SKRIFTLIG FRÅGA E-0279/01

från Agnes Schierhuber (PPE-DE) till kommissionen

(9 februari 2001)

Ämne: Antidumpingtullar på konstgödselimport

Under 2000 infördes tullar på importen av konstgödsel (såsom kaliumklorid, ammoniumnitrat, urea osv.) från östeuropeiska stater, bland dem också vissa kandidatländer för anslutning.

1. I Europaavtalen med de central- och östeuropeiska staterna har det företagits ändringar som redan till största delen trätt i kraft. De kommer att leda till en ytterligare liberalisering av handeln med jordbruksprodukter. I dessa avtal ingår bland annat en förteckning över produkter som tullfritt kan importeras till EU.

När kommissionen fastställde antidumpingtullarna på konstgödsel, som har stor betydelse för jordbruket, har kommissionen då tagit hänsyn till att jordbrukarnas inkomster i EU sjunker (en nedgång med 4 procent 1999)?

2. Tycker kommissionen att det står i samklang med de allmänna tendenserna till liberalisering och framför allt med WTO-överenskommelserna, att man börjar med antidumpingtullar på konstgödsel från länder som vill gå med i EU? Hur går det ihop, att man sänker tullarna på jordbruksprodukter och på nytt inför tullar på andra varor än jordbruksprodukter?

3. Hur går det ihop med den så kallade föranslutningsstrategin för den tilltänkta utvidgningen österut att man på nytt tullbelägger industrivaror från länder som vill gå med i EU?

Hur ser kommissionen på att den europeiska produktionen av kvävegödsel från och med slutet av 1999 till och med början av 2000 gått ner med ca 4,5 miljoner ton (= över 20 procent av den europeiska produktionen)?

4. När kommissionen fastställer antidumpingtullarna, till exempel på ammoniumnitrat från Polen och Ukraina, varför utgår kommissionen då vid sina beräkningar från en vinstmarginal på 8 procent, trots att Europeiska gemenskapernas domstol (t. ex. i målen T-121/95 och C-46/98) ansett att det räcker med en vinstmarginal på 5 procent? Vilka vinstmarginaler har kommissionen som grund för jordbrukssektorn som drabbas av sådana åtgärder?

5. Sedan hösten 1999 har priserna på kvävegödsel inom EU gått upp med nästan det dubbla (enligt läget hösten 2000). Anser kommissionen att antidumpingtullarna stödjer denna prisutveckling i fråga om kvävegödsel?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(17 april 2001)

1. Europaavtalen med de associerade länderna ger de berörda parterna full rätt att tillämpa antidumpningsåtgärder när vissa former av illojalt handelsbruk gör det berättigat. Exempelvis har artikel 29 i Europaavtalet med Polen följande lydelse: Om en av parterna finner att dumpning sker i handeln med den andra parten i enlighet med artikel VI i Allmänna tull- och handelsavtalet, kan den vidta lämpliga åtgärder mot detta förfarande i enlighet med överenskommelsen om tillämpningen av artikel VI i Allmänna tull- och handelsavtalet, med dithörande inhemsk lagstiftning och med de villkor och de förfaranden som avses i artikel 33.

När det gäller de potentiella effekterna av åtgärderna för jordbrukssektorn i gemenskapen föreslås tullar endast om det ligger i gemenskapens övergripande intresse, med beaktande av alla de parters intresse som berörs av förfarandet, d.v.s. tillverkare, importörer och användare av den berörda produkten. I de fall som tas upp i frågan gavs alla berörda parter tillfälle att lämna sina synpunkter. I synnerhet jordbrukarorganisationer uppmanades systematiskt att bidra till undersökningarna. Dessutom gavs de parter som så begärde tillfälle att bli hörda av kommissionen. I de aktuella fallen drogs emellertid slutsatsen att den begränsade inverkan som åtgärderna skulle få för jordbruket inte var ett tillräckligt tvingande skäl för att man skulle avstå från att införa antidumpningsåtgärder.

2. Det måste framhållas att sänkningen av tullarna på jordbruksprodukter inte har något som helst samband med åtgärder mot skadevållande dumpning. Syftet med antidumpningsåtgärder är att undanröja dumpningens skadliga verkningar, vilka äger rum trots de tullar som tillämpas.

3. Såsom redan har påpekats står antidumpningsåtgärder inte i strid med gemenskapens strategi inför anslutningen, vilket rådet bekräftade i sin förklaring från mötet i Essen 1994. När det gäller den förmodade minskningen av gemenskapens produktion av kvävegödsel fann kommissionen

att det i vissa av de fall som undersöktes skett en minskning under vissa år. Det fastslogs emellertid att den dumpning som konstaterats hade vållat gemenskapsindustrin väsentlig skada. Om ingen skadevållande dumpning hade förekommit skulle nedgången i priser och lönsamhet för gemenskapsindustrin ha varit mycket mindre markerad.

4. Kommissionen är inte överens med frågeställaren om tolkningen av domstolens avgörande. I mål T-210/95 fastslår förstainstansrätten följande: Den vinstmarginal som skall beaktas av rådet vid beräkningen av det riktpris vid vilket den ifrågavarande skadan undanröjs, är den vinstmarginal gemenskapsindustrin skäligen skulle kunna räkna med under normala konkurrensförhållanden utan dumpad import. Kommissionen har tillämpat detta tillvägagångssätt i alla de aktuella fallen, och när det gäller ammoniumnitrat från Litauen, Polen och Ukraina ledde det till att gemenskapsindustrins vinstmarginal fastställdes till 8 %. Kommissionen är i detta sammanhang inte skyldig att bedöma vinstmarginalerna för andra berörda parter, såsom jordbrukarna.

5. Under de undersökningsperioder som valdes för de fall som frågeställaren nämner var priserna på kvävegödsel onormalt låga till följd av dumpning från tredje land, vilket ledde till avsevärda förluster för gemenskapsindustrin. Gödningsmedel är råvaror som följer världsmarknadens trender för andra råvaror, t.ex. gas. Priserna är därför mycket instabila, och det är detta som har legat bakom de flesta av den senaste tidens prisökningar. Samtidigt syftar antidumpningstullarna till att undanröja verkningarna av skadevållande dumpning på gemenskapens marknad. Antidumpningsåtgärderna kan därför också ha bidragit till de ökningar av priset på kvävegödsel som skett på senare tid.