ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3675/97 från Johannes Swoboda (PSE) till kommissionen (10 november 1997)

Ämne: Agenda 2000 - de ekonomiska konsekvenserna när det gäller Österrikes nettobetalning till EU

Österrike är för närvarande, relativt sett, en av de största nettobidragsgivarna till EU. Österrikes nettoavgift uppgår fram till 1999 till omkring 0,5 % till 0,6 % av BNP, dvs. cirka 13 miljarder schilling.

De förslag som kommissionen lagt fram genom Agenda 2000 skulle dock enligt beräkningar gjorda av det Österrikiska finansministeriet innebära en ökad ekonomisk belastning för Österrike. Enligt dessa beräkningar skulle Österrikes nettoavgift för år 2006 uppgå till ca. 27,4 miljarder schilling.

Min fråga är om kommissionen känner till dessa beräkningar och om den själv kommit fram till samma resultat?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (10 december 1997)

Genom Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 slutlig. )) stod det klart att utvidgningen kommer att medföra att de nuvarande femton medlemsstaternas kostnader ökar betydligt, att nettobidragstagarnas positiva netto minskar och att belastningen på övriga medlemsstater ökar. Denna försämring är förutsebar med tanke på kandidatländernas ekonomiska situation. Österrike undantas inte från denna utveckling.

Enligt Agenda 2000 är en av nyckelfrågorna att reformera utgiftshanteringen. Det är dock omöjligt att förutse hur utgifterna faktiskt kommer att utvecklas enligt kommande budgetplaner, eftersom mycket beror på vilken politik som förs och om den föreslagna politiken antas, något som ännu är ovisst.

Som kommissionen framhöll i sin skrivelse Budget Contributions, EU-expenditure, budgetary balances and relative prosperity of the Member States ((SEK(97) 1918. )) bör det noteras att bidragen till budgeten har blivit mer balanserade, och att den utvecklingen fortsätter.

Kommissionen känner inte till de beräkningar från finansministeriet som parlamentsledamoten hänvisar till. Det är dock viktigt att inse att medlemsstaternas netton med avseende på budgeten kan beräknas på flera sätt. Sådana beräkningar utgår från olika antaganden om till exempel hur utgifter definieras, används och bokförs. Sådana antaganden är avgörande när ett netto skall beräknas och gör att beräkningarna ofta varierar väsentligt för en och samma medlemsstat. Av den anledningen lämnar kommissionen ingen information om sådana netton och rekommenderar inte heller någon särskild beräkningsmetod.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3335/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (22 oktober 1997)

Ämne: Upparbetningsanläggningen i Sellafield i Storbritannien

Europeiska kommissionen avgav den 10 september i år ett yttrande över lagringen av kärnavfall från upparbetningsanläggningen i Sellafield i Storbritannien.

På grundval av information från British Nuclear Fuels Ltd (BNFL) som driver anläggningen, från den brittiska regeringen och från en ¨grupp experter¨, beslutade kommissionen enligt uppgift att avfallet från denna anläggning sannolikt inte skulle kunna ge upphov till någon radioaktiv kontamination av betydelse vad gäller hälsa, vatten, jord eller någon annan medlemsstats luftrum.

Kan kommissionen mer detaljerat redogöra för de uppgifter som tillhandahölls av British Nuclear Fuels Ltd, av den brittiska regeringen och av ¨experterna¨ i frågan? Vem ingick i denna ¨grupp av experter¨ och på vilka grunder utsågs de?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (25 november 1997)

De allmänna uppgifter som kommissionen erhåller i enlighet med artikel 37 i Euratomfördraget tillhandahålls av den medlemsstat (dvs. regeringen) där planen genomförs, inte av operatören. Kommissionen har ingen befogenhet att lämna ut sådana uppgifter; däremot kan medlemsstaten som överlämnar uppgifterna göra detta om en individ eller en organisation frågar efter dem.

Expertgruppen som omnämndes i kommissionens yttrande om allmänna uppgifter är den grupp som Vetenskaplika och tekniska kommittén utnämnde i enlighet med artikel 31 i det syfte som anges i artikel 37. Medlemmarna utnämns på grundval av sin sakkunskap rörande utvärderingen av de allmänna uppgifter som överlämnas till kommissionen.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 117 , 16/04/1998 s. 0093



SKRIFTLIG FRÅGA E-2885/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (17 september 1997) Ämne: Europeiska bidrag till Donaldson, Leuven Kan kommissionen bekräfta om Donaldson, en tillverkare av filter och extraktionsenheter med säte i Leuven, Belgien, har beviljats finansiellt bidrag från gemenskapen för stöd till en planerad utvidgning? Svar från M. Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (8 oktober 1997) Inget stöd från strukturfonderna har beviljats företaget Donaldson med säte i Leuven. Det området är inte stödberättigat enligt de regionaliserade målen för dessa fonder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2747/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Incident vid kärnkraftsanläggningen i Sellafield, Cumbria, Storbritannien

Den 19 juni 1997 inträffade en incident i en av de åldrande magnoxreaktorerna i Calder Hall i det brittiska Sellafield.

Enligt det företag som driver Sellafield, British Nuclear Fuels Ltd (BNFL), sänktes vid ¨omställningsverksamhet¨ en styrstav längre ned i reaktorns kärna än vad som behövts. Reaktorns effekt föll då till under 15 megawatt och enligt BNFL stängdes den av automatiskt.

Har BNFL och/eller de brittiska myndigheterna informerat kommissionen om denna incident? Om så är fallet, vilken information lämnade de till kommissionen? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit och/eller vilka åtgärder avser den att vidta?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (23 september 1997)

Kommissionen har inte fått några officiella upplysningar från organisationer i Förenade kungariket om händelsen vid Calder Hall. De brittiska säkerhetsmyndigheterna har ansvar för licensgivning för kärnkraftsanläggningar, och säkerställer att säkerheten och säkerhetsföreskrifterna respekteras i Förenade kungariket.

Efterfrågningar har visat att händelsen klassades som ¨nivå 0¨ på den internationella skalan för kärnolyckor (INES), som upprättats av Internationella atomenergiorganet (IAEA). Detta innebär att händelsen inte anses ha någon inverkan på säkerheten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2902/97 från W.G. van Velzen (PPE) och Ria Oomen-Ruijten (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Ansvarsfrågan

I början av augusti kom det till kännedom att marken i Zelzate i Belgien är förorenad i oerhörd grad och att denna förorening efter vad som framkommit vid mätningar förorsakats av polycykliska aromatiska kolväten. Dessa kolväten som sprids via luften har i mindre grad påverkat miljön i gränsområdet Zeeuws-Vlaanderen, särskilt då på orterna Sas van Gent och Axel i Nederländerna. Det antas att ett företag inom kemiska industrin står bakom föroreningen.

Kan kommissionen upplysa om vilket förfarande som bör tillämpas för att den i Belgien som förorsakat föroreningen skall kunna ställas till svars för de skador som uppstått i Zeeuws-Vlaanderen?

Om myndigheterna i Belgien inte kan komma fram till en enhetlig slutsats om vem som förorsakat föroreningen med polycykliska aromatiska kolväten i Zelzate, vem skall de skadelidande i Nederländerna då vända sig till för att få ut ersättning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (10 november 1997)

Ledamöterna hänvisas till de svar som kommissionen givit på Johanna Boogerd Quaaks skriftliga fråga P-2879/97 ((Se s. 90. )) och på ledamöternas skriftliga fråga E-2900/97 ((Se s. 97. )).

Brysselkonventionen och Luganokonventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens resp. handelsrättens område omfattar förfaranden som skall tillämpas för att säkerställa att förorenaren görs ansvarig. I enlighet med dessa konventioner och de rättsakter som utgår från dem skulle både domstolarna i det land där skadan förorsakats (Belgien) och domstolarna i det land där skadan inträtt (även Nederländerna) vara behöriga. Domstolen skall, utgående från internationella civilrättsliga regler, besluta vilken nationell lagstiftning, inbegripet bestämmelser om ansvar, som skall tillämpas i detta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2612/97 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Ekologiska jordbruksmetoder

Förslaget till förordning om ekologisk animalieproduktion föreslår att mer än två sjukdomsbehandlingar med allopatiska medel under loppet av ett produktionsår per djur eller under djurets livstid skall förbjudas. Vilken är den vetenskapliga grunden för kommissionens rekommendationer?

Kommer detta i praktiken att hindra jordbrukare från att avmaska tackor vid lamning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 oktober 1997)

I kommissionens förslag ((KOM(96) 366. )) till rådsförordning om komplettering beträffande animalieproduktion av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel ((EGT L 198, 22.7.1991. )) finns en bestämmelse som skulle innebära ett förbud mot försäljning av ekologiska produkter från djur som har fått mer än två sjukdomsbehandlingar med allopatiska medel, förutom för behandling mot parasiter. Behandling mot parasiter (t.ex. avmaskning av tackor) skulle således inte omfattas av denna bestämmelse och vore följaktligen tillåtet.

Vid ekologisk odling grundas djurhälsan på tre grundläggande principer: val av raser som är motståndskraftiga mot sjukdomar, användande av ekologiskt foder samt rymliga lokaler. Det har visat sig att sjukdomsproblemen är mindre allvarliga om dessa principer tillämpas och att sjukdomsbehandling med allopatiska medel bara behöver tillgripas i undantagsfall.

Man tar hänsyn till vetenskapliga rön vid ekologisk odling, men de är inte avgörande då bestämmelserna utformas. Ekologisk odling utgör en speciell produktionsform med egen produktmärkning och en särskild produktkvalitet garanteras för att uppfylla de förväntningar konsumenterna har på denna typ av produkter.

De allmänna begränsningar som gäller för ekologiskt jordbruk, och i synnerhet de som rör sjukdomsbehandling med allopatiska medel, har fastställts efter noggrann genomgång av det befintliga tillvägagångssättet vid ekologisk odling i medlemsstaterna och av de förväntningar konsumenterna har beträffande detta tillvägagångssätt. I detta sammanhang måste sjukdomsbehandling med allopatiska medel begränsas till ett minimum. Efter en noggrann genomgång av de föreslagna produktionsnormerna yttrade sig parlamentet vid sitt sammanträde i maj 1997 om kommissionens förslag och godkände den grundläggande principen om begränsad behandling.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2039/97 från Bernhard Rapkay (PSE) till kommissionen (13 juni 1997)

Ämne: Tillflöde av EU-medel till det östra Ruhrområdet (städerna Dortmund och Hamm, samt förvaltningsområdet Unna)

Hur mycket och till vilka åtgärder flöt det in EU-medel 1995 och 1996 till det östra Ruhrområdet från följande källor:

1. Europeiska regionala utvecklingsfonden

2. Europeiska socialfonden (ESF)

3. EU:s forskningsprogram

4. EU:s utbildningsprogram

5. EU:s ungdomsprogram

6. EU:s program på miljöområdet

7. EU:s program på energiområdet

8. EU:s övriga program?

Kompletterande svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (13 november 1997)

Som komplement till sitt svar av den 3 juli 1997 ((EGT C 391, 23.12.1997, s. 151. )) kan kommissionen nu ge följande information.

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2348/97 från Patricia McKenna (V) till rådet (18 juli 1997)

Ämne: Röda khmerernas ledare inför rätta

I en nyligen utkommen rapport uppmanade Amnesty International det internationella samfundet att hjälpa till med att dra röda khmerernas ledare, som misstänks för grova brott mot de mänskliga rättigheterna i Kambodja, inför rätta och att se till att de får rättvisa rättegångar.

Amnesty säger att rättssystemet i Kambodja lider av bristande rättvisa och insyn och att försök till reformer har försvårats av spänningar inom koalitionsregeringen. Därför skulle Kambodjas rättssystem ha stora svårigheter att säkerställa att röda khmerernas ledare åtalas i enlighet med internationella krav på rättvisa rättegångar.

Eftersom röda khmer-ledarna sannolikt även kommer att anklagas för brott mot Genèvekonventionen - som faller under internationell rätt - kan de åtalas i vilket land som helst.

Vad tänker rådet göra för att säkerställa att de röda khmer-ledare som skall åtalas för brott mot de mänskliga rättigheterna skall kunna få rättvisa rättegångar i EU-stater så att upphovsmännen bakom de ohyggligheter som plågat Kambodja i decennier kan dras inför rätta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2348/97 och E-2744/97 (17 november 1997)

1. Europeiska unionen har med oro följt den senaste tidens utveckling i Kambodja. Unionen har bl.a. vänt sig till kung Sihanouk och de båda premiärministrarna Ung Huot och Hun Sen i syfte att få politiska garantier för en snabb återgång till en normal konstitutionell situation i Kambodja.

Europeiska unionen har uttryckt oro över påståendena att det har förekommit summarisk rättsskipning och försvinnanden efter kuppen den 5 juli 1997. Europeiska unionen har begärt att det bringas full klarhet i saken samt att de mänskliga rättigheterna skall respekteras med omedelbar verkan.

Kambodjas regering har bekräftat att så kommer att ske.

2. De röda khmererna har spelat en framträdande roll i den senaste tidens kris i Kambodja, vilken resulterade i att prins Ranariddh avsattes som premiärminister. De röda khmererna ockuperar för övrigt fortfarande territorier i landets norra del.

Europeiska unionen ger sitt stöd till förhandlingar mellan samtliga parter som är beredda att acceptera de konstitutionella ramarna som en väg till nationell försoning.

De som står bakom övergrepp och brott mot mänskligheten enligt Genèvekonventionen bör givetvis snarast möjligt ställas inför rätta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2422/97 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (11 juli 1997)

Ämne: Kommissionens antagande av ICCAT:s rekommendationer

Vid sitt senaste årsmöte antog Internationella kommissionen för bevarandet av tonfiskbeståndet i Atlanten (ICCAT) en rekommendation om att förbjuda import av tonfisk från Honduras, Belize och Panama till dess att dessa länder visat att de följer organisationens rekommendationer.

Varför har kommissionen ännu inte vidtagit något initiativ i samband med dessa rekommendationer?

När avser kommissionen att vidta ett sådant initiativ med tanke på att tidsfristen löper ut den 4 augusti 1997?

När avser kommissionen att anta resten av de åtgärder som godkänts av ICCAT rörande tonfisk, såsom bland annat förbudet mot att använda långrev på fartyg som är minst 24 meter eller förbudet mot användandet av flyg?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2394/97 och E-2422/97 ingivna av Emma Bonino för kommissionen (17 september 1997)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt om att genomförandet av rekommendationen från Internationella kommissionen för bevarandet av tonfiskbeståndet i Atlanten (ICCAT), i vilken de avtalsslutande parterna uppmanas att förbjuda import av tonfisk från Belize och Honduras, lyder under gemenskapens behörighet eftersom åtgärderna kommer att antas av medlemsstaterna.

Kommissionen har för avsikt att så snart som möjligt lägga fram förslag om att gemenskapen skall anta ICCAT:s rekommendationer beträffande tonfisk.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2987/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Miljökatastrof i Medelhavet som en följd av muterade alger

Under de senaste åren har en muterad tropisk alg, caulerpa taxifolia, spridit sig på ett okontrollerat sätt i Medelhavet. Algerna infördes i Europa för att dekorera akvariet i en tysk zoologisk trädgård. Denna alg har genomgått en mutation som lett till att en ny variant uppstått som sprider sig mycket snabbt och motstår alla försök till utrotning.

Det ser ut som om inga koraller, svampdjur eller kräftor och inga former av marin flora eller fauna skulle finnas kvar och fiskarna håller på att dö ut. Denna nya variant sprider sig snabbt och håller på att orsaka en stor miljökatastrof i det känsliga Medelshavsområdet.

Kan kommissionen uppge vad den ämnar göra och vilka åtgärder som kommer att vidtas för att stoppa den katastrofala process som Medelhavet genomgår med matematisk exakthet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (30 oktober 1997)

Kommissionen medfinansierade via programmet Life under åren 1992*1995 ett internationellt projekt för forskning kring spridningen av algen Caulerpa taxifolia i Medelhavet, problemen med detta fenomen och eventuella förutsebara effekter. Projektet genomfördes av franska, spanska och italienska forskare.

Mot bakgrunden av projektets resultat och den algens oavbrutna spridning beslutade kommissionen 1995 att ge ytterligare pengar via Life till en andra insats för att forska fram metoder för att utrota algen och utveckla en mekanism för att bemästra spridningen. Projektet samordnas av den vetenskapliga gruppen Posidonie i Marseille och där kan parlamentsledamoten erhålla mer detaljerade upplysningar.

Posidonie anordnade den 19*20 september 1997 ett internationellt seminarium om hur spridningen av Caulerpa taxifolia skall bemästras. Handlingarna från detta seminarium bör snart vara tillgängliga.

Även om kommissionen genom Life-programmet deltar i forskningen kring detta problem och i de första försöken att lösa det, ankommer det på de berörda medlemsstaterna att vidta eventuella strukturåtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3296/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Turkiska försök att rubba stabiliteten

Enligt uppgifter som offentliggjorts utarbetar Turkiets hemliga tjänst som bäst en plan för att instabilisera förhållandena i Egeiska havet, detta under förevändningen om ¨en förvisning¨ av kurdiska motståndsmän till någon av öarna i östra delen av Egeiska havet.

Hela företaget verkar ha som syfte att smutskasta en av EU:s medlemsstater, nämligen Grekland, som man vill få att framstå som ett centrum för terrorism, samtidigt som man försöker ifrågasätta Greklands suveräna rättigheter under förevändning att man bekämpar och förebygger terroristverksamhet.

Mot bakgrund av det faktum att Turkiet är associerat till EU, vilket förpliktigar den turkiska staten att respektera de regler som gäller inom internationell rätt, vill jag fråga kommissionen vilka åtgärder den ämnar vidta för att förhindra en allmän instabilisering av förhållandena i Egeiska havet, vilket kommer att ge konsekvenser som även kommer att drabba EU?

Svar avgivet av Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (17 november 1997)

Kommissionen anser sig inte ha någon behörighet i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3037/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Diskriminering på grund av längd

I dagens Europa har EG sedan femtio år tillbaka bekämpat diskriminering på grund av kön, ras, etniskt och socialt ursprung, invaliditet, sexuell läggning, tro och så vidare. Det är därför absurt att det förekommer fall av diskriminering på grund av längd.

I Italien hade en nyutexaminerad läkare på ett regelmässigt sätt ansökt om att inför sin militärtjänstgöring bli antagen till officersskolan (Scuola degli Allievi Ufficiali di Complemento (AUC)). Mannen fick avslag på sin ansökan på grund av att han var 1,63 m lång, och inte 1,65 som reglerna föreskrev.

Den framtide rekrytens perfekta duglighet bekräftades genom att han värvades som enkel soldat i fallskärmskåren.

Kommissionen ombeds vidta åtgärder för att medlemsstaterna inte längre skall kunna tillåta liknande allvarliga avslag som strider mot medborgarnas lika rättigheter. (Den läkare som hänvisas till är doktor Andrea Pomesano från Bergamo).

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (10 november 1997)

Kommissionen är inte behörig att behandla den fråga som parlamentsledamoten har tagit upp.

Enligt gällande gemenskapsrätt har endast medlemsstaterna behörighet i frågor som rör militärtjänst.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2007/97 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (18 juni 1997)

Ämne: Etiopien

Kan rådet redogöra för varför man inte utövar påtryckningar på de etiopiska myndigheterna på grund av de allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna som folkgruppen Oromo utsätts för?

Kan rådet redogöra för varför man under de samtal om utvecklingsbistånd som hölls mellan de båda parterna inte ställde krav på att det skulle föras en fredlig och konstruktiv dialog med folkgruppen Oromo, som räknar 25 miljoner medlemmar?

Känner rådet till att det utvecklingsbistånd som EU bidrar med inte alltid kommer fram till de ansvariga organisationerna och att folkgruppen Oromo redan på förhand utesluts från att ta del av EU:s utvecklingsbistånd?

Har rådet tagit upp det förhållande med de etiopiska myndigheterna att de etiopiska journalisternas, och i synnerhet journalister från Oromoprovinsen och journalister som tillhör folkgruppen Oromo, arbete försvåras eller att journalister fängslas och torteras utan att stå anklagade för något brott och utan rättsliga förfaranden?

Är rådet berett att ta utvecklingsbiståndet till Etiopien under nytt övervägande, eller att inställa detsamma, så länge Etiopiens regering fortsätter de militära insatserna mot Oromobefolkningen?

Svar (10 november 1997)

Rådet bevakar noggrant situationen i Etiopien och är medveten om rapporter om överträdelser mot de mänskliga rättigheterna i Etiopien riktade mot etniska grupper, inbegripet oromofolket. Rådet delar helt den ärade parlamentsledamotens oro beträffande dessa förhållanden. Enligt tillgänglig information finns det emellertid inte någon tydlig koppling mellan etniskt ursprung och myndigheternas kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Rådet har, när så varit möjligt, tagit tillfället i akt att med de etiopiska myndigheterna ta upp behovet av respekt för de mänskliga rättigheterna, och kommer att göra så i fortsättningen. Unionen har uttryckt sin beredvillighet att bistå Etiopien när det gäller att öka respekten för de mänskliga rättigheterna.

Rådet delar inte den ärade parlamentsledamotens åsikt att oromo systematiskt skulle utestängas från EU:s utvecklingsbistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2737/97 från Gianni Tamino (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Den regionala lagen nr 15 av den 22 maj 1997 i Venetien - oförenlighet med gemenskapslagstiftningen

Den regionala lagen nr 15 av den 22 maj 1997 om uppfödning av icke-jaktbara, i fångenskap födda fågelarter för utställning eller användning som keldjur publicerades i regionen Venetiens officiella tidning nr 43 av den 27 maj 1997.

Respekterar denna lag de europeiska direktiven om skydd av vilda och jaktbara fågelarter?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (10 oktober 1997)

Kommissionen har mottagit och granskar för närvarande den lag som ledamoten avser. Kommissionen kommer inte att tveka att inleda det förfarande som avses i artikel 169 i EG-fördraget om detta skulle visa sig vara nödvändigt.