ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2112/01

från Gordon Adam (PSE) till kommissionen

(10 juli 2001)

Ämne: Miljökonsekvensbedömning av kärnkraftverket Temelin

Delar kommissionen uppfattningen att Tjeckien har uppfyllt de åtaganden som gjordes i Melk mot bakgrund av rapporten om ovannämnda bedömning, vars utarbetande man enades om i Melk i december 2000 och som avslutades med en offentlig utfrågning i Wien i juni 2001? Delar kommissionen även uppfattningen att det inte finns några säkerhetsskäl till varför starten av reaktor ett inte skulle kunna ske?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Enligt kapitel V i Melk-protokollet skall de tjeckiska myndigheterna i samband med sitt frivilliga förfarande för miljökonsekvensbedömning följa gemenskapsdirektivet om miljökonsekvensbedömning (rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1)). De offentliga utfrågningar som hölls i Ceske Budejovice den 25 april 2001 och i Wien den 26 juni 2001 är viktiga steg i detta förfarande och överensstämmer med artiklarna 6 och 7 i nämnda direktiv. Samma sak gäller de samråd med allmänheten som ägde rum i Tyskland, då den tyska allmänheten fick möjlighet att skriftligen framföra sina synpunkter.

Efter denna fas i miljökonsekvensbedömningen måste de tjeckiska myndigheterna i samband med det fortsatta förfarandet i fråga om kärnkraftsanläggningen i Temelin ta hänsyn till resultaten av allmänhetens deltagande. Förutom detta deltagande skall en medlemsstat enligt artikel 7.4 i direktivet om miljökonsekvensbedömning samråda med de berörda angränsande medlemsstaterna om bland annat projektets eventuella gränsöverskridande påverkan och planerade åtgärder för att minska eller eliminera sådan påverkan. Resultatet av dessa samråd måste även beaktas i samband med tillståndsförfarandet.

Kommissionen kan därför för ögonblicket ännu inte säga om Tjeckien har uppfyllt alla sina åtaganden från Melk. Tjeckien har dock hittills gjort en lovvärd insats för att infria sitt frivilliga åtagande som är ett led i Melk-processen.

Det är uteslutande den tjeckiska tillsynsmyndighetens för kärnsäkerhet ansvarsområde att fatta beslut om att ge tillstånd till ibruktagande av reaktor 1 vid kärnkraftverket i Temelin. Kommissionen skulle vilja rikta parlamentsledamotens uppmärksamhet på bestämmelserna i kapitel IV i Melk-protokollet. I detta kapitel föreskrivs inte någon extern säkerhetsbedömning av kärnkraftverket i Temelin Det innehåller dock en bestämmelse om att en trilateral expertgrupp skall inrättas i syfte att underlätta dialogen mellan Österrikes och Tjeckiens regeringar om frågan om kärnsäkerhet och att finna lösningar på konstaterade problem. Denna så kallade trialog har i mångt och mycket uppnått sina syften.

(1) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0991/01

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Farligt protein i majs

I en studie av majskorn gjord tidigare i år i USA fann man proteinet StarLink, genetiskt modifierat under namnet Cry9c. Det senare framkallar farliga allergiska reaktioner hos människor. Jag vill därför fråga kommissionen om liknande studier har utförts i Europa i syfte att skydda unionens livsmedelsförsörjning?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(11 juni 2001)

Enligt de amerikanska myndigheterna beslöt USA:s naturvårdsverk (Environmental Protection Agency, EPA) att inte bevilja tillstånd för den genmanipulerade majssorten Star Link för användning som livsmedel, eftersom man inte vet om den kan vara allergiframkallande. Beslutet fattades på grundval av två vetenskapliga paneler, som kom fram till att även om ett allergen inte kan påvisas finns det inte tillräckligt med belägg för att man skall kunna utesluta att majssorten eventuellt har allergiframkallande egenskaper.

I gemenskapen måste genetiskt modifierade livsmedel genomgå en säkerhetsbedömning i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(1) innan de släpps ut på marknaden. Enligt denna förordning beviljas inte tillstånd om livsmedlen innebär en risk för konsumenten, vilseleder konsumenten eller avviker så mycket från de livsmedel och livsmedelsingredienser som de skall ersätta att normal konsumtion av dem skulle medföra näringsmässiga nackdelar för konsumenten.

Kommissionen har inte mottagit någon ansökan om tillstånd att få släppa ut majssorten Star Link på marknaden i gemenskapen. Majssorten Star Link har inte godkänts för odling eller användning som livsmedel i gemenskapen, och därför får livsmedel som innehåller eller härrör från majssorten Star Link inte släppas ut på marknaden i gemenskapen.

(1) EGT L 43, 14.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1957/01

från Jürgen Zimmerling (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort

Den nya indelningen av körkortskategorier har orsakat problem i Tyskland, särskilt vad gäller katastrofhjälp, räddningstjänst och brandkår.

Efter införandet av de nya körkortskategorierna är det till exempel näst intill omöjligt för medlemmar av den frivilliga brandkåren att köra sina utryckningsfordon. Detta leder till att man på dagtid inte längre delvis kan garantera att även behöriga förare av utryckningsfordon står till förfogande i nödfall. I enlighet med den tidigare tyska körkortskategorin 3 (personbil) fick innehavaren också köra fordon på över 3,5 ton (utryckningsfordon). Den som tar ett nytt körkort enligt EU:s bestämmelser får nu emellertid huvudsakligen ta körkort för kategori B (personbil) (som inte gäller för fordon över 3,5 ton).

För det nya körkortet C1, för fordon över 3,5 ton, skulle det vara nödvändigt med ett nytt prov, något som hjälporganisationernas yngre medlemmar oftast inte har råd med.

Är kommissionen medveten om att man inte kan garantera den frivilliga brandkårens insatser i nödsituationer utan undantagsbestämmelser och att detta kan leda till en fara för människor och egendom?

Planerar kommissionen några undantagsbestämmelser från ovan nämnda direktiv (91/439/EEG(1)), så att de personalproblem som uppstått för den frivilliga brandkåren till följd av direktivet kan avhjälpas och att medlemsstaterna inte behöver räkna utryckningsfordon som specialfordon enligt artikel 3 sjätte stycket i klassificeringen i artikel 3?

(1) EGT L 237, 24.8.1991, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

I rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1) definieras i artikel 3 körkortskategorierna med behörighet att köra specialfordon. Inget undantag är planerat för körning av fordon som används av brandkåren. Körkortskategorierna är baserade på fordonens vikt och storlek. Körning av tung och stor brandbil kräver speciella kunskaper, och nödsituationer kräver körskicklighet utöver det vanliga.

Förare som kör utryckningsfordon, även i den frivilliga brandkårens tjänst, måste, av självklara vägtrafiksäkerhetsskäl, göra ett nytt prov, som visar om de är i stånd att köra dessa fordon. Det finns ingenting som hindrar medlemmarna i den frivilliga brandkåren att erhålla ett körkort inom denna kategori.

Av denna anledning planerar inte kommissionen några ändringsförslag i körkortskategorierna för brandbilar som fastställts i direktiv 91/439/EEG.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0574/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(27 februari 2001)

Ämne: Greklands underlåtelse att rätta sig efter EG-domstolens beslut om begagnade bilar

Med bestämmelserna i lag nr. 2682/99 avskaffades i Grekland den särskilda konsumentavgift och den särskilda extra engångsavgift, som påförs personbilar från EU, och man har i stället infört en engångsavgift som beskrivs som en särskild registreringsavgift. Denna avgifts koefficienter varierar beroende på bilens cylindervolym och föroreningsbegränsande teknik, oavsett om det rör sig om en ny eller begagnad bil.

Grekland beskattar med andra ord inte begagnade bilar på grundval av priset för en motsvarande ny bil, men fortsätter att kräva höga avgifter, som för bilar utan katalysatorer varierar mellan 80 procent och 400 procent av bilens värde, och för bilar med katalysatorer på mellan 15 procent och 128 procent. Detta strider mot principerna och kraven i domstolens dom av den 23 oktober 1997 i mål nr. C-375/95, där Grekland blev dömt för diskriminerande behandling i samband med avgifter på begagnade bilar från EU.

Vad tänker kommissionen göra för att garantera att domstolens beslut respekteras och gemenskapslagstiftningen tillämpas helt?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 maj 2001)

Kommissionen upplyser parlamentsledamoten om att den redan avgivit ett motiverat yttrande enligt artikel 228 (f.d. artikel 171) i EG-fördraget till de grekiska myndigheterna på grund av ofullständig tillämpning av domstolen dom i mål C-375/95, Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland, som gäller fordonsbeskattning.

Efter anmälan av det motiverade yttrandet har följande två händelser inträffat:

a) Domstolen har offentliggjort sin dom i ett liknande mål, C-393/98 (Gomes Valente). Denna dom, som har meddelats på grundval av en begäran om ett förhandsavgörande, ligger i linje med de synpunkter som kommissionen framfört till domstolen och medför att flera medlemsstater bör se över sitt nuvarande system för beräkning av underlaget för beskattning av begagnade fordon. En sådan översyn har positiva följder för EU-medborgarna och de berörda ekonomiska aktörerna.

b) Ett nytt klagomål, som kommissionen mottog den 12 mars 2001, har inlämnats av ekonomiska aktörer i Grekland. Enligt detta klagomål har det skett en försämring av situationen beroende på de skattesatser för begagnade fordon som tillämpas från och med den 1 januari 2001, vilket aktörerna anser strida mot domstolens dom i mål C-375/95.

Kommissionen förbehåller sig rätten att beakta och att efter den nödvändiga genomgången i enlighet med de gällande reglerna och principen om rätten till försvar införliva de nämnda nya elementen i det pågående överträdelseförfarandet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0871/01

från Adriana Poli Bortone (UEN), Sergio Berlato (UEN), Cristiana Muscardini (UEN), Francesco Turchi (UEN), Roberta Angelilli (UEN), Sebastiano Musumeci (UEN), José Ribeiro e Castro (UEN), Mauro Nobilia (UEN), Niall Andrews (UEN) och William Abitbol (EDD) till kommissionen

(22 mars 2001)

Ämne: Tidigareläggning av översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken för oljegrödor

Den ökade efterfrågan på vegetabiliskt protein (med påföljande kraftiga prishöjningar), som beror på förbudet mot att använda kött- och benmjöl, gör det tillrådligt att åter reflektera över de särskilda kännetecken som utmärker sektorn för oljeväxter.

Kommissionen ombeds följaktligen besvara följande fråga: anser kommissionen inte att EU bör uppnå en större självförsörjningsgrad i fråga om proteiner, med hänsyn till att det är nödvändigt att garantera tillgång till produkter som inte är genetiskt modifierade organismer (GMO) i syfte att undvika ytterligare orosmoment för konsumenterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 maj 2001)

Enligt rådets begäran vid det särskilda mötet den 4 december 2000 har kommissionen kartlagt utbud och efterfrågan på proteinrika grödor(1).

En av slutsatserna av kartläggningen är att utbytet av protein från kött- och benmjöl mot protein av vegetabiliskt ursprung inte medför några större problem.

Tillgången på sojakraftfoder, som är den bästa ersättningen, till rimligt pris gör att det lätt går att tillgodose behoven genom kompletterande import av produkter som följer gällande gemenskapslagstiftning, bland annat bestämmelserna om genetiskt modifierade organismer (GMO).

Efter antagandet av direktiv 2001/18/EG(2) om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv 90/220/EEG(3) har gemenskapen en lagstiftning som skyddar livsmedelssäkerheten och miljön men gör det möjligt att släppa ut produkter som innehåller GMO på marknaden om olika krav på märkning, spårbarhet, riskhantering och övervakning uppfylls.

När det gäller produkter som inte innehåller GMO har producenterna i gemenskapen möjlighet att inom de gränser konsumenterna godtar tillämpa specialpriser för att stimulera denna produktionsnisch.

(1) KOM(2001) 148 slutlig.

(2) EGT L 106, 17.4.2001.

(3) EGT L 117, 8.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1633/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Patientinformation om läkemedel

Med tanke på att patienter via olika källor, särskilt Internet, har tillgång till ett brett spektrum av information rörande mediciner och hälsa, och med tanke på hur viktigt det är med välinformerade patienter, har kommissionen några planer på att se över och bedöma patientinformationens värde och roll? Har kommissionen dessutom några planer på att sätta igång nya initiativ eller pilotprojekt som gör det möjligt för läkemedelsindustrin att ge patienterna direkt bättre tillgång till information om läkemedel?

Har kommissionen några planer på att föreslå ändringar av gällande direktiv för annonsering och/eller läkemedel för att låta patienterna få bättre tillgång till information?

Med tanke på expansionen av Internet och den ökande populariteten för hälsorelaterade webbplatser som erbjuder information och råd, har kommissionen några planer på att för alla informationskällor se över och bedöma patientinformationens värde och roll?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(18 september 2001)

Allteftersom de nya informationsteknikerna breder ut sig får allmänheten tillgång till ett allt större utbud av information som är svår att kontrollera. Från vissa patienter är efterfrågan på medicin och mera allmänt sjukvård mycket kraftig. Dessa bör ha tillgång till information med god kvalitet.

I artikel 3 i rådets direktiv 92/28/EEG av den 31 mars 1992 om marknadsföring av humanläkemedel(1) står det att reklam riktad till allmänheten för receptbelagda läkemedel är förbjuden.

Den 19 juli 2001 antog kommissionen ett förslag till ändring av ovanstående direktiv och lämnade det till parlamentet och rådet för beslut.

Inom ramen för den pågående översynen av gemenskapsrätten om läkemedel föreslår kommissionen således att man, i syfte att tillmötesgå rättmätiga behov, breddar patienternas möjligheter att skaffa information om receptbelagda läkemedel. Information riktad till patienter om vissa av dessa läkemedel bör tillåtas på angivna villkor och under noggrann tillsyn. Detta skall gälla vissa läkemedel mot sådana sjukdomar som AIDS, diabetes och angrepp på luftvägar eller lungor. Vilka sjukdomstillstånd som kan komma i fråga skall avgöras på grundval av sådant som hur stor efterfrågan är, sjukvårdspersonalens roll med hänsyn till sjukdomen, om sjukdomen är kronisk eller inte samt hur målgruppen ser ut. Denna typ av information skall vara förenlig med principer om bra metoder som skall fastställas av kommissionen i samarbete med behöriga myndigheter i medlemsstaterna och villkoras med ett krav på att läkemedelsindustrin inrättar självregleringsförfaranden på medlemsstatsnivå. Man föreslår vidare att Europeiska läkemedelsmyndigheten får i uppgift att kontrollera tillämpningen av de godkända metoderna och samordna tillsynen över denna typ av information. Naturligtvis planeras en utvärdering fem år efter det att systemet tas i bruk, så att man kan besluta om hur försöket skall följas upp och föreslå sådana eventuella förändringar som kan behövas för att åstadkomma en bättre tillämpning.

(1) EGT L 113, 30.4.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0291/01

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(9 februari 2001)

Ämne: Religiösa tankefabriker och EU

Det europeiska katolska informationscentret (OCIPE) och COMECE (europeiska katolska biskoparnas kommission för EU-frågor) bidrar båda till debatten om utvecklingen av EU.

Erhåller dessa EU-stöd?

Vilket mandat har de?

Vilka verksamheter driver de med hjälp av EU-stöd?

Vem leder dessa?

Vilken politik för kommissionen när det gäller att främja kyrkans deltagande eller andra religiösa gruppers deltagande i utvecklingen av en mer integrerad union?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(4 april 2001)

Ett stort antal religiösa organisationer, bland annat de som parlamentsledamoten nämner, skulle kunna få små bidrag från gemenskapsmedel, som handhas direkt av kommissionen. Bidragen är av två slag: stöd till driftkostnader för samordningsarbete och evenemang på europeisk nivå till ideella organisationer och engångsstöd till enskilda projekt.

Vad gäller den första typen av bidrag har samordningskommittén för Europas själ, som samlar sammanslutningar av det slag som parlamentsledamoten nämner, regelbundet ansökt om och mottagit ett litet bidrag till driftkostnaderna för dess sekretariat i Bryssels ekumeniska centrum. Vad gäller den andra typen lämnas varje år många små bidrag till organisationer som driver projekt och verksamhet som bidrar till debatten om gemenskapens framtid, till exempel genom att anordna konferenser och seminarier med deltagare från flera medlemsstater och kandidatländer. Båda de organisationer som nämns i frågan har fått bidrag av detta slag.

Kommissionen tittar snarare på vilken verksamhet som får stöd än vilka som leder organisationerna, och hänvisar därför parlamentsledamoten till organisationerna själva för närmare upplysningar.

Kommissionen erkänner trossamfundens roll i utvecklingen av en allt fastare union, både i egenskap av just samfund, men även som opinionsbildare. Därför för kommissionen en ständig dialog med dem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1249/01

från Per Stenmarck (PPE-DE) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: Konkurrens

Det finns för närvarande ett stort hot mot konkurrens och mångfald inom området godstransport. Några stora statsägda bolag såsom Deutsche Bahn och SNCF konkurrerar på avreglerade marknader i andra länder, och detta med statliga pengar. Resultatet blir en snedvridning av marknaden eftersom övriga företag inte kan konkurrera på samma villkor. Vad planerar kommissionen att göra för att hindra denna snedvridning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 juli 2001)

Det nyligen antagna direktivet 2001/12/EG(1) syftar till att utveckla konkurrens inom järnvägssektorn, särskilt för godstransporter. I direktivet, som nu skall genomföras av medlemsstaterna, föreskrivs bland annat att järnvägsföretagen skall redovisa person- respektive godstransporttjänsterna separat i bokföringen. Där klargörs också att allmänna medel som utbetalas till offentlig verksamhet inte får överföras till någon annan transporttjänst eller verksamhet. Förutom lagstiftningsåtgärder använder sig kommissionen också av konkurrenslagstiftningen, särskilt reglerna för statligt stöd, för att öka konkurrensen inom järnvägssektorn.

När det gäller tillämpningen av EU:s konkurrenslagstiftning (dvs. regler för konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd) följer kommissionen aktivt upp ett antal ärenden som antingen bygger på klagomål eller ex officio-förfaranden. Kommissionen bestrider inte de

offentligägda företagens rättsliga och faktiska möjligheter till affärsmässig expansion. Men när sådana företag ägnar sig åt vidare ekonomisk verksamhet kommer kommissionen enligt dessa regler att försäkra sig om att offentliga medel som är öronmärkta för bland annat allmänna tjänster eller investeringar för omstrukturering eller infrastruktur inte otillbörligt används för att finansiera aggressiv ekonomisk verksamhet på konkurrensutsatta marknader.

Kommissionen är således beredd att noggrant granska frågor som den som parlamentsledamoten nämner under förutsättning att den får tillgång till väldokumenterad information om förmodade överträdelser mot konkurrenslagstiftningen.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar, EGT L 75, 15.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1264/01

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: Tillsatsämnen i ekologisk mat

Kan kommissionen motivera varför man vill förstöra för ekologisk produktion genom att tillåta en lång rad tillsatsämnen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 juni 2001)

Genom rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av den 24 juni 1991, om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel(1), fastställdes regler för produktion, märkning och inspektion av jordbruksprodukter. Den omfattar också säkerhetsåtgärder för jordbruksprodukter, när sådana har eller avser att ha uppgifter om ekologiska produktionsmetoder. Särskilda krav har fastställts för ingredienser som inte härstammar från jordbruket och som finns i livsmedel med uppgifter om ekologiska produktionsmetoder. I synnerhet har en begränsad förteckning upprättats över tillsatsämnen till livsmedel med en eller flera ingredienser av växtursprung och för denna förteckning gäller mycket stränga villkor för ändringar enligt artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 2092/91.

Bestämmelser om animaliska produkter infördes genom rådets förordning (EG) nr 1804/1999 av den 19 juli 1999 om komplettering av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel så att den även omfattar animalieproduktion(2). Därigenom tvingades kommissionen överväga möjligheten med en enda förteckning som också innehåller tillsatsämnen för livsmedel med animaliska ingredienser. På detta område gäller för närvarande endast nationella regler. För att utvärdera den faktiska situationen har kommissionen som ett första steg försökt göra en sammanställning av alla ämnen som är godkända i de femton medlemsstaterna. I nästa steg kommer kommissionen att föreslå en förteckning över ämnen för särskild användning i livsmedel av animaliskt ursprung och diskutera denna förteckning med medlemsstaterna i Ständiga kommittén för ekologisk odling. Kommissionens syfte är att få en så kort förteckning som möjligt över ämnena, som också respekterar medlemsstaternas olika särdrag vad gäller traditionell bearbetning och konservering av ekologiskt kött eller ekologiska mjölkprodukter.

(1) EGT L 198, 22.7.1991.

(2) EGT L 222, 24.8.1999.