SKRIFTLIG FRÅGA P-2492/97 från Francesco Baldarelli (PSE) till kommissionen (9 juli 1997)

Ämne: Fackföreningars rätt till information och samråd (förordning (EEG) nr 17/62)

Europeiska kommissionen håller för närvarande på att utreda ett fall som rör lagstiftningen om en reformering av det italienska hamnsystemet (lag nr 84 av den 28 januari 1994, ändrad genom lag nr 647 av den 23 december 1996), där det är fråga om överträdelse av gemenskapsrätten. Kommissionen har genom förundersökningen (nr 92/2221) inlett ett förfarande mot den italienska staten.

Enligt ett meddelande från kommissionens GD IV (konkurrensfrågor) av den 26 maj 1997 (D/13203), undertecknat av Humbert Drabbe, erkänner kommissionen att hamnarbetarnas före detta andelsföreningar är berörda parter.

Kommissionen har dock nekat hamnarbetarnas rättmätiga företrädare (FILT/CGIL, FIT/CISL och Ultrasporti) rätten till information och samråd under förundersökningen. I samma meddelande motiverade kommissionen detta med att de före detta andelsföreningarna formellt företräds av ANCIP och CULMV i Genua, och inte av FILT/CGIL, FIT/CISL och Ultrasporti.

Detta beslut strider uppenbart mot artikel 3 andra stycket i förordning (EEG) nr 17/62 ((EGT 13, 21.2.1962, s. 204. )), där det sägs att följande har rätt att inkomma med framställan: Medlemsstaterna, fysiska och juridiska personer samt föreningar som inte är juridiska personer men som anser sig berörda. Fackföreningarna har en nationell karaktär och företräder hamnarbetarna. Därmed är det uppenbart att de är legitimt berörda.

Europeiska kommissionen anser kanske att arbetarnas intressen bör företrädas av industriidkare och arbetsgivare? Eller håller kommissionen med om att fackföreningarna är legitimt berörda av förhandlingar som rör arbetarna själva?

Anser inte kommissionen att också FILT/CGIL, FIT/CISL och Ultrasporti måste tillerkännas rätt till information och samråd när det gäller den italienska hamnlagstiftningen?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (1 augusti 1997)

Parlamentsledamoten hänvisar till det överträdelseförfarande som kommissionen har inlett gentemot Italien enligt artikel 90 jämförd med artiklarna 86, 59, 30 och 48 i EG-fördraget. Detta överträdelseförfarande är en följd av EG-domstolens dom av den 10 december 1991 i mål Merci mot Siderurgica Gabrielli ((Dom av den 10 december 1991 i mål C-179/90, Merci/Siderurgica Gabrielli, REG s. I-5929. )) (mera känt som ¨domen Genuas hamn¨), där domstolen fastslog att vissa bestämmelser i den italienska hamnlagstiftningen strider mot fördraget.

Parlamentsledamotens fråga förtjänar dock ett klarläggande i två avseenden.

För det första handläggs detta ärende inte enligt förordning (EG) nr 17/62 som reglerar tillämpningen av artiklarna 85 och 86 på företag, utan enligt artikel 90 i EG-fördraget, som avser tillämpningen av reglerna i fördraget gentemot medlemsstaterna. I ett sådant förfarande enligt artikel 90 är det endast medlemsstaten (i detta fall Italien) som ställs till svars av kommissionen. Innan kommissionen fattar beslut enligt artikel 90.3 ger den således medlemsstaten tillfälle att framföra sina synpunkter. I avsaknad av en tillämpningsförordning för artikel 90 men i enlighet med en praxis som bekräftats av domstolen ger kommissionen vidare de företag som drar nytta av den ifrågavarande statliga åtgärden tillfälle att framföra sina synpunkter. Så har skett i det aktuella ärendet, där kommissionen har informerat och hört bland annat ANCIP och CULMV, som företräder hamnbolagen, dvs. de gamla hamnarbetarbolagen som har omvandlats enligt artikel 21 i lag nr 84/94.

För det andra är det inte korrekt att kommissionen har nekat fackföreningarna FILT/CIGIL, FIT/CISL och Ultrasporti rätten till information och samråd under handläggningen. Även om kommissionen inte har någon formell skyldighet att höra tredje part under ett förfarande enligt artikel 90, så har kommissionen i praktiken alltid tillämpat sina oinskränkta befogenheter genom att tillämpa en öppen politik för information och samråd med tredje part som kan hävda särskilda intressen. Så har också varit fallet i fråga om fackföreningarna.

I det aktuella ärendet utgör kommissionens skrivelse av den 26 maj 1997, som parlamentsledamoten hänvisar till, inte en vägran gentemot FILT/CIGIL, FIT/CISL och Ultrasporti utan en begäran att de skulle precisera sina eventuella särskilda intressen.