SKRIFTLIG FRÅGA E-1816/03

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(2 juni 2003)

Ämne: Medlemsstaternas ökade användning av inventarier som inte tas upp i balansräkningen för att minska budgetunderskottet

Företaget Enron har blivit ökänt för sin användning av inventarier som inte togs upp i balansräkningen för att dölja sina enorma skulder. Vad som inte är lika känt är att denna metod används allt oftare av regeringarna i EU:s medlemsstater, bland annat den brittiska regeringen. I Förenade kungariket används privata finansieringsinitiativ i ett flertal ekonomiska verksamheter från byggnation av sjukhus till underhåll av järnvägsnät. Inventarier som inte tas upp i balansräkningen, med eller utan inblandning av den offentliga sektorn, ger oftast upphov till ett mycket lågt eget kapital, och i stället äter räntebetalningarna upp det mesta av vinsten vilket gör att mycket lite blir kvar till aktieägarna. The Times gjorde nyligen en undersökning som visade att den största parten i ett kontrakt vanligtvis endast har en del i projektet som motsvarar 5 procent av projektets värde, och att det kapital som investerats av de fem största parterna i byggrelaterade privata finansieringsinitiativ i Förenade kungariket ger upphov till icke redovisade skulder på 2 miljarder engelska pund, vilket i sin tur innebär att bara de särskilda inventarier som ägs av dessa företags olika privata finansieringsinitiativ, har samlat på sig skulder på cirka 40 miljarder engelska pund.

Fallet Enron visar att det är realistiskt att ställa sig frågan om huruvida det skall vara tillåtet att utelämna skulder från balansräkningen. Många revisorer blir allt mer oroade över vad detta kan komma att leda till, med tanke på att som de säger en skuld alltid är en skuld och att man döljer den någonstans utanför balansräkningen gör inte att den försvinner, medan andra påpekar att den politiska verkligheten är att en regering knappast kommer att tillåta ett kärnkraftverk, järnvägar eller sjukhus att gå i konkurs. Det konservativa partiet har gjort en analys och kommit fram till att de skulder som inte tas upp av Förenade kungariket uppgår till över 100 miljarder pund, vilket tyder på att den statliga skulden snarare ligger på 40 procent än 32 procent av BNP.

I fallet Network Rail uppstod en het diskussion i slutet av förra året angående huruvida finansministern skall kunna lyfta bort skulder på upp till 21 miljarder pund genom att inte ta upp dem i statens balansräkning. Förenade kungarikets motsvarighet till Statistiska Centralbyrån, Office of National Statistics (ONS), gick med på detta förfarande efter samråd med förste revisorn Alan Beards avdelning, som dock senare skall ha yttrat att han inte nödvändigtvis varit positiv till ONS:s beslut. Transportministeriet försvarade sina redovisningsmetoder med att de stämde överens med gemenskapens riktlinjer. Stämmer det? Och vilka åtaganden har medlemsstaterna i detta hänseende enligt tillväxt- och stabilitetspakten? Anser kommissionen att man både inom den privata och offentliga sektorn bör föra diskussioner med International Accounting Standards Board (IASB) för att se till att de redovisningsmetoder som används är följdriktiga och öppna, och vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att se till att EU-ländernas regeringar uppfyller sina åtaganden på detta område?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(8 juli 2003)

Definitionerna av begreppen offentliga underskott och den offentliga sektorns skuldsättning, som är relevanta för stabilitets- och tillväxtpakten, fastställs i rådets förordning (EG) nr 3605/93 av den 22 november 1993 om tillämpningen av det protokoll om förfarandet vid alltför stora underskott som är fogat till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen(1), i dess ändrade lydelse(2), genom en hänvisning till det europeiska nationalräkenskapssystemet(3) (ENS 95). Ytterligare riktlinjer för att tolka bestämmelserna i ENS 95 finns i Eurostats ESA95 Manual on government deficit and debt.

I ENS 95, som skall följas noga med hänsyn till stabilitets- och tillväxtpakten, behandlas inte poster utanför balansräkningen. Detta betyder att offentliga avsättningar, som eventuellt vid någon tidpunkt kan bli offentliga förpliktelser, beroende på om vissa villkor är uppfyllda, inte bokförs som offentliga skulder innan dessa villkor är uppfyllda.

Betalningsskyldigheterna för de enheter som parlamentsledamoten beskriver som inventarier som inte tas upp i balansräkningen (dvs. poster utanför balansräkningen) redovisas som offentliga skulder om de klassificeras som en del av den allmänna offentliga sektorn. Detta beror på den ekonomiska verksamheten i bolagen och vilken grad av självständighet de åtnjuter gentemot staten.

ESA95 Manual on government deficit and debt innehåller redan vissa riktlinjer för privata finansieringsinitiativ och för partnerskap mellan staten och privata företag. Enligt nu gällande bestämmelser redovisas dessa betalningsskyldigheter i statens räkenskaper eller hos avtalsparten beroende på vilken enhet som är mest riskutsatt för varje särskilt projekt. För att klargöra hur dessa komplicerade transaktioner skall bokföras finns för närvarande hos Eurostat en arbetsgrupp som arbetar med frågan om partnerskap mellan staten och privata företag. Detta kommer inom kort att resultera i att mer detaljerade redovisningsregler kommer att antas.

När det gäller sektorsklassificeringen av Network Rail analyserade Eurostat noggrant de uppgifter som fanns tillgängliga och höll med Förenade kungarikets statistikkontor (Office for National Statistics) om att det skulle klassificeras i den icke-finansiella företagssektorn (som privatproducent), dvs. utanför den allmänna offentliga sektorn. Anledningen till detta är att Network Rail uppfyller de kriterier som gäller för en marknadsproducent enligt nationalräkenskapsmetoden.

De frågor som parlamentsledamoten tar upp och som rör sjukhus och kärnkraftverk har nyligen diskuteras med det brittiska statistikkontoret under ett besök som Eurostat nyligen gjorde i Förenade kungariket.

Slutligen kan det vara värt att nämna att det förekommer regelbundna kontakter mellan International Accounting Standards Board (IASB) och Eurostat, där man tar upp frågor av allmänt intresse i samband med räkenskapsstandarder.

(1) EGT L 332, 31.12.1993.

(2) EGT L 58, 3.3.2000.

(3) ENS 95.