SKRIFTLIG FRÅGA E-0620/98

från Gijs de Vries (ELDR) till kommissionen

(9 mars 1998)

Angående: Penningtvätt

Penningtvätt håller i snabb takt på att bli det största problemet vad gäller bekämpningen mot internationell brottslighet. Enligt en uppskattning (av Bryan West, vice ordförande för Citibank och före detta chef för polisroteln London Metropolitan Police) tvättas så mycket som 500 miljoner USD som inbringats genom brottslig verksamhet - i synnerhet narkotikasmuggling och rysk organiserad brottslighet - enbart i Londons finansiella institutioner(1).

Det finns ett akut behov av att undersöka hur EU-direktivet mot penningtvätt skulle kunna förstärkas. I synnerhet måste man se över de finansiella informationskontor (Financial Intelligence Units, FIU) som medlemsstaterna utsett för att tillämpa direktivet. Omfattningen av de skillnader som råder vad gäller kompetensnivån hos de olika informationskontor som medlemsstaterna utsett, har allvarligt hämmat utbytet av information och samarbetet inom unionen.

Kan kommissionen tänka sig att inrätta en arbetsgrupp bestående av experter från både den offentliga och den privata sektorn och ge denna arbetsgrupp i uppdrag att inom en viss tid lägga fram förslag som gör direktivet ett effektivare instrument i kampen mot penningtvätt?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(3 juni 1998)

Kommissionen håller med frågeställaren om att penningtvätt är ett allvarligt och växande problem. Kommissionen är övertygad om att åtgärder mot penningtvätt kan vara ett effektivt sätt att bekämpa organiserad brottslighet.

Kommissionen kommer snart att för Europaparlamentet och rådet lägga fram sin andra rapport om genomförandet av rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar(2). I rapporten försöker kommissionen besvara de frågor som rådet och Europaparlamentet (resolution från juni 1996(3)) ställde efter granskningen av kommissionens första rapport.(4) Kommissionen anser att direktivet har varit en framgång genom att det mobiliserat finanssektorn, framför allt bankerna, och gjort det svårare för pengar från kriminell verksamhet att komma in i det finansiella systemet. Samtidigt konstaterar kommissionen att resultaten när det gäller åtal och domar för penningtvätt hittills är ganska nedslående.

Kommissionen överväger för närvarande om det nu behövs ett nytt förslag till direktiv för att uppdatera och utvidga 1991 års direktiv, vilket skulle vara ett svar på Europaparlamentets krav på ett nytt inititiav och på vissa rekommendationer i handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten(5) som godkändes av Europeiska rådet i Amsterdam.

Liksom frågeställaren är kommissionen oroad över att skillnaderna i roll och status för de finansiella underrättelseenheter som bildats i medlemsstaterna för att ta emot rapporter om misstänkta transaktioner förefaller vara ett hinder för utbyte av information och samarbete, vilket kan hota att göra gemenskapens kamp mot penningtvätt mindre effektiv. Kommissionen undersöker för närvarande hur den på bästa sätt skall kunna ta itu med detta komplicerade problem.

(1) Jack Nelson, "Money Laundering: Now Global, and Piling Up" (Penningtvätt, ett globalt och växande problem, International Herald Tribune, 3 februari 1998.

(2) EGT L 166, 28.6.1991.

(3) EGT C 198, 8.7.1996.

(4) KOM(95) 54 slutlig.

(5) EGT C 251, 15.8.1997.