SKRIFTLIG FRÅGA E-2124/99

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Storbritannien och genomförandet av gemenskapsdirektiven om ansvarsförsäkring för motorfordon

I Storbritannien föreskrivs för närvarande fängelse i fem till tio år för den som genom vårdslöshet i trafik orsakar någons död (Road Traffic Act, 1991). Samtidigt föreskrivs ett löjeväckande skadestånd som är en förolämpning för de anhöriga, eftersom man i princip jämställer ett människoliv med priset på en mindre bil.

Europeiska unionen har redan lagstiftat om detta för att få till stånd en tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning (direktiv 72/166/EEG (1) av den 24 april 1972 och direktiv 84/5/EEG (2)). I direktiv 90/232/EEG (3) av den 14 maj 1990 sägs följande: De skadelidande vid olyckshändelser med motorfordon bör tillförsäkras jämförbar behandling, oavsett var inom gemenskapen skadan inträffar. Detta direktiv skulle vara genomfört senast den 31 december 1992. Endast medlemsstater där den ekonomiska utvecklingen släpar efter kunde få längre tid på sig. Storbritannien räknas inte till dessa stater.

Dessutom förekommer stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller vilka belopp som betalas ut, bland annat som ersättning för personskada.

1. Kan kommissionen undersöka om ovan nämnda direktiv har genomförts och om det tillämpas korrekt eller om det i detta specifika fall har begåtts något fel?

2. Anser inte kommissionen att det vore lämpligt att lägga fram ett förslag till rättsakt i syfte att harmonisera ersättningsnivåerna för personskador vid trafikolyckor?

(1) EGT L 103, 2.5.1972, s. 1.

(2) EGT L 8, 11.1.1984, s. 17.

(3) EGT L 129, 19.5.1990, s. 33.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 december 1999)

Kommissionen är medveten om att det finns olika nivåer på civilrättslig ersättning för personskada vid trafikolyckor i gemenskapen. Skillnaderna finns inte bara mellan olika medlemsstater utan även inom medlemsstaterna, beroende på vilken domstol som är behörig att avgöra ett enskilt fall. Situationen beror inte på bristande införlivande av eller inkorrekt tillämpning av gemenskapens försäkringsdirektiv, utan på att det i gemenskapen finns olika nationella lagstiftningar om civilrättsligt ansvar som inte är harmoniserade. I de flesta medlemsstaternas lagstiftning, där det föreskrivs en lägsta ersättningsnivå för obligatorisk trafikförsäkring, specificeras inte ersättning för olika slag av personskada och ideell skada. Ersättningen bestäms av domstol från fall till fall.

De första, andra och tredje trafikförsäkringsdirektiven (rådets direktiv 72/166/EEG av den 24 april 1972 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet, rådets andra direktiv 84/5/EEG av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ansvarsförsäkring för motorfordon samt rådets tredje direktiv 90/232/EEG av den 14 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon) som frågeställaren nämner, har införlivats med nationell lag i samtliga medlemsstater. Direktiven handlar inte bara om lägsta ersättningsnivåer för obligatorisk försäkring utan också om andra viktiga saker för konsumenter, t.ex. försäkringstäckning för alla som färdas i bilen, begränsningar av undantagsklausuler i försäkringsbrevet och inrättande av en kompensations- eller garantifond för ersättning vid olyckor som vållas av oförsäkrade eller oidentifierade fordon. Tillämpningen av direktiven förefaller i allmänhet vara tillfredsställande, men i de fall där inkorrekt införlivande eller tillämpning framkommit har inte kommissionen tvekat att ta kontakt med medlemsstaten ifråga eller vid behov inleda erforderliga överträdelseförfaranden.

Kommissionen påminner frågeställaren om att ett förslag till ett fjärde trafikförsäkringsdirektiv lagts fram av kommissionen (gemensam ståndpunkt (EG) nr 24/1999 av den 21 maj 1999, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG(1)) och nu är uppe i den andra behandlingen i parlamentet. Förslaget syftar till att underlätta ersättning för skada till offer som råkat ut för en olycka i en annan medlemsstat än den de är bosatta i. Dessutom utförde kommissionen 1999 en undersökning om modernisering av trafikförsäkringsdirektiven där alla berörda parter medverkade, och kommissionen håller på att inrätta en arbetsgrupp i frågan med företrädare för medlemsstaternas myndigheter.

(1) EGT C 232, 13.8.1999.