ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0563/99

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Omstrukturering av den italienska nationella olympiska kommittén (CONI) och skydd av sysselsättningen

Den 29 januari 1999 behandlade det italienska ministerrådet ett lagförslag om omstrukturering av den italienska nationella olympiska kommittén. Lagen föreskriver en omstrukturering som i själva verket består i en okontrollerad privatisering av kommitténs strukturer och i att den skiljs från de olika idrottsförbunden. Härmed äventyras, förutom strukturens välfungerande, ett stort antal arbeten.

Privatiseringen av dessa strukturer skulle när allt kommer omkring inte medföra att statsskulden minskade utan bara att de stora inkomsterna från tävlingar och tipstjänster (till exempel fotbollstipset "totocalcio") som är förbundna med idrottsevenemang överförs till den privata sektorn.

Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, ange:

1. om den anser att den okontrollerade privatiseringen av den italienska nationella olympiska kommittén och förbunden åtminstone borde ske gradvis, särskilt med tanke på skydd av sysselsättningen?

2. om privatiseringsprocessen riskerar att stå i strid mot den europeiska idrottsstadgan som antogs på Rhodos 1992 vid de europeiska idrottsministrarnas sjunde konferens?

3. om inte rätten till idrott för de ekonomiskt svagare individerna i samhället riskerar att inskränkas i samband med privatiseringen, bland annat med tanke på bristen på statliga strukturer andra än den italienska nationella olympiska kommittén?

4. vad den generellt anser om frågan?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(5 maj 1999)

Parlamentsledamotens fråga faller under den italienska regeringens behörighet.

Eftersom Emellertid, om omstruktureringen av den italienska nationella olympiska kommittén medför en privatisering, kommer den att omfattas den av direktiv 77/187/EEG(1) av den 14 februari 1977, om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter, enligt vilket förvärvaren överlåtaren skall kunna garantera samma arbetsvillkor som överlåtaren.

Enligt direktivet skall överlåtelsen av ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet inte i sig utgöra skäl för uppsägning från överlåtarens eller förvärvarens sida (artikel 4.1), men denna bestämmelse skall dock inte hindra uppsägningar som sker av ekonomiska, tekniska eller organisatoriska skäl där förändringar i arbetsstyrkan ingår.

Om detta skulle vara fallet gäller nationell rätts införlivande av direktiv 77/187/EEG, enligt den tolkning som görs i Europeiska gemenskapernas domstol, för att fastställa ärendets rättsliga följdeskall ärendets rättsliga följder bedömas enligt den nationella lagstiftning som införlivar direktiv 77/187/EEG, såsom detta har tolkats av Europeiska gemenskapernas domstol.r.

(1) EGT L 61, 5.3.1977.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 325 , 12/11/1999 s. 0080



SKRIFTLIG FRÅGA E-0174/99 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (11 februari 1999) Angående: Lag som diskriminerar invånarna i den italienska provinsen Bolzano Med hänvisning till den tidigare ställda frågan E-3040/98(1) om diskriminering av invånarna i den italienska provinsen Bolzano, informeras kommissionen härmed om att lagen i fråga under tiden har godkänts (provinslag nr 13 av den 17 december 1998 om bestämmelser avseende subventionerat byggande av bostäder). Vad anser kommissionen om det ovanstående? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (26 mars 1999) Efter att ingående ha granskat den regionala lagen nr 13 Ordinamento dell'Edilizia Abitativa Agevolata från provinsen Bolzano av den 17 december 1998 har kommissionen inte kunnat konstatera någon diskriminering av unionsmedborgare som gemenskapsrätten förbjuder. Enligt lagens innebörd jämställs nämligen i artikel 4 de personer som på nytt vill bosätta sig i provinsen Bolzano, efter att ha varit bosatta där i minst fem år och därefter flyttat till ett annat land, med personer som är bosatta i provinsen, och detta oberoende av nationalitet. Dessutom garanteras i lagens artikel 5.6 lika behandling av medborgare från de andra medlemsstaterna vilka är bosatta där och bedriver en ekonomisk verksamhet. (1) EGT C 182, 28.6.1999, s. 40.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0579/99

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Förhandlingar mellan EU och Schweiz

Kan kommissionen mot bakgrund av sitt svar av den 8 februari 1999 på min fråga E-4022/98(1) klargöra situationen kring de praktiska effekterna av undantaget för de arbetstagare som under övergångsperioden arbetat i andra medlemsstater utan att komma upp till den minsta anställningsperiod som krävs för att berättiga till arbetslöshetsunderstöd, med hänsyn till situationen för de många portugisiska arbetstagare som utför säsongsarbete i Schweiz?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

Utkastet till avtal med Schweiz om social trygghet för migrerande arbetstagare innebär i allmänhet att förordning (EEG) 1408/71 skall tillämpas fullt ut när det gäller medborgare i tredje land(2) som arbetar i Schweiz. Ett särskilt undantag för arbetslöshetsersättning gäller tillfälligt. Detta undantag gäller personer som har arbetat i Schweiz i mindre än ett år. I sådana fall sker ingen sammanläggning av anställningsperioder i andra medlemsstaterna när det gäller den intjänandeperiod som krävs för att en person skall ha rätt till schweiziska arbetslöshetsförmåner (f.n. sex månader). Detta undantag bör normalt inte gälla portugisiska säsongsarbetare eftersom säsongsarbetare enligt förordning 1408/71 inte är bosatta i anställningslandet och därför har rätt till arbetslöshetsförmåner i bosättningslandet (i detta fall Portugal).

Enligt detta avtal får säsongsarbetare också möjlighet att bosätta sig i Schweiz, vilket innebär att de kan ansöka om schweiziska arbetslöshetsförmåner när den nationella kvalificeringsperioden har fullgjorts.

(1) EGT C 320, 6.11.1999, s. 109.

(2) EGT C 6, 10.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0102/99

från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Femte ramprogrammet och geotermisk energi

I EU:s forsknings- och utvecklingsprogram har tidigare funnits särskilda hänvisningar till geotermisk energi, vilket dock inte är fallet med det kommande programmet. Trots att Europaparlamentet antog ett ändringsförslag som korrigerade detta utelämnande och därmed inkluderade geotermisk energi under avsnittet om förnybara energikällor i bilaga IIa.v, accepterade varken rådet eller kommissionen denna ändring.

Kan kommissionen bekräfta att man trots detta utelämnande inte kommer att äventyra framtida anslag till området och att projekt om geotermisk energi även fortsättningsvis får sin rättmätiga andel av anslag - inte minst sedan Cresson angivit att det är EU:s målsättning att öka procentandelen för användning av förnybar energi från sex till tolv procent?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(25 mars 1999)

Gemenskapens fastställda mål att öka procentsatsen av förnybar energi från 6 % till 12 % är en av drivkrafterna bakom energidelen i femte ramprogrammet(1). Det är också sant att användandet av jordvärmeresurser kan ge ett betydande bidrag mot uppfyllandet av detta mål, särskilt om det gemenskapsstödda europeiska bergvärmesprojekt i Soultz-sous-Forêts i Frankrike fortsätter att uppfylla de förväntningar som det har visat.

Många delar av jordvärmestekniken är redan fullt utvecklade och de anses därför inte som högprioriterade för att få forskningsbidrag. Bergvärme behöver fortfarande forskning och kan därför vara berättigad för framtida stöd.

Strategin för femte ramprogrammet är mellertid att fokusera på problemen och inte på tekniken. Om forsknings- och demonstrationsprojekt om jordvärmesenergi kan bidra till att lösa de problem som fastställs i programmet, om de är lämpliga för europeisk i stället för rent nationell finansiering och om de kan uppfylla de mål som föreslås i arbetsprogrammet för förnybara energikällor så kommer de att behandlas på jämlik fot med andra projekt för förnybar energi.

(1) EGT C 137, 7.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0272/99

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Överföring av vattenresurser och stöd från sammanhållningsfonden

På sidan 11 i den publikation om utvärdering av vattenområden i Spanien och Portugal som nyligen har getts ut av Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer uppges det att de spanska myndigheterna, i en skrivelse av den 8 november 1995, lade fram flera kommentarer till den rapport som utarbetats av konsultföretaget MWL och som ingår i nämna publikation. Kommentarerna gällde överföringen av resurser från ett avrinningsområde till ett annat, vilket skulle vara nödvändigt för att man skulle kunna behandla de allvarliga strukturella problem som förekommer i ett stort antal spanska regioner.

Håller kommissionen med om denna strategi? Anser kommissionen att det för detta ändamål existerar alternativa former som inte innebär genomförande av arbeten som kommer att stöta på hårt politiskt och socialt motstånd?
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 370 , 21/12/1999 s. 0134



SKRIFTLIG FRÅGA E-0877/99 från James Nicholson (PPE) till kommissionen (8 april 1999) Angående: Initiativ för små och medelstora företag - Nordirland Hur mycket pengar har anslagits för Nordirland inom ramen för initiativet till förmån för små och medelstora företag under innevarande programperiod? Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0871/99, E-0872/99, E-0873/99, E-0874/99 och E-0877/99 ingivna av Monika Wulf-Mathies för kommissionen (5 maj 1999) I tabellen nedan anges hur stora bidrag (i miljoner euro) som under den innevarande programperioden (1994-1999) betalats ut från strukturfonderna till Nordirland via programmen i fråga. Det ska påpekas att beloppen för Peace-programmet gäller både Irland och Nordirland. Detta program kommer för övrigt att tilldelas ytterligare 100 miljoner euro. >Plats för tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-0422/99

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Bristande införlivande i den italienska lagstiftningen av de nyligen antagna gemenskapsbestämmelserna om arbetstider inom sjöfartssektorn

Följande fråga ställs mot bakgrund av att

- den sociala stadgan, som antogs av Europeiska rådet i Strasbourg den 9 december 1989, innehåller bestämmelser om att fullbordandet av den inre marknaden skall leda till förbättrade levnads- och arbetsförhållanden för arbetstagarna inom Europeiska gemenskapen, och att det i denna stadga därför har fastställts högsta gränser för arbetsveckans längd, minimitid för vila och lämplig längd för pauser,

- direktiv 93/104/EG(1), som rör vissa aspekter på arbetstidsorganisationen, innehåller minimiföreskrifter för säkerhet och hälsa på arbetstidsorganisationsområdet men inte omfattar alla sektorer, exempelvis inte yrken inom sjöfartssektorn,

- Europeiska kommissionen i november 1998 antog ett förslag till direktiv (KOM(98) 0662) som syftade till att utvidga tillämpningen av ovannämnda direktiv från 1993 till att även omfatta sektorer som tidigare hade varit uteslutna, och på så vis införa ett högsta antal arbetstimmar även för sjöfartssektorn,

- de nyligen antagna italienska bestämmelserna på detta område ännu inte innehåller någon hänvisning till sjöfartssektorn, och att vissa rederier fortfarande tillämpar arbetstider som överskrider gränserna i gemenskapslagstiftningen och till och med överskrider sex eller sju timmar övertid om dagen.

Kan kommissionen tala om vilka initiativ den tänker ta för att förmå den italienska staten att införliva de nya gemenskapsbestämmelserna snarast möjligt och på så vis avhjälpa de brister som finns när det gäller reglering och harmonisering med de europeiska miniminormerna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(20 april 1999)

Den 18 november 1998 antog kommissionen i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik ett förslag till ett rådsdirektiv om det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som ingåtts av European Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)(2). När direktivet har antagits av rådet och efter det att genomförandetiden löpt ut, kommer kommissionen, som övervakare av EG-fördraget, att vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att bestämmelserna i direktivet genomförs och tillämpas fullt ut av medlemsstaterna.

(1) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

(2) EGT C 43, 17.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0276/99

från Riccardo Nencini (PSE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Borri Elettronica Industriale, dotterbolag till General Signal (USA)

Borri Elettronica Industriale (Bibbiena - Arezzo - Italien), som är dotterbolag till amerikanska General Signal, har en lång och god tradition som arbetsgivare, och har blivit ett av de största företagen i denna sektor (med 118 anställda, varav 60 procent har gymnasie- och/eller universitetsutbildning).

Företaget kommer i dagarna att tas över av amerikanska SPX, ett företag som arbetar med fordonsdelar och fordonstjänster.

Man har inte givit några som helst garantier för att bibehålla den nuvarande tjänstestyrkan och för att utnyttja företagets möjligheter fullt ut.

Tänker kommissionen vidta de åtgärder som krävs för att skydda de arbetstillfällen och de kvalifikationer som Borri Elettronica Industriale utvecklat under många års verksamhet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 mars 1999)

Inom den europeiska socialpolitiken ger man prioritet åt att garantera arbetstagarnas skydd vid företagsöverlåtelser.

Rådets direktiv 77/187/EEG av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter(1) syftar till att skydda arbetstagarna vid byte av företagschef, särskilt när det gäller att säkerställa att deras rättigheter bibehålls. I detta syfte föreskrivs i artikel 3 i det berörda direktivet att de rättigheter och skyldigheter som följer av ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande och som överlåtaren har vid överlåtelsen skall föras över på förvärvaren.

I artikel 4 föreskrivs också skydd för arbetstagaren mot att överlåtaren eller förvärvaren säger upp denne. Detta får dock inte hindra uppsägningar som sker av ekonomiska, tekniska eller organisatoriska skäl och som medför förändringar när det gäller arbetsstyrkan.

Kommissionen vidtar inga åtgärder i enskilda fall såsom parlamentsledamoten kräver, och den känner inte till detta fall.

Om de nationella bestämmelser som införlivar gemenskapsrätten inte följs, är det i första hand de nationella domstolarna och myndigheterna som skall handlägga de tvister som blir följden av detta.

(1) EGT L 61, 5.3.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0762/99

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(11 mars 1999)

Angående: Lika deltagande av kvinnor och män i beslutsfattande

Efter att ha konstaterat att det har gjorts små framsteg när det gäller att tillämpa rådets rekommendation av den 2 december 1996 om kvinnors och mäns lika deltagande i beslutsfattande vill jag fråga kommissionen vilka åtgärder den avser att vidta?

Genom vilka konkreta åtgärder avser kommissionen att stödja det underrepresenterade könet (kvinnorna), även med tanke på artikel 141 i Amsterdamfördraget (den konsoliderade versionen)?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(9 april 1999)

Kommissionen har vidtagit en rad olika åtgärder för att uppnå de mål som fastställs i den rådsrekommendation av den 2 december 1996 som parlamentsledamoten nämner.

Kommissionen har till exempel uppmuntrat medlemsstaterna att vidta de åtgärder som krävs för att genomföra rådets rekommendation genom att anordna ett seminarium för högre statstjänstemän i maj 1998. Kommissionen har också gett sitt stöd till insatser som föreslagits av medlemsstaterna eller icke-statliga organisationer och som syftar till att främja en jämn fördelning mellan kvinnor och män i beslutsfattandet. Bland dessa kan nämnas en högnivåkonferens i april 1999 med de franska myndigheterna som värd och med deltagande av medlemsstaternas ministrar.

Kommissionen har slutligen i linje med rekommendationen begärt att medlemsstaterna före slutet av maj 1999 skall lämna in en rapport om de åtgärder som vidtagits för att genomföra rekommendationen. Med ledning av de inkomna svaren på det frågeformulär som skickades ut till medlemsstaterna utarbetar kommissionen sedan en rapport som skall överlämnas till parlamentet, rådet samt Ekonomiska och sociala kommittén före årets slut.

När det gäller tillämpningen av rekommendationen inom den egna administrationen har kommissionen sedan 1995 infört årliga mål för utnämningen av kvinnor till chefsbefattningar. Andelen kvinnor har sedan dess ökat markant, särskilt på direktörsnivå (19 kvinnliga direktörer i december 1998 jämfört med fyra i januari 1995) och på medelhög nivå (enhetschefer och rådgivare) (andelen kvinnor ökade här från 8,3 % till 11,4 % i A-kategorin och från 28,2 % till 38,7 % i LA-kategorin under samma period). Kvinnorna har i genomsnitt 13,3 % av chefsbefattningarna inom kommissionen.

Parlamentsledamoten hänvisas också till kommissionens svar på skriftlig fråga E-4089/98 från Freddy Blak(1).

När det gäller artikel 141 i EG-fördraget i dess lydelse enligt Amsterdamfördraget undersöker kommissionen nu konsekvenserna av fördragets ikraftträdande och hur utvecklingen kan tänkas gestalta sig i framtiden.

(1) EGT C 297, 15.10.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0184/99

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Livsmedel som inte innehåller genetiskt modifierade ingredienser

Kommissionsledamoten Bonino har vid ett flertal tillfällen den senaste tiden uppgivit att kommissionen förordar en uppbyggnad av en sektor för livsmedel som inte framställs med hjälp av genteknik, vid sidan av sektorn för ekologiska livsmedel.

Kan kommissionen redogöra för följande?

1. Vilka praktiska åtgärder vidtar kommissionen för att främja en utveckling av en sådan marknadssektor?

2. Vad för slags ekonomiskt stöd kommer att göras tillgängligt för ett främjande av en sådan utveckling?

3. Vilka normer rekommenderar kommissionen skall tillämpas för att det skall kunna säkerställas att genteknik inte används vid vare sig odlings- eller produktionsprocessen?

4. Kommer kommissionen i enlighet med skäl 10 i förordning (EG) 258/97(1) om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser att arbeta fram en standardformulering för märkning av produkter som inte innehåller ämnen framställda med hjälp av genteknik?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

I dagens läge finns det inte några särskilda bestämmelser för produkter som inte innehåller genetiskt modifierade ingredienser och därför inte heller om märkningen av sådana livsmedel.

I det tionde skälet i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser anges dock följande: "Inget hindrar att en leverantör vid märkning av ett livsmedel eller en livsmedelsingrediens informerar konsumenten att produkten i fråga inte är ett nytt livsmedel enligt denna förordning eller att de metoder som har använts för att erhålla de nya livsmedlen som nämns i artikel 1.2 inte har använts under framställningen av livsmedlet eller livsmedelsingrediensen." Möjligheten att frivilligt märka livsmedel genom att uppge för slutkonsumenterna att det inte rör sig om ett genetiskt modifierat livsmedel eller att livsmedlet inte innehåller genetiskt modifierade organismer regleras av de principer som anges i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel(2), framför allt av bestämmelsen att märkningen inte får vara sådan att den skulle kunna vilseleda köpare. Det är medlemsstaterna som har behörighet och ansvar när det gäller att tillämpa denna bestämmelse.

Kommissionen håller dock för närvarande på att undersöka möjligheten att på gemenskapsnivå reglera en sådan märkning, men kan i dagens läge inte lämna mer information i denna fråga.

(1) EGT L 43, 14.2.1997, s. 1.

(2) EGT L 33, 8.2.1979.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 370 , 21/12/1999 s. 0134



SKRIFTLIG FRÅGA E-0875/99 från James Nicholson (PPE) till kommissionen (8 april 1999) Angående: Pesca-initiativet - Nordirland Hur mycket pengar har anslagits för Nordirland inom ramen för Pesca-initiativet under innevarande programperiod? Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (30 april 1999) Inom det brittiska programmet för Pesca-initiativet har gemenskapsmedel på 1 724 000 euro avsatts för Nordirland under den innevarande programperioden 1994-99. Den 31 december 1998 hade gemenskapsstöd på sammanlagt 440 000 euro betalats ut till olika slutmottagare i Nordirland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0674/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Strukturfonder

De regioner vars inkomst per capita understiger 75 procent av den genomsnittliga inkomsten per capita i gemenskapen benämns "mål 1-områden" och åtnjuter betydande gemenskapsstöd.

I förslaget till rådets förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna KOM(98) 131(1) fastställs att man för att få reda på om denna tröskel överskridits eller inte skall beakta siffrorna från de senaste tre åren för vilka Eurostat förfogar över uppgifter.

För närvarande har man endast tillgång till uppgifter för åren 1994, 1995 och 1996.

Vilka siffror uppvisade regionen Ceuta för ovannämnda år?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0263/99

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Internationella olympiska kommittén

Är kommissionen nöjd med de åtgärder som vidtagits av Internationella olympiska kommittén efter det att det nyligen gjorts gällandet att medlemmar av IOK handlat olämpligt?

Håller kommissionen med mig om att organiserandet av de olympiska spelen med större fördel skulle kunna skötas av en organisation som medger bättre insyn och är mera ansvarig utåt?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(25 mars 1999)

Det ligger inte inom gemenskapens befogenheter att bedöma hur ledamöterna av Internationella olympiska kommittén handlat. Kommissionen har alltid respekterat föreningars och andra organisationers självständiga ställning och avböjer därför att kommentera saken.