SKRIFTLIG FRÅGA E-0913/01

från Dominique Vlasto (PPE-DE) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Mervärdeskatt i förplägnadsbranschen

För traditionella matserveringar och snabbmatserveringar gäller olika mervärdeskatt i olika medlemsstater.

Inom Europeiska unionen tar i själva verket 8 medlemsstater av 15 ut en lägre mervärdeskatt på traditionella matserveringar, så att mervärdeskatten kommer att motsvara den som betalas av snabbmatserveringar.

I Frankrike demonstreras det för närvarande till förmån för att mervärdeskatten för både traditionella matserveringar och snabbmatserveringar skall sänkas.

Att ha kvar en hög mervärdeskatt skulle bli till förfång såväl för dem som driver traditionella matserveringar, för deras anställda som för deras kunder, medan en sänkt mervärdeskatt skulle skapa möjligheter för en dynamisk och sysselsättningsskapande utveckling inom denna bransch.

Har Europeiska kommissionen planer på åtgärder inom detta område? Varför inte lägga fram förslag om ett direktiv om sänkt mervärdeskatt för både traditionella matserveringar och snabbmatserveringar inom alla medlemsstater?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(27 april 2001)

I enlighet med nu gällande gemenskapsbestämmelser, som är tillämpliga på det aktuella området (artikel 12.3 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund)(1), tillämpas en normalskattesats på minst 15 % på restaurangtjänster.

Dessutom har medlemsstaterna möjlighet att tillämpa en nedsatt skattesats, som inte får understiga 5 % på leveranser av livsmedel. Det är mot denna bakgrund som det är möjligt att tillämpa en nedsatt skattesats för snabbmat när det är fråga om mat för avhämtning.

Vissa bestämmelser i samma direktiv (artikel 28.2) medger dock undantag från dessa regler och gör det möjligt för medlemsstaterna att, på vissa villkor, tillämpa en nedsatt skattesats för restaurangtjänster under en övergångsperiod.

Detta gäller de medlemsstater som den 1 januari 1991 tvingades höja sin normalskattesats med mer än 2 % och de medlemsstater som vid samma tidpunkt redan tillämpade en nedsatt skattesats för restaurangtjänster. Dessa medlemsstater får tillämpa eller fortsätta att tillämpa en nedsatt skattesats för denna sektor.

Det bör slutligen påpekas att en nedsatt skattesats skulle ha kunnat tillämpas på restaurangtjänsterna, om rådet inte hade ändrat kommissionens förslag vid förhandllingen om direktiv 1999/85/EG(2) beträffande arbetsintensiva tjänster. Rådet inskränkte emellertid tillämpningsområdet för detta förslag till att gälla en begränsad förteckning över tjänster, i vilken restaurangsektorn inte ingår.

Omprövning av de tillfälliga undantagen i fråga om skattesatser och deras giltighetstid kommer att vara en av de punkter som skall diskuteras inom ramen för den rationalisering av mervärdesskattesatserna som planeras i kommissionens meddelande om en ny strategi för mervärdesskattesystemet(3). Detta kommer att ske efter den utvärdering av försöket med arbetsintensiva tjänster som planeras till slutet av 2002.

(1) EGT L 145, 13.6.1977. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 2001/41/EG, 19.1.2001 EGT L 22, 24.1.2001 och rättelse i EGT L 26, 27.1.2001.

(2) EGT L 277, 28.10.1999.

(3) KOM(2000) 348 slutlig.