SKRIFTLIG FRÅGA E-2443/01

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Införsel av alkohol och tobak för eget bruk inom EU

I direktiv 92/12/EEG(1), i dess ändrade lydelse, fastställs att enskilda personer får föra in varor för vilka punktskatt har betalats i en av EU:s medlemsstater till en annan EU-medlemsstat utan att

behöva betala punktskatt där. Detta gäller under förutsättning att varorna är avsedda för eget bruk och inte för kommersiella ändamål. I artikel 9 i direktivet ges referensnivåer för tobak respektive alkohol som medlemsstaterna kan tillämpa då de bedömer om syftet med varuinförseln är att betrakta som kommersiellt bruk eller eget bruk.

Enligt Förenade kungarikets genomförandelagstiftning måste enskilda personer som för in mer än dessa volymer övertyga tjänstemännen om att varorna inte skall användas för kommersiella ändamål. I annat fall kan varorna beslagtas. Resenärer klagar över att tjänstemännen i Förenade kungariket gör en godtycklig bedömning. Anser kommissionen att Förenade kungariket tillämpar bestämmelserna i direktiv 92/12/EEG och bestämmelserna om fri rörlighet korrekt, då man lägger bevisbördan på resenären och hotar med påföljder såsom konfiskering av varorna eller fängelse?

(1) EGT L 76, 23.3.1992, s. 1.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Enligt artikel 8 i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor skall punktskatt för varor som förvärvats av enskilda individer för deras eget bruk och transporterats av dem själva tas ut i den medlemsstat där de har förvärvats. Om däremot varor för konsumtion i en medlemsstat förvaras i en annan medlemsstat för kommersiella ändamål skall punktskatten tas ut i den medlemsstat där varorna förvaras.

När det gäller enskilda individer som återvänder till en medlemsstat med punktskattepliktiga varor som förvärvats i en annan medlemsstat beror behandlingen ur punktskattesynpunkt på om varorna förs in för kommersiella eller privata ändamål. I artikel 9.2 i direktiv 92/12/EEG ges anvisningar om hur detta ändamål skall fastställas.

Myndigheterna i medlemsstaterna måste grunda sitt avgörande på alla relevanta aspekter i det särskilda fallet och åtminstone på de kriterier som anges i artikel 9.2, dvs. följande:

- Innehavarens kommersiella status och dennes skäl för att inneha varorna.

- Den plats där varorna finns eller, i förekommande fall, det använda transportsättet.

- Alla handlingar som hänför sig till varorna.

- Varornas beskaffenhet.

- Varornas kvantitet.

Vad beträffar det sista kriteriet, dvs. varornas kvantitet, får medlemsstaterna fastställa vissa referensnivåer vilka inte får understiga de nivåer som fastställs i artikel 9.2 i direktiv 92/12/EEG. Dessa nivåer får endast användas som ett slags bevisning för varornas ändamål. De medlemsstater som väljer att utnyttja denna möjlighet att fastställa referensnivåer har rätt att själva bestämma hur denna bestämmelse skall införlivas med den nationella lagstiftningen.

Kommissionen anser emellertid att huvudprincipen är att om att myndigheterna i medlemsstaterna måste beakta alla de kriterier som anges i artikel 9.2 för att fastställa huruvida varorna förs in för kommersiella eller privata ändamål. De får inte grunda sitt beslut uteslutande på ett kriterium, vare sig det gäller varornas kvantitet eller något annat, och därefter i praktiken överlåta på den enskilda personen att bevisa att varorna förs in för andra ändamål.

När det gäller vilka sanktioner som skall tillämpas för överträdelser av punktskattelagstiftningen kan medlemsstaterna i stort sett själva bestämma vilken form dessa skall ha, eftersom det inte finns några harmoniserade gemenskapsbestämmelser på området. De måste emellertid vara förenliga med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, i synnerhet proportionalitetsprincipen. Detta innebär att sanktionerna inte får vara strängare än vad som är nödvändigt för att syftet med dem skall kunna uppnås.

Kommissionen är för närvarande i färd med att undersöka klagomål beträffande det sätt på vilket Förenade kungariket har införlivat vissa delar av direktiv 92/12/EEG med den nationella lagstiftningen. Kommissionen avvaktar resultatet av denna undersökning innan den tar ställning till huruvida Förenade kungariket enligt dess mening har genomfört direktivet på ett korrekt sätt.