SKRIFTLIG FRÅGA E-1313/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(7 maj 2002)

Ämne: Sveriges undantag för hampfrö

Sverige har idag inte några bestämmelser om odling av hampa i det svenska regelverket. Sverige anmälde den 27 april 1995 till kommissionen ett undantag för hampfrö enligt artikel 4 i kommissionens förordning (EEG) nr 334/93(1) om genomförandebestämmelser för användningen av jordbruksmark som tagits ur bruk till produktion av råvaror för tillverkning inom gemenskapen av produkter som inte primärt är avsedda till livsmedel eller foder. Anmälan har enligt det svenska Socialdepartementet inte besvarats och därför enligt förordningens regler godkänts av kommissionen.

Är det också kommissionens uppfattning att därmed är det korrekt att Sverige inte behöver införa några bestämmelser om odling av hampa i det svenska regelverket?

(1) EGT L 38, 16.2.1993, s. 12.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1313/02, E-1315/02 och E-1316/02ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(21 juni 2002)

Hampa (Cannabis sativa) omfattas av följande gemenskapslagstiftning på jordbruksområdet:

- Rådets förordning (EG) nr 1673/2000 av den 27 juli 2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion(1). Genom denna gemensamma organisation av marknaden införs ett stöd för beredning av hampa avsedd för fiberproduktion.

- Rådets förordning (EG) nr 1251/1999 av den 17 maj 1999 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor(2), i dess ändrade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1672/2000 av den 27 juli 2001(5).

- Rådets förordning (EEG) nr 2358/71 av den 26 oktober 1971 om den gemensamma organisationen av marknaden för utsäde(3). Ett produktionsstöd för certifierat utsäde kan ges för hampa avsedd för fiberproduktion.

- Kommissionens förordning (EG) nr 2461/1999 av den 19 november 1999 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) 1251/1999 beträffande användningen av jordbruksmark som tagits ur bruk till produktion av råvaror för tillverkning inom gemenskapen av produkter som inte primärt är avsedda till livsmedel eller foder(4).

Genom dessa förordningar ger gemenskapens jordbrukslagstiftning stöd till hampa avsedd för produktion av fibrer och andra råvaror samtidigt som den undanröjer hälsorisken genom att underställa utbetalningen av stödet mycket stränga villkor. Det är endast de sorter som har en mycket låg halt av tetrahydrocannabinol (THC) (0,2 %) som berättigar till stöd.

Dessutom kräver rådet att medlemsstaterna inrättar ett strängt kontrollsystem som kan leda till att vissa sorter utesluts om THC-halten överstiger 0,2 %.

I svensk lagstiftning förbjuds däremot själva produktionen, liksom beredningen, av all typ av hampa såvida det inte finns tillstånd för mycket specifika användningsändamål.

Förbudet mot produktion av hampa gör det omöjligt att importera hampfrön avsedda för fiberproduktion till Sverige.

Såsom parlamentsledamoten mycket riktigt påpekar har de svenska myndigheterna hänskjutit vissa frågor som först måste avgöras till domstolen. Dessa frågor gäller huruvida det svenska förbudet mot hampodling är förenligt med gemenskapslagstiftningen.

I avvaktan på domstolens dom har kommissionen inte för avsikt att föreslå några ändringar av lagstiftningen i fråga.

(1) EGT L 193, 29.7.2000.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.

(3) EGT L 246, 5.11.1971.

(4) EGT L 299, 20.11.1999.

(5) EGT L 193, 29.7.2000.