ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2062/00

från Kyösti Virrankoski (ELDR) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Obligatorisk växtskyddshandledning och privat försäljare

Det finska jordbruksministeriet har ålagt alla jordbrukare att köpa en växtskyddshandledning från ett privat företag, Kasvinsuojeluseura. En sådan handledning har utarbetats separat för alla odlingsväxter, bl.a. för liknande sädesslag som korn och havre. Handledningen kostar 35 FIM/st. Enligt ministeriet måste jordbrukarna köpa den berörda publikationen för att kunna motta stöd för miljövänligt jordbruk.

Det finska jordbruksministeriets krav på att odlarna skall köpa denna handledning verkar osakligt, eftersom två eller flera producenter mycket väl skulle kunna använda samma handledning. Likaledes skulle den kunna anskaffas till offentliga bibliotek och skolor, eftersom det vore billigare för enskilda jordbrukare. Informationen i handledningen skulle även kunna offentliggöras på Internet, där det vore lätt för odlarna att använda den.

Eftersom kravet på anskaffning av denna handledning förefaller att vara ett försök från en privat, av ministeriet stödd sammanslutnings sida att sko sig på jordbrukarna, vill jag ställa följande fråga:

Kan man kräva att alla jordbrukare bör köpa en broschyr som publicerats av en privat sammanslutning för att de skall kunna motta ett jordbruksstöd som samfinansieras av EU?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

Denna åtgärd ingår i det regionala programdokumentet för landsbygdens utveckling för områden på det finska fastlandet som inte omfattas av mål 1, inom ramen för miljöåtgärder inom jordbruket. Detta dokument har lagts fram för kommissionen för godkännande den 27 juni 2000. Anskaffningen av handledningen i fråga ingår som en nyttig och effektiv del i de samlade miljöåtgärder inom jordbruket som föreslås i programdokumentet. Anskaffningskostnaderna för denna handledning får föras upp under rubriken ytterligare utgifter i samband med det åtagande som gjorts. De utgör alltså en väsentlig del av det stöd som betalas ut.

Det organ som ger ut dessa broschyrer är inte ett privat företag utan en registrerad ideell organisation, vars styrelse består av representanter från t.ex. jordbruksorganisationer och rådgivande organisationer för landsbygdsområdena. Dessutom motsvarar försäljningspriset produktionskostnaderna, vilket innebär att det inte är fråga om något indirekt bidrag.

Kommissionen har därför inte gjort några invändningar mot detta förslag från Finland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2128/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Ersättning för italienska medborgares sjukvårdskostnader utomlands

I ministerdekret av den 3 november 1989 (som publicerades i Republiken Italiens officiella tidning nr 273 den 22 november 1989) om regler för att bevilja indirekta stödförmåner för vård vid högt specialiserade sjukvårdsinrättningar utomlands föreskrivs att ersättning skall utges för delar av kostnader som i Italien bosatta italienska medborgare har för sjukvård som inte kan erhållas i Italien.

I artikel 6 punkt 11 fastslås att resekostnader för vårdtagaren, och för den som eventuellt medföljer denne, avseende flygresa som beviljats på förhand ersätts till 80 procent.

I artikel 1 i regionen Siciliens regionala dekret av den 15 mars 1990, fastslås däremot att schablonbidraget för faktiska, dokumenterade rese- och uppehållskostnader är 60 procent av de sammanlagda kostnaderna för personer med inkomster upp till 20 miljoner lire, 50 procent för personer med inkomster upp till 35 miljoner lire och 40 procent för personer med inkomster som inte överstiger 50 miljoner lire per år.

Anser kommissionen att det regionala dekretet förutom att diskriminera sicilianska medborgare som inte kan erhålla ovannämnda ersättning när de måste få vård i vårdinrättningar utomlands strider mot bestämmelserna i artiklarna 2 och 3 i EG-fördraget?

Kan kommissionen ingripa för att få denna besvärliga situation att upphöra?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Parlamentsledamotens fråga gäller procentsatsen för ersättning för resekostnader enligt ett dekret för regionen Sicilien för sicilianare som reser utomlands för att få sjukvård som inte kan erhållas i Italien.

Enligt ministerdekretet av den 3 november 1989, där villkoren för rätt till behandling vid högt specialiserade kliniker utomlands fastslås, har italienska medborgare som är bosatta i Italien rätt till partiell ersättning för kostnader för flygresor, om tillstånd givits på förhand, för sig själva och i förekommande fall för en medföljande person, med ett belopp som motsvarar 80 procent av kostnaden.

I det regionala dekretet för Sicilien av den 15 mars 1990 föreskrivs däremot att ersättningen för motsvarande fall skall vara mellan 40 och 60 procent av de faktiska, verifierade kostnaderna, beroende på den sökandes inkomst.

Parlamentsledamotens fråga gäller Italiens nationella och regionala lagstiftning, och då de personer som berörs är italienska medborgare, kan varken EG-fördraget eller rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpning av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen(1) tillämpas. Det rör sig i stället om en intern rättskonflikt som skall lösas av nationella domstolar.

(1) EGT L 149, 5.7.1971 (den senaste konsoliderade versionen: Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 EGT L 28, 30.1.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2555/00

från Luciano Caveri (ELDR) till rådet

(31 juli 2000)

Ämne: Mont Blanc-tunneln

På grund av den svåra eldsvåda med tragiska konsekvenser som bröt ut inne i Mont Blanc-tunneln har tunneln mellan Italien och Frankrike varit avstängd för biltrafik sedan den 24 mars 1999.

I mars 2001 planerar man enligt de senaste uppgifterna att slutföra de arbeten som krävts för att på nytt öppna tunneln i enlighet med nya säkerhetsnormer för att förhindra att allvarliga olyckor av det här slaget inträffar igen.

Tillsammans med det planerade slutförandet av den motorväg som är under konstruktion på den italienska sidan är denna vägsträcka redan införd i det transeuropeiska nätet för vägtransporter, något som visar hur viktig sträckan är för genomfarten genom Alperna.

Inför nyöppnandet av tunneln och på grundval av en bred debatt om den alltför stora vägtrafiken i Alperna en debatt som fick nytt liv till följd av de tragiska konsekvenserna av eldsvådan i Mont Blanc-tunneln har två ståndpunkter utkristalliserats: en som eftersträvar ett totalstopp för långtradare genom tunneln och en som föreslår en strikt kvotering av antalet fordon.

På initiativ av den autonoma regionen Valle d'Aosta och kantonen Valais har järnvägstunneln mellan Aosta och Marigny med järnvägsförbindelse från Milano nylanserats. Den nämns också i en bilaga till den italienska budgetlagen 2000. Denna sträcka omfattas ännu inte av de europeiska prioriteringar som redan har fastställts.

Kan rådet därför bekräfta att tunneln skall öppnas på nytt i mars 2001 samt uppge vilka de utökade säkerhetsnormerna är och vilka beslut avstängning eller kvotering man avser att fatta för långtradartrafiken i tunneln?

Svar

(10 november 2000)

Svaret på de frågor som den ärade parlamentsledamoten ställer faller under de berörda medlemsstaternas behörighetsområde och det är även medlemsstaterna som ger information. Det bör dock erinras om att de säkerhetsåtgärder som kommer att tillämpas på lastbilstrafiken i Mont Blanc-tunneln i vilket fall som helst skall fortsätta att tillämpa gemenskapslagstiftningen och i synnerhet principen om icke-diskriminering.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2247/00

från Maurizio Turco (TDI) till rådet

(30 juni 2000)

Ämne: Opus Dei och de europeiska tjänstemännens tystnadsplikt

Den 19 juni beslutade ministerrådets sekretariat att förbjuda att det på rådets premisser hölls en konferens på temat Utgör sekterna i allmänhet och Opus Dei i synnerhet en fara för ett demokratiskt och pluralistiskt Europa? Konferensen anordnades av tjänstemannaorganisationen l'Amicale de la pensée critique och den förbjöds eftersom den ansågs strida mot de europeiska tjänstemännens tystnadsplikt.

Hittills har de europeiska tjänstemännens tystnadsplikt tillämpats i samband med medlemsstaternas intressen och frågan är då vilket eller vilka länders intressen som skulle ha kommit till skada om denna konferens genomförts.

Har rådet en särskild politik för sekterna i Europa? Hur ser den i så fall ut?

Har rådet en bild av de organisationer som betraktas som sekter i de olika medlemsstaterna?

Anser rådet att en eller flera länder betraktar Opus Dei som en sekt?

Hur går rådet tillväga om det visar sig att en tjänsteman tillhör en sekt?

Vidtar rådet åtgärder för att förhindra att sektmedlemmar organiserar sig inom de europeiska institutionerna?

Vem fattade beslutet om att förbjuda ovan nämnda manifestation?

Svar

(7 november 2000)

De fyra första frågorna som den ärade parlamentsledamoten tar upp har aldrig ställts till rådet.

De tre sista frågorna hör otvetydigt till generalsekretariatets administrativa befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2330/00

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Retroaktiv uppbörd av pensionsskatt i Tyskland

Tysklands regering har nyligen anmodat frilanslärare att de retroaktivt skall inbetala 19,5 procent av sin inkomst under de gångna fyra åren till statens pensionsfond.

Även om det bör erkännas att det är medlemsstaterna själva som skall fatta beslut om sina egna skattesatser, kan kommissionen ge besked om huruvida kommissionen anser att:

1. frilanslärare i detta sammanhang råkat ut för orättvis diskriminering?

2. retroaktiv beskattning strider mot gemenskapsrätten?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(12 oktober 2000)

Kommissionen kände inte till den fråga som parlamentsledamoten har tagit upp.

Under alla omständigheter finns det inte tillräckliga bevis för att gemenskapsbestämmelserna skulle ha överträtts. Detta skulle vara fallet om kravet på inbetalning av avgifter hade varit diskriminerande antingen ifråga om nationalitet eller kön.

Det bör påpekas att de tyska myndigheterna har anmodat inbetalning av pensionsavgifter vilket torde ge rätt till förmåner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2698/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Jordbruksstöd och Rumäniens anslutning till EU

1. Hur mycket tror kommissionen att kostnaderna för stöd skulle öka om EU:s nuvarande jordbrukspolitik även skulle omfatta Rumänien i samband med landets anslutning till EU, och om man antar

a) att landets jordbruksproduktion inte förändras,

b) att landets jordbruksproduktion ändras genom ändrade prissubventioner i samband med att stöd och strukturstöd EU-anpassas?

2. Hur stor skulle den årliga kostnaden för Garantifonden och för strukturfonderna bli i de två olika fallen ovan?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2692/00, E-2693/00, E-2694/00, E-2696/00, E-2697/00 och E-2698/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(13 oktober 2000)

För att kunna göra en uppskattning av de ytterligare årliga kostnaderna för jordbruksstöd som blir följden av Lettlands, Litauens, Maltas, Slovakiens, Bulgariens och Rumäniens anslutning till gemenskapen krävs det något sånär säkra uppgifter om datum och villkor för anslutningen. Dessa aspekter kommer att fastställas vid anslutningsförhandlingarna med dessa länder, men jordbrukskapitlet har ännu inte öppnats för förhandling. De kostnadsberäkningar som gjorts på grundval av de antaganden som anges av parlamentsledamoten måste därför anses vara högst hypotetiska, spekulativa och osäkra. Vid det nuvarande skedet i förhandlingsprocessen har kommissionen följaktligen inte möjlighet att besvara parlamentsledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1818/00

från Cristiana Muscardini (UEN) och Sergio Berlato (UEN) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Avskaffande av finansiering inom jordbrukssektorn

Kommissionens förslag att reducera jordbruksutgifterna för att finansiera åtgärder till förmån för de länder på Balkan som förstörts av kriget har redan gett upphov till reaktioner inom jordbrukssektorn i olika länder.

Visserligen välkomnas beslut om politiskt och ekonomiskt främjande av återuppbyggnaden av dessa områden, men kommissionen anmodas ändå att besvara följande frågor:

1. Anser kommissionen inte att man genom att avskaffa finansieringen av jordbrukspolitiken motverkar de beslut som fattades för ett år sedan i Berlin inom ramen för Agenda 2000?

2. Anser kommissionen inte att anslagsminskningen skulle äventyra genomförandet av de framtida reformerna inom ris-, olje-, frukt- och grönsakssektorn?

3. Anser kommissionen inte att samma öde även hotar den stora spannmålsreformen och att den allmänna utvecklingen av det europeiska jordbrukssystemet därvid skulle hämmas?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 juli 2000)

Stödet till demokrati, fred och stabilitet i Kosovo är en stor utmaning för unionen. För 2001 och 2002 har kommissionen föreslagit en minskning med 300 miljoner euro av nuvarande årliga budgettak för underrubrik 1a i gemenskapens budget för den gemensamma jordbrukspolitiken (CAP) med undantag av landsbygdsutveckling, och en motsvarande ökning för rubrik 4, som avser utrikes relationer.

Enligt senaste prognos för utgifterna på jordbruksområdet finns en outnyttjad marginal på 400 miljoner euro för 2001. De nya prognoserna grundas på nuvarande lagstiftning och förslag som redan lagts fram av kommissionen. Det är viktigt att skilja mellan nivån för budgettaket och det verkliga kravet på finansiering av CAP. Eftersom kommissionens förslag grundas på en revision av budgetberäkningen, innebär sänkningen av taket för underrubrik 1a inte ett minskat stöd till jordbrukare, och inte heller ett ifrågasättande av de beslut om reformering av CAP som fattades i Berlin. Enligt kommissionens uppfattning kommer de verkliga behoven av budget för CAP under 2001 att understiga det nuvarande taket med ett belopp som är tillräckligt för att rymma minskningen med 300 miljoner euro. Planerade reformer i sockersektorn bör ge en motsvarande effekt för år 2002.

På grundval av den överenskommelse som nåddes vid Europeiska rådet i Berlin måste varje tillkommande utgift som beror på en reform eller revidering av en gemensam marknadsorganisation t.o.m. 2006, t.ex. för ris, olivolja, frukt och grönsaker, finansieras med besparingar inom taken för jordbruket i budgetplanen. Därför ändrar kommissionens förslag till stöd till Balkanländerna inte de finansiella möjligheterna till ytterligare reformer eller revideringar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2487/00

från Raffaele Costa (PPE-DE) till rådet

(24 juli 2000)

Ämne: Nederländska polisens agerande sista dagen av EM i fotboll

Det sätt som nederländsk polis agerande gentemot italienska TV-reportrar sista dagen av EM i fotboll tyder på ett demokratiskt underskott i Nederländerna.

Vilka sanktioner avser gemenskapen att införa och meddela den nederländska regeringen och drottningen, med hänsyn till att gemenskapen av mycket mindre allvarliga skäl uteslutit en österrikisk diplomat från en offentlig frukost?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2460/00 och E-2487/00

(7 november 2000)

Den situation som den ärade parlamentsledamoten beskriver ligger inte inom rådets behörighetsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1707/00

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Uppdrag på entreprenad

Under fyra år har antalet uppdrag som de offentliga myndigheterna tjänar pengar på att utföra åt varandra sjudubblats i danska kommuner och landsting. Den stora ökningen har skett trots att den danska regeringen flera gånger har försäkrat kommissionen om att kommuner och landsting endast skall utföra uppgifter som inte konkurrerar med privat verksamhet, eller om så sker, endast i begränsad omfattning.

Med det danska inrikesministeriets redogörelse till kommissionen av den 31 mars som underlag har den danska fackorganisationen handverksrådet kommit fram till att cirka 90 procent av den utförda verksamheten, motsvarande ett totalbelopp på 174 miljoner kronor, istället hade kunnat göras i privat regi. Det rör sig till exempel om trädgårdsarbete, skötsel av grönområden, gaturenhållning, laboratoriearbete och -analyser, matleveranser, försäljning av fryst mat, tvättverksamhet, smärre anläggnings- och byggnadsarbeten, måleriarbeten, smide, transportverksamhet, rengöring, IT-uppgifter osv. Sedan 1996/1997 har den totala verksamheten stigit från knappt 25 miljoner kronor per år till 174 miljoner under 1999 (inklusive ännu inte utförda anbud) och mycket tyder dessutom på att andelen uppdrag, som annars kunde utförts i privat regi, också har ökat.

Vad anser Europeiska kommissionen, mot bakgrund av lag nr 378 av den 14 juni 1995 om kommuners och landstingskommuners uppdragsutförande för andra offentliga myndigheter och mot bakgrund av det danska inrikesministeriets redogörelse till kommissionen av den 31 mars 2000, om det ökande antalet uppdrag, med tanke på att huvuddelen av dessa hade kunnat utföras i privat regi?

Avser komissionen att avbryta den verksamhet enligt lag nr 378 av den 14 juni 1995 om kommuners och amtskommuners uppdragsutförande för andra offentliga myndigheter, som görs i konkurrens med privata företag?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 juli 2000)

Så länge gemenskapens bestämmelser om offentlig upphandling följs får medlemsstaterna köpa varor och tjänster var som helst och från vem som helst.

Medlemsstaterna skall se till att privata eller offentliga företag inte överkompenseras för tjänster eller varor av allmänt ekonomiskt intresse som tillhandahålls enligt artikel 86.2 i EG-fördraget (f.d. artikel 90), för att inte överkompensationen skall korssubventionera övrig affärsverksamhet. Kommissionen har ingen rätt att ingripa om dessa principer följts.

För närvarande undersöker kommissionen hur gemenskapsbestämmelserna om offentlig upphandling påverkar den lagstiftning och praxis som nämns i det danska inrikesministeriets skrivelse till kommissionen av den 31 mars 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3694/00

från Mario Mastella (PPE-DE) till kommissionen

(23 november 2000)

Ämne: Skydd för arbetstagare på arbetsplatser

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/54/EG(1) läggs särskild vikt vid skyddet av arbetstagare mot risker för deras hälsa och säkerhet som uppstår eller kan uppstå vid exponering för biologiska agenser i arbetet.

Således utbildas läkare med specialisering i samhällsmedicin specifikt och målinriktat för att utföra hälsokontroller av arbetstagare som utsätts för eller kan utsättas för dessa agenser i sin yrkesutövning, särskilt med avseende på att kunna vidta alla till buds stående förebyggande åtgärder, exempelvis vaccinationer.

Det finns därför återigen skäl att överväga möjligheten att låta specialister i samhällsmedicin agera som behöriga läkare med avseende på hälsa och säkerhet på arbetsplatserna, varigenom nytta kanske kan dras av att samtliga medlemsstater antagit ovannämnda EU-direktiv.

Kan kommissionen uppge om den med hänsyn till detta avser att vidta specifika åtgärder för att låta specialister i samhällsmedicin agera som behöriga läkare med ansvar för hälsa och säkerhet på arbetsplatser?

(1) EGT L 262, 17.10.2000, s. 21.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(20 december 2000)

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/54/EG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agens i arbetet, som parlamentsledamoten nämner, och i alla övriga särdirektiv om skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet, i den mening som avses i artikel 16.1 i ramdirektiv 89/391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(1), nämns inte de kvalifikationer som krävs av läkare som kontrollerar arbetstagares hälsa.

I italiensk sekundärrätt fastställs den kvalifikation som krävs i samband med att ansvarig läkare definieras som den person som ansvarar för ovannämnda hälsokontroll. Således hör fastställandet av ytterligare kvalifikationer, vilket parlamentsledamoten efterlyser, till den italienska lagstiftarens behörighetsområde.

(1) EGT L 183, 29.6.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3167/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(2 oktober 2000)

Ämne: Cypern och Loizidou-målet

1. Kommer det att vara ett uttryckligt villkor i EU:s partnerskapsavtal för anslutning med Turkiet att landet rättar sig efter domen i Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter i målet mellan Loizidou och Turkiet?

2. Kommer Cypern att nämnas i EU:s partnerskapsavtal för anslutning med Turkiet?

3. Har Turkiet, enligt kommissionens mening, gjort framsteg sedan rådets möte i Helsingfors

a) när det gäller att uppfylla Köpenhamnskriterierna?

b) när det gäller att rätta sig efter de villkor som sattes upp i det meddelande som Europeiska rådet utfärdade i Helsingfors?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(30 oktober 2000)

Kommissionen är mycket väl medveten om fallet Loizidou. Denna fråga nämns i 1999 års återkommande rapport rörande Turkiet(1) och avses återigen behandlas inom ramen för detta års rapport, vilken kommer att offentliggöras den 8 november 2000.

Kommissionen avser även att samma dag offentliggöra partnerskapet för anslutning beträffande Turkiet. Innehållet i detta kommer samma dag att läggas fram för Europaparlamentet. Utformningen av detta dokument är för närvarande föremål för kommissionens sedvanliga interna överläggningar.

(1) KOM(1999) 513 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3133/00

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Gemenskapsstöd till den del av fiskenäringen som inte sysslar med själva fångsten, men som påverkas av förtöjningen av den gemenskapsflotta som verkar i Marocko

Den gemenskapsfiskeflotta som fiskade i vatten under marockansk kontroll ligger nu förtöjd sedan avtalet gick ut den 30 november 1999. Europeiska gemenskapen har avsatt gemenskapsmedel till förmån för de berörda fiskarna för att mildra de förluster som förtöjningen orsakar.

Denna långa förtöjning skapar dock stora förluster inom de delar av fiskenäringen som inte sysslar med själva fångsten, och till och med i andra sektorer i de områden som var beroende av detta avtal och som är indirekt förknippade med fiske. Därför håller de regionala regeringarna i Andalusien och Kanarieöarna, men inte den i Galicien, på att utvärdera hur stora förluster som denna fiskesektor som står utanför själva fångsten har haft på grund av denna förtöjning.

I vilken utsträckning kan gemenskapen medfinansiera stöd till denna fiskesektor och med hjälp av vilka fonder? Vilka åtgärder bör den berörda medlemsstatens regering vidta?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Gemenskapslagstiftningen innehåller inga stadganden om särskilt stöd till någon del av fiskesektorn annat än till yrkesfiskarna själva för det fall ett fiskeavtal inte förnyas eller avbryts.

I gengäld kan fiskehamnsutrustningen och anläggningarna för förädling och saluförande av fiskrieprodukter få bidrag från Fonden för fiskets utveckling (FFU) inom ramen för fiskesektorns omstruktureringsprogram. Detta gäller såväl regioner som omfattas av mål 1 som de som inte omfattas av detta mål under perioden 20002006. Beslut att bevilja bidrag fattas av respektive medlemsstat och måste stå i överensstämmelse med av kommissionen godkända program samt med målen för den gemensamma fiskeripolitiken (PCP).