SKRIFTLIG FRÅGA P-3556/02

från Dorette Corbey (PSE) till kommissionen

(5 december 2002)

Ämne: Miljöavtal

Kommissionen offentliggjorde nyligen ett meddelande om miljöavtal(1), i vilket man erkänner att avtalen bidrar till att miljöpolitikens mål uppnås.

I Nederländerna har man redan erfarenhet av miljöavtal. Ett framgångsrikt exempel är förpackningsavtalet. Tack vare näringslivets framsynthet har Nederländerna med hjälp av detta avtal uppnått målen i det europeiska förpackningsdirektivet (94/62/EG(2)) med god marginal och på ett snabbt och kostnadseffektivt sätt. Trots den uppenbara framgången med förpackningsavtalet har kommissionen dock beslutat att ställa Nederländerna inför rätta för felaktig tillämpning av förpackningsdirektivet.

Anser inte kommissionen att det är motsägande att den på gemenskapsnivå uppmuntrar till frivilliga avtal medan den på nationell nivå hindrar sådana? Om svaret är ja, hur tänker kommissionen åtgärda denna motsägelse?

Delar kommissionen min uppfattning att den måste prioritera de fall där målen i de aktuella föreskrifterna inte uppnås, när den övervakar att gemenskapsföreskrifterna tillämpas på rätt sätt?

(1) Meddelande från kommissionen, Miljöavtal på gemenskapsnivå inom ramen för handlingsplanen för en bättre och enklare lagstiftning, KOM(2002) 412 av den 17 juli 2002.

(2) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 januari 2003)

Det miljöavtal om förpackningar som frågeställaren nämner har löpt ut. (Avtalet ingicks mellan de nederländska myndigheterna och den privata sektorn och finns registrerat hos kommissionen). De åtgärder som Nederländerna anmält till kommissionen (och som rörde genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1)) omfattar dessutom inte ett formellt införande av system för insamling, materialutnyttjande och återvinning för detta avfallsflöde i enlighet med artikel 7.1 i direktivet.

Det finns ingen motsägelse mellan det faktum att rättsliga åtgärder vidtagits mot Nederländerna och innehållet i kommissionens nyligen offentliggjorda meddelande (om miljöavtal på gemenskapsnivå inom ramen för handlingsplanen för en bättre och enklare lagstiftning)(2). I meddelandet fastläggs kriterier och villkor för erkännande av sådana avtal på gemenskapsnivå. Det uppmuntrar inte till användning av detta styrmedel som ett medel för att fullgöra rättsliga skyldigheter, varken på gemenskapsnivå eller på nationell nivå. Dessutom antogs direktiv 94/62/EG före meddelandet. Meddelandet varken ändrar eller ersätter befintliga skyldigheter som följer av det direktivet. Kommissionen skulle emellertid vilja påpeka att den inte utesluter att frivilliga avtal kan bidra till att man uppnår målen i direktiv 94/62/EG.

När det gäller medlemsstaternas genomförande av gemenskapslagstiftning fäster kommissionen stor betydelse vid medlemsstaternas uppnående av de mål som uppställs i gemenskapens lagstiftning. Kommissionen skulle dock vilja hänvisa frågeställaren till EG-domstolens rättspraxis i detta avseende(3). Domstolen har fastställt att ett direktiv måste genomföras i nationell rättsordning genom bestämmelser som kan skapa en situation som är tillräckligt tydlig, klar och öppen för att privatpersoner skall kunna vara medvetna om och hävda sina rättigheter. Det faktum att praxis är förenligt med det skydd som erbjuds genom ett direktiv, rättfärdigar inte ett misslyckande med att genomföra det direktivet på ett sådant sätt. För att säkerställa fullständigt genomförande av direktiv i rättsligt hänseende, och inte bara i praktiken, måste medlemsstaterna inrätta ett särskilt regelverk för det aktuella området.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) KOM(2002) 412 slutlig.

(3) Se mål C-131/88 Europeiska gemenskapernas kommission mot Förbundsrepubliken Tyskland [1991] REG I-825, punkt 8 i domen.