SKRIFTLIG FRÅGA E-0280/01

från Reimer Böge (PPE-DE) till kommissionen

(9 februari 2001)

Ämne: Medlemsstaternas program för veterinära kontroller av livsmedel

Enligt artikel 16 i direktiv 89/662/EEG(1) skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om vilka program för veterinära kontroller av livsmedel de tänkt ha.

I kommissionens särskilda rapport till Europaparlamentet i januari 1998 påpekas det att det förekommit att medlemsstater vägrat ge kommissionen upplysningar om antalet inspektörer och om typen av kontroller.

- Med hur långa mellanrum har kommissionen därefter fått sådana upplysningar?

- När (månad/år) har de enskilda medlemsstaterna insänt dessa upplysningar till kommissionen?

- Har kommissionen på grundval av dessa upplysningar påpekat för medlemsstaterna att kontrollerna måste skärpas eller läggas om? Om så är fallet: när har detta skett och vilka slags påpekanden har det då handlat om?

- Eller har kommissionen tagit dessa rapporter eller avsaknaden av sådana rapporter till anledning för att genom försorg av sin egen livsmedels- och veterinärbyrå utföra egna kontroller?

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 13.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 april 2001)

För att bemöta svårigheterna att få in information från medlemsstaterna om de nationella åtgärdsprogram för att uppnå målen i direktiv 89/662/EEG(1) om veterinära kontroller vid handeln inom gemenskapen, antog kommissionen komissionens beslut 98/470/EG(2). Enligt beslutet skall medlemsstaterna senast den 1 maj varje år skicka information till kommissionen om kontroller av färskt kött. Medlemsstaterna skall således skicka in sin första rapport senast den 1 maj år 2000, för år 1999, och rapporten för år 2000 senast den 1 maj år 2001.

Även om situationen har förbättrats sedan kommissionen antog beslut 98/470/EEG, inkom endast resultat för år 1999 från sju medlemsländer, enligt följande:

- Nederländerna: 20 april 2000,

- Österrike: 28 april 2000,

- Danmark: 23 maj 2000,

- Finland: 9 juni 2000,

- Portugal: 16 maj 2000 (med uppdatering i december),

- Tyskland: 8 maj 2000,

- Italien: 16 juni 2000.

Trots att kommissionen skickat påminnelser till de andra medlemsstaterna har de ännu inte svarat.

Enligt kommissionen är resultatrapporteringen från de nationella veterinära kontrollerna inte tillfredsställande. En av anledningarna till detta kan vara att i andra sektorer (restkoncentrationer i produkter av animaliskt ursprung enligt direktiv 96/23/EG(3), offentliga kontroller av livsmedel enligt direktiv 89/397/EEG(4), offentliga kontroller av foder enligt direktiv 95/53/EEC(5) där liknande krav på rapportering av kontrollresultaten finns, är dessa etablerade sedan länge. Detta bidrar inte till att skapa öppenhet. Kommissionen har för avsikt att förbättra harmoniseringen av de olika kraven på hur besiktnings- och kontrollresultaten skall meddelas. Detta skall göras inom ramen för ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om offentlig kontroll av foder och livsmedel. Initiativet tillkännages i bilagan till kommissionens vitbok om livsmedelshygien(6). En sådan harmonisering kommer att göra det möjligt att mer precist definiera vilken information som är väsentlig för att utvärdera situationen i medlemsstaterna, och kommer att garantera att kommissionen kan följa upp situationen bättre.

För att övervaka genomförandet av gemenskapslagstiftningen om foder- och livsmedelssäkerhet, djurhälsa samt djur- och växtskydd, utför kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor (nedan, kontoret) kontroller i medlemsstaterna och i tredje land. Under de senaste åren har kontoret genomfört en rad kontroller i alla medlemsstaterna av de flesta produkter som omfattas av den veterinära lagstiftningen. Rapporterna från dessa kontroller har sänts till parlamentet och offentliggjorts på Internet.

När kommissionen fastställer kontorets prioriteringar vad gäller kontroller, tas hänsyn till en lång rad faktorer, inklusive de upplysningar medlemsstaterna skickat in om hur de genomför veterinära kontroller vid handeln inom gemenskapen.

(1) EGT L 395, 30.12.1989.

(2) EGT L 208, 24.7.1998.

(3) EGT L 186, 30.6.1989.

(4) EGT L 125, 23.5.1996.

(5) EGT L 265, 8.11.1995.

(6) KOM(2000) 716 slutlig.