ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0765/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(13 mars 2000)

Ämne: Skattereformer i södra Afrika

I sitt svar på den skriftliga frågan E-2382/99(1) meddelade kommissionsledamot Poul Nielson att gemenskapen är beredd att hjälpa Botswana, Lesotho, Namibia och Swaziland med att genomföra de skattereformer som behövs för att dessa länder skall kunna diversifiera sina inkomstkällor. På detta sätt kan dessa länder balansera de ekonomiska konsekvenserna av frihandelsavtalet mellan gemenskapen och Sydafrika.

1. Vilka konkreta åtgärder planerar kommissionen för att hjälpa a) Botswana, b) Lesotho, c) Namibia och d) Swaziland med att reformera sina skattesystem?

2. På vilket sätt kommer kommissionen att genomföra dessa åtgärder i a) Botswana, b) Lesotho, c) Namibia och d) Swaziland?

3. När kommer kommissionen att börja genomföra dessa åtgärder i a) Botswana, b) Lesotho, c) Namibia och d) Swaziland? När kommer den planerade skattereformen att vara avslutad?

(1) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 36.

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(13 april 2000)

Kommissionen önskar försäkra ledamoten om att gemenskapen är beredd att bistå Botswana, Lesotho, Namibia och Swaziland att genomföra skattereformer enligt de tidsplaner och de prioriteringar de själva fastställt.

Det bör erinras om att inga skattemässiga eller finansiella effekter på ekonomierna i dessa länder förutses före år 2006 som en följd av genomförandet av avtalet om handel, samarbete och utveckling (TDCA). De flesta sydafrikanska nedsättningar av tulltaxan påbörjas först sex år efter det att avtalet trätt i kraft och de flesta tullsänkningar inträder först i slutet av övergångsperioden på tolv år.

Skattereformer i de ovannämnda länderna bör inte endast betraktas i förhållande till möjliga finansiella följder av TDCA utan bör också ta hänsyn till möjliga konsekvenser av de pågående förhandlingarna om reformen av den sydafrikanska tullunionen (SACU) och handelsförhandlingarna om ett frihandelsområde mellan medlemsstaterna i det sydafrikanska utvecklingssamfundet (SADC).

Kommissionen håller på att utarbeta ett stödprogram i nära samarbete med Botswana, Lesotho, Namibia och Swaziland. Den första fasen kommer att innefatta granskning av de anpassningsfrågor som en handelsliberalisering för med sig samt förberedelse av verksamheter för att dra fördel av de nya möjligheterna samtidigt som man skall klara av den nödvändiga anpassningsprocessen. Denna etapp värderas till 6 miljoner euro och förutses genomföras under en treårsperiod från januari 2001 till december 2003. En andra fas kommer att inbegripa ett paket för att hjälpa den privata sektorn att förbättra sin konkurrenskraft genom att införa ny teknik, förbättrad förvaltning och arbetspraxis och omskolning av arbetskraft, liksom i förekommande fall genom utarbetande av övergångsprogram för budgetstöd inom ramen för konsekventa makroekonomiska program. En tredje fas skulle kunna fokusera på genomförandet av sådana program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1536/00

från Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) till kommissionen

(18 maj 2000)

Ämne: Familjens och barnens värn

I sin resolution A4-0004/1999(1) av den 28 januari 1999 om familjens och barnens värn begärde Europaparlamentet att samtliga gemenskapsförslag till rättsakter skall åtföljas av en familjekonsekvensbeskrivning inriktad på barnets bästa.

Kan kommissionen ange vilken åtgärd den vidtagit, eller avser att vidta, för att realisera detta förslag?

(1) EGT C 128, 7.5.1999, s. 79.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1530/00, E-1531/00, E-1532/00, E-1533/00, E-1534/00, E-1535/00, E-1536/00 och E-1537/00 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(27 juni 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0223/00

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Vägbreddning i Glen of the Downs, grevskapet Wicklow, Irland

Har kommissionen undersökt de nya uppgifter som framkommit med anknytning till Glen of the Downs i det irländska grevskapet Wicklow, ett område som den 12 augusti 1999 blev föreslaget som särskilt bevarandeområde (SAC)? Anser kommissionen att den information som de irländska myndigheterna hittills tillhandahållit gör det möjligt att göra en exakt bedömning av vilka skador som det föreslagna särskilda bevarandeområdet drabbas av?

Kommer kommissionen att förhindra föreslagna vägarbeten, i väntan på den irländska regeringens svar på kommissionens förfrågningar? Kommer kommissionen att inleda rättsliga förfaranden mot Irland i frågan? Kommer kommissionen att agera för att se till att vägarbetenas effekter i Glen of the Downs utreds, och i så fall hur? Kommer kommissionen att helt eller delvis dra tillbaka sin finansiering om resultaten av utredningarna skulle vara negativa?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 mars 2000)

Kommissionen antar att de nya uppgifter som parlamentsledamoten nämner består av en hydro-geologisk rapport som lämnades till kommissionen den 21 januari 2000. Rapporten berör eventuella effekter på grundvattnet och ett skogsområde bevuxet med ask och hassel från det planerade dräneringssystemet för vägen. Kommissionen har vidarebefordrat uppgifterna till de irländska myndigheterna och bett dem inkomma med kommentarer. I väntan på dessa väljer kommissionen att inte uttala sig.

Kommissionen har inte befogenhet att stoppa ett vägbygge. Den har heller inte för avsikt att inleda något rättsligt förfarande i fråga om projektet eller dra tillbaka något finansiellt stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0419/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Hur man skall minska riskerna med användning av förbrukat uran inom (trafik)flyget

1. Känner kommissionen till den rapport i den brittiska tidskriften New Scientist från den 15 januari 2000 som handlar om när Korean Airs Boing 747 störtade i Essex, Storbritannien i december 1999, och som bland annat avslöjar att detta (civila) flygplan hade 300 kg förbrukat uran i aktern, inte som last utan som motvikt?

2. Känner kommissionen till att man i stor skala bygger in sådana mängder förbrukat uran i framför allt äldre flygplan?

3. Är kommissionen dessutom medveten om vilka allvarliga risker för folkhälsan som förbrukat uran kan ge upphov till, vilket flygkraschen i Bijlermeeer (Amsterdam, Nederländerna) och i större skala gulfkriget i Irak är de mest kända exemplen på?

4. Kan kommissionen meddela vilka bestämmelser, europeiska eller världsomfattande, som reglerar användningen av förbrukat uran vid konstruktion av flygplan?

5. Kan kommissionen meddela vilka regler som finns när det gäller behandlingen av förbrukat uran när flygplan plockas isär eller behandlingen av förbrukat uran vid olyckor?

6. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att definitivt få ett slut på riskerna med användningen av förbrukat uran i flygplan?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 april 2000)

Utan att i detalj känna till alla omständigheter i samband med olyckan i december 1999 med Korean Airs B 747 i Essex (Förenade kungariket), har kommissionen nyligen undersökt denna fråga på begäran av parlamentets utskott för framställningar.

Denna undersökning bekräftade att utarmat uran, på grund av sin höga densitet, tidigare användes vid konstruktion av flygplan, bland annat B 747. Sedan 1981 har man emellertid successivt övergått till att ersätta uranet med andra metaller.

Det finns förmodligen fortfarande flygplan i drift som innehåller utarmat uran, men de nederländska myndigheternas undersökning i samband med olyckan med en Boeing från El Al utanför Amsterdam den 4 oktober 1992 visade att risken för skadliga effekter på befolkningens hälsa var försumbar vid en olycka med flygplan av denna typ.

Gemenskapslagstiftningen omfattar inga bestämmelser som förbjuder användning av utarmat uran vid konstruktion av flygplan. Resultaten av den ovan redovisade undersökningen bekräftar att det, så vitt man idag känner till, inte är nödvändigt att förbjuda användningen av det fåtal flygplan som fortfarande innehåller utarmat uran.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0155/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Europeiska kommissionens avsikt att starkt begränsa allmänhetens tillgång till politiska handlingar

1. Kommer kommissionen ihåg hur rådet, under tiden för Finlands ordförandeskap, strävade efter att de enskilda medlemsstaternas bästa regler för öppenhet inom förvaltningen också skulle tillämpas på Europeiska unionens handlingar?

2. Känner kommissionen till artikeln EU wil geheimhouding documenten (= EU vill hemlighålla handlingar), som ingick i den nederländska dagstidningen De Volkskrant den 4 januari 2000?

3. Kan kommissionen förklara hur dessa avsikter går ihop med artikel 255 i Amsterdamfördraget och det som där står om medborgarnas rätt till tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar. För att precisera så handlar det om handlingar av typ

a) arbetsdokument och diskussionsinlägg, inbegripet sådana som faller under rubriken tankefrihet och

b) andra handlingar, inbegripet alla dokument/rapporter som skall leda fram till politiska beslut?

4. Anser kommissionen att medborgarna just nu, efter att den förutvarande kommissionen avgått, har ett särskilt intresse av öppenhet och insyn? Anser kommissionen också att öppenhet och insyn är ett krav om Europeiska unionens olika institutioner vill kunna tas på allvar av medborgarna?

5. Kan kommissionen meddela hur det med beaktande av kommissionens avsikter, sådana de framställts i De Volkskrant, skall bli möjligt för samhällsorganisationer och enskilda att fullständigt delta i den demokratiska beslutsprocessen och kunna utöva inflytande på beslutsfattandet i Europa?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(2 mars 2000)

Kommissionen kommer mycket väl ihåg att det under det finländska ordförandeskapet fanns en vilja i medlemsstaterna att utvidga de mest långtgående reglerna i fråga om öppet styre till att även gälla unionens handlingar.

Kommissionen har därför gjort en jämförande analys av medlemsstaternas gällande lagstiftning om tillgång till handlingar. Kommissionen utgick också från bästa gällande praxis i de länder som har störst insyn när man utarbetade förslaget till den förordning som innebär att artikel 255 (f.d. artikel 191a) i EG-fördraget genomförs. Förslaget antogs av kommissionen den 26 januari 2000(1).

Kommissionen känner till den tidningsartikel som parlamentsledamoten nämner. Den vill dock understryka att kritiken i artikeln gäller ett utkast som inte godkändes av kommissionen.

Förslaget till förordning om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar kommer att motsvara parlamentsledamotens förväntningar. Förslaget innebär en förbättring och utvidgning av institutionernas nuvarande bestämmelser, framförallt genom att det även gäller de handlingar som inkommer till institutionerna.

Omdefinieringen av förslagets tillämpningsområde hindrar inte på något sätt medborgare och föreningar från att delta i institutionernas beslutsprocess och arbete. Deras deltagande är nödvändigt för beslutsfattandet i ett demokratiskt system.

(1) KOM(2000) 30 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0773/00

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Import av renkött från Ryssland till EU-länder

Enligt information från finska renskötarförbundet fattade EU:s ständiga veterinärkommitté den 12 januari 2000 ett principbeslut (om ändring av beslut 97/217/EG)(1) om import av renkött från Kolahalvön i Ryssland. Man har hittills hindrat import av kött från Ryssland eftersom landet räknas som ett mul- och klövsjukedrabbat område och på grund av undermåliga slakthus- och kötthanteringsförhållanden. Representanter för Ständiga veterinärkommittén besökte Kolahalvön för att inspektera dessa förhållanden.

Känner kommissionen till huruvida denna inspektionsrunda, som påverkade Ständiga veterinärkommitténs behandling av ärendet och dess beslut, genomfördes under opartiska förhållanden? Granskade kommissionen övervakningen av sjukdom, kötthantering och kvalitetsprovning, och klargjorde kommissionen möjligheterna att skapa ett externt övervakningssystem genom vilket renköttets ursprung i varje enskilt fall kan prövas på ett tillförlitligt vis?

(1) EGT L 88, 3.4.1997, s. 20.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(28 mars 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-0179/00 ställd av Säppenen under frågetiden vid parlamentets möte den Mars 2000(1).

(1) Europarlamentets debatter (mars 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0339/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Brott mot artiklar i direktiv 89/391/EEG för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet

Artikel 4.2 i ramdirektiv 89/391/EEG(1) om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa lyder som följer: Medlemsstaterna skall i synnerhet se till att en ändamålsenlig kontroll och tillsyn säkerställs. Eftersom många klagomål framförts om att medlemsstaterna inte genomför en grundlig kontroll av hur ovannämnda direktiv efterlevs, vilket direktivet alltså förpliktigar dem till, vill jag fråga kommissionen vilka åtgärder den ämnar vidta för att säkerställa att direktivet följs med avseende på medlemsstaternas plikt att säkerställa en ordentlig kontroll och tillsyn. Vilka uppgifter förfogar kommissionen över angående kontroller och angående de sanktioner som nationella myndigheter eventuellt beslutat införa mot företag som inte respekterar artiklarna i direktiv 89/391/EEG?

(1) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(28 mars 2000)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att det är särskilt viktigt att se till att de nationella bestämmelser som införts för att införliva rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet faktiskt tillämpas i alla medlemsstater.

I detta sammanhang och i enlighet med artikel 4.2 i ramdirektiv 89/391/EEG måste varje faktisk överträdelse av de nationella bestämmelserna rapporteras till nationella myndigheter, som skall organisera och utföra de inspektioner och den kontrollverksamhet som behövs för att se till att rättsakterna tillämpas på ett riktigt sätt.

Om kommissionen får specifika uppgifter som visar att nationella myndigheter inte har uppfyllt sina skyldigheter i detta avseende, kommer kommissionen att vidta lämpliga åtgärder, särskilt genom att inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget, om detta skulle behövas med hänsyn till resultaten av utredningen i det berörda fallet.

När det gäller statistik som rör övervakningsförfaranden och de sanktioner som tillämpas av nationella myndigheter i fråga om företag som inte följer bestämmelserna i direktiv 89/391/EEG samlar kommissionen för närvarande in information från de nationella yrkesinspektionerna. När denna statistik finns tillgänglig kommer kommissionen att skicka den direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0104/00

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(26 januari 2000)

Ämne: Fördelningen av medel på olika stater beträffande Media II-programmet

Media II-programmet ger bidrag till projekt inom det audiovisuella området. Det innehåller tre nyckelområden: Fortbildning, utveckling av projekt samt distribution av europeiska filmer och tv-produktioner i andra medlemsstater och stöd åt deras fortsatta existens.

Hur stora var de stödmedel som de tre nyckelområdena erhöll i de olika medlemsstaterna sedan programmets start? Varför?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(2 mars 2000)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens rapport om resultaten inom programmet MEDIA II (19962000) under perioden 01.01.9630.06.98(1) som skickades till parlamentet den 16 mars 1999.

Det skall poängteras att kommissionen gör ett urval av förmånstagare enligt villkoren i rådets beslut 95/564/EG, av den 22 december 1995 om genomförandet av ett utbildningsprogram som vänder sig till branschfolk inom den europeiska industrin för audiovisuella program (Media II Utbildning)(2) och 95/563/EG av den 10 juli 1995 om genomförandet av ett program för att stimulera utveckling och distribution av europeiska audiovisuella verk (Media II Utveckling och distribution)(19962000)(3).

De projekt som delfinansieras av kommissionen har inte valts ut på grund av nationalitet eller ursprungsland utan på grund av kvalitet och europeiskt mervärde. Inkomna förslag offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Det finns riktlinjer för vilka kriterier för stödberättigande och urval som kan tillämpas.

En slutrapport skall skickas till parlamentet när MEDIA II-programmet löper ut vid utgången av år 2000.

(1) KOM(1999) 91 slutlig.

(2) EGT L 321, 30.12.1995.

(3) EGT L 321, 30.12.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0404/00

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(8 februari 2000)

Ämne: Jämlikhet mellan könen

Enligt Eurostats rapport för 1999 kommer det att dröja länge innan kvinnorna på den europeiska arbetsmarknaden kommer upp i samma löner som män. Bland kvinnorna i Europa är de grekiska de mest missgynnade.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att jämlikhetsprincipen och principen om lika lön för män och kvinnor som utför likadant eller likvärdigt arbete skall respekteras och tillämpas i alla medlemsstater, särskilt Grekland?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(1 mars 2000)

Principen om lika lön för kvinnor och män för lika arbete eller likvärdigt arbete har varit inskriven i gemenskapsrätten alltsedan Romfördraget (artikel 141 (f.d. artikel 119) i EG-fördraget). Den har också behandlats i ett särskilt direktiv, rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män(1). Direktivet har överförts till nationell lagstiftning i samtliga medlemsstater, bl.a. Grekland.

De olika bestämmelserna har gett upphov till en omfattande rättspraxis i EG-domstolen, som framför allt har gett begreppet lön en vid tolkning. Trots bestämmelser och rättspraxis visar det sig i praktiken, vilket frågeställaren också understryker, att skillnaderna i lön mellan kvinnor och män fortfarande är ansenliga. Därför antog kommissionen 1996 en uppförandekod i syfte att göra det lättare att uppnå lika lön. Koden är tänkt som ett instrument för att driva på principen om lika lön i den praktiska situationen.

Kommissionen vill också erinra om att domstolen sedan länge har konstaterat att artikel 141 i EG-fördraget skapar en direkt effekt, eftersom den gör det möjligt för varje kvinna som anser sig vara utsatt för diskriminering att åberopa denna artikel inför en nationell domstol.

Eftersom de nuvarande problemen är en följd av den praktiska situationen och med tanke på de juridiska garantier som gemenskapsrätten redan innehåller, planerar kommissionen för närvarande inte någon ytterligare lagstiftning om likalönsprincipen.

Kommissionen vill dock påminna frågeställaren om att målet att minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män sedan 1999 ingår i riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Medlemsstaterna har förbundit sig att vidta åtgärder som främjar lika lön för kvinnor och män.

(1) EGT L 45, 19.2.1975.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0829/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 mars 2000)

Ämne: Åkerrenbestämmelser som leder till miljöskador

Över 50 procent av åkerrenarna i min valkrets (sydvästra England) överstiger två meter. Kommissionen och revisionsrätten har nyligen gett anvisningar till jordbruks-, fiskeri- och livsmedelsdepartementet om en minskning av stödet till jordbrukare vars åkerrenar överstiger två meter. Om jordbrukare i sydvästra England inte önskar förlora sitt årliga stöd på i medeltal 969 GBP

kommer de att vara tvungna att plöja ända fram till häckarna, och möjligtvis skära av dem. Detta medför skador på natur- och djurlivet och innebär att mark som är nödvändig för att förebygga erosion på branta landområden försvinner.

Förenade kungariket har bett att kommissionen skall tillåta att man i Storbritannien skall kunna öka åkerrenarna till tre meter. Ur miljösyfte, kan kommission tänka sig att omvärdera sin strategi åtminstone beträffande jordbrukare som traditionellt bevarat breda åkerrenar?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(29 mars 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0535/00 från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen. Programmet Europa 2000.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 303 E , 24/10/2000 s. 0202 - 0202



SKRIFTLIG FRÅGA E-0535/00 från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen (28 februari 2000) Ämne: Programmet Europa 2000 Vilka är de 55 projekt som kommissionen har valt för programmet Europa 2000? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi (18 april 2000) Kommissionen har inte tillräckliga upplysningar för att kunna undersöka ärendet och kan därför inte besvara frågan för tillfället. Den skulle vilja uppmana ledamoten att inkomma med flera detaljer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0097/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(26 januari 2000)

Ämne: De spanska autonoma regionernas deltagande i Europeiska unionens institutioner

På en allmän fråga i detta ärende, ställd den 12 oktober 1999 (nr P-1823/99)(1) svarade kommissionen den 25 november 1999 att artikel 203 (f.d. artikel 146) i EG-fördraget gör det möjligt för medlemsstaterna att sätta samman sin representation i rådet utifrån sin egen specifika situation.

Nyligen förvägrade den spanska regeringen de autonoma regionerna möjligheten att delta direkt i Europeiska unionens institutioner som representanter för Spanien i frågor som faller under deras behörighet, trots att kongressen godkände denna möjlighet redan för två år sedan.

Det är uppenbart att de autonoma regionerna även de som i likhet med Galicien åtnjuter särskild status på det här viset förvägras möjligheten att utöva sina författningsenliga befogenheter. Kommer kommissionen mot bakgrund av detta att ta initiativet till att införa och garantera ett sådant deltagande vid den översyn av fördragen som skall ske under regeringskonferensen 2000, med beaktade av att länder som Tyskland, Österrike och Belgien redan har godkänt ett sådant deltagande?

(1) EGT C 203 E, 18.7.2000, sid.58.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(25 februari 2000)

Kommissionen erinrar om att det i artikel 203 (tidigare artikel 146) i EG-fördraget föreskrivs att rådet skall bestå av en företrädare för varje medlemsstat på ministernivå med befogenhet att fatta bindande beslut för denna medlemsstats regering. Det är inte gemenskapsinstitutionernas sak att blanda sig i valet av denne företrädare, som görs av medlemsstaterna enligt deras respektive konstitutionella bestämmelser. Kommissionen ser ingen anledning att föreslå en ändring av bestämmelsen.