ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2021/99

från Gunilla Carlsson (PPE-DE) till kommissionen

(9 november 1999)

Ämne: Nationell tolkning av artikel 86 i EG-fördraget

Artikel 86 uppfyller kraven för tolkning enligt artikel 81 (nationell tolkning) vad det gäller offentliga företag och företag med särskilda och exklusiva rättigheter. Detta berörs bland annat i kommissionens Vitbok om modernisering av reglerna om tillämpning av artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget(1). Urvattnas artikel 86 (exempelvis genom införandet av en vidsträckt Rule-off-reason princip) öppnas möjligheter för medlemsstaterna att indirekt gynna offentligt ägda företag på bekostnad av konkurrensen.

Anser kommissionen att ovannämnda principer fullt ut även skall gälla artikel 86 och i så fall vilka kriterier skall gälla för att en rättsfråga skall bedömas och tolkas av kommissionen i stället för av en nationell myndighet?

(1) EGT C 132, 12.5.1999, s. 1.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(19 november 1999)

I kommissionens meddelande från 1997 om samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter för handläggning av ärenden som omfattas av artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget(1) konstateras att de ärenden där artikel 86 (f.d. artikel 90) i fördraget tillämpas kan vara av särskilt intresse för gemenskapen (punkt 36 i meddelandet). I meddelandet anges att dessa ärenden i de flesta fall bör handläggas av kommissionen.

Vitboken innebär inte något nytt i detta avseende. Även om det i denna föreslås att de nationella myndigheterna och domstolarna bör ges befogenhet att tillämpa

artikel 81 (f.d. artikel 85) i EG-fördraget i dess helhet, sägs det inget om fördelningen mellan kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna av sådana fall där artikel 86 tillämpas. I ett system med lagstadgat undantag som i det aktuella systemet framstår kommissionen i princip som bättre lämpad än de nationella konkurrensmyndigheterna att bedöma dessa ärenden. När det gäller de nationella domstolarna är dessa med stöd av EG-domstolens fasta rättspraxis behöriga att tillämpa artikel 86.

(1) EGT C 313, 15.10.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2130/99

från Robert Sturdy (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Rådets direktiv 86/469/EEG och 96/23/EG om införande av kontrollåtgärder av vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav

Enligt rådets direktiv 86/469/EEG(1), ändrat genom rådets direktiv 96/23/EG(2), måste alla medlemsstater överlämna en årlig rapport om storskaliga stickprovsundersökningar av förekomst av vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav.

Har kommissionen fått dessa årliga rapporter från alla medlemsstater? Om inte, vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att förstärka detta direktiv?

Har kommissionen några planer på att låta Europaparlamentet, och därmed allmänheten, få tillgång till dessa resultat? Om ja, när? Om inte, varför har kommissionen fattat detta beslut?

(1) EGT L 275, 26.9.1986, s. 36.

(2) EGT L 125, 23.5.1996, s. 10.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

Beträffande de årliga rapporterna om storskaliga stickprovsundersökningar av förekomst av vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i djurprodukter framställda därav, något som krävs i rådets direktiv 86/469/EEG, ändrat genom direktiv 96/23/EG(1), har kommissionen fått sammanfattande resultat från alla medlemsstater och detaljerade rapporter från alla medlemsstater utom Frankrike. Alltsedan april har Frankrike officiellt uppmanats av kommissionen i Ständiga veterinärkommittén att sända in detaljerade rapporter så snart som möjligt.

Kommissionen började tillsammans med medlemsstaternas experter att analysera rapporterna den 67 december 1999 för att utarbeta en fullständig rapport som kommer att vara tillgänglig för parlamentet och därmed också allmänheten nästa år.

(1) EGT L 125, 23.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1858/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: Exportbidragsbegränsningar

De aktuella förslagen om att varje budgetår begränsa exportbidragen kommer i slutändan att påverka företagens kassaflöde negativt genom att de tvingas köpa ett bidragsbevis som kommer att kosta 25 procent av det beräknade bidraget.

Kommer Europeiska unionen att betala exportörernas ränta på de pengar som binds upp som säkerhet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 november 1999)

Bidragslicenser infördes genom kommissionens förordning (EG) nr 1702/1999 av den 23 juli 1999 om ändring av förordning (EG) nr 1222/94 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga II till fördraget samt om kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen och om upphävande av förordning (EG) nr 1223/94 om särskilda tillämpningsföreskrifter för systemet med förutfastställelselicenser för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga II till fördraget(1). Syftet var att garantera uppfyllandet av gemenskapens internationella åtaganden gentemot Världshandelsorganisationen (WTO) med avseende på produkter som inte omfattas av bilaga I (tidigare bilaga II) till EG-fördraget.

I denna förordning föreskrivs bland annat att den som ansöker om en bidragslicens skall ställa en säkerhet för att garantera att det sökta bidragsbeloppet är lika stort som det exportbidrag för vilket licensen utfärdats, och att exporterna i fråga utfördes under licensens giltighetstid. Ansökningar om licenser gäller därför enbart om det har ställts en säkerhet som uppgår till 25 % av det belopp som anges på licensen.

I artikel 8 i kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85 av den 22 juli 1985 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter(2) anges att en säkerhet kan ställas i form av en kontant inbetalning eller i någon annan form. Av artikel 15 framgår att ingen ränta skall utgå vid kontant inbetalning. Denna bestämmelse har varit i kraft sedan 1985. Det bör framhållas att en kontant inbetalning bara är ett av många sätt att ställa en säkerhet, och att säkerheten naturligtvis skall frisläppas så snart sökanden kan visa att de villkor som anges i föregående stycke är uppfyllda.

Företag vars ansökningar om exportbidrag totalt uppgår till mindre än 20 000 euro under ett visst år får exportera varor utan att inneha en bidragslicens, under förutsättning att den härför avsedda budgeten inte förbrukats.

(1) EGT L 201, 31.7.1999.

(2) EGT L 205, 3.8.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2263/99

från Ewa Hedkvist Petersen (PSE) till rådet

(13 december 1999)

Ämne: Främjande av samarbete i Barentsområdet

Samarbetet inom Barentsområdet är ur säkerhetspolitisk synpunkt en mycket viktig del av den nordliga dimensionen. I Barentsområdet finns också många miljömässiga och sociala utmaningar liksom utmaningar vad gäller transporter, vilka måste lösas om gemensam säkerhet skall kunna uppnås i vår del av EU och världen. Jag vill därför fråga det finländska ordförandeskapet följande:

Vilka slutsatser, för att främja utveckling, samarbete och säkerhet i Barentsområdet, drar ni av konferensen om den nordliga dimensionen 11-12 november i år?

Svar

(14 februari 2000)

Det är väl känt att Europeiska unionen fäster stor vikt vid initiativet för den nordliga dimensionen. Det övergripande syftet med unionens initiativ för den nordliga dimensionen är att samarbeta med de länder i regionen som inte är medlemmar i EU för att stärka Europas säkerhet, stabilitet, demokratiska reformer och en hållbar utveckling i norra Europa.

De länder i Barentsområdet som inte är medlemmar i EU, Island, Norge och Ryska federationen, är viktiga partner i den nordliga dimensionen. Alla tre deltog på ett konstruktivt sätt i ministerkonferensen i Helsingfors och kommer naturligtvis att tas med i det fördjupade samarbete som förutses i ordförandens slutsatser från ministermötet i Helsingfors. I slutsatserna betonades att syftet med initiativet för den nordliga dimensionen är att främja utveckling, samarbete och säkerhet i Barentsområdet och i den större regionen norra Europa.

Europeiska rådet i Helsingfors uppmanade kommissionen att i nära samarbete med rådet och i samråd med partnerländerna i regionen utarbeta en handlingsplan för den nordliga dimensionen.

I ordförandens slutsatser från ministerkonferensen betonas de befintliga regionala organens, t.ex. Barents Euro-Arktiska ministerråds betydelse i det framtida arbetet med initiativet för den nordliga dimensionen. De regionala organen anses i slutsatserna från mötet i Helsingfors ha en särskild betydelse som instrument för att fastställa och genomföra gemensamma prioriteringar för den nordliga dimensionen.

Att främja utveckling, samarbete och säkerhet i Barentsområdet är därför en integrerad del av det framtida arbetet inom initiativet för den nordliga dimensionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1822/99

från Arlindo Cunha (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Avtal om avreglerade handelsförbindelser mellan EU och Sydafrika

Handelsdelen i avtalet mellan EU och Sydafrika skall börja gälla i januari 2000. Men Sydafrika och EU tolkar inte avtalet om vin på samma sätt. Detta gäller särskilt beteckningarna Porto (för portvin) och Xerez (för sherry).

Enligt den information jag förfogar över, är läget följande:

- Sydafrika menar att man efter tolv år skall inleda diskussioner för att finna nya namn som kan ersätta de ovan nämnda beteckningarna. Man måste nå fram till en överenskommelse om dessa beteckningar, annars kommer Sydafrika att fortsätta att använda dem.

- EU menar att avtalet föreskriver att dessa beteckningar inte får användas av Sydafrika efter det att de avtalade tolv åren är till ända. Man måste därför redan nu börja diskutera alternativa beteckningar.

Med detta som bakgrund ber jag kommissionens ledamot Pascal Lamy att klargöra om handelsdelen i avtalet mellan EU och Sydafrika kommer att genomföras innan avtalet om vin tillämpas, och även informera om vilka åtgärder som vidtas för att man skall komma fram till den korrekta tolkningen av avtalsbestämmelserna om de nämnda vinsorternas ursprungsbeteckningar.

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(1 december 1999)

Kommissionen håller inte med om att det förekommer olika tolkningar av bilaga X i handelsutvecklings- och samarbetsavtalet, som handlar om vin och spritdrycker, men texten är måhända inte helt invändningsfri ur rättslig synpunkt. Bägge parter har för avsikt att följa det kompromissavtal som slöts i mars 1999, vilket klargjordes i det gemensamma uttalandet av den 10 oktober 1999 om vin- och spritavtalet mellan Sydafrika och gemenskapen(1).

Rådet noterade det gemensamma uttalandet den 11 oktober 1999 och har bekräftat ordalydelsen i bilaga X till avtalet.

Det övergripande handelsutvecklings- och samarbetsavtalet bör träda i kraft den 1 januari 2000.

(1) Avtalet kommer att innefatta bestämmelserna om portvin och sherry i handelsutvecklings- och samarbetsavtalet, med den ordalydelse som fastställdes i mars. Detta avtal omfattar alla produkter som för närvarande kallas portvin eller sherry.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1687/99

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Det fleråriga utvecklingsprogrammet Jordbruk och utveckling av landsbygden i Galicien 19941999

Det fleråriga utvecklingsprogrammet Jordbruk och utveckling av landsbygden i Galicien 19941999 godkändes av kommissionen i beslut C(1994)3596 av den 14 december 1994.

Programmet delas in i flera delprogram: 1. Koncentration av jordlotter, 2. Bevarande av naturen och kampen mot bränder, 3. Jordbruksprodukter: modernisering, undersökning och förbättring av livsmedelskvaliteten.

Hur mycket medel avsattes varje år för dessa olika delprogram under åren 19941999?

Vet kommissionen varför den galiciska regeringen 1997 inte offentliggjorde den officiella förteckningen över stödansökningar från underprogrammet modernisering, undersökning och förbättring av livsmedelskvaliteten som upprättades 1996 genom förordning 204?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 oktober 1999)

Det är riktigt som parlamentsledamoten påpekar att det operativa programmet för jordbruk och utveckling av landsbygden i regionen Galicien, vilket medfinansieras av kommissionen, är uppdelat i tre delprogram.

Delprogram I, för förbättring av villkoren för jordbruksproduktion och för landsbygdsboende, har fått ett ekonomiskt bidrag från utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings-och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) på 122 930 000 euro för hela programperioden. Det är uppdelat på sex utbetalningar; den första på 20 530 000 euro (1994) och de fem följande på 20 480 000 per år.

Delprogram II, för skydd och bevarande av naturresurserna, förfogar över ett totalbelopp på 113 220 000 euro uppdelat på sex årliga utbetalningar enligt följande: år 1994: 6 600 000 euro, år 1995: 12 970 000 euro, år 1996: 21 220 000 euro, år 1997: 22 640 000 euro, år 1998: 24 120 000 euro och år 1999: 25 670 000 euro.

Delprogram III, för omställning och förbättring av kvaliteten på livsmedel och för diversifiering av jordbruksnäringen, har fått ett bidrag på totalt 67 380 000 euro, uppdelat enligt följande: år 1994: 8 859 000 euro, år 1995: 10 456 000 euro, år 1996: 10 876 000 euro, år 1997: 11 668 000 euro, år 1998: 12 592 000 euro och år 1999: 12 929 000 euro.

Det bör för övrigt påpekas att det operativa programmet för jordbruk och utveckling av landsbygden i Galicien baseras på olika stödordningar.

Det är därför inte nödvändigt med ett fritt anbudsförfarande.

Kommissionen föreslår att parlamentsledamoten vänder sig till främst la Xunta de Galicia, den lokala regeringen i Galicien, och till jordbruksministeriet för mer detaljerad information i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2043/99

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Utgifter för och lagenligheten av projektet Soul for Europe

Jag är intresserad av etableringen, syftet, lagenligheten och finansieringen av Europeiska unionens Soul for Europe-avdelning.

1. Vem vilken person, grupp eller organ upprättade denna enhet?

2. Vilket är dess exakta syfte?

3. Vilken är lagenligheten för denna enhet? När godkändes den av antingen ministerrådet, kommissionen eller Europaparlamentet?

4. När började dess verksamhet?

5. Inför vilken ledamot av kommissionen är denna enhet ansvarig?

6. Vilka rapporter har publicerats av Soul for Europe-avdelningen?

7. Jag vet att betydande bidrag har beviljats av Soul for Europe-avdelningen, eller av Forward Studies Unit som jag tror att den utgör en del av. Kan kommissionen tillhandahålla en fullständig lista över de organisationer som har erhållit bidrag av Soul for Europe-avdelningen, och för varje enskilt fall ange hur mycket som har betalats ut till dessa organisationer?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(6 december 1999)

Det finns ingen avdelning kallad Europas själ (Soul for Europe) inom kommissionen. Däremot tog en tidigare ordförande i kommissionen, Jacques Delors, 1994 initiativ till ett projekt som kallas Europas själ Etik och andlighet och som fick fortsatt stöd av Jacques Santer. Målet är att stimulera till dialog med religiösa och humanistiska samfund och att främja projekt som bidrar till erkännande av och förståelse för de etiska och andliga aspekterna på det europeiska enandet och gemenskapens politik.

För att göra de religiösa och humanistiska samfunden delaktiga i Europas själ-Etik och andlighet uppmanade kommissionen dem 1994 att bilda en urvalskommitté som kan rekommendera projekt. Projekten skall uttryckligen sprida idéerna och värdena bakom den europeiska integrationen och främja eftertanke kring de andliga och etiska aspekterna på ett nytt Europa.

Urvalskommittén biträds av en samordnare som är anställd vid kommittén för kyrka och samhälle vid Konferensen för europeiska kyrkor (KEK). Kommissionen bidrar ekonomiskt till urvalskommitténs sammanträden (omkring tre gånger per år) och samordnarens anställning (på halvtid).

Kommissionen medfinansierar projekt som urvalskommittén rekommenderat och kommissionen godkänt och pengarna tas från budgetpost A-3024. På förslag av Europaparlamentet 1997 infördes följande motivering för detta i anmärkningarna till budgetposten: Detta anslag är även avsett att stödja åtgärder inom ramen för ett övervägande på det europeiska planet om etiska och andliga källor till den europeiska integrationen. Sedan 1999 ansvarar kommissionsledamoten som har hand om utbildning och kultur för budgetpost A-3024.

Samordnaren utarbetar (sedan 1997) en årsrapport om initiativet med utvärderingar av projekt.

En fullständig förteckning över de organisationer som har fått stöd genom Europas själ sänds direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2590/99 från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen. Tillbakadragande från Schengen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 219 E , 01/08/2000 s. 0182 - 0182



SKRIFTLIG FRÅGA E-2590/99 från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen (11 januari 2000) Ämne: Tillbakadragande från Schengen Genom vilken mekanism, om det finns någon, kan en medlemsstat upphäva sitt medlemskap i Schengensamarbetet? Svar avgivet på kommissionens vägnar av António Vitorino (24 januari 2000) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2853/98 från Jens-Peter Bonde(1). (1) EGT C 297, 15.10.1999, s. 33.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2649/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Uppdatering av programmet Urban i Rom

Med hänvisning till min tidigare fråga E-0568/99 (1) och kommissionsledamot Wulf-Mathies svar av den 3 maj 1999 undrar jag

1. om kommissionen till följd av de allt större förseningarna har minskat sina anslag,

2. om Roms kommun hämtade in förseningarna från och med slutet av april med en åtagandenivå på 70 procent, vilket kommissionen hade föreskrivit,

3. om det inte är möjligt att göra en jämförelse med övriga medlemsstater, och

4. hur stor den slutgiltiga budgeten är.

(1) EGT C 370, 21.12.1999, s. 63.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(2 februari 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2030/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Kärnkraftsrisken i Europa

Till följd av resultatet från en folkomröstning har Italien inga kärnkraftverk. Riskerna som kärnkraftverken medför har förtydligats av de senaste händelserna i Japan. Kärnkraften kan även medföra risker för områden och medborgare i länder där det inte finns kärnkraftverk.

Har kommissionen en lista över kärnkraftverken i Europa och tillförlitlig information om deras säkerhet?

Finns det uppdaterade säkerhetskriterier för varje kärnkraftverk?

Skulle dessa kriterier kunna offentliggöras?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

Statistiska uppgifter rörande de kraftstationer som finns i Europa offentliggörs regelbundet av den internationella organisationen för producenter och distrubutörer av el, UNIPEDE (Union internationale des producteurs et distributeurs d'électricité). Databanker i olika länder uppdateras dessutom regelbundet. I Frankrike finns till exempel databasen Elecnuc som är knuten till kommissariatet för kärnenergi, direktoratet för strategier och utvärdering, enheten för ekonomiska studier (CEA/DSE/SEE). Denna databank innehåller i huvudsak uppgifter om kärnkraftverk och de offentliggörs årligen.

Det är den medlemsstat på vars territorium ett kärnkraftverk ligger som har det juridiska ansvaret för kärnkraftverkets säkerhet. Medlemsstatens kärnsäkerhetsmyndighet har till uppgift att informera allmänheten om statusen på de anläggningar som myndigheten kontrollerar.

Ett exempel på publikationer i Frankrike är månadstidningen Contrôle, och den årliga rapporten från direktoratet för kärnkraftsanläggningars säkerhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1785/99

från Ingo Friedrich (PPE-DE) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Tilldelning av Phare-projekt

1. Fastställs det i riktlinjerna för Phare-projekt att också institutioner från EU:s medlemsstater ovillkorligen måste beaktas vid tilldelningen?

2. På vilket sätt säkerställs att inte anbudsgivare från EU:s medlemsländer konkurreras ut genom dumpade priser av anbudsgivare från de central- och östeuropeiska länderna?

3. På vilket sätt kontrolleras i samband med en anbudsinfordran för ett Phare-projekt att storleken på den förväntade projektsumman beräknas så att också anbudsgivare från EU:s medlemsstater har en chans att delta och kunna ge ett anbud som står i relation till kostnaderna?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(22 november 1999)

1. Enligt artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 3906/89 av den 18 december 1989 om ekonomiskt stöd till vissa länder i centrala och östra Europa(1) skall anbudsinfordringar och kontrakt vara öppna på lika villkor för alla fysiska och juridiska personer inom medlemsstaterna och i Phare-programmets mottagarländer. Detta innebär att medlemsstaternas institutioner kan lämna anbud som kommer att beaktas på samma villkor som alla andra anbud och som därför bör utformas på kommersiell basis.

2. Vid bedömningen av anbud beaktas förhållandet mellan kvalitet och pris på följande sätt: För tjänsteavtal tillämpas en viktning 70/30 för anbudets tekniska respektive finansiella aspekter. För upphandlingar som gäller bygg- och anläggningsarbeten går endast de anbud som kommer över en tröskel på 65% i den tekniska bedömningen vidare till en finansiell utvärdering, varvid kontraktet tilldelas det lägsta anbudet. För upphandling av varor blir endast de anbud vars tekniska överensstämmelse med upphandlingsspecifikationerna har bekräftats av utvärderingskommittén föremål för en finansiell utvärdering, varvid kontraktet regelmässigt tilldelas den som lämnat det lägsta anbudet (av de anbud som motsvarar de tekniska specifikationerna).

Detta utvärderingssystem innebär att endast tekniskt godtagbara anbud beaktas, oavsett om det gäller upphandling av tjänster, bygg- och anläggningsarbeten eller varor.

3. Budgeten för varje projekt beräknas i enlighet med de medel som anses nödvändiga för att uppnå det eftersträvade målet. Vid beräkningen använder de som förvaltar projektet uppskattningar som bygger på priserna på den europeiska marknaden.

(1) EGT L 375, 23.12.1989.