ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2967/98

från Gisèle Moreau (GUE/NGL) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Tillämpningen av Rådets förordning (EEG) 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen

Den som ställer föreliggande fråga har nyligen varit i kontakt med en italiensk medborgare bosatt i Turin och som har pensionsrättigheter motsvarande 102 tremånadersperioder i Italien (Fondo Pensioni Ferroneri dello Stato) och 78 tremånadersperioder i Frankrike (CRAV). Man har meddelat honom att förordning 1408/71 inte är tillämplig i just hans fall. Vid en tidpunkt när kommissionen på goda grunder föreslår att bestämmelserna i förordning (EEG) 1408/71(1) även skall gälla för medborgare från tredje land som är bosatta i en medlemsstat, är då inte kommissionen benägen att vidta åtgärder för att förordning (EEG) 1408/71 skall tillämpas på samtliga EU-medborgare oavsett vilket socialförsäkringssystem de tillhör?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(2 december 1998)

Genom förordning nr 1606/98 av den 29 juni 1998(2) utvidgas tillämpningsområdet för förordning (EEG) 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen(3) och förordning (EEG) 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) 1408/71(4) till att omfatta även särskilda system för statsanställda. Den nya förordningen trädde i kraft den 25 oktober 1998.

Från den 29 juni 1998 kan den berörda personen alltså åberopa bestämmelserna i artikel 51a i denna förordning för att lägga samman försäkringsperioder intjänade i det särskilda systemet för statsanställda i Italien och det allmänna systemet i Frankrike. Privatiseringen av Ferrovie dello Stato den 1 januari 1993 innebar i praktiken inga förändringar av försäkringssystemet, eftersom det fortfarande förvaltas för finansministeriets räkning.

Frågan förefaller gälla rätten till italiensk avgångspension. Om man för den berörda personen lägger samman försäkringsperioder i Italien och Frankrike, har han givetvis rätt till italiensk avgångspension, men prorata-beräkningarna grundas i så fall på det allmänna systemet eftersom han inte kan belägga 35 års inbetalningar till det särskilda systemet för statsanställda.

Han har däremot rätt till ålderspension enligt det särskilda italienska systemet för statsanställda eftersom han har gjort inbetalningar till detta system under 25 år och 5 månader.

(1) EGT L 149, 5.7.1971 s. 2.

(2) EGT L 209, 25.7.1998.

(3) EGT L 149, 5.7.1971.

(4) EGT L 74, 27.3.1972.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3970/98

från Juan Colino Salamanca (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Störande ljud och landsvägar

I kommissionens grönbok om framtidens bullerpolitik (KOM(96) 540 slutlig) behandlas problemet med vägtrafikbuller på gemenskapsnivå. Av grönboken framgår att Europeiska unionen via strukturfonderna, Sammanhållningsfonden och budgetposten "Transeuropeiska nät" finansierar vägbyggen i enlighet med så stränga miljö- och säkerhetsnormer som möjligt.

Kan kommissionen ange om denna grönbok redan har givit resultat i form av någon rättsakt som de medborgare som lider av trafikbuller från motorvägar kan åberopa?

Om så inte är fallet, finns det någon bestämmelse på gemenskapsnivå som ålägger medlemsstaterna att använda porös asfalt eller att uppföra bullerplank längs de nationella motorvägsnäten?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(17 mars 1999)

Efter det att grönboken om framtidens bullerpolitik antogs, har kommissionen antagit ett förslag till direktiv om buller från utrustning som används utomhus(1). Europaparlamentet godkände i maj 1998 förslaget utan att föreslå några ändringar och det tyska ordförandeskapet har som mål att uppnå en gemensam ståndpunkt i rådet i juni.

Dessutom har kommissionen, mot bakgrund av det mottagande som grönboken fått, inlett arbete med ett ramdirektiv om buller i omgivningen. Arbetet sker i nära samarbete med experter från medlemsstaterna, branschen, icke-statliga organisationer och lokala myndigheter.

Det finns inga gemenskapsstandarder som kräver att medlemsstaterna använder porös asfalt eller att de sätter upp bullerplank längs vägnäten. Det förväntas inte heller att framtida gemenskapslagstiftning skall innehålla föreskrifter om sådana, eftersom kommissionen anser att det inte överensstämmer med subsidiaritetsprincipen.

(1) KOM(98) 46 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2532/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Förfaranden för att registrera motorfordon i medlemsstaterna

1. Övervakar kommissionen förfarandena för att registrera fordon i medlemsstaterna i syfte att säkerställa att dessa förfaranden inte utgör onödiga eller orättvisa hinder för den fria rörligheten och den inre marknaden för personbilar och övriga fordon?

2. Är kommissionen nöjd med de förfaranden som används av medlemsstaterna, i synnerhet Förenade kungariket?

3. Har kommissionen några ytterligare kommentarer i denna fråga?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

När kommissionen mottager ett vederbörligt berättigat klagomål om en medlemsstats eventuella överträdelse av gemenskapsrätten inleder den en undersökning om detta. Då det gäller registrering av motorfordon agerar kommissionen enligt dess tolkningsmeddelande om förfaranden för typgodkännande och registrering av motorfordon som tidigare varit registrerade i en annan medlemsstat (96/C 143/04)(1).

Kommissionen har mottagit klagomål angående den brittiska lagstiftningen om typgodkännande av enskilda motorfordon ("single vehicle approval") beträffande en eventuell överträdelse av artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget. Kontakterna med de brittiska myndigheterna fortsätter för att kunna precisera den exakta omfattningen av de specifika bestämmelserna samt deras eventuella berättigande.

(1) EGT C 143, 15.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3596/98

från Ingo Friedrich (PPE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Europeiska centralbankens oberoende ställning

De senaste opinionsundersökningarna i de länder som kommer att delta i EMU bekräftar att befolkningen hyser ett kraftigt ökande förtroende för den gemensamma europeiska valutan. En anledning till detta är de insatser som hittills gjorts för att konvergenskriterierna - särskilt prisstabiliteten - skall uppfyllas och respekteras.

Enligt artikel 107 i EG-fördraget förbinder sig medlemsstaternas regeringar att respektera Europeiska centralbankens (ECB) och de nationella centralbankernas oberoende ställning och att inte söka påverka medlemmarna av ECB:s eller de nationella centralbankernas beslutande organ när de fullgör sina uppgifter. Denna oberoende ställning är en garanti för det främsta målet med Europeiska centralbankssystemet (ECBS): att värna om prisstabiliteten. Utformningen av valuta- och penningpolitiken åligger därför uteslutande de behöriga beslutsorganen inom ECBS.

På vilket sätt avser kommissionen mot bakgrund av den senaste tidens diskussion att i framtiden se till att de tillämpliga fördragsrättsliga bestämmelserna om en oberoende ställning för ECBS respekteras?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(21 december 1998)

Inom ramen för att se till att EG-fördraget följs lägger kommissionen särskilt stor vikt vid att de bestämmelser i fördraget som handlar om centralbankers oberoende respekteras. Kommissionen kommer att övervaka att bestämmelserna respekteras för att förhindra eventuella överträdelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3606/98

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Fortsatt finansiering av ECDP (European Cities on Drug Policies)

ECDP är en organisation som består av för närvarande 31 städer och regioner vilka slutit sig samman över partigränserna på grundval av den så kallade Frankfurtresolutionen från 1990 om en pragmatisk narkotikapolitik.

Denna organisation fick i början av juli ett meddelande om att kommissionen i bästa fall kommer att fortsätta att stödja dess verksamhet tidigast från och med januari 1999.

Av denna anledning ställer jag följande frågor:

1. Kommer EU-programmet att förlängas efter 1999?

2. Om så är fallet, under vilka former kommer det att förlängas?

3. Om så inte är fallet, varför kommer det inte att förlängas?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(15 februari 1999)

Åtgärdsprogrammet för gemenskapen för att förebygga narkotikamissbruk (1996-2000) fortsätter fram till den 31 december 2000 (Europaparlamentets och rådets beslut 102/97/EG av den 16 december 1996). Detta innebär att man även för år 2000 kommer att fastslå de områden som skall prioriteras inom ramen för ett arbetsprogram.

När det gäller urvalsomgången för projekt 1999 lade kommissionen fram en förteckning för programkommittén vid dess möte den 21 januari 1999 över de projekt som bland de 187 inlämnade förslagen till projekt hade valts ut för att erhålla stöd.

Det slutliga valet av projekt som skall erhålla stöd 1999 kommer att göras vid detta möte.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3450/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Borttagande av hinder för rörligheten

Rörande förslag till rådets förordning (EG) som fastställer en mekanism för ingripande av kommissionen för att ta bort vissa hinder för rörlighet (KOM(97) 0619-97-0330(CNS))(1) frågar jag kommissionen varför förslaget skall begränsas till fri rörlighet för varor i stället för att innefatta även de andra tre friheter som gäller för den inre marknaden, dvs fri rörlighet för tjänster, kapital och personer.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 januari 1999)

Gemenskapen har blivit tvungen att ta itu med allvarliga störningar av den fria rörligheten för varor, vilket frågeställaren är väl medveten om. Dessa störningar har uppmärksammats av parlamentet vid många tillfällen (frågeställaren hänvisas till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-2254/93 från Teresa Domingo Segarra(2), E-1477/95 från Jesús Cabezón Alonso m.fl.(3), E-2023/97 från Carles-Alfred Gasòliba i Böhm m.fl.(4) samt E-3592/97 från Allan Macartney(5)), och domstolen har tagit upp frågan i en dom av den 9 december 1997 i mål C-265/95.

Mot denna bakgrund anmodade Europeiska rådet vid sitt möte i Amsterdam den 16 och 17 juni 1997 kommissionen att "undersöka vilka medel som kan användas för att på ett effektivt sätt garantera den fria rörligheten för varor, inklusive möjligheten att införa sanktioner mot medlemsstater", och att lägga fram förslag i denna riktning. Genom att lägga fram ett förslag till förordning om införande av en ingripandemekanism för kommissionen för att undanröja vissa handelshinder(6) har kommissionen svarat snabbt på det begränsade uppdraget från rådet.

(1) EGT C 10, 15.1.1998, s. 14.

(2) EGT C 300, 27.10.1994.

(3) EGT C 230, 4.9.1995.

(4) EGT C 76, 11.3.1998.

(5) EGT C 187, 16.6.1998.

(6) EGT C 10, 15.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3990/98

från Frank Vanhecke (NI) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: EU-medborgares deltagande i val till Europaparlamentet som hålls i länder i vilka de inte är medborgare

I sitt svar på min skriftliga fråga E-3595/96(1) till kommissionen fick jag av kommissionsledamot Monti besked att kommissionen fortfarande höll på med att i medlemsstaterna samla in statistik av det slag som jag efterlyst (i min skriftliga fråga E-3314/95(2). Dessutom påpekades det att denna verksamhet utvidgats så att också uppgifter om de första valen till Europaparlamentet i Sverige, Österrike och Finland skulle ingå i rapporten till parlamentet och rådet.

Förfogar kommissionen i dag över de sifferuppgifter som efterfrågats, uppdelade per nationalitet och medlemsstat?

Hur stor procentuell andel av dem som berörs har slutligen utnyttjat sin rösträtt?

Håller redan en rapport till parlamentet och rådet på att utarbetas? I så fall: när kommer den att publiceras?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 februari 1999)

Alla uppgifter som kommissionen förfogar över har offentliggjorts i kommissionens rapport av den 7 januari 1998(3) till parlamentet och rådet om tillämpningen av direktiv 93/109/EG.

(1) EGT C 217, 17.7.1997, s. 28.

(2) EGT C 91, 27.3.1996, s. 58.

(3) KOM(97) 731 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2915/98

från Jean Baggioni (UPE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Minska öars energiberoende

Öar är geografiskt avskurna av havet och har begränsad tillgång till såväl naturliga som mänskliga resurser. Kan kommissionen därför ange om man på kort sikt planerar att snabbt minska öarnas energiberoende genom att utveckla olika inhemska, alternativa och förnybara energikällor, till exempel sol- och vindenergi, geotermisk energi eller vattenkraft?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

En prioritering för gemenskapens energipolitik är främjandet av utvecklingen av förnybara energikällor. Kommissionen har nyligen antagit en vitbok i denna fråga.(1)

Öregionerna förfogar över de största förnybara energiresurserna inom gemenskapen. Samtidigt är de traditionella energikällorna dyrare där än på fastlandet. Därför bör förnybara energikällor snabbare kunna uppnå en tillräckligt god konkurrensposition inom dessa områden än på fastlandet. Genom den nya stegvisa avregleringsprocessen på den inre marknaden för energi främjas dessutom självständig energiproduktion.

Kommissionen anser att det numera är myndigheterna och de ekonomiska aktörerna i öregionerna som har ansvar för att dra största möjliga nytta av de nya möjligheterna och öka öarnas energimässiga oberoende. Därigenom kan de samtidigt ge dessa regioner möjligheter till ekonomisk utveckling, öka sysselsättningen och förbättra miljön.

Gemenskapen kan ge stöd till initiativ som främjar förnybara energikällor, bland annat inom ramen för strukturfonderna, eftersom nästan alla öområden omfattas av mål 1 eller mål 5b. I detta sammanhang tänker kommissionen öka informationen till de berörda nationella och regionala myndigheterna, och göra dem uppmärksamma de många fördelar som en rationell energiförvaltning medför. Men förutom strukturfonderna bidrar även många andra program för främjande av energieffektivitet (Save), förnybara energikällor (Altener) och innovativ och effektiv teknik (Thermie) redan till dessa mål. Inom ramen för Save-programmet har man t.ex. kunnat inrätta 15 lokala och regionala energikontor i öregionerna. Främjandet av förnybara energikällor på lokal nivå utgör en av dessa kontors huvudsakliga uppgifter.

(1) KOM(97) 599 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3629/98

från Hartmut Nassauer (PPE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Inverkan av Tjeckiska republikens gällande lagar på bedömningen av landets ansökan om medlemsskap

Ännu idag har vissa kränkningar av de mänskliga rättigheterna mot medborgare av olika nationalitet som fördrevs ur Tjeckoslovakien under tiden efter andra världskrigets slut inte avgjorts. Många av de berörda lever ännu. Genom dekret från republikens president och ytterligare lagar konfiskerades under 1945 och 1946 all förmögenhet bland framför allt tyska och ungerska ägare. Detta är något som fortfarande belastar människor, men som det tjeckiska rättsystemet håller fast vid. Tjeckiska republiken håller också fast vid att lagarna från den 8 maj 1946 fortfarande gäller, vilket ger straffrihet för gärningsmän som deltog i de överdrivna fördrivningarna.

Anser också kommissionen att det faktum att grundläggande mänskliga rättigheter och friheter inte beaktas måste påverka hur Europeiska unionen bedömer Tjeckiska republikens ansökan om medlemskap i europeiska unionen?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3626/98, E-3628/98 och E-3629/98 ingivna av Hans van den Broek för kommissionen

(3 februari 1999)

Anslutningsförhandlingarna rör Tjeckiens framtida medlemskap i unionen och dess godtagande av gemenskapsbestämmelserna ("regelverket").

Egendomsordning som sådan omfattas inte av regelverket. I artikel 222 i EG-fördraget föreskrivs att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen anser därför att de frågor som tagits upp av parlamentsledamoten skall behandlas på bilateral nivå mellan Tyskland och Tjeckien.

Samtidigt innehåller regelverket en rad grundläggande friheter som t.ex. fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt, vilka i framtiden i lika hög grad kommer att gälla medborgare i nya som i gamla medlemsstater. När dessa rättigheter börjar gälla i Tjeckien torde det bli lättare att finna en lösning på de frågor som parlamentsledamoten nämner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3543/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Försäljning av lantbruket Maccarese

I utkanten av Rom ligger ett stort lantbruk vid namn Maccarese som till dags dato ägts av det offentliga bolaget Iritecna men som nu skall utbjudas till försäljning. Bland de potentiella köparna finns företaget Benetton som man anser kunna ha för avsikt att utnyttja området i marknadsföringssyfte eller i alla fall i annat syfte än att bedriva lantbruk. Även några lokala lantbrukskooperativ och de lantarbetare som redan arbetar på lantegendomen är intresserade av att köpa den och de har i detta syfte begärt att de lokala myndigheterna skall ingripa och besluta sig för att utnyttja förköpsrätten.

Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, ange

1. om den inte anser att en överlåtelse av lantbruket till Benetton skulle äventyra den lokala lantbruksnäringen, som redan befinner sig i en svår situation,

2. om det finns direktiv eller handlingar som i liknande fall har uppmanat till förköpsrätt till förmån för arbetarna på lantegendomen, vilka teoretiskt sätt riskerar att förlora sina arbeten,

3. hur den generellt ser på denna angelägenhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 januari 1999)

Enligt artikel 222 i EG-fördraget skall detta fördrag inte i något hänseende ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. I gemenskapslagstiftningen ingår inte något direktiv eller annan rättsakt som innehåller bestämmelser om förköpsrätt för jordbrukskooperativ eller lantarbetare vid försäljningen av det jordbruksföretag där de arbetar. Det är alltså uteslutande i i kraft av eventuella bestämmelser i nationella lagar som ovannämnda personer skulle kunna ges den rätt, som parlamentsledamoten syftar på.

Kommissionen har alltså inte någon möjlighet att kräva tillämpandet av någon bestämmelse om förköpsrätt vid försäljningen av jordbruksföretaget Maccarese.

Kommissionen kan inte komma med något generellt omdöme i denna fråga eftersom det inte finns några särskilda faktorer som den i enlighet med gällande lagstiftning skulle kunna bli ombedd att ta ställning till.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2317/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Ombyggnaden av Italgas gasklockor i Rom

Två romerska gasklockor som inte använts sedan 1985 skall göras om till parkeringshus.

Arbetet har pågått i flera månader och orsakat problem rörande säkerhet och hälsoskydd.

1. Giftigt kolavfall (naftalin och gasolin) i stora mängder har lagrats nere i gasklockorna i över 80 år och de illaluktande utsläppen utgör en sanitär olägenhet för invånarna i Ostiense och Mercati Generali-området.

2. För att avlägsna det sot som täcker järnkonstruktionen används en "sandspridare" som sprider sand i luften i ett mycket stort område så att de anställda på Romana Gas och de boende får skador på sina bilar. Anmälningar har även kommit in från fackförbund som UGL Energia i Italgasgruppen och från de boende.

Anser kommissionen att den bör anmoda de italienska myndigheterna att på denna byggarbetsplats respektera de italienska lagar som innebär ett införlivande av gemenskapsdirektiven om arbetarskydd och miljöskydd?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

Enligt de upplysningar som parlamentsledamoten lämnat verkar de arbeten som ger upphov till problem med spridning av sand inte omfattas varken av bilaga I eller bilaga II till direktiv 85/337/EEG(1). Det föreligger därför ingen juridisk skyldighet att göra en miljökonsekvensbedömning i detta fall.

Vad beträffar det giftiga kolavfallet i gasklockan i Ostiense och Mercati Generali-området i Rom kan kommissionen inte med ledning av de uppgifter som parlamentsledamoten lämnat göra någon bedömning i enlighet med gemenskapens miljölagstiftning. Det är därför inte möjligt att fastställa vilka miljöbestämmelser som skulle kunna vara tillämpliga i detta specifika fall.

I gemenskapens direktiv om hälsa och säkerhet på arbetet fastställs minimikrav för skyddet av arbetstagares hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. Där framgår också att arbetsgivaren är ansvarig för de anställdas säkerhet och hälsa. Gemenskapens direktiv om hälsa och säkerhet gäller inte personer som bor i det berörda området eller andra personer utanför förhållandet arbetsgivare-arbetstagare.

Det är de italienska myndigheternas sak att kontrollera att de nationella bestämmelserna efterlevs och att avgöra huruvida de nationella bestämmelser som införlivar gemenskapens direktiv om hälsa och säkerhet på arbetet har följts i detta fall.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3228/98

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Beskattning av pensioner

Kan kommissionen i samband med beskattningsrätten vad gäller pensioner redogöra för sin inställning till var man skall betala skatt på sin pension? Skall det vara i utbetalningslandet eller i det land där pensionären vistas?

Man kan som exempel ta Danmark som har sagt upp sitt dubbelbeskattningsavtal med Portugal, vilket medför att danska utlandspensionärer i Portugal nu skall skatta i Danmark för sina pensioner, medan de danska pensionärer som bor i Spanien fortsätter att betala skatt i Spanien.

Anser kommissionen det rimligt att ett land på detta sätt behandlar sina utlandspensionärer olika vad gäller beskattningen av pensioner?

Finns det redan riktlinjer på området för beskattningsrätt i samband med utlandspensionärers pensioner? Om det finns regler på området som tar hänsyn till denna problematik, vilka handlar det i sådana fall om?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(3 februari 1999)

Det finns inte någon gemenskapslagstiftning om var pensionsinkomster får beskattas. De flesta bilaterala beskattningsavtal innehåller dock bestämmelser om detta, som ofta följer artikel 18 i OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) modellkonvention för beskattning av inkomst och kapital, enligt vilken bosättningslandet har beskattningsrätten. I avsaknad av bilaterala beskattningsavtal har i princip båda länder beskattningsrätt. Nationell rätt får då användas för att undvika dubbelbeskattning.

Om en situation med dubbelbeskattning har uppstått bör det undersökas om dubbelbeskattningen är förenlig med de grundläggande friheter som EG-fördraget uppställer. Bara det faktum att en pensionär som har flyttat utomlands till en annan medlemsstat beskattas annorlunda utgör inte något fördragsbrott, eftersom det inte finns några gemenskapsregler om harmonisering eller samordning.

Kommissionen vill göra parlamentsledamoten uppmärksam på att kommissionen för närvarande arbetar med att undanröja de hinder för arbetskraftens fria rörelighet och friheten att tillhandahålla finansiella tjänster som uppstår på grund av de komplicerade och varierande sätten att beskatta tilläggspensioner och livförsäkringar i gemenskapen och den otillräckliga samordningen av skattepolitiken på området.