SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/489

(2004/C 84 E/0568)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2431/03

från Marco Cappato (NI) till kommissionen

(22 juli 2003)

Ämne: Hiv- och aids-läget i centralasiatiska länder

Enligt Förenta nationerna, dess fackorgan och icke-statliga organisationer som arbetar med riskbegränsning, sprids hiv snabbt i centralasiatiska länder. Trots att antalet hiv-fall fortfarande är lågt har fallen ökat exponentiellt under de senaste 4-5 åren, främst på grund av användningen av injicerade droger. I Uzbekistan rapporterades nästan lika många nya hiv-fall under de sex första månaderna av år 2002 som under hela föregående decennium. Användare av injicerade droger utgjorde 90 procent av dessa fall. Grannlandet Kirgizistan rapporterade fyra hiv-fall år 1996; i slutet av år 2002 var antalet 825, varav 82 procent var användare av injicerade droger. I Kazakstan representerade användare av injicerade droger 87 procent av de 2 870 rapporterade hiv-fallen och i Tadzjikistan 73 procent av de 45 registrerade fallen. Denna statistik anger emellertid inte de verkliga hiv-siffrorna i regionen, vilka beräknas vara upp till tio gånger högre än vad som officiellt rapporterats. Orsaken till underrapporteringen är dålig epidemiologisk övervakning.

Användningen av injicerade droger sprider sig våldsamt i regionen, delvis på grund av att Centralasien är en viktig transportrutt för droghandel genom vilken droger tillverkade i Afghanistan och Pakistan filtreras och når andra marknader. Studier har visat att längs sådana transportrutter i världen längs vilka heroin transporteras kommer en viss procent av befolkningen att pröva drogen och börja använda den. Den växande hiv-epidemin i centralasiatiska länder kan och måste tyglas.

Deltar kommissionen i försöken att minska tillgången på droger genom beslagtaganden och antagande av lagar genom vilka innehav av små mängder narkotika är straffbart, åtgärder som driver användare av injicerade droger ännu längre ner under jorden där de är svårare att nå och där de inte har tillgång till tjänster? Eller överväger kommissionen möjligheten att erbjuda tillgång till behandling av narkotikamissbruk och program för utbyte av nålar, vilket skulle vara i överensstämmelse med kommissionens väl avvägda strategi i drogfrågan?

Anser inte kommissionen att tiden nu är mogen för en utvärdering av de sätt på vilka droger för närvarande ”kontrolleras” genom förbudsivrarnas arsenal bestående av tre FN-konventioner och olika nationella lagar som härrör från dem?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(18 september 2003)

Unionens nuvarande strategi för narkotikabekämpning längs transportvägarna för heroin har fastställts på grundval av unionens handlingsplan mot narkotika 2000-2004. Av denna plan framgår tydligt vilka åtgärder de europeiska institutionerna och medlemsstaterna avser att vidta under denna femårsperiod.

Åtgärderna är inriktade på att minska både efterfrågan och tillgång. Behovet av internationellt samarbete och av effektiva informations-, utvärderings- och samordningsåtgärder på alla nivåer ges en framträdande plats.

Enligt punkt 5 i unionens handlingsplan, som rör yttre åtgärder, anser kommissionen att det internationella samarbetet är av avgörande betydelse i narkotikabekämpningen. Kommissionen kommer på detta område att lägga särskild vikt vid de viktigaste transportvägarna för narkotika till unionen.

Afghanistan är fortfarande den största producenten av heroin i världen, trots det internationella samfundets åtgärder för att undanröja all framställning av denna drog, och det långsiktiga målet är därför att bygga upp ett filtersystem mellan den främsta källan för opiater och heroin, alltså Afghanistan, och Europa.

För att detta mål skall kunna nås har flera program för tekniskt bistånd och initiativ införts direkt i form av specifika åtgärder för att bekämpa narkotika eller i form av kompletterande åtgärder avsedda att stärka gränskontroller och tullförvaltningar i de nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen, länderna på Balkan och länderna i Central- och Östeuropa.

Kommissionen har satt i gång tre sinsemellan samordnade program för narkotikabekämpning i tre regioner längs transportvägarna för heroin: BUMAD (Vitryssland, Ukraina, Moldavien), SCAD (Södra Kaukasien: Armenien, Azerbajdzjan, Georgien) och CADAP (Centralasien: Kazakstan, Kirgizistan, Tadzjikistan, Turkmenistan och Uzbekistan).

Det övergripande målet för de tre programmen är att minska och förhindra olaglig narkotikahandel från dessa regioner till unionen.

För att detta mål skall kunna nås har en strategi antagits för programmen omfattande följande tre delar:

— Utveckling av ett stöd till en väl avvägd och heltäckande narkotikakontroll i regionen: inom ramen för varje program fastställs specifika projekt — som är en förutsättning för att effektiva och moderna åtgärder skall kunna sättas in i kampen mot droger och narkotika — inom följande fyra åtgärdssektorer: a) Åtgärder för att det skall finnas en lämplig rättslig och institutionell ram. b) Åtgärder för en effektiv kontroll vid gränserna. c) Åtgärder för att få fram trovärdiga uppgifter om narkotikaanvändningen och effektiva upplysningar om narkotikahandeln. d) Moderna åtgärdsformer för att bekämpa narkotikaanvändning samt åtgärder för att minska efterfrågan på narkotika och omfattningen av dess konsekvenser.

— Åtgärder för att unionens och den stödmottagande regionens åtgärder för att bekämpa narkotika skall vara förenliga: förenligheten säkerställs genom att man verkar för att unionens metoder och normer i narkotikabekämpningen används. För att uppnå detta utnyttjas inom alla de fyra åtgärdsområdena experter från unionen. Dessutom förekommer utbildning, studieresor samt personalutbytesprogram förlagda till unionen.

— Främjande av samarbete på nationell och regional nivå: Ett samarbete mellan de stödmottagande länderna har blivit möjligt tack vare att programmen är så likartade. Bland annat omfattar programmen ett stöd för narkotikakontroll enligt harmoniserade metoder till de tio berörda mottagarländerna. Samtidigt har varje program anpassats till de nationella särdragen. Samarbete mellan institutioner, nationellt och regionalt, uppmuntras i alla projekten genom gemensamma utbildningsåtgärder och studieresor.

För att åtgärderna skall få ökad verkningskraft samordnas Tacisprogrammen för narkotikabekämpning nära med parallella program på tull- och gränskontrollområdena, t.ex. programmet för gränsförvaltning i Centralasien.

Handlingsprogrammet för narkotikabekämpning i Centralasien (CADAP) startade i januari 2001. En samordnare av programmets narkotikabekämpningsverksamhet började då tjänstgöra vid kommissionens delegation i Almata. Denna samordnare kommer inom kort att ersättas och kommer då att arbeta tillsammans med samordnaren för programmet för gränsförvaltning i Centralasien, i Bishkek i Kirgizistan.

Inom ramen för den första fasen av handlingsprogrammet har följande projekt fått stöd från ett samlat anslag på 3,4 miljoner euro:

— Kontrollverksamhet vid flygplatser: övervaknings- och kontrollutrustning samt utbildningsåtgärder vid fyra stora flygplatser i regionen.

— Informationssystem rörande användningen av narkotika: Projektet ”NADIN” genomförs för närvarande och syftar till att länderna skall ha kapacitet att göra epidemiologiska utvärderingar av narkotika-situationen så att de kan utarbeta egna förebyggande program och behandlings- och rehabiliteringsprogram.

— Som en följd av den senaste tiden utveckling i Afghanistan har stöd beviljats från till upprättandet av en ny enhet för narkotikabekämpning i Tadzjikistan,

— Ett samordningskontor har upprättats i Almata vid kommissionens delegation. För att underlätta samordningen med det nya programmet för gränsförvaltning i Centralasien kommer kontoret att flyttas till Bishkek.

Den andra fasen av handlingsprogrammet för narkotikabekämpning i Centralasien, med ett anslag från Tacis på 4,5 miljoner euro, kommer att starta hösten 2003.

Den följs ett år senare av en tredje fas, för vilken 3 miljoner euro anslagits.

Inom ramen för den andra och den tredje fasen av programmet kommer följande projekt att kunna startas:

— Bistånd på det rättsliga området: Detta projekt syftar till att förbättra narkotikalagstiftningen i regionen och att öka domarnas och åklagarnas kapacitet att medverka när det gäller rättsligt samarbete (ömsesidigt bistånd på det rättsliga området och kontrollerad införsel). Förenta nationernas program för internationell kontroll av narkotika kommer att medverka vid genomförandet av åtgärder inom ramen för detta projekt.

— Kontrollverksamhet vid flygplatser: Detta projekt är en uppföljning av den första fasen av handlingsprogrammet. Det syftar till att man vid de stora flygplatserna i regionen skall upprätta underrättelseenheter som kan förbättra analysen av upplysningar om olaglig narkotikahandel och öka informationsutbytet på området. Utrustning och utbildning kommer också att ställas till förfogande inom ramen för projektet.

— Kontrollverksamhet vid hamnar: Detta projekt syftar framför allt till att kapaciteten för inspektions-och upplysningsverksamhet skall förbättras vid hamnen i Aktau (Kazakstan).

— Gränsposteringar längs landgränsen: Genom detta projekt kommer det att ges stöd till gränsposteringar längs vägarna för den olagliga handeln. I varje land kommer man att välja ut vissa nyckelposteringar som skall få hjälp med utbildning och utrustning så att de deras operationella förmåga stärks. Projektet kommer att genomföras i nära samarbete med Förenta nationernas program för internationell kontroll av narkotika.

— Polisens underrättelseverksamhet: Genom detta projekt kommer det att ges stöd till utveckling av underrättelsesystemen hos de rättsvårdande organen i regionen vilket bör kunna leda till en mera effektiv bekämpning av den olagliga handeln.

— Förebyggande åtgärder i fängelser: Detta projekt kommer att främja förebyggande åtgärder samt åtgärder för behandling, rehabilitering och återintegrering och kommer att avse flera fängelser i Centralasien. Stöd till förebyggande åtgärder från myndigheternas sida planeras också.

Kommissionen är en av de främsta deltagarna i och bidragsgivarna till Förenta nationernas globala fond för bekämpning av hiv/aids, tuberkulos och malaria. Medlen i denna fond används för att stöjda åtgärder som vidtas av de drabbade länderna själva, däribland länderna i Centralasien.

Generellt sett har kommissionen också målinriktat sina program för lokal utveckling i Centralasien på regionerna i södra Tadzjikistan och till de kirgiziska och tadzjikiska områdena i Ferghanadalen. Dessa är viktiga transitområden, där den stora fattigdomen gör att befolkningen har svårt att sätta sig emot narkotikahandlarna och den olagliga narkotikahandeln.

Gemenskapen är, slutligen, inte part i Förenta nationernas narkotikakonventioner (med undantag av artikel 12 i FN:s konvention mot illegal handel med narkotika och psykotropa substanser från 1988; denna artikel rör kemiska prekursorer). Det ankommer alltså på medlemsstaterna att, om de anser att det behövs, föreslå att konventionerna ändras.