SKRIFTLIG FRÅGA E-1725/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(13 juni 2002)

Ämne: Det elektroniska identitetskortet och förfarandena för myndigheternas upphandling av tjänster

Inom ramen för e-förvaltning beslutade de belgiska myndigheterna hösten 2000 att varje belgier senast 2005 skulle ha ett elektroniskt identitetskort på sig.

I specifikationen tillkännagavs de olika faserna för tillverkning av de elektroniska identitetskorten. Även den allmänna anbudsinfordran för tillverkning, personalisering, initialisering och fördelning av de digitala identitetskorten och för leverans av certifieringstjänster upptogs i en särskild specifikation. I ett dokument (särskild specifikation nr RRN/006/2001, version 2.5, 11.2.2002) från inrikesministeriets Algemene Directie van de Wetgeving en Nationale Instellingen, Rijksregister, fanns en viktig anmärkning. Av den framgick att tillverkningen av korten, deras personalisering och initialisering samt fördelningen av basdokumenten och korten skall utföras på belgiskt territorium så att de behöriga belgiska myndigheterna kan genomföra kontrollerna.

I enlighet med europeisk lagstiftning om offentlig upphandling skall varje företag ha en likvärdig möjlighet att delta i en offentlig upphandling.

Anser kommissionen att en sådan klausul strider mot de europeiska bestämmelserna för offentlig upphandling?

Om svaret är ja: Vilka är kommissionens argument och vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta med anledning av denna överträdelse av bestämmelserna om offentlig upphandling?

Om svaret är nej: Vilka motargument grundar sig kommissionen på för att visa att de europeiska bestämmelserna om offentlig upphandling inte överträds?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(24 juli 2002)

Frågeställaren vill veta om kommissionen anser att det är förenligt med gemenskapslagstiftningen för offentlig upphandling att de belgiska myndigheterna i en klausul i en kravspecifikation kräver att tillverkningen, personaliseringen, förberedelsen för ibruktagandet och distributionen av digitala identitetskort skall äga rum på belgiskt territorium.

Syftet med berörda gemenskapslagstiftning är att offentlig upphandling skall öppnas för företag från andra medlemsstater. Detta skall bidra till genomförandet av ett gränslöst område där det råder fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital.

Ovannämnda klausul försvårar i princip utländska företags deltagande i upphandlingen och kan därför utgöra ett hinder för fritt tillhandahållande av tjänster, enligt vad som avses i artikel 49 i EG-fördraget.

Det framgår av artikel 46 i EG-fördraget och rättspraxis från domstolen beträffande denna(1) att principen i fråga inte skall påverka tillämpningen av administrativa bestämmelser som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa. Detta på villkor att bestämmelserna är nödvändiga för att det eftersträvade syftet skall uppnås och att det inte kan uppnås med åtgärder som utgör en mindre begränsning av den fria rörligheten.

I sin dom i målet Mannesmann av den 15 januari 1998 (mål C-44/96) uttalade domstolen att trycksaker såsom pass, körkort, identitetskort och liknande är nära knutna till allmännyttan.

Under sådana omständigheter skulle det faktum att tillverkningen och distributionen av digitala identitetskort omgärdas av vissa kontrollåtgärder kunna rättfärdigas med hänvisning till skyddet av den allmänna ordningen.

Hur som helst kan kommissionen inte uttala sig om huruvida de åtgärder som de belgiska myndigheterna önskar vidta är nödvändiga och proportionerliga, eftersom den inte förfogar över några konkreta upplysningar rörande dem. Detta gäller också kravet på att tillverkningen och distributionen skall ske i Belgien, eftersom detta grundar sig på nödvändigheten att kunna utföra kontrollerna i fråga.

(1) Domen i målet Kommissionen mot Italien av den 5 december 1989, mål C-3/88).