SKRIFTLIG FRÅGA E-0978/02

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(12 april 2002)

Ämne: Beviljande av statligt stöd till linbanor i Italien och Österrike

I ett pressmeddelande av den 27 februari 2002 meddelade kommissionen att den medgett att statligt stöd beviljas till linbanor i Italien och Österrike. Stödet motiverades enligt kommissionen med att anläggningarna var avsedda enbart för lokalt bruk och att inga andra än lokalbefolkningen kan tänkas utnyttja dem.

1. Hur har kommissionen kommit fram till att skidliftarna i Österrike och Italien är avsedda enbart för lokalt bruk?

2. Finns det härvidlag några studier, rapporter, arbetsdokument eller liknande som kommissionen byggt sitt ställningstagande på?

3. Är kommissionen nu beredd att ställa den rapport (respektive de delar av denna som är färdiga) till förfogande, vilket begärdes i den skriftliga frågan E-3179/01 av den 7 november 2001? Om inte: varför inte?

4. Är det vidare möjligt för kommissionen att till mig överlämna samtliga dokument som legat till grund för beslutet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 juni 2002)

Rent allmänt anser kommissionen att alla linbanor inte kan behandlas på samma sätt, utan att skillnad måste göras mellan linbanor som tillgodoser ett allmänt transportbehov och linbanor för

idrottsbruk (skidliftar). Bland de senare måste man göra åtskillnad mellan skidliftar som lockar användare som alternativt skulle kunna använda linbanor i andra medlemsstater och skidliftar som främst är avsedda för lokalt bruk.

I ärendet om stöd till linbanor i Österrike (ärende N860/01) har inga uppgifter kommit fram som gör det motiverat att anse att linbanan enbart är avsedd för lokalt bruk. Kommissionen måste därför konstatera att åtgärderna utgjorde sådant stöd som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Stödet var emellertid förenligt med fördraget på grund av den begränsade stödnivån.

I beslutet om stöd till linbanor i Italien (ärende N376/01) godtogs att stöd till vissa linbanor för lokalt bruk inte skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. Det gällde emellertid inte alla linbanor, utan bara några av dem. I andra fall fann kommissionen att handeln mellan medlemsstaterna påverkades och att stödet endast kunde anses tillåtet på grund av den begränsade stödnivån.

2. Kommissionens beslut grundades på diverse uppgifter om turism och linbanor från olika källor. Ingen enstaka undersökning eller rapport var avgörande för beslutet. Kommissionen känner inte heller till någon heltäckande statistik över linbaneanvändares ursprungsland eller destinationsort. De italienska myndigheterna lämnade dock ett exemplar av en undersökning med titeln Imprese turistiche e competività Le caratteristiche della produzione delle imprese turistiche (Turistföretag och konkurrenskraft Kännetecken för turistföretags produktion) och en rapport av professor Carlo Eugenio Baldi vid universitetet i Bologna, vilka båda presenterades vid seminariet Aiuti al turismo e regole di concorrenza (Stöd till turism och konkurrensregler) som hölls den 8 november 2000 i Europaparlamentets lokaler. Ett exemplar kommer att sändas till parlamentsledamoten och parlamentets sekretariat.

3. Vad beträffar den rapport som efterfrågades i parlamentsledamotens skriftliga fråga E-3179/01(1) av den 7 november 2001 kan kommissionen bara upprepa vad vi svarade då, nämligen att ingen sådan rapport existerar.

4. Det vore omöjligt att lämna kopior av alla de elektroniska uppgifter och dokument som kommissionen studerade på Internet för att lära sig mer om branschen.

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 6.