SKRIFTLIG FRÅGA E-2863/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Fjäderfän

Kan kommissionen ange huvuddragen i de åtgärder som Europeiska unionen vidtar för att bevara bestånd av renrasiga fjäderfän?

Anser kommissionen att nuvarande EU-lagstiftning om välbefinnande, sjukdomskontroll och internationell handel inte gör någon åtskillnad mellan ¨renrasiga ¨ exemplar och övriga ¨fjäderfän¨?

Planerar kommissionen att genomföra åtgärder för att stödja det lilla antalet uppfödare som ägnar sig åt att säkerställa att relevanta raser och stammar överlever?

Kommer kommissionen att ge en mer exakt definition av ¨fjäderfä¨ då lagstiftning föreslås, vilken tar hänsyn till följande:

- exemplar som hålls i fångenskap för att undvika utrotning av arten,

- exemplar som spridits ut för att minimera effekterna av sjukdomar,

- exemplar som hålls för att säkerställa att genetiskt material bevaras och finns tillgängligt för framtida utveckling och forskning,

- exemplar som hålls på grund av sin skönhet,

- exemplar som hålls för utställningar i tävlingssyfte, eftersom människor tycker om sådana tävlingar, vilket bevarar och eventuellt förbättrar särdragen hos berörda raser och stammar,

- exemplar som hålls lokalt i små flockar för äggläggning och för förtäring som kött, och

- storskalig produktion för marknaden.

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser den att vidta för att rådgöra med erkända icke-statliga organisationer då politiken skall fastställas på detta område?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (11 november 1997)

När det gäller saluföring av renrasiga djur såsom fjäderfän antog rådet den 25 mars 1991 direktiv 91/174/EEG om krav beträffande avel och härstamning vid saluföring av renrasiga djur samt om ändring av direktiv 77/504/EEG och 90/425/EEG ((EGT L 85, 5.4.1991. )). I detta direktiv fastslås bestämmelser om saluföring av dessa djur på gemenskapsnivå och detta bör därefter ha säkerställt en rationell utveckling av uppfödningen av renrasiga djur i gemenskapen och bör ha ökat produktiviteten i denna sektor.

Beträffande djurskydd gäller direktiv 88/166/EEG om en minimistandard för skyddet av värphöns i bur ((EGT L 74, 19.3.1988. )) för de vuxna hönor av rasen Gallus gallus som oberoende av om de är renrasiga eller ej hålls för äggproduktion. I samband med sjukdomskontroll, handel och import är bestämmelserna om fjäderfän tillämpliga på tamhöns, kalkoner, pärlhöns, ankor, gäss, vaktlar, duvor, fasaner, rapphöns samt strutsfåglar som föds upp eller hålls i fångenskap för uppfödning, kött- och äggproduktion för konsumtion eller för viltstammens bevarande. Direktivet gäller framför allt bestämmelser om djurhälsa som tillämpas på handeln inom gemenskapen med och import från tredje land av fjäderfän, fjäderfäkött och kläckningsägg. Det tillämpas även på gemenskapsåtgärder för att bekämpa Newcastlesjukan och hönspest. I fråga om välbefinnande, sjukdomskontroll och handel görs ingen åtskillnad mellan renrasiga och andra fjäderfän.

Enligt förordningen om miljövänlig jordbruksproduktion (förordning (EEG) nr 2078/92 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven ((EGT L 215, 30.7.1992. ))) får medlemsstaterna lämna förslag till stödprogram för sällsynta och utrotningshotade husdjursraser. Hitintills har kommissionen inte tagit emot några konkreta förslag som rör fjäderfän och enligt kommissionens vetskap finns det ingen större efterfrågan på att sådana program skall få stöd från program som gemenskapen samfinansierar.

Kommissionen anser inte att de gällande definitionerna behöver ändras.

Vid utarbetandet av nya lagförslag samråder kommissionen med berörda rådgivande kommittéer i vilka yrkesorganisationerna är representerade.