SKRIFTLIG FRÅGA E-1738/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(17 juni 2002)

Ämne: Malta

Är kommissionen medveten om att polisen på Malta har rätt att förvägra EU-medborgare inresa till Malta utan att behöva ange varför, och ibland också använder sig av denna rättighet? Känner kommissionen till att sådana åtgärder ibland vidtas mot en medborgare även om denne inte har dömts eller anklagats för något brott, och att även en EU-medborgare som har egendom (hus) på Malta har råkat ut för detta?

Kan kommissionen bekräfta att ett sådant agerande inte kommer att vara i enlighet med EU:s lagstiftning när Malta väl har gått med i EU?

Har dessa frågor tagits upp under anslutningsförhandlingarna med Malta?

Håller kommissionen med om att detta under alla omständigheter strider mot artikel 1 i tilläggsprotokoll 1, som föreskriver att varje fysisk eller juridisk persons rätt till sin egendom skall lämnas okränkt?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(25 juli 2002)

Kommissionen vill betona att eftersom Malta ännu inte är medlem av Europeiska unionen så är landet inte bundet av gemenskapslagstiftningen.

Så snart Malta blir fullvärdig medlem kommer landet emellertid att vara tvunget att genomföra gemenskapens regler i fråga om rätten till fri rörlighet, inklusive de bestämmelser som reglerar åtgärder för att begränsa denna rätt (t.ex. inreseförbud).

Rätten att röra sig fritt är en grundläggande och personlig rättighet som omfattar alla medborgare i unionen till följd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (artikel 18). Begränsningar av denna rättighet är endast tillåtna av skäl som rör allmän ordning, säkerhet eller hälsa.

Åtgärder (t.ex. vägran att tillåta inresa eller beslut om utvisning) som vidtas av medlemsstaterna på denna grund får emellertid endast ske i enlighet med rådets direktiv 64/221/EG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa(1). Direktivet föreskriver vissa garantier för att begränsa medlemsstaternas handlingsutrymme i detta avseende. Det syftar till att garantera skyddet för den grundläggande rättigheten att fritt röra sig i enlighet med EG-domstolens rättspraxis när den tolkat dessa bestämmelser.

Åtgärder som vidtas av skäl som rör allmän ordning eller säkerhet får uteslutande grundas på den berörda individens personliga uppträdande och måste motiveras av att det föreligger ett omedelbart och tillräckligt allvarligt hot mot något centralt samhällsintresse. De måste tillämpas i överensstämmelse med proportionalitetsprincipen.

Under de anslutningsförhandlingar som för närvarande förs mellan Malta och unionen övervakar kommissionen noga hur Malta anpassar sin nationella lagstiftning till gemenskapsrätten. Kommissionen kommer att fortsätta med detta för att se till att Malta vid anslutningen helt och hållet rättar sig efter gemenskapsbestämmelserna om personers fria rörlighet såsom de fastställs i Fördraget om Europeiska unionen och i överensstämmelse med bestämmelserna i rådets direktiv 64/221/EG.

I fråga om artikel 1 i protokoll 1 till Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna har kommissionen inte tillräckligt underlag för att bedöma om dess bestämmelser överträtts. Kommissionen vill understryka att rätten till egendom fastställs i artikel 17 i unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

(1) EGT P 56, 4.4.1964.