SKRIFTLIG FRÅGA E-2704/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Förföljelser i Burma (Myanmar)

Det kommer ständigt rapporter om hur de burmesiska myndigheterna förföljer etniska minoritetsgrupper i landets djungelområden. Särskilt utsatta för förföljelserna är de kristna karenerna och shanfolket. Till förföljelserna hör även systematiska våldtäkter och mord. På annandag jul förra året angreps Ler Per Hur-lägret för karener som tvångsförflyttats internt, inom Burma, vilket ledde till att 300 personer flydde för sina liv och tog sig över till Thailand. I februari kom en rapport om att burmesiska trupper ur infanteribataljonen 246 avrättat tre jordbrukare när dessa var på väg till sin farm utanför byn Saai Khaao i Kun Hing-distriktet. I maj nåddes vi av rapporten om att trupper ur bataljon 559 för lätt infanteri hade avrättat tio invånare i byn Mukwa.

En del av de här grupperna förmodas under vissa perioder ha varit involverade i narkotikasmuggling, men det förekommer också uppgifter om att vissa medlemmar av shanstammen blivit måltavlor efter att på senare tid ha försökt förhindra illegal export av amfetamintabletter till Thailand, en export som bedrivits i maskopi med burmesisk militär.

För Europeiska unionen är det naturligtvis svårt att styrka sanningshalten i enskilda incidenter, men kan kommissionen ändå bestyrka att systematiska förföljelser av det här slaget förekommer regelbundet? Och om så är fallet vad har kommissionen gjort för att förbättra denna regims rykte när det gäller mänskliga rättigheter?

Kan kommissionen bestyrka påståendet om att den burmesiska militären deltar i smugglingen av amfetamintabletter till Thailand? Har kommissionen bevis på att den burmesiska regeringen är involverad i heroinhandel?

I vilken omfattning har Europeiska unionen handelsförbindelser med Burma? Skulle kommissionen kunna redogöra för Europeiska unionens ekonomiska bistånd till Burma?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(16 oktober 2002)

Kommissionen är, såsom framhållits vid flera tillfällen, djupt oroad såväl över situationen i Burma/Myanmar och den skada som militärregimen förorsakar landet och dess framtid som över de negativa effekterna av dess politik på regionen. Exempel på detta är narkotikahandeln och den allt besvärligare flyktingsituationen.

Kommissionen känner till rapporterna om militärens påstådda förföljelser av etniska minoritetsgrupper i Burma/Myanmar och ger kontinuerligt uttryck för sin allvarliga oro för situationen vad gäller de mänskliga rättigheterna i landet, i synnerhet i områden med etniska minoriteter. Vid det nyligen genomförda besöket i Burma/Myanmar av EU:s trojka framfördes på nytt denna oro till den burmesiska regeringen. Kommissionen framför också regelbundet sin oro i dessa avseenden till Burmas samarbetspartner i Sydostasiatiska nationers förbund (Asean).

Kommissionen känner också till påståendena om att regimen har varit inblandad i narkotikahandel, även om dessa naturligtvis är svåra att belägga.

En mycket bestämd gemensam ståndpunkt om Burma/Myanmar har antagits av EU. Den antogs första gången 1996 och har sedan dess skärpts vid ett antal tillfällen. Denna ståndpunkt innefattar ett vapenembargo som infördes 1990, upphörande av allt samarbete i försvarsfrågor sedan 1991 och upphörande av allt bilateralt bistånd utöver rent humanitär hjälp. Unionen har också infört förbud mot viseringar för medlemmar av militärregimen, medlemmar av regeringen, högre militära och säkerhetsansvariga officerare och deras familjer, och alla regeringsbesök på hög nivå i Burma/Myanmar har upphört.

Genom beslutet den 10 april 2000 om en ytterligare skärpning av den gemensamma ståndpunkten infördes a) förbud mot leverans av utrustning som kan användas i det inre förtrycket eller för terrorhandlingar, b) sammanslagning och offentliggörande av de tidigare röda (automatiskt viseringsförbud) och gula (viseringsansökningar som kräver samråd mellan medlemsstaterna) förteckningarna och c) frysning av tillgångar i utlandet som tillhör de personer som namnges i den offentliggjorda förteckningen. Genom detta beslut infördes en möjlighet att häva förbudet för inresevisering för Burmas utrikesminister när det ligger i Europeiska unionens intresse.

Vid rådets möte (allmänna frågor) den 8 oktober 2001 fattades beslut om en ytterligare förlängning i oförändrat skick av den gemensamma ståndpunkten fram till den 29 april 2002, med undantag av en teknisk ändring för att möjliggöra för medlemsstaterna att uppfylla sina förpliktelser i fråga om att bevilja viseringar för att underlätta deltagande i möten eller konferenser i FN:s regi. Den gemensamma ståndpunkten förlängdes i april 2002 i oförändrat skick fram till den 29 oktober 2002.

När det gäller handelsförbindelserna är Burma/Myanmar medlem av Världshandelsorganisationen (WTO) och dess handel skyddas därför av WTO:s regler mot varje form av diskriminerande behandling. Gemenskapens handelsprivilegier, som normalt beviljas de minst utvecklade länderna, upphävdes emellertid 1997 för Burma/Myanmar på grund av förekomsten av tvångsarbete. Detta innebär även att landet inte kan komma i fråga för gemenskapens initiativ Allt utom vapen som infördes 2001.

Kommissionen tillhandahåller årligen 4-6 miljoner euro i humanitärt bistånd till den burmesiska befolkningen, huvudsakligen i områden med etniska minoriteter, och är för närvarande i färd med att utarbeta ett biståndsprogram på 5 miljoner euro för bekämpning av hiv/aids i landet. Allt gemenskapsbistånd förmedlas genom icke-statliga organisationer eller internationella organisationer.