SKRIFTLIG FRÅGA E-0150/01

från Reimer Böge (PPE-DE) till kommissionen

(31 januari 2001)

Ämne: Extra uppgifter vid märkning av nötkött

Ett stort tyskt livsmedelsföretag, som genomförde frivilliga BSE-test på alla slaktade nötkreatur redan innan de nuvarande bestämmelserna trädde i kraft i Tyskland, förbjöds av den ansvariga tyska myndigheten i samband med märkning enligt förordning (EG) nr 1760/2000(1) att ge motsvarande upplysningar.

Företaget hade lämnat in fyra olika förslag för godkännande. Det tyska jordbruks- och livsmedelsverket avslog alla fyra varianter med motiveringen att inga vilseledande eller oklara uppgifter får godkännas enligt artikel 16.2 i förordning (EG) nr 1760/2000.

Förslagen hade följande utformning:

1. Detta kött har BSE-testats. Testet garanterar ingen absolut säkerhet, men innebär ökad säkerhet.

2. BSE-testat på frivillig basis. (Prionics-test). Vårt bidrag för att minska riskerna.

3. BSE-testat på frivillig basis. Prionics-test. Större konsumentsäkerhet.

4. Största möjliga konsumentskydd. BSE-testat på frivillig basis. Ingen absolut säkerhet.

Hur bedömer kommissionen avslaget?

Delar kommissionen uppfattningen att de fyra förslagen strider mot förordning (EG) nr 1760/2000 och därför inte kan godkännas, eller anser kommissionen att det snarare rör sig om en restriktiv tolkning av förordningstexten från den tyska myndighetens sida?

(1) EGT L 204, 11.8.2000, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 april 2001)

Kommissionen är medveten om att aktörerna i flera medlemsstater med sina myndigheter har tagit upp frågan om att införa en frivillig märkning av nötkött, med uppgifter om status när det gäller bovin spongiform encefalopati (BSE) hos de djur från vilka nötköttet kommer. När det gäller Tyskland har formellt tillstånd sökts för att införa märkning som hänvisar till provtagning för att fastställa närvaron av BSE i källdjuren och relaterar denna till den minskade hälsorisk som sådant nötkött utgör.

Först vill kommissionen erinra om att de omfattande folkhälsoåtgärder som hittills antagits på gemenskapsnivå och på nationell nivå först och främst syftar till att se till att allt nötkött som saluförs i gemenskapen är lika säkert.

Om en aktör tillåts särskilja sitt nötkött från konkurrenternas genom att deklararera att sådana folkhälsokrav som tillämpas likadant på alla aktörer är uppfyllda skulle det enligt kommissionens uppfattning ge den aktören en orättvis fördel och slutligen göra konsumenterna förvirrade. Detta på grund av att en sådan märkning skulle ge det felaktiga intrycket att nötkött som säljs av en annan aktör, som inte använder samma slags märkning, skulle vara mindre säkert.

Det bör erinras om att det är en princip i gemenskapens lagstiftning om märkning, enligt artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(1) att märkningen inte skall vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, genom att antyda att livsmedlet har speciella egenskaper, då i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper.

I andra stycket i artikel 16.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 av den 17 juli 2000 om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur samt märkning av nötkött och nötköttsprodukter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 820/97(2) fastställs det dessutom uttryckligen att frivillig märkning som föreskriver etiketter med vilseledande eller oklara uppgifter inte skall godtas av medlemsstaten, och därmed anser kommissionen att de tyska myndigheterna att en tydlig rättslig grund för att avslå frivilliga uppgifter om BSE-status hos de djur från vilka nötköttet kommer.

(1) EGT L 109, 6.5.2000.

(2) EGT L 204, 11.8.2000.