SKRIFTLIG FRÅGA E-3065/00

från Sergio Berlato (UEN) till kommissionen

(2 oktober 2000)

Ämne: olivoljefabrikanter

Olivsektorn genomgår en svår kris. Redan i fjol lämnades i Italien 30 procent av produktionen obärgad och saluföringen av olivolja från tredje land till underpriser och av lägre kvalitet har fått förödande effekter på hela den italienska olivsektorn.

Krisen inom olivsektorn kommer att förvärras med hänsyn till att tillämpningen av förordning (EG) nr 2366/98(1) innebär en tung och kostsam lagstiftning som drabbar olivoljefabrikanterna genom föreskrifterna om inköp av elektronisk våg, anpassning av elmätare, obligatorisk registrering av mottagen mängd oliver och levererad mängd olja samt utfärdande av intyg för varje enskild pressning och för standardiserade skördar (vilka är omöjliga att genomföra eftersom olivskörden varierar i enlighet med regionens särdrag).

Kommissionen uppmanas därför att

1. vidta nödvändiga åtgärder för att olivoljefabrikanterna inom ramen för reformeringen av gemensamma organisationen av marknaden för stöd till olivoljeproduktionen kan få tillgång till särskilda skattelättnader och förmånliga lån,

2. göra ansträngningar för att gynna återupprättandet av jordbrukskrediten på en tvåårig grundval,

3. undersöka möjligheten att bevilja en förlängning med ett år i syfte att ge olivoljefabrikanterna möjlighet att anskaffa den utrustning som föreskrivs i förordning (EG) nr 2366/98.

(1) EGT L 293, 31.10.1998, s. 50.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 november 2000)

Kommissionens bedömning är att de nuvarande prisnivåerna på olivolja i gemenskapen hänger samman med den stora produktionen inom gemenskapen och att importer på mindre än 2,5 % av denna produktion inte på något övergripande sätt kommer att påverka situationen på gemenskapsmarknaden.

Med tanke på Italiens produktionsnivå under 1999/2000 är kommissionen förbryllad över parlamentsledamotens påstående att 30 % av den italienska olivproduktionen inte skulle ha skördats.

Skatte- och kreditpolitiska åtgärder faller inom medlemsstaternas behörighet och den gemensamma jordbrukspolitiken kan inte föreskriva skattebefrielser eller lindring av kreditvillkoren för pressanläggningarna. Om en medlemsstat fattar beslut om att införa förmånliga kreditvillkor och skattelättnader skulle dessa dessutom kunna betraktas som ett statligt stöd som är oförenligt med EG-fördraget. Därför är det en medlemsstats skyldighet att för den händelse den inför skattelättnader eller särskilda krediter för företag eller producenter underrätta kommissionen om det, så att den kan granska om åtgärderna är förenliga med artiklarna 87-89 (tidigare artiklarna 92-94) i EG-fördraget. Dessutom anser kommissionen att pressanläggningarna, i enlighet med den gemensamma organisationen av marknaden för fett, är underställda administrativa begränsningar, kostnader och eventuellt även sådana sanktioner som kontrollerna kan leda till, men samtidigt också drar stor nytta av den gemensamma organisationen av marknaden som har gjort det möjligt att underhålla, utöka och förbättra produktionen, och därmed också inkomsterna från pressanläggningarna.

När det gäller frågan om en eventuell ettårig förlängning av föreskrifterna enligt kommissionens förordning (EG) nr 2366/98 av den 30 oktober 1998 om tillämpningsföreskrifter för systemet med produktionsstöd för olivolja för regleringsåret 1998/99(1), finner parlamentsledamoten svaret på den frågan i kommissionens nyligen avgivna svar på den skriftliga frågan P-3026/2000 från Francesco Musotto(2).

(1) EGT L 293, 31.10.1998.

(2) EGT C 136 E, 8.5.2001, s. 161.