ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4161/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(16 januari 2001)

Ämne: Det kemiska testningsprogram som Europeiska kommissionen föreslagit

Varje dag får jag brev från väljare som allt jämt visar sin oro över Europeiska kommissionens förslag att testa 70 000 existerande kemikalier, som enligt de uppgifter jag har fått kommer att leda till att ca 10 miljoner djur dör.

1. Var kan jag hitta en förteckning över de 70 000 kemikalier som kommissionen har föreslagit att skall testas?

2. Vilket utskott eller vilken grupp av personer inom Europeiska kommissionen beslutade om rekommendationen?

3. Vilka möjligheter har parlamentsledamöterna att diskutera, ändra och förkasta förslagen?

4. Håller Europeiska kommissionen med om att uppskattningsvis 10 miljoner djur måste dödas till följd av förslaget?

5. Vilka organisationer och enskilda personer har fram till dags dato kontaktat Europeiska kommissionen för att protestera mot förslaget?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 mars 2001)

Den 13 februari 2001 antog kommissionen en vitbok om en strategi för framtida kemikaliepolitik. Vitboken kommer att lämnas till parlamentet som kommer att beredas tillfälle att yttra sig.

Det går inte att, med hjälp av vitboken, sluta sig till hur många djur som krävs för kemikalietestning. Generellt kan sägas att två tredjedelar av ämnena bör kunna testas utan djur.

Kommissionen har fått omkring sex tusen meddelanden från enskilda och organisationer som rör detta ämne. Många av dem ger uttryck för oro när det gäller djurförsök. I andra meddelanden betonar man att det är viktigt att kemikalier testas riktigt. Kommissionen har inte undersökt fördelningen mellan olika åsikter och kan därför inte lämna några detaljerade uppgifter på den punkten. Men kommissionen kan försäkra frågeställaren att man kommer att ta hänsyn till kravet att begränsa djurförsöken så lång det praktiskt är möjligt, liksom även till krav på att använda alternativa testmetoder som inte kräver levande djur och på att utveckla nya sådana alternativa test.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3049/00

från Jean-Claude Martinez (TDI) till rådet

(29 september 2000)

Ämne: Elefantjakt i Afrika

Elefantjakten fortsätter på grund av dumhet och grymhet och, olyckligtvis, på grund av nästan generell likgiltighet.

Om massakrerna på dessa däggdjur, som är en av symbolerna för vår planet, motiveras av intressen som försvarar elfenbenshandeln, vad tänker rådet vidta för åtgärder för att totalförbjuda denna avskyvärda handel på den europeiska unionens område?

Tänker rådet skapa ett program med ekonomiska sanktioner mot stater som fortsätter att tolerera den här typen av jakt på sitt område, som arvtagare till ålderdomliga sedvänjor och fruktansvärt barbari?

Tänker rådet vidta åtgärder mot organisationer, resebyråer och andra som organiserar dessa industrialiserade massakrer i Afrika, under täckmanteln safari eller storviltsjakt?

Svar

(12 februari 2001)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro för handeln med elfenben och engagemang för bevarandet av den afrikanska elefanten. Rådet har antagit rådets förordning (EEG) nr 3626/82 (ersatt av rådets förordning (EG) nr 338/97)(1) om genomförande i gemenskapen av konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (nedan kallad CITES-konventionen). Import av afrikanskt elfenben i kommersiellt syfte har varit förbjuden enligt gemenskapslagstiftningen sedan 1989.

Import av jakttroféer från vissa länder i Afrika är emellertid tillåten där det har fastställts att denna begränsade jakt inte är skadlig för de berörda populationerna och där vinsterna av sportjakten delvis går tillbaka till lokalbefolkningen och skyddsmyndigheterna. I sådana fall tillämpas exportkvoter, och jakttroféer, som endast får vara avsedda för personligt bruk och inte ha kommersiellt syfte, måste åtföljas av vederbörliga export- och importlicenser.

Parterna i CITES-konventionen kan vidta strängare åtgärder för att förbjuda handeln när den är till skada för arternas bevarande. De exportkvoter som tillämpas för troféer från elefantjakt som antagits av konventionens sekretariat anses inte vara till skada för arten och anses därför vara godtagbara.

Under nuvarande förhållanden avser rådet inte att vidta några åtgärder mot de länder som tillåter jakten, när den är reglerad av därför avpassade bestämmelser, eller mot de resebyråer som befrämjar den.

(1) EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3977/00

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Minimiåldersgräns för den yrkesaktiva befolkningen

I förordning (EG) nr 1897/2000(1) avseende den operationella definitionen av arbetslöshet avgränsas den yrkesaktiva befolkningen som personer inom åldersgruppen 1564 år.

I de flesta medlemsstaterna av Europeiska unionen är ungdomar läropliktiga tills de uppnår 16 års ålder.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta ge besked om:

1. Vad som är bakgrunden till att ungdomar på 15 år inräknas i den yrkesaktiva befolkningen fastän de i flertalet av EU:s medlemsstater vid denna ålder fortfarande är läropliktiga?

2. I vilka medlemsstater upphör läroplikten redan vid 15 års ålder?

(1) EGT L 228, 8.9.2000, s. 18.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(13 mars 2001)

1. Den nedre åldersgränsen på 15 år när det gäller att definiera arbetskraften är erkänd standard enligt internationella rekommendationer från ILO.

Det är viktigt att arbetslöshet och sysselsättning mäts på ett enhetligt sätt, bland annat för att detta underlättar internationella jämförelser. Att ändra den nedre åldersgränsen i definitionen av arbetskraften till den ålder då skolplikten upphör skulle därför innebära vissa nackdelar. I en del medlemsstater särskilt de som har ett välutvecklat system för arbetsplatsbaserad grundläggande yrkesutbildning (kombinationssystem) kan det till exempel vara svårt att dra gränsen mellan obligatorisk skolgång och arbete.

Kommissionen är medveten om situationen när det gäller utbildningssystem och obligatorisk skolgång och om att ungdomar tenderar att utbilda sig allt längre. Ett problem i samband med den kunskapsbaserade ekonomin och det kunskapsbaserade samhället är att sysselsättningsmålen för gemenskapen inte får strida mot behovet att se till att ungdomar uppnår en viss utbildningsnivå utöver den obligatoriska skolgången.

2. I Sverige och Österrike definieras den obligatoriska skolgången inte med en åldersgräns utan som ett visst antal år under vilka eleven ska följa skolundervisningen. Om man vet vid vilken ålder barn börjar skolan, kan man dock i dessa fall beräkna vid vilken genomsnittlig ålder eleverna bör ha avslutat sin obligatoriska skolgång.

Enligt de mest aktuella uppgifter kommissionen har till sitt förfogande (för 19992000) genom Eurydice-nätverket för information om utbildning i Europa upphör skolplikten fortfarande vid 15 års ålder i Grekland, Irland, Italien (nyligen införd ändring), Luxemburg, Österrike och Portugal.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3628/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Swaziland

Kan kommissionen beskriva eventuella planer för att hantera krisen i Swaziland?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(20 december 2000)

Kommissionen är bekymrad över den senaste utvecklingen i Swaziland och den sociala oro som i mitten av november kulminerade i en tvådagarsstrejk som utlystes av fackföreningen SFTU (Swaziland Federation of Trade Unions). Kommissionen konstaterar emellertid att detta inte är den första sociala krisen i Swaziland. Tvärtom har protester, strejker och blockader varit återkommande inslag sedan den gällande grundlagen upphävdes 1973 och sedan kraven på politisk reform ökade under mitten av 1990-talet då andra länder omvandlades till demokratiska flerpartistater.

De frågor som står på spel i den nuvarande krisen är i stort sett politiska och rör landets författning, den politiska friheten, förhållandet mellan arbetsmarknadens parter och säkerhet med avseende på landinnehav. Ett uttalande från EU vid denna tidpunkt kan endast bli följden av ett samordnat tillvägagångssätt mellan kommissionen och gemenskapens medlemsstater, i enlighet med bestämmelserna för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Hittills har kommissionen följt ett konstruktivt tillvägagångssätt som innefattar en konstruktiv och grundlig dialog med den swaziländska regeringen och etablerade myndigheter, stöd till de olika demokratiska krafterna och det civila samhället och medverkan i processen för en grundlagsreform.

Kommissionen följer i alla händelser situationen mycket noggrant. Den är fortfarande oroad över det faktum att om den aktuella krisen i det politiska och sociala klimatet består eller förvärras kommer detta att få konsekvenser för dialogen med den swaziländska regeringen och negativt påverka genomförandet av utvecklingssamarbete med Swaziland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3780/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Hainaut som mål 2-område

I och med att den vallonska provinsen Hainaut fått ställning som mål 2-område har företag som redan i ett flertal år haft sitt driftsställe i grannprovinsen West-Vlaanderen kommit att utlokaliseras.

Ledningen för de berörda företagen erkänner att besluten om utlokalisering till Hainaut är helt beroende av om det beviljas stöd enligt mål 2 eller inte. Om företagsledarna inte får något stöd från gemenskapen fortsätter de med verksamheten i West-Vlaanderen. För att ett företag skall kunna komma i fråga för sådant stöd måste det nämligen ha sitt säte i Hainaut.

Nu skulle jag gärna vilja få svar på följande frågor. För fullständighetens skull skall jag tala om att denna frågelista redan i mitten av mars 2000 förelagts för kommissionen. Därefter har kommissionen bara meddelat att de upplysningar som begärts först måste samlas in.

1. Hur många och hurdana ansökningar om stöd enligt mål 2 till ny ekonomisk verksamhet i Hainaut har inlämnats sedan den 1 januari 2000?

2. När och var har dessa företags säten registrerats?

3. a) Hur många av dessa företag har tidigare varit verksamma i provinsen West-Vlaanderen?

b) Hur många av dessa företag har fortfarande verksamhet i provinsen West-Vlaanderen?

4. Blir de berörda företagen uttryckligen tillfrågade om huruvida utlokaliseringen till Hainaut varit beroende av om de fått stöd enligt mål 2 eller inte?

a) Om så är fallet: hur många företagsledare från West-Vlaanderen väljer att förlägga verksamhet till Hainaut utan något stöd enligt mål 2?

b) Om så inte är fallet: tänker kommissionen längre fram fråga dessa företagsledare om i vad mån deras utlokalisering varit beroende av stöd enligt mål 2?

5. Är kommissionen beredd att vidta åtgärder för att förebygga utlokalisering av företag från West-Vlaanderen till Hainaut?

a) Om så är fallet: vilka åtgärder då?

b) Om så inte är fallet: varför inte?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(29 januari 2001)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens kompletterande svar på hans skriftliga fråga E-0951/00(1).

(1) Se s. 3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3708/00

från John Cushnahan (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Den svåra situationen för Ahmadiyyasamfundet i Pakistan

Känner kommissionen till att det i Pakistan förövas kränkningar av de mänskliga rättigheterna för medlemmar av Ahmadiyyasamfundet? Enligt ett antal lagar som antogs 1974 blev det straffbart för ahmadierna att bekänna, utöva och förkunna sin tro. Ett flertal medlemmar av detta samfund har åtalats för hädelse enligt sektion 259C, enligt vilken dödsstraff är obligatoriskt. På senaste tiden har ortodoxa muslimer begått religiöst inspirerade mord på ahmadier och dessa brott har aldrig utretts. Vad tänker kommissionen göra för att skydda de grundläggande rättigheterna för medlemmar av Ahmadiyyasamfundet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(5 januari 2001)

Kommissionen är medveten om att Ahmadiyyasamfundet i Pakistan vid upprepade tillfällen har utsatts för våld från extremister. Kommissionen är vidare medveten om att religiösa minoriteter i Pakistan (kristna, hinduer, ahmadier och shiamuslimer) drabbas av diskriminerande lagstiftning.

Situationen för de religiösa minoriteterna i Pakistan diskuterades nyligen vid de politiska samtal som trojkan förde i Islamabad (20-21 november 2000). Vad beträffar anklagelserna om hädelse har de pakistanska myndigheterna erkänt att dessa fall har skapat oro och har lovat att göra förnyade reforminsatser. Kommissionen har för avsikt att fortsätta att ta upp frågan om de religiösa minoriteternas situation med de pakistanska myndigheterna vid alla relevanta tillfällen framöver.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3925/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(13 december 2000)

Ämne: Brasilien och regummerade däck

För några år sedan uppdaterade man EG-förordningarna om regummerade däck och regummerade däck överfördes till samma kategori som nya däck. Detta har lett till att det nu finns ett typgodkännande för regummerade däck inom EG.

Den 27 september 2000 utvidgade den brasilianska regeringen förbudet mot import av begagnade däck, inbegripet omarbetade däck.

Brasilien är en viktig marknad för den regummerade däckindustrin och detta förbud utgör ett allvarligt hot mot den regummerade däckindustrin. Regummeringen av däck är den effektivaste och viktigaste metod som finns för att återanvända och återvinna utslitna däck.

Har kommissionen tagit upp denna fråga med Brasilien?

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta till följd av förbudet?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3925/00, E-4014/00 och E-4026/00 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(6 februari 2001)

Enligt nationella brasilianska handelsregler som anmälts till Världshandelsorganisationen (WTO) är det uttryckligen förbjudet att importera begagnad utrustning, begagnade maskiner och begagnade konsumentvaror. Det enda möjliga undantaget är gåvor.

De brasilianska tullmyndigheterna överlämnade frågan om import av regummerade däck till de rättsliga myndigheterna, som kom fram till att sådan import stred mot de lokala handelsreglerna. De utverkade därför omedelbart ett förbud mot att bevilja importtillstånd för sådana produkter. Genom handelsförordningen Portaria MDIC/SECEX nr 08 av den 25 september 2000 söker man verkställa det rättsliga avgörandet.

Kommissionen är medveten om denna fråga och om det bekymmer den orsakat vissa europeiska företag som tillverkar och exporterar regummerade och halvregummerade däck. Efter inledande kontakter med de brasilianska myndigheterna fick kommissionen uppfattningen att den brasilianska regeringen kan ha hälso- och konsumentskydds-relaterade betänkligheter när det gäller import av begagnade varor. Då produktomfattningen för begagnade varor genom det ovan nämnda rättsliga beslutet utvidgades till att omfatta regummerade däck, har de brasilianska myndigheterna antagit Portaria nr 08, som hindrar import av sådana däck. När kommissionen har fått större klarhet i denna fråga efter samråd med industrin kommer den att vända sig till den brasilianska regeringen och anföra skäl för att de berörda produkterna inte bör ingå i den allmänna kategorin för begagnade varor, samt förklara det europeiska systemet för typgodkännande. Om ingen positiv lösning nås kommer kommissionen mot bakgrund av den brasilianska regeringens svar att fundera över vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4115/00

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(11 januari 2001)

Ämne: Mord i Colombia

Förra sommaren uppgav den afrocolombianska befolkningen och särskilt invånarna i kommunen Buenaventura att de utsatts för hot från paramilitärer. Ingenting gjordes dock för att hindra eventuella mord och den 6 och 9 september 2000 mördade paramilitära grupper totalt 27 personer bland nämnda befolkning i Triana, Zaragoza och Las Palmas.

Nu närmar sig nya paramilitära ingripanden vid floden Yurumangui och det intilliggande bondereservatet Calamar i Guaviare enligt uppgifter från stadens borgmästare José Germán Olarte Palomino.

Vad kan Europeiska kommissionen göra för att förhindra dessa blodbad med tanke på sakens brådskande karaktär och kommissionens relationer med Colombias regering?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(19 februari 2001)

Unionens företrädare har i samband med sina kontakter med den colombianska regeringen vid upprepade tillfällen poängterat att det är viktigt att det görs framsteg i människorättsfrågan, bland annat att det tas verkningsfulla initiativ för att bemöta de paramilitära gruppernas verksamhet. De colombianska myndigheterna visar sig allt villigare att följa dessa uppmaningar. De första stegen har tagits av regeringen genom till exempel avskedande av arméofficerare som varit inblandade i brott mot de mänskliga rättigheterna och rättegångar mot militär personal i civila domstolar, men det är uppenbart att mycket fortfarande återstår att göra och det internationella samfundet måste fortsätta sin aktiva människorättspolitik.

Vad beträffar parlamentsledamotens fråga om förhindrande av mord är kommissionens och medlemsstaternas möjligheter endast begränsade. Det är upp till de colombianska myndigheterna att vidta nödvändiga säkerhetsåtgärder.

Kommissionen kommer givetvis att se till att alla uppgifter om eventuella hot mot civilbefolkningen omedelbart vidarebefordras till de colombianska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3491/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Risk för att arten svart svin dör ut

I Monti Nebrodi (Italien) finns en utrotningshotad svinart, svart svin. Förutom förlusten av genetiska resurser, skulle artens utdöende leda till biologiska, miljömässiga, kulturella och sociala förluster, eftersom man i Monti Nebrodi under århundradenas lopp har utvecklat och befäst till svinodlingen knutna kulturella och sociala traditioner vilka skulle gå förlorade.

Avser kommissionen att vidta åtgärder för att skydda utrotningshotade arter inom EU? Anser kommissionen att strukturfonderna skulle kunna intervenera till stöd för projekt avsedda att skydda svart svin?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

Svart svin är inte en art som finns med i bilagan till rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1).

Inom ramen för de åtgärder för landsbygdens utveckling som medfinansieras via Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (garantisektionen) skall ett miljövänligt jordbruk främjas genom att stöd beviljas för miljövänliga produktionsmetoder som bevarar landskapet.

Ett exempel på detta är att jordbrukare kan få stöd om de föder upp djur av lokala raser med ursprung i området i fråga och som annars skulle löper risk att på sikt försvinna.

Regionen Sicilien lämnade för en tid sedan in sin landsbygdsutvecklingsplan till kommissionen. I denna plan tog man med rasen nero dei Nebrodi e delle Madoniela, som en av de raser som löper risk att försvinna.

Om internationellt accepterade vetenskapliga rön visar att denna ras löper risk att försvinna, kan stöd för att bevara den beviljas via garantisektionen vid EUGFJ och inom ramen för den landsbygdsutvecklingsplan för Sicilien som nu är inlämnad för granskning och godkännande.

Inom ramen för strukturfondernas åtgärder finns det inte några stöd för att bevara rasen suino nero dei Nebrodi. Inom ramen för investeringsstöden för jordbruksföretag i det operativa mål 1-programmet för regionen Sicilien, godkänt genom kommissionens beslut K(2000) 2346 av den 8 augusti 2000, kan garantisektionen vid EUGFJ medfinansiera investeringar på gårdar som föder upp grisar. Denna ras skulle då eventuellt kunna omfattas av detta, under förutsättning att den totala produktionen inte ökar.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3514/00

från Werner Langen (PPE-DE) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Problem för tyska trädgårdsföretag som odlar under glas

Sedan februari 1999 har kostnaderna för att värma upp växthus stigit med över 200 procent för trädgårdsföretag som odlar under glas i Tyskland. I konkurrensen med exempelvis Nederländerna blir disproportionen stor, eftersom företagen där enbart måste betala en tredjedel av uppvärmningskostnaderna jämfört med kollegerna i Tyskland. De högre kostnaderna i Tyskland kan emellertid inte kompenseras med högre marknadspriser. Detta leder till snedvridningar inom jordbrukssektorn, som hör till gemenskapens ansvarsområde.

1. Hur anser kommissionen att man kan rätta till en sådan uppenbar snedvridning av konkurrensen?

2. Vad anser kommissionen att man bör göra för att råda bot på de rådande obalanserna?

3. Anser kommissionen att det finns konkurrensrättsliga betänkligheter mot ett övergångsstöd för denna vinter, till exempel i form av förmånliga krediter eller övrigt stöd, och mot ett omfattande och rationellt energieffektivitetsprogram?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

1. Kommissionen vet att energipriserna kan skilja sig åt mellan medlemsstaterna, särskilt när det gäller uppvärmning av växthus. Skillnaderna beror huvudsakligen på olika skattesystem och variationer i medlemsstaternas politik.

Det nederländska prissystemet granskades i samband med den statliga stödåtgärden N 464/94. Kommissionen drog slutsatsen att den prissättning som följer av den anmälda beräkningsgrunden inge gav någon ekonomisk fördel för växthusodling jämfört med andra sektorer av den nederländska ekonomin, som kan få samma pris om de använder samma mängd gas. Slutsatsen blev därför att avtalet mellan Gasunie och de nederländska trädgårdsodlarna inte utgjorde ett stöd.

Sedan dess har avtalet förnyats. Priset på gas är kopplat till priset på tung eldningsolja. Varje kvartal justeras gaspriset efter medelpriset på tung eldningsolja under de senaste 12 månaderna före berört kvartal. Eftersom principerna för det nya avtalet är desamma som i avtalet som granskades i ärende N 464/94 har kommissionen ingen anledning att ta upp frågan på nytt. Sammanfattningsvis finns det inget som tyder på att de nederländska energipriserna för uppvärmning av växthus strider mot gemenskapens konkurrensregler.

2. Kommissionen planerar inga åtgärder inom detta särskilda område.

3. Åtgärder av denna typ måste följa reglerna för statligt stöd. Så länge kommissionen inte har fler uppgifter går det inte att säga vilka åtgärder som skulle vara förenliga med reglerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3016/00

från Elizabeth Lynne (ELDR) till rådet

(25 september 2000)

Ämne: Tvångsarbete

Har rådet någon information angående när regeringen i Nepal tänker införa en nationell lagstiftning för att ge laga kraft åt sin förklaring från den 17 juli 2000 som gjorde tvångsarbete olagligt?

Har rådet någon information om huruvida lagstiftningen kommer att innehålla någon definition av tvångsarbete som inkluderar både Haliya- och Kamaiya-folken, en strategi för tillämpning av lagen för att se till att de som ertappas med att exploatera arbetare åtalas och ett rehabiliteringsprogram som förser före dessa tvångsarbetare med ett genomförbart alternativ för en hållbar inkomst?

Svar

(12 februari 2001)

Rådets organ har inte på sistone diskuterat situationen i Nepal bl.a. när det gäller om den nepalesiska regeringen tänker införa lagstiftning som ger laga kraft åt beslutet av den 17 juli 2000 att förbjuda tvångsarbete.

Rådet kan därför inte i detta skede upplysa om ifall denna lagstiftning kommer att innehålla en tydlig definition av tvångsarbete som omfattar Haliya- och Kamaiyafolken samt de övriga mycket specifika inslag som den ärade parlamentsledamoten nämner i sin fråga.