SKRIFTLIG FRÅGA E-1449/02

från Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(23 maj 2002)

Ämne: EU-stödsystemets flexibilitet

Kommunerna i Finland fick före Finlands EU-medlemskap nationellt regionalpolitiskt stöd till investeringar i grundläggande service, såsom reparationer av skolbyggnader och avloppsreningsverk. I och med EU-medlemskapet utgör de nationella bidragsmedlen i allt högre grad en del av samfinansieringen av EU:s regionalpolitik på mål 1-områden, vilket innebär att verksamheten är inriktad på utvecklingsprojekt och att basinvesteringar inte längre är möjliga.

Jag är väl införstådd med att EU använder sig av en projektbaserad arbetsmetod inom regionalpolitiken eftersom åtgärderna har en kompletterande karaktär. Men i den finska genomförandemodellen är de nationella bidragsmedlen därmed projektbundna och kommunerna har ingen möjlighet att satsa egna medel på den kommunala infrastrukturen eller social- och hälsovårdstjänster. I små kommuner har kommunalskatten redan höjts till ett maximum.

Jag ber om besked om huruvida EU:s stödsystem skulle kunna göras mera flexibelt så att även bastjänsterna kan bli föremål för stöd? Borde inte kommunen ha möjlighet att ansöka om stöd till exempel till en projektbaserad renovering av reningsverk och använda mera egna medel t.ex. till att anställa läkare?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(24 juli 2002)

Grundläggande infrastruktursatsningar såsom renovering av reningsverk kan få gemenskapsstöd på villkor att investeringen sker i en region som är berättigad till stöd från strukturfonderna och att den är förenlig med gällande gemenskapslagstiftning. I grundförordningarna om strukturfonderna definieras för varje fond ett speciellt tillämpningsområde. När det gäller Europeiska regionala utvecklingsfonden, kan denna medverka till finansiering av investeringar i infrastruktur som bidrar till ökad ekonomisk potential, utveckling, strukturanpassning och skapande eller bevarande av hållbar sysselsättning i regionerna, men den kan inte finansiera exempelvis grund- eller gymnasieskolor.

De nationella myndigheterna kan dessutom, inom ramen för de program som medfinansieras av strukturfonderna, begränsa användningen av gemenskapsstöd till ett mindre antal områden, i enlighet med de strategiska val som gjorts. De fyra mål 1- och mål 2-programmen på finska fastlandet ger exempelvis möjlighet till medfinansiering av investeringar i infrastruktur och bastjänster. Budgetmedlen varierar mellan programmen i enlighet med de strategiska val som gjorts av regionala och nationella myndigheter. Exempelvis har i mål 1-programmet Östra Finland ungefär 14 % av gemenskapsmedlen gått till prioritet 4 för att utveckla strukturer för vardagsliv och god miljö. I mål 2-programmet Västra Finland har

ungefär 26 % av de totala gemenskapsmedlen gått till prioritet 3 för att utveckla strukturer och livsmiljö. De totala gemenskapsmedlen för programmet är cirka 284,2 miljoner EUR. Stödberättigande projekt kan vara exempelvis avfallshantering, utveckling av nya modeller för tjänsteproduktion eller utveckling och försök med sociala välfärdstjänster.

I alla händelser anges i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) högsta tillåtna stödnivåer som måste iakttas för varje verksamhet. I ett program som medfinansieras genom dessa fonder måste dessutom den genomsnittliga stödsatsen per åtgärd respekteras.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.