SKRIFTLIG FRÅGA P-2061/97 från Sirkka-Liisa Anttila (ELDR) till kommissionen (9 juni 1997)

Ämne: Om öppenhets-, jävighets- och översättningsproblemen i samband med beredningen av Finlands Natura 2000-program

Miljöministeriet i Finland och de regionala miljöcentralerna har berett ett Natura 2000-program som förutsätts i EU:s naturdirektiv. Särskilt markägarna upplever att de har blivit orättvist behandlade vid beredningen av programmet.

Vid beredningen av Finlands Natura 2000-program har miljömyndigheterna fullständigt förbisett kraven i EU:s fågel- och Habitat-direktiv om att beträffande skyddsområden även beakta eventuellt skydd ur ekonomisk, social och kulturell synvinkel, vilket är av betydelse för den lokala befolkningen. Dessa brister i beredningen har markägarna personligen fått erfara.

Situationen förvärras även av fel som påverkar innehållet i de finska översättningarna av direktiven (t.ex. Bilaga III, punkt B d; helhetsbedömning har översatts till ¨yleisarviointi¨, skall vara ¨kokonaisarviointi¨; Artikel 1 g iv) endemiska har översatts till ¨paikallisia¨, skall vara ¨kotoperäisiä¨).

Opartiskhet och oavhängighet anses utgöra centrala principer i kommissionens arbete, vilket i praktiken borde innebära att problem med jävighet inte kan uppstå. Finlands Natura 2000-program övervakas från kommissionens sida av en tjänsteman vid Finlands miljöministerium, vilket torde innebära att han är jävig för detta uppdrag.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen snarast möjligt vidta för att avhjälpa de problem som framkommit vid beredningen av Finlands Natura 2000-program vad gäller

1. det att beredningen står i strid med EU:s fågel- och Habitat-direktiv,

2. översättningsfelen och

3. problemet med jävighet beträffande kommissionens övervakare?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (30 juni 1997)

Kommissionsledamoten hänvisar till den första etappen i direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter ((EGT L 206, 22.7.1992. )) vad gäller upprättandet av nätet Natura 2000. I artikel 4.1 i direktivet föreskrivs att varje medlemsstat skall föreslå en lista över områden på grundval av de vetenskapliga kriterier som anges i bilaga 3 i direktivet. Vid upprättandet av den nationella listan över områdena utgående från deras vetenskapliga betydelse följer således de finska myndigheterna helt direktivet. Först i samband med fastställandet av bevarandeåtgärder för de områden som valts ut för Natura 2000 skall ekonomiska, sociala och kulturella faktorer beaktas i enlighet med artikel 6.

Direktivet innehåller en rad bestämmelser som var svåra att översätta exakt p.g.a. bristande sakkunskap innan Finland blev medlem i EU. Parlamentsledamoten citerar två sådana exempel. I bilaga 3.B.d har beteckningen 'global bedömning' översatts till finska som 'allmän bedömning' (yleisarviointi) i stället för 'global bedömning' (kokonaisarviointi). Faktum är att en bättre precisering behövs i översättningen av denna term. Kommissionen och medlemsstaterna använder redan termen 'kokonaisarviointi', samma som den parlamentsledamoten föreslår, på det standardformulär som används för att registrera uppgifterna om varje Natura 2000 område. I artikel 1 g iv borde även ordet 'endemisk' översatts på samma sätt som parlamentsledamoten föreslår. Detta översättningsfel får emellertid endast små följder. Ordet 'endemisk' används endast för att beskriva de arter som redan finns angivna i bilagorna till direktivet. Även för denna term används redan den översättning som föreslås av parlamentsledamoten på ovannämnda standardformulär. Kommissionen kommer att fastställa gemenskapslistan över de områden i Finland som skall inbegripas i nätet Natura 2000. Innan dess kommer de nationella listorna att genomgå en gemensam bedömning. Varje biogeografisk region kommer att bedömas av medlemsstaterna, kommissionen, Europeiska miljöbyrån (genom dess avdelning för naturskyddsfrågor), oberoende forskare och representanter från diverse icke-statliga organisationer.

Det är inget ovanligt med närvaron av en nationell expert från Finlands miljöministerium vid kommissionen.

Sådana experter används för att kompensera bristen på specialiserad personal inom vissa områden. Kommissionen är förvånad över att den berörde expertens opartiskhet ifrågasätts. Det arbete som denna expert och hans kollegor från övriga medlemsstater utför möjliggör tvärtom att en hög grad av lokalkännedom kommer det grupparbete som utförs till godo.