SKRIFTLIG FRÅGA E-2091/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (19 juni 1997)

Ämne: UNGASS-konferensen den 23-27 juni 1997

Hur och när skall den nya målsättningen att ge 0,5 % av bruttonationalprodukten till utvecklingshjälp genomföras?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2089/97, E-2090/97, E-2091/97 och E-2092/97 ingivna av Manuel Marín för kommissionen (29 juli 1997)

Gemenskapen bidrar årligen med 24,6 miljoner ecu, mer än 56 % av det totala offentliga utvecklingsbiståndet, vilken innebär att gemenskapen är den största bidragsgivaren. Detta motsvarar 0,37 % av gemenskapens bruttonationalprodukt, men medlemsstaternas bidrag varierar. Vissa (Danmark, Nederländerna och Sverige) överskrider målsättningen 0,7 % av bruttonationalprodukten. Målsättningen bekräftades under Förenta nationernas nationalförsamlings särskilda session (UNGASS) och något nytt mål sattes inte upp.

Av ovanstående medel förfogar kommissionen över 15,5 %. Många av medlemsstaterna har inte kunnat komma upp till FN:s mål på 0,7 % av BNP, vilket delvis beror på att förändrade politiska prioriteringar och de budgetåtstramningar medlemsstaterna står inför gör det svårt att i någon större utsträckning öka det totala offentliga utvecklingsbiståndet. Det bör dock noteras att gemenskapen ligger bättre till än de andra stora bidragsgivarna som har låtit biståndsnivåerna sjunka betydligt lägre.

Förutom direkt bistånd hjälper gemenskapen utvecklingsländerna genom ett antal indirekta medel och strategier som syftar till att skapa ett övergripande klimat som främjar ekonomisk tillväxt, handelsintegrering och stabilitet. I synnerhet gäller detta:

a) Den striktare valuta- och skattepolitiken inför den ekonomiska och monetära unionen har lett till väsentligt stabilare prisnivåer och växlingskurser och att räntenivåerna stadigt sjunker inom gemenskapen. Denna stabilitet är även till utvecklingsländernas förmån.

b) Den europeiska inre marknaden med dess omfattande avreglering av handeln och ett antal handels-, samarbets- och associationsavtal (och instrumenten inom ramen för dessa avtal) bidrar avsevärt till att öka lågutvecklade länders tillgång till den europeiska marknaden. Efter handelsintegrationen och avregleringen av marknaden har europeiska utländska direktinvesteringar och annat valutaflöde omdirigerats mot ett antal växande utvecklingsländer på medelinkomstnivå. På så sätt påskyndas deras nationella utvecklingsprocess och deras integration i världsekonomin. Dessutom har avregleringen av marknaden uppmuntrat överföringen av europeisk teknologi och kompetens till de framväxande ekonomierna.

Privat utvecklingsfinansiering har ökar avsevärt under de senaste åren. Det privata flödet motsvarar nu mer än 76 % av valutaflödet till utvecklingsländerna och avspeglar det förbättrade utsikterna för tillväxt och utveckling i många länder. Det privata flödet har dock inte fördelats jämnt över utvecklingsländerna och de minst utvecklade är fortfarande i hög grad beroende av offentligt utvecklingsbistånd som yttre finansieringskälla. Det offentliga utveckingsbiståndet inriktas alltmer mot de minst utvecklade länderna, kampen mot fattigdom och uppbyggnaden av den institutionella och infrastrukturella bas som krävs för långsiktig utveckling i vid mening.

Åtagandena beträffande miljöprogrammen i utvecklingsländerna har mer än fyrdubblats sedan 1992. Inom ramen för förordning (EEG) nr 443/92 om finansiellt och tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika ((EGT L 52, 27.2.1992. )) siktar gemenskapen på att 10 % av den totala utvecklings- och samarbetsbudgeten för Asien och Latinamerkan skall avsättas för miljöprojekt. Trots att det inte finns någon allmänt erkänd definition av vad som är ett miljöprojekt överstiger gemenskapens årliga åtaganden för långsiktiga utvecklingsprojekt flera hundra miljoner ecu. Medlemsstaternas engagemang i utvecklingsländernas miljöprogram kan utläsas ur rapporten från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling/Kommittén för utvecklingsbistånd (OECD/DAC).

Kommissionen avser att undersöka resultaten från UNGASS och lägga fram förslag till uppföljning. Dessa förslag kommer att översändas till parlamentet så snart som möjligt.