ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2013/02

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(9 juli 2002)

Ämne: Medel från det grekiska jordbruksministeriet

För år 2002 har Greklands jordbruksministerium tillhandahållit bidrag till olika mottagare (stadsfullmäktige, kommuner och djurskyddsföreningar) på sammanlagt 2 350 000 EUR. Detta skedde,

enligt uppgifter från generaldirektoratet för veterinärfrågor, under förutsättning att ovannämnda mottagare skulle visa intresse för en lämplig behandling av herrelösa hundar genom att öppna hundhem, samla in herrelösa hundar, låta veterinärundersöka, kastrera och märka dem och i största möjliga utsträckning verka för en ökad respekt för djur i Grekland. Nu fruktar man att detta belopp (2 350 000 EUR) kan ha använts för att avliva djur, vilket redan inträffat vid djurhemmet Noaks Ark i Chania på Kreta som man var tvungen att tömma i början av 2002.

1. Känner kommissionen till om dessa medel härrör från EU-stöd?

2. Kan kommissionen, i händelse av att det rör sig om EU-stöd, uppge vem som tagit emot pengarna och i vilken omfattning, vad pengarna använts till och vem som kontrollerar hur de används?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 september 2002)

Kommissionen har redan angett i sitt svar på den skriftliga frågan E-1658/02 från Emmanouil Bakopoulos(1) att kontrollen av herrelösa hundar är en fråga som helt och hållet ligger inom medlemsstaternas befogenheter. Inga EU-bidrag ges i detta syfte till medlemsstaterna, deras nationella eller lokala myndigheter eller djurskyddsorganisationer.

(1) EGT C 277 E, 14.11.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2239/02

från Rainer Wieland (PPE-DE) till kommissionen

(17 juli 2002)

Ämne: Exporthandlingar på landets språk

Är det riktigt att tullhandlingar (i det här fallet EG:s exportdeklaration) för varutransporter inom och utom EU vid tullmyndigheten i fråga bara kan fyllas i på landets respektive språk?

Är det inte möjligt att skriva och lämna in denna handling liksom alla andra handlingar som rör varutransporter på engelska?

Om detta inte är möjligt, planerar kommissionen att införa regler om ett enhetligt språk eller tillåta EU:s alla officiella språk?

Kan medlemsstaterna fritt välja språk?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 september 2002)

Enligt artikel 211 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93(1) skall tulldeklarationen (i detta fall exportdeklarationen) upprättas på ett av de officiella språk i gemenskapen som är godtagbart för tullmyndigheterna i den medlemsstat där formaliteterna genomförs. Det är medlemsstaternas sak att fastställa vilka officiella språk de godtar.

Om så behövs får tullmyndigheterna i den medlemsstat där bestämmelseorten är belägen begära av deklaranten eller dennes representant i medlemsstaten att deklarationen översätts till det officiella språket eller ett av de officiella språken i medlemsstaten.

(1) Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 253, 11.10.1993).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1479/02

från Cecilia Malmström (ELDR) till rådet

(27 maj 2002)

Ämne: Associeringsavtalet med Algeriet

För närvarande pågår förhandlingar om ett associeringsavtal mellan Europeiska unionen och Algeriet. I avtalstexten återfinns en klausul om att grundvalen för avtalet skall vara respekten för mänskliga rättigheter och demokratiska principer. Tyvärr visar rapporter att mänskliga rättigheter systematiskt kränks i Algeriet och att landets regering ofta underlåter att utreda dessa allvarliga brott. Dessutom har Algeriet vägrat tillträde åt FN:s MR-experter och särskilda rapportörer.

För att EU skall underteckna ett associeringsavtal med Algeriet torde betydande förbättringar vad gäller respekt för mänskliga rättigheter behöva göras. Jag vill därför fråga rådet på vilket sätt man tänker se till att utvärdering av MR-situationen i Algeriet och överensstämmelse med artikeln om mänskliga rättigheter i associeringsavtalet blir en särskild punkt på alla möten som behandlar avtalet, och då i synnerhet på associeringsråden?

Svar

(3 oktober 2002)

Rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att ta del av de svar som rådet givit på frågorna E-0881/02 från Patricia McKenna, E-1031/02 från Philip Bushill-Matthews och E-1109/02 från Christos Zacharakis och Konstantinos Hatzidakis.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2465/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(4 september 2002)

Ämne: Handel

Kan kommissionen uppdatera sitt svar på frågorna E-0992/02 E-0994/02 och E-1106/02(1) så att det även omfattar siffrorna för 2001?

Kan kommissionen, om dessa siffror ännu inte finns att tillgå, meddela när de enligt planerna kommer att göras tillgängliga?

(1) EGT C 205 E, 29.8.2002, s. 244.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2464/02 och E-2465/02ingivet av Pedro Solbes Mira för kommissionen

(11 oktober 2002)

Som komplettering av sitt svar på frågeställarens skriftliga frågor E-0992/02 E-0994/02 och E-1106/02 kan kommissionen meddela att den har täta kontakter med Europeiska centralbanken (ECB) om spridning av uppgifter och att ECB inte tänker offentliggöra uppgifter om medlemsstaternas betalningsbalans där siffror från området utanför euroområdet används för att göra en sammanställning för euroområdet. Dessutom är uppgifter om betalningsbalanstransaktioner mellan medlemsstater som ingår i euroområdet inte någon av ECB:s viktigaste frågor. Till följd av frågeställarens begäran har kommissionen kontaktat Europeiska centralbanken angående spridning till allmänheten av uppgifter från enskilda medlemsstater. ECB bekräftade sitt tidigare ställningstagande.

Kommissionen tänker inte heller offentliggöra dessa uppgifter, om än av andra skäl. Kommissionen håller med om principen att det är av intresse för allmänheten att insamlad statistik sprids. Men kommissionen anser inte att det är av intresse för allmänheten att ta del av varje uppgift som samlas in nationellt för en europeisk sammanställning. Detta är fallet med de uppgifter som används för att beräkna euroområdets totala betalningsbalans. Eftersom medlemsstaterna utarbetar och offentliggör sina uppgifter om betalningsbalansen med metoder (ursprungsprincipen) som skiljer sig från den som används för att utarbeta en europeisk sammanställning (destinationsprincipen) kan allmänheten bli förvirrad av två uppsättningar som är svåra att skilja från varandra.

Men för att tillmötesgå frågeställaren har kommissionen i överenskommelse med några medlemsstater beslutat att överlämna dessa uppgifter (se bilaga). Kommissionen betonar än en gång att uppgifterna används av Eurostat för att göra en sammanställning av gemenskapens betalningsbalans. De skiljer sig från de nationella uppgifter som medlemsstaterna offentliggör. De överensstämmer dock till fullo med gemenskapens samlade betalningsbalans, som offentliggörs av Eurostat.

Uppgifterna för 2001 med detaljerad geografisk indelning är inte tillgängliga förrän i slutet av oktober 2002. De provisoriska uppgifterna för 2001 med handelspartnerna världen, området utanför EU, EU, USA, Japan och Kanada offentliggjordes i juli 2002 i nr 34/2002 av Statistics in focus och i New Cronos. De sänds direkt till frågeställaren och till parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2132/02

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(17 juli 2002)

Ämne: Arbetstidsdirektivet och frivilligt arbete

I svaret på skriftlig fråga E-1241/00(1) från Elizabeth Lynne angav kommissionen att man i direktiv 93/104/EG(2) inte känner begreppet frivilligt arbete. Det framgår också indirekt av artikel 7 i direktivet, där det bestäms att medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att alla arbetstagare skall få semester med bibehållen lön under minst fyra veckor. På grundval av denna artikel kan man dra slutsatsen att en person som utför frivilligt arbete inte omfattas av direktivet. Detta direktiv genomförs i Nederländerna genom arbetstidslagen av den 23 november 1995. I artikel 1.1 i denna lag fastställs att som arbetsgivare skall betraktas bland annat personer som låter utföra arbete under eget bemyndigande utan att vara arbetsgivare eller arbetstagare i den bemärkelse som avses i punkt 1. Det nederländska ministeriet för sociala frågor och sysselsättning tolkar denna bestämmelse så restriktivt att frivilligt arbete i många fall omfattas av denna bestämmelse, vilket tyvärr får till följd att frivilligt arbete allvarligt försvåras.

1. Är den definition som ges i artikel 1.1 i den nederländska arbetstidslagen förenlig med EU:s lagstiftning?

2. Är frivilligt arbete inte per definition oförenligt med begreppet bemyndigande, eftersom det handlar om ett icke tvingande arbete som utförs av egen vilja och utan vederlag, medan bemyndigande implicerar en maktutövning som inte kan komma i fråga för en person som utför frivilligt arbete och som när som helst kan upphöra med arbetet?

3. Är den tolkning och tillämpning när det gäller frivilligt arbete som det nederländska ministeriet för sociala frågor och sysselsättning gör av artikel 1.1 i den nederländska arbetstidslagen förenlig med EU:s lagstiftning?

4. Är det tillåtet att nederländska myndigheter hänvisar till EU:s lagstiftning i samband med formulering, tolkning och tillämpning av denna artikel?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 153.

(2) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 augusti 2002)

Rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden(1) gäller alla arbetstagare som omfattas av artikel 2 i direktiv 89/391/EEG(2).

I direktiv 93/104/EG ges ingen definition av termen arbetstagare. Den gällande definitionen finns i artikel 3 a i direktiv 89/391/EEG, där det föreskrivs att varje person anställd av en arbetsgivare, inklusive praktikanter och lärlingar men inte arbetstagare i arbetsgivarens hushåll skall betraktas som arbetstagare.

Om frivilligarbetare betraktas som arbetstagare enligt nationell lagstiftning, omfattas de av båda dessa direktiv.

När det gäller direktiv som fastställer miniminormer hindrar dock inte EU-lagstiftningen medlemsstaterna från att tillämpa den införlivade lagstiftningen även på frivilligarbetare som inte betraktas som arbetstagare.

(1) EGT L 307, 13.12.1993.

(2) Rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet, EGT L 183, 29.6.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1138/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(22 april 2002)

Ämne: Förskjutning av den israeliska regeringspolitiken från fredlig samexistens med en likställd palestinsk stat till fortsatt övermakt

1. Håller rådet med mig om att sedan regeringen Sharon kommit till makten i Israel på grund av framkallade etniska motsättningar har samförståndet mellan Israel och de palestinska områden som ockuperades 1967 förändrats mycket genom att den israeliska regeringen istället för den tidigare överenskomna utvecklingen mot en självständig palestinsk stat nu ensidigt genomdriver motsatt utveckling som leder till avveckling av det palestinska självstyret, genomförande av en våldsam politisk rensning bland den palestinska befolkningen, brytning av kontakter med andra stater, fler israeliska bosättningar på palestinskt område och förstörelse av hamnar, flygplatser, vägar och byggnader?

2. Håller rådet också med mig om att denna förändring inte så mycket eller uteslutande beror på de israeliska invånarnas självklara behov av säkerhet utan på att vissa politiska krafter inom Israel, vilka sedan länge menat att dessa områden bör vara en del av den israeliska staten för alltid och att den befintliga palestinska befolkningen skulle kunna behöva fördrivas eller uppmanas att lämna detta område, försöker framkalla oåterkalleliga händelser till sin fördel?

3. Vad är värdet på de projekt för förbättring av de palestinska områdena som förstörts genom Israels uppträdande sedan regeringen Sharon tillträdde och som finansierats eller medfinansierats genom bidrag från EU eller från EU:s enskilda medlemsstater?

4. Är rådet mot bakgrund av den ändrade situationen beredd att tydliggöra att varje politik som utgår från att två berörda folk är ojämlika, att palestiniernas politiska och ekonomiska handikapp skall bibehållas, liksom kolonialisering och annekteringar, endast kan leda till en isolering av Israel från Europeiska unionens sida?

Svar

(30 september 2002)

Det är inte rådets sak att spekulera om den israeliska regeringens motiv. Rådet har dock vid upprepade tillfällen meddelat att det inte finns någon militär lösning på konflikten och har uppmanat parterna att söka nå en politisk lösning av motsättningarna, på grundval av resolutionerna 242 och 338 från FN:s säkerhetsråd, och på principen om land i utbyte mot fred. Rådet ser fram emot den dag när två stater, Israel och Palestina, kan leva sida vid sina inom säkra och erkända gränser och med nära och hjärtliga förbindelser med Europeiska unionen.

De skador som har åsamkats den palestinska infrastrukturen, som helt eller delvis har finansierats av EU, inklusive de skador som har orsakats genom den israeliska försvarsmaktens nyligen genomförda åtgärder, är för närvarande under utredning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2275/02

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(24 juli 2002)

Ämne: Livsmedelsallergier hos spädbarn och småbarn

Livsmedelsallergier drabbar i allt högre grad spädbarn och småbarn. Enligt forskare är fem procent av spädbarnen livsmedelsallergiker och antalet har ökat med tio procent under de senaste fem åren. Livsmedelsallergierna leder till att ansiktet och tungan sväller upp och i de allvarligaste fallen till kvävning. Enligt undersökningar svarar fem livsmedel för 82 procent av allergierna, nämligen ägg, jordnötter och jordnötssmör, mjölk, senap eller majonnäs och rå fisk. Detta är inte utan betydelse, eftersom ägg finns med i nästan alla livsmedel. Nittio procent av dessa livsmedelsallergier försvinner efter tre års ålder. Detta gäller emellertid ofta inte allergi mot jordnötter. Till följd av förändrade matvanor har det kommit att ingå alltmer jordnötter i livsmedel. Undersökningar ger vid handen att just allergin mot jordnötter kan ge upphov till livslång allergi.

Känner kommissionen till att det blir allt vanligare med livsmedelsallergier hos spädbarn och småbarn?

Om så är fallet: vad är enligt kommissionen orsakerna till detta? Om så är fallet: vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Borde inte konsumenterna få bättre upplysningar om vilka biverkningar spädbarnsmat eventuellt kan ha?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 september 2002)

Det stämmer att livsmedelsallergier och överkänslighet mot livsmedel har ökat ständigt under de senaste åren. Enligt den information som kommissionen har tillgång till berörs 8 % barn och 3 % vuxna.

Det verkar som om många olika faktorer bidrar till detta: exempelvis mer varierad kost, luftföroreningar i städer eller, på ett helt annat plan, faktorer förknippade med immunitetssystemet. De olika anledningarna och deras verkningar är dock fortfarande dåligt kända.

Så snart man identifierar en livsmedelsallergi eller överkänslighet måste det eller de livsmedel som ligger till grunden elimineras, vilket innebär att sammansättningen av livsmedel måste vara känd för att allergenets förekomst ska kunna identifieras.

Därför har kommissionen, i enlighet med ett av sina åtaganden som anges i Vitboken om livsmedelssäkerhet(1), lagt fram för Europaparlamentet och rådet ett förslag till direktiv om ändring av direktiv 2000/13/EG när det gäller uppgifter om ingredienser i livsmedel(2), för att man vid märkning ska ta hänsyn till allergier och överkänslighet.

När detta förslag, som för närvarande diskuteras i Europaparlamentet och rådet, tillämpas måste ingredienser som orsakar allergier eller överkänslighet mot livsmedel anges vid märkning, och inga undantag blir möjliga.

Denna princip kommer att gälla de ingredienser som parlamentsledamoten nämner samt även andra, och kommer att vara tillämplig för alla livsmedel inbegripet, naturligtvis, spädbarnsmat.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.

(2) EGT C 332 E, 27.11.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0259/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(7 februari 2002)

Ämne: Prognoser för seigniorage-inkomster under 2002

1. Kan kommissionen göra en uppskattning av de seigniorage-inkomster som tillkommer varje medlemsstats centralbank antingen grundat på av prognoser för 2002 (där hänsyn tas till de nya reglerna för fördelningen av Europeiska centralbankens seigniorage-inkomster) eller genom att tillämpa de nya fördelningsreglerna på de verkliga seigniorage-inkomsterna under 2001, och att då utgå från att alla EU-länder ingår i euroområdet, även Storbritannien, Sverige och Danmark?

2. Kan kommissionen uttrycka detta som en procentandel av BNP för varje enskilt fall?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

1. Europeiska centralbankssystemet (ECBS) är ansvarigt för beräkningen av monetära inkomster och dessas fördelning mellan medlemsstaterna. Det är centralbankerna i ECBS som skall tillämpa koefficienterna i det justeringssystem som ECB-rådet beslutade den 6 december 2001. Beräkningarna bygger

på uppskattningar av räntesatserna, som kommissionen har beslutat att inte offentliggöra regelbundet eftersom Europeiska centralbanken (ECB) är ensamt ansvarig för att fastställa räntesatserna i euroområdet. Beräkningarna beror också på prognoser för utvecklingen av den monetära basen i euroområdet under 2002, prognoser som är svåra att göra på grund av extraordinära omständigheter (till exempel införandet av sedlar och mynt i euro och perioden med dubbla valutor i omlopp). Framtida förändringar i kontantinnehav och andelen sedlar och mynt i nationella valutaenheter som kommer att lämnas in kommer också att påverka centralbankernas (sedlar) och statsmakternas (mynt) balansräkningar. Osäkerhet råder om dessa båda faktorers inverkan och när de kommer att tas upp i balansräkningarna.

Kommissionen respekterar inställningen hos de medlemsstater som har valt att ännu inte delta i eurosamarbetet. Vi anser det olämpligt att utreda och offentliggöra hypotetiska scenarier om vad som skulle kunna ha hänt om dessa medlemsstater fattat andra beslut.

Av ovan angivna skäl kan kommissionen inte lämna beräkningar av varje medlemsstats monetära inkomster på grundval av det justeringssystem som beslutades i december 2001 för de nuvarande deltagarna i euroområdet.

2. Ovanstående gäller även för uppgifter i andra former.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1240/02

från Theresa Zabell (PPE-DE) till kommissionen

(30 april 2002)

Ämne: Olika flygbolag

Vad anser kommissionen om det faktum att en medborgare köper en flygbiljett av ett visst flygbolag till ett visst pris, i detta fall SN Brussels Airlines, och att resan när den sedan genomförs, utan föregående avisering, utförs av ett annat flygbolag, som tillämpar lägre prissättning, och med deras flygplan?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(14 juni 2002)

I artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen(1) anges följande:

Vid utövande av lufttrafik skall den berörda medlemsstaten tillåta att ett EG-lufttrafikföretag kombinerar lufttrafiken och använder samma linjenummer.

Detta kallas gemensam linjebeteckning.

Gemensamma linjebeteckningar ger ett trafikföretag möjlighet att erbjuda kunderna ett bredare urval av tjänster än om det skulle agera ensamt. Kommissionen anser dock att passagerare när de bokar biljett måste informeras om vilket flygbolag som genomför resan, för att de skall kunna göra ett välgrundat val. Vidare bör man enligt kommissionen närmare utreda frågan om vilket trafikföretag som rättsligt är ansvarigt för att avtalet fullföljs.

När det gäller information är enligt gällande gemenskapslagstiftning om datoriserade bokningssystem(2) en agent som använder ett sådant system skyldig att informera konsumenterna om vilket flygbolag som utför själva flygningen. Många flygbolag har dessutom undertecknat och håller successivt på att genomföra det så kallade Airline Passenger Service Commitment, enligt vilket de bland annat förbinder sig att informera passagerare om vilket trafikföretag som genomför resan. Det återstår att se om detta ger tillfredsställande resultat. Kommissionen avser därför att åter ta upp frågan om huruvida passagerare får tillräcklig information före bokning, i ett samrådsdokument om avtal med flygbolag, som kommissionen snart kommer att offentliggöra. När svaren har kommit in och analyserats kommer kommissionen att fatta ett beslut om ytterligare åtgärder för att se till att passagerare får tillräcklig information.

När det gäller ansvarsfrågan kommer kommissionen i sitt samrådsdokument om avtal med flygbolag att ställa frågan om huruvida ansvaret för att kontraktet genomförs ligger hos det flygbolag som utför flygningen, eller om det delas av det avtalsslutande och det transporterande flygbolaget.

När det gäller skillnader i prissättning har flygbolag, enligt rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av den 23 juli 1992 om biljettpriser och tariffer för lufttrafik(3), rätt att sätt sina egna priser. Kommissionen anser att detta är grundläggande för konkurrensen, som leder till sänkta priser och ger konsumenterna möjlighet att välja mellan olika flygbolag. Det är dock som sagt mycket viktigt att konsumenterna har tillräcklig information för att kunna göra ett välgrundat val.

(1) EGT L 240, 24.8.1992.

(2) Rådets förordning (EEG) nr 2299/89 ändrad genom förordning nr 3089/93 och nr 323/99, EGT L 220, 29.7.1989.

(3) EGT L 240, 24.8.1992.