SKRIFTLIG FRÅGA E-1128/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(22 april 2002)

Ämne: Hinder för försörjningen med dricksvatten i Nederländerna till följd av tilltagande kemisk förorening av floden Rhen

1. Känner kommissionen till att vattnet i floden Rhens nedre lopp, som tidigare varit starkt förorenat med avfallsprodukter från den kemiska industrin i Tyskland och Schweiz och från kaligruvorna i Frankrike, utgående från avtal mellan staterna längs Rhen sedan 1995 i allmänhet åter blivit lämpligt att fortgående användas som råvatten för att transporteras genom rörledningar till sedimentations- och reningsbassänger eller till dynområden där det produceras dricksvatten för Amsterdam, Rotterdam och andra stora städer i västra delen av Nederländerna?

2. Känner kommissionen också till att vattentillförseln till dessa anläggningar sedan 1998 åter avbrutits vid ett flertal tillfällen på grund av allvarlig belastning med kemiska föroreningar, vilket blivit fallet till exempel mellan den 12 november och 22 december 2001 och mellan den 4 och 24 januari 2002 på grund av att man då i vattnet påträffat rikliga halter av bekämpningsmedlen isoproturon och klortoluron och att detta lett till att Nederländernas ministerium med ansvar för ytvattnet gjort en undersökning av konsekvenserna?

3. Vad är orsaken och ursprunget till de ökande föroreningarna? Handlar det om att föroreningar av det slag som redan tidigare uppträtt nu har kommit tillbaka eller ökat eller är det fråga om nya källor till föroreningar, som det inte tagits hänsyn till i de nu gällande avtalen?

4. Anser kommissionen att staterna längs Rhen brutit mot avtal som de tidigare ingått och att situationen kan avhjälpas redan på grundval av dessa avtal eller behövs det nya avtal för att en lösning skall fås till stånd?

5. Hur ämnar kommissionen bidra till att det så snabbt som möjligt skall kunna bli slut på en situation där föroreningar av ett slag som leder till att vattnet i Rhen, trots dagens grundliga reningsteknik, blir otjänligt för mänsklig konsumtion, finns kvar i vattnet eller återkommer dit?

Källa: Spits av den 4 april 2002.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 juni 2002)

Kommissionen företräder unionen i den internationella Rhenkonventionen och deltar därmed fullt ut i den verksamhet som bedrivs inom ramen för denna konvention. Kommissionen känner till att vattenkvaliteten har förbättrats, både genom publikationer från RIWA (vattenbolag som använder vatten från Rhen för produktion av dricksvatten) och genom de uppgifter som medlemsstaterna lämnat i samband med genomförandet av olika gemenskapsrättsakter om vatten. Tack vare denna förbättring är det möjligt att utnyttja flodvattnet för utvinning av dricksvatten och laxen kan åter vandra upp i floden. Syftet med det samarbete som inletts inom konventionen är också att övervaka vattnets kvalitet, och det har inrättats ett system för att på ett tidigt stadium få en varning i händelse av olyckor som medför utsläpp i floden.

Kommissionen känner till de föroreningstillbud som parlamentsledamoten nämner. Föroreningen har varit ett faktum sedan 1994 och det har ofta hävdats att den orsakas av de ökade halterna av bekämpningsmedel. Föroreningen kommer från flodens övre avrinningsområde och det är troligt att den beror på diffusa utsläpp från källor inom jordbruket. Ett av de mål som länderna längs floden slagit fast är att halterna av bekämpningsmedel skall minskas. Enligt tillgängliga uppgifter (från konventionen) har halterna också minskat avsevärt, även om det krävs fortsatta insatser. Utsläpp av bekämpningsmedel och effekter på ytvattnet regleras genom avtal mellan medlemsstaterna och kan behandlas inom ramen för dessa avtal. Bekämpningsmedel regleras också genom rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(1), Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden(2) och rådets direktiv 75/440/EEG av den 16 juni 1975 om den kvalitet som krävs på det ytvatten som är avsett för framställning av dricksvatten i medlemsstaterna(3). Bristande efterlevnad av denna lagstiftning beror vanligen på brister i den nationella lagstiftningen eller på bristande reglering och kontroll i de medlemsstater där utsläppen sker.

Ramdirektivet för vatten(4) är en ny, omfattande vattenlagstiftning där det föreskrivs att alla vatten senast 2015 skall ha uppnått en god status (kvalitet). Det kommer att krävas samarbete över gränserna för att fastställa vilka åtgärder som behöver vidtas inom avrinningsdistriktet. Samtidigt kommer åtgärder att vidtas på unionsnivå, i synnerhet för att behandla ämnen och bekämpningsmedel som anses särskilt farliga. Europaparlamentet och rådet antog i november 2001 en lista över prioriterade ämnen(5). För dessa ämnen kommer utsläppsnormer och vattenkvalitetsnormer att fastställas och vissa ämnen kommer också att avvecklas.

Kommissionen anser att det nuvarande avtalet om Rhen och genomförandet av ramdirektivet för vatten i nära samarbete med staterna längs floden kommer att garantera att de miljömål som fastställts för floden Rhen uppnås, både i ekologiskt hänseende och när det gäller flodens användning för utvinning av dricksvatten.

(1) EGT L 230, 19.8.1991.

(2) EGT L 123, 24.4.1998.

(3) EGT L 194, 25.7.1975.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, EGT L 327, 22.12.2000.

(5) Europaparlamentets och rådets beslut nr 2455/2001/EG av den 20 november 2001 om upprättande av en lista över prioriterade ämnen på vattenpolitikens område och om ändring av direktiv 2000/60/EG, EGT L 331, 15.12.2001.