna i Central- och Östeuropa i hop med någon särskild sektor?

7. Vilka åtgärder har dessa länder själva vidtagit för att bekämpa bedrägerier?

8. Vem leder arbetsgrupperna och seminarierna för förvaltningsmyndigheterna från länderna i Central- och Östeuropa och vilka kvalifikationer har dessa lärare?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(7 april 1999)

1. Inom ramen för Octopus I-projektet utarbetades rekommendationer för hur den organiserade brottsligheten och korruptionen skall bekämpas i de östeuropeiska länderna med en ekonomi i omvandling. Det ankommer nu på de enskilda länderna att genomföra dessa rekommendationer, och Octopus II-projektet kommer att stödja detta genomförande.

2. Det har utarbetats länderrapporter över Octopus I-projektets resultat, och dessa rapporter kan erhållas från kommissionen eller rådet.

3. och 4. Octopus I och II är inte några bedrägeribekämpningsprogram, utan är avsedda att understödja reformer av lagstiftningen och institutionerna i kampen mot den organiserade kriminaliteten och korruptionen.

5. och 6. Beträffande ökningen av gemenskapens medel till de länder som omfattas av programmet och eventuella oegentligheter vill kommissionen påpeka att kommissionens arbetsprogram för bedrägeribekämpningen 1998/1999 innehåller ett avsnitt om hur gemenskapens medel bättre skall kunna skyddas i samband med utvidgningen och vid samarbete med tredje land. I detta syfte har en enhet för "yttre åtgärder" med operativa uppgifter inrättats inom arbetsgruppen för samordning av bedrägeribekämpningen.

7. De central- och östeuropeiska länderna reformerar stegvis sina lagstiftningar och institutioner för att bekämpa den organiserade brottsligheten och korruptionen. Kandidatländerna antar i samband med det unionens och medlemsstaternas regelverk.

8. De arbetsgrupper och seminarier som hålls i samband med antagandet av gemenskapens regelverk leds av företrädare för myndigheter och domstolar i medlemsstaterna som yrkesmässigt arbetar med dessa frågor. Rådets nya instrument presenteras av sakkunniga som varit med vid utarbetandet av instrumenten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0613/99

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Tibetansk antilop - utrotning och pälshandel

Eftersom den tibetanska antilopen hotas av utrotning har den tagits upp på förteckningen över arter för vilka det enligt konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter råder strikt handelsförbud sedan 1979.

Trots detta förbud blev djurets päls, känd som shahtoosh, mycket populär under 1980-talet och förekommer enligt Friends of Nature på flera marknader i Europeiska unionen, däribland i London.

Mot bakgrund av detta och av att den brittiske premiärministern Tony Blair har lovat ta upp frågan med behöriga myndigheter i Förenade kungariket och Europeiska unionen undrar jag vilka åtgärder kommissionen vidtagit för att stoppa denna handel som så tydligt strider mot den internationella konventionen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(26 april 1999)

Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) tillämpas strikt inom gemenskapen genom rådets förordning (EG) 338/97(1) och kommissionens förordning (EG) 939/97(2).

Sjalar som innehåller hår av tibetansk antilop har saluförts i Europa trots det totala förbudet mot import och försäljning enligt de aktuella förordningarna. Kommissionen känner inte till att detta är ett aktuellt problem men skall ta upp frågan igen i kommittén för handel med vilda djur och växter som inrättats genom nämnda rådsförordning. Dessutom kommer kommissionen att uppmana medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att förhindra att sådan handel äger rum.

(1) EGT 61, 3.3.1997.

(2) EGT 140, 30.5.1997.