SKRIFTLIG FRÅGA E-3623/00

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Japansk valfångst för vetenskapliga syften

Den japanska regeringen har tilldelat sitt program för valfångst för vetenskapliga syften en kvot på 540 vikvalar samt 50 Brydes fenvalar och 10 kaskeloter för innevarande år, genom att utnyttja sig av ett kryphål i den internationella konventionen om valfångst. Den japanska regeringen har likaså ignorerat upprepade resolutioner som antagits av Internationella valfångstkommissionen (IWC) och där landet uppmanats att sluta med sitt program för valfångst för vetenskapliga syften och att respektera det fridlysningsområde för valar vilket inrättades av IWC i Södra oceanen 1994. I resolutionerna förklarades dessutom att de upplysningar som kunde fås genom detta valfångstprogram var onödiga.

Den 21 augusti i år gick 15 länder, däribland nio medlemsstater(1), samman om en framställning i Tokyo, varvid de framförde en protest till Japans utrikesministerium mot att den japanska valfångstflottan fortsatte med valfångst för vetenskapliga syften. Vid toppmötet för G8 gjordes framställningar till Japan av Förenade kungarikets premiärminister samt Tysklands utrikesminister. Australien och Nya Zeeland har bäggedera framfört diplomatiska protester till Japan och Förenta staterna har bojkottat en FN-miljökonferens i Japan och avlyst bilaterala samrådsförhandlingar om fisket. I september tillkännagav Förenta staterna att landet övervägde att tillämpa sanktioner mot Japan enligt Pelly-tillägget till författningen. Kunde kommissionen mot bakgrund av det ovansagda ange:

vad kommissionen gör för att via sina formella kontakter med Japan återspegla att man i Europa och ute på det internationella planet fördömer den japanska valfångsten och huruvida kommissionen med kraft uppmanar den japanska regeringen att ta hänsyn till de utbredda farhågorna om denna valfångst genom att upphöra med sitt program för valfångst för vetenskapliga syften?

hur kommissionen ämnar använda sin ställning på internationella forum för att utöva påtryckningar på Japans regering i anledning av valfångsten för vetenskapliga syften och huruvida kommissionen i fortsättningen kommer att stöda Förenta staternas protester mot Japan?

(1) Följande medlemsstater deltog i framställan i Tokyo: Italien, Frankrike, Tyskland, Förenade kungariket, Irland, Nederländerna, Österrike, Finland, Sverige.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 januari 2001)

Som redan påpekats i svaret på den skriftliga frågan E-1807/00 från Marialiese Flemming(1) har gemenskapen i dagsläget ingen egen politik i fråga om valfångst. Detta beror naturligtvis på att medlemsstaterna, som alla vet, är av mycket skilda uppfattningar i denna fråga.

Det bör framhållas att kommissionen i juli 1992 överlämnade ett meddelande till rådet om att gemenskapen skulle ansluta sig till Internationella valfångstkommissionen (IWC). Rådet har ännu inte fattat något beslut om att låta kommissionen förhandla om ett medlemskap. För närvarande är gemenskapen således endast observatör, under det att elva medlemsstater är medlemmar i organisationen.

Parlamentsledamoten förstår säkert att kommissionen under rådande omständigheter, och med tanke på sin status som observatör i IWC, inte kan inta en officiell ståndpunkt i fråga om den valfångst som bedrivs av Japan. Vi kan däremot garantera ledamoten att kommissionen kommer att se till att den gemenskapslagstiftning som indirekt berör valfångst efterlevs. För det första rör det sig om rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(2), som innebär ett genomförande av Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) och ett förbud för gemenskapens fiskeflotta att bedriva valfångst ute på öppet hav och att landa valfångster inom gemenskapen. För det andra rör det sig om rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3), och enligt detta är alla medlemsstater skyldiga att införa ett rigoröst system för skydd av alla valarter.

(1) EGT C 103 E, 3.4.2001, s. 28.

(2) EGT L 61, 3.3.1997.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.