SKRIFTLIG FRÅGA E-0452/99

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Epidemi av vesikulär svinsjuka

I slutet av januari har man, i synnerhet i Mantova-provinsen, kunnat konstatera tre härdar av vesikulär svinsjuka, vilket lett till att man tvingats nödslakta cirka 10 000 svin. Vesikulär svinsjuka är en sjukdom med relativt lindriga symtom som, bortsett från det höga sjukdomsantalet, endast varar under några få dagar utan att få några särskilda konsekvenser för de drabbade djuren, förutom att de tillfälligt tappar klövarna. Vesikulär svinsjuka orsakas av ett enterovirus, och dess symtom liknar mul- och klövsjukans symtom, som emellertid kan få mycket större konsekvenser för de drabbade djuren (som även kan vara nötdjur). Köttet från de svin som slaktats på grund av vesikulär svinsjuka används för zootekniska ändamål.

Med tanke på den rådande situationen och på grund av de drastiska hälsoåtgärder som tas tenderar uppfödarna att inte rapportera fall av vesikulär svinsjuka. Till skillnad mot vad som tidigare var fallet, gör dagens diagnosinstrument det möjligt att snabbt avgöra om det rör sig om ett virus från vesikulär svinsjuka eller mul- och klövsjuka.

Anser kommissionen att man bör se över de gällande hälsobestämmelserna och utesluta vesikulär svinsjuka från de sjukdomar som är anmälningspliktiga? anser inte kommissionen att nödslakt är en oproportionerligt drastisk åtgärd med tanke på sjukdomens lindriga karaktär? Hur lång tid tar det att med dagens diagnosinstrument avgöra om det rör sig om vesikulär svinsjuka eller mul- och klövsjuka? Strider inte användningen av köttet från djur som drabbats av sjukdomen mot de gemenskapsbestämmelser som införts till följd av galna kosjukan? Hur stort är det totala belopp som under de senaste åren betalats ut i ersättning till uppfödare som tvingats nödslakta sina djur? Har man gjort någon noggrann kostnads/nyttoanalys av de förebyggande åtgärder som för närvarande vidtas?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 april 1999)

Gällande bestämmelser om vesikulär svinsjuka finns i rådets direktiv 92/119/EEG av den 17 december 1992 om införande av allmänna gemenskapsåtgärder för bekämpning av vissa djursjukdomar och särskilda åtgärder mot vesikulär svinsjuka(1) som antogs med tanke på att denna sjukdom finns med i förteckning A över djursjukdomar som har upprättats av Internationella byrån för epizootier. Detta organ anges i avtalet om tillämpningen av Världshälsoorganisationens sanitära och fytosanitära åtgärder som tekniskt referensorgan för utveckling och främjande av de internationella normer, riktlinjer och rekommendationer avseende djurhälsa som påverkar handeln med levande djur och animalieprodukter. Förteckning A omfattar djursjukdomar för vilka det är obligatoriskt att omedelbart anmäla utbrott på grund av sjukdomens stora inverkningar på ekonomin och dess snabba spridning. Därför är större ändringar av gemenskapens politik beträffande en sjukdom som vesikulär svinsjuka endast möjliga om den gällande klassificeringen från Internationella byrån för epizootier ändras.

En av orsakerna till att vesikulär svinsjuka förts upp i förteckning A är dess likhet med mul- och klövsjuka. Nya sätt att ställa diagnos har nyligen utvecklats vilket gör det möjligt att snabbt, vanligen inom 24 timmar, avgöra vilken av de båda sjukdomarna som har brutit ut.

I enlighet med gemenskapslagstiftningen på området måste kött- och benmjöl från däggdjur som skall användas som foder till andra arter än idisslare genomgå en särskild värmebehandling för att inaktivera smittämnet för bovin spongiform encefalopati. Det är inte ett brott mot dessa bestämmelser att använda svin som slaktats på grund av vesikulär svinsjuka för produktion av kött- och benmjöl.

Under de senaste tre åren har utbrott av vesikulär svinsjuka i gemenskapen endast skett i Italien. Ersättningen till uppfödarna efter 1997 års utbrott uppgår till 8 833 miljoner italienska lire (4,6 miljoner euro). De italienska myndigheterna har ännu inte översänt några uppgifter för 1998 till kommissionen, men de bör ungefär motsvara uppgifterna för 1997, med tanke på det antal svin som har slaktats.

Kommissionen har inte genomfört någon kostnads/nyttoanalys för de åtgärder som vidtagits för att bekämpa vesikulär svinsjuka. För att utvärdera fördelarna med de gällande bestämmelserna för sjukdomsutrotningen, måste man dock beakta att förekomsten av denna sjukdom kan utgöra ett allvarligt hinder för handeln inom gemenskapen och exporten till tredje land av levande svin och svinprodukter.

(1) EGT L 62, 15.3.1993.