ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1131/02

från Brian Simpson (PSE) till kommissionen

(22 april 2002)

Ämne: Finansiellt stöd till det italienska flygbolaget Alitalia

Är kommissionen medveten om att Air France håller på att köpa andelar i Alitalia för att hjälpa det italienska flygbolaget ur dess allvarliga ekonomiska situation? Känner kommissionen också till att den italienska regeringen i samband härmed ger ut konvertibla obligationer till ett värde av 1-2 miljarder EUR?

Kan kommissionen därför svara på följande frågor:

1. Vilka synpunkter har kommissionen på lagligheten i detta förfarande?

2. Har villkoren i samband med de två tidigare delutbetalningarna av statligt stöd som gjordes till Alitalia 1997 och 2000 uppfyllts helt?

3. Kan kommissionen garantera att detta var första och enda gången som konvertibla obligationer utfärdades av medlemsstater och tecknades av offentliga organ?

4. Kan kommissionen upplysa parlamentet om vilka eventuella åtgärder det tänker vidta i frågan?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(31 maj 2002)

1. Alitalias kapitalrekonstruktion som parlamentsledamoten hänvisar till anmäldes till kommissionen den 29 april 2002. Kommissionen håller fortfarande på med undersökningen.

2. I artikel 2 i kommissionens beslut av den 18 juli 2001 om kapitalrekonstruktion av flygbolaget Alitalia(1) har kommissionen tillåtit de italienska myndigheterna att betala ut den andra delen av det stöd som beviljats Alitalia (kommissionens beslut 97/789/EG av den 15 juli 1997 om kapitalrekonstruktion av flygbolaget Alitalia(2)). I december 2001 meddelade de italienska myndigheterna kommissionen att de önskade betala ut även den tredje delen. Kommissionen har begärt ytterligare information och är inte färdig med undersökningen ännu.

3. Kommissionen kommer att undersöka kapitalrekonstruktionen i enlighet med de principer som anges i riktlinjerna för statligt stöd i luftfartssektorn(3) och i riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(4). Dessa riktlinjer inkluderar regeln om engångsföreteelse one time last time vilket således innebär att ytterligare statligt stöd inte kommer att godtas.

4. Parlamentet kommer naturligtvis att på vanligt sätt hållas informerat om kommissionens ståndpunkt så snart ett beslut är antaget.

(1) EGT L 271, 12.10.2001.

(2) EGT L 322, 25.11.1997.

(3) EGT C 350, 10.12.1994.

(4) EGT C 288, 9.10.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1256/02

från Alejandro Cercas (PSE) till rådet

(6 maj 2002)

Ämne: Lagstadgad minimilön

Den europeiska sociala modellen och Lissabonprocessen kräver att man inför ramar för sammanhållning samt minimilönenivåer för att bekämpa fattigdom och social utslagning. Uppgifter som nyligen tagits fram angående minimilönerna i olika EU-medlemsstater visar dock tydligt att det finns en modell som slår fast och legaliserar en situation med legalt fattiga arbetstagare.

Kan rådet tillhandahålla uppdaterade statistiska uppgifter om minimilönerna i Europeiska unionens medlemsstater? Om dessa nivåer sammanfaller med fattigdomströskeln, tänker rådet vidta åtgärder för att förbättra situationen?

Svar

(3 oktober 2002)

Den ärade parlamentsledamotens fråga framhäver vikten av rådets och kommissionens nya strategi i kampen mot fattigdom och social utslagning. Denna strategi åberopas vanligen som den öppna samordningsmetoden, i enlighet med ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000. Samordningen av denna verksamhet äger rum inom Kommittén för socialt skydd, som rådet beslutade att inrätta i juni 2000.

I detta sammanhang drog medlemsstaterna upp sina första nationella handlingsplaner för kampen mot fattigdom och social utslagning i juni 2001, och på grundval av dessa översände rådet och komissionen en gemensam rapport om social integration till Europeiska rådet i Laeken i december 2001. Förberedelser för en andra omgång av dessa nationella handlingsplaner pågår redan.

Varje åtgärd som syftar till att förbättra läget för dem som är eller riskerar att bli fattiga skall vidtas av de berörda medlemsstaterna, i tillämpliga fall med hänsyn tagen till erfarenhet och bästa praxis i de olika medlemsstaterna.

Angående löner och lönenivåer önskar rådet erinra den ärade parlamentsledamoten om att frågor gällande löneförhållanden uttryckligen är undantagna från gemenskapens behörighet (artikel 137.6 i EG-fördraget). Rådet är inte självt i besittning av någon statistik om löner eller minimilöner, eftersom denna sammanställs av Eurostat. Rådet skulle också vilja påpeka att minimilöner visserligen fastställs i några medlemsländers lagstiftning men att minimilönenivåer i en del andra, men inte alla, är föremål för kollektivavtal på olika nivåer mellan arbetsmarknadens parter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1270/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(26 april 2002)

Ämne: Bristfälligt utförda arbeten som samfinansieras med medel ur gemenskapens stödram och de grekiska myndigheternas sätt att tackla detta

Kommissionen upplyste mig, i sitt svar på mina frågor E-3197/01 och P-2890/01(1), om att den inte förfogar över några nya uppgifter om bristfälligheter i samband med de arbeten som samfinansieras i Grekland. I samma svar betonade kommissionen också att den grekiska regeringen inte svarat på två skrivelser från kommissionen, avsända den 29 januari 2001 och den 2 juli 2001, och att kommissionen av den anledningen skulle sända en ny skrivelse till de grekiska myndigheterna.

Förfogar kommissionen nu över några nya uppgifter om antalet dåligt utförda arbeten, från och med april 2000 och fram till dags dato?

Har kommissionen fått någon klarhet i var dossiererna för kategorierna 2 och 3 tagit vägen, vilka omtalas i min fråga E-3197/01?

Har de grekiska myndigheterna, i enlighet med förordning (EG) nr 1681/94(2), översänt något meddelande (utöver det som omnämns i svaret på den skriftliga frågan E-1894/01(3)), till Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, angående oegentligheter och indrivning av oskäligt utbetalda belopp inom ramen för strukturfondernas finansiering, samt om organiseringen av ett informationssystem på det här området? Vilka är konsekvenserna av detta, om så är fallet, och vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

(1) Se s. 2.

(2) EGT L 178, 12.7.1994, s. 43.

(3) EGT C 134 E, 6.6.2002, s. 5.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Micehl Barnier

(17 maj 2002)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1069/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(17 april 2002)

Ämne: Nickelkadmiumbatterier

Anser kommissionen att ett system med inlämning och återvinning snarare än restriktioner när det gäller användningen skulle vara det bästa sättet att skydda såväl miljön som branschen, eftersom de flesta nickelkadmiumbatterier används i batteridrivna handverktyg?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 maj 2002)

Huvudsyftet med den framtida översynen av rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen(1) är att se till att alla batterier och ackumulatorer hanteras på ett miljövänligt sätt. Kommissionen analyserar särskilt ett antal åtgärder för minskning av riskerna med nickelkadmiumbatterier (NiCd). Detta inbegriper obligatoriska återtagningssystem, pantsystem och begränsningar av saluföring och användning. Olika åtgärder kan komma i fråga för olika användningar av nickelkadmiumbatterier.

Som ett led i sin övergripande analys av lämpliga åtgärder i samband med niuckelkadmiumbatterier utvärderar kommissionen om det är genomförbart och effektivt att införa ett pantsystem.

(1) EGT L 78, 26.3.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0409/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: Enron

Kan kommissionen, mot bakgrund av de avslöjanden och påståenden som har gjorts i Förenta staterna och Förenade kungariket om politiska och ekonomiska kopplingar mellan representanter för regeringarna i dessa länder och Enron, redogöra för sina eventuella egna kontakter med detta företag?

Rent konkret, vilka medlemmar av kommissionens kollegium eller kansli har under de senaste fem åren haft möten med representanter från Enron eller med andra ombud för företaget? När skedde dessa möten, och fördes protokoll över dessa samtal?

Vilka propåer har Enron riktat till EU med hänsyn till utformningen av gemenskapens energipolitik och energilagstiftning? Kan kommissionen försäkra att företaget inte på ett obehörigt eller olämpligt vis har försökt att påverka EU:s politik?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(14 mars 2002)

Kommissionen kan lämna följande upplysningar till parlamentsledamoten om möten i tjänsten mellan kommissionsledamöterna eller anställda i deras kanslier och företrädare för Enron eller deras advokater.

- I maj 2000 deltog en anställd vid kansliet för kommissionsledamoten för konkurrens i ett möte mellan kommissionsledamotens tjänsteavdelningar och företrädare för Enron. Mötet gällde pågående konkurrensärenden.

- Inom energiområdet har det inte skett några direkta kontakter mellan företrädare för Enron eller deras advokater. En tidigare anställd vid kansliet för kommissionsledamoten för transport och energi träffade i december 2000 en delegation från European Federation of Energy Traders (EFET) där Enron, precis som ungefär 50 andra företag från flera medlemsstater, är fullvärdig medlem. Ämnet för mötet var EFET:s reaktioner på grönboken om energi som kommissionen godkände i november 2000.

Enron påverkade inte gemenskapens energipolitik eller -lagstiftning på annat sätt än att företaget lämnade sina synpunkter vid normala kontakter med kommissionens tjänsteavdelningar, på samma sätt som alla andra företag inom detta arbetsområde.

Slutligen vill kommissionen understryka att Enron inte har lämnat ekonomiska bidrag av något slag till kommissionens verksamhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0773/02

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(18 mars 2002)

Ämne: Direktivet om fysikaliska agens (vibrationer)

Har kommissionen genomfört en fullständig konsekvensanalys av förslaget till direktiv om fysikaliska agens (vibrationer), särskilt som förslaget kommer att påverka små och medelstora företag? Om så inte är fallet, varför inte?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0772/02 och E-0773/02ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(25 april 2002)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-3212/01 från John Bowis m.fl.(1) och E-0703/02 från Philip Bushill-Matthews m.fl.(2).

(1) EGT C 147 E, 20.6.2002, s. 132.

(2) Se s. 38.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2172/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Respekt för principen om årsvis budgetering

I ändrings- och tilläggsbudget nr 2 och 3 till Europeiska kommissionens budget återförs egna medel från 2001 till medlemsstaterna.

Har Europeiska kommissionen försäkrat sig om att Portugal inom ramen för sina offentliga räkenskaper respekterat principen om årsvis budgetering och att avdrag gjorts för denna utgift under 2001?

Kan kommissionen även klargöra om den verkligen kontrollerade att de skatteinkomster som härrör från budgetåret 2001 bokfördes detta år och inte under 2002?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(17 september 2002)

Att ange exakt tidpunkt för när de transaktioner som frågeställaren nämner ska göras i enlighet med Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS) är komplicerat, och det kan tolkas på flera sätt. Kommissionen undersöker för närvarande denna mycket tekniska fråga tillsammans med de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.

Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2516/2000 av den 7 november 2000 om ändring av de gemensamma principerna för det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen (ENS 95) avseende registrering av skatter och sociala avgifter och om ändring av rådets förordning (EG) nr 2223/96(1) kan de skatter och sociala avgifter som registreras i räkenskapssystemet komma från två källor: belopp som styrkts av taxering och deklarationer eller inbetalningskvitton. Om taxering och deklarationer används, ska beloppen jämkas med hjälp av en koefficient som beaktar de taxerade och deklarerade belopp som aldrig erlagts. Om inbetalningskvitton används ska de anpassas så att de gäller den tidpunkt då den aktivitet, som ger upphov till skattskyldigheten, inträffade.

De portugisiska myndigheterna fick anstånd med att genomföra förordningen fram till och med den 30 juni 2002. Undantagsperioden har nu löpt ut och de portugisiska myndigheterna ska nu avgöra vilken metod som ska användas. Den 25 juli 2002 presenterades en rapport av en arbetsgrupp som fått i uppdrag att analysera Portugals offentliga finanser 2001. För registrering av skatter och sociala avgifter valde gruppen metoden med kontanta inbetalningar, som i fråga om mervärdesskatt kommer att justeras efter hand. Denna registreringsmetod kommer att användas i den rapportering som görs i september 2002 inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott.

(1) EGT L 290, 17.11.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0606/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(5 mars 2002)

Ämne: Tonfiskfiléer

På grundval av en undersökning som gjorts av efterfrågan på tonfiskfiléer, där man utvärderat tillgången på tonfiskfiléer på den gemensamma marknaden på kort och medellång sikt, har kommissionen beslutat att inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeriprodukter och vattenbruk införa en preferenstariff på 6 procent för en årskvot på 4 000 ton under perioden 20023002.

Kan kommissionen ange vilket land eller vilka länder som utgör ursprungsländer för tonfiskfiléer och ange hur många ton tonfiskfiléer EU importerar från dessa länder per år?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 april 2002)

Vid sin förvaltning av tullkvoter meddelar medlemsstaterna inte kommissionen några ursprungsländer beträffande de tullkvoter vilka är öppna för samtliga tredjeländer utan åtskillnad. Sådan information är inte heller nödvändig för fördelningen av kvoten.

Den 7 mars 2002 hade följande kvantiteter tonfiskfiléer importerats med utnyttjande av den autonoma tullkvoten:

- 2001: 1 796 509 ton (sista import deklarerad den 21 december 2001)

- 2002: 442 347 ton (sista import deklarerad den 26 februari 2002).

Aktuell information om användningen av tullkvoter är offentligt tillgänglig på webbplatsen och uppdateras varje dag: http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/dds/es/home.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0574/02

från Nelly Maes (Verts/ALE) till rådet

(1 mars 2002)

Ämne: De s.k. Benes-dekreten i Tjeckien och Slovakien i förhållande till gemenskapens lagstiftning och gemenskapens regelverk

Onsdagen den 20 februari 2002 besvarade Ungerns premiärminister Victor Orban frågor från ledamöterna i Europaparlamentets utrikesutskott. På en direkt fråga om de s.k. Benes-dekreten från tiden 1945 till 1948 svarade Orban att dessa dekret fortfarande gäller i Tjeckien och Slovakien och att de är oförenliga med gemenskapens lagstiftning, varför de måste upphöra att gälla innan dessa båda länder ansluts till EU.

Håller rådet på att undersöka om Benes-dekreten är oförenliga med gemenskapens regelverk?

Om så är fallet: Hur lyder resultatet av denna undersökning, och när kan vi få ta del av slutsatserna?

Om så är fallet: Vad kommer rådet att göra för att se till att det blir möjligt att upphäva dessa dekret?

Om så inte är fallet: Kommer rådet ändå att undersöka detta med den skyndsamhet som behövs och vidta nödvändiga följdåtgärder?

Svar

(30 september 2002)

Rådet vill upplysa den ärade parlamentsledamoten om att det inte diskuterat om Benes-dekreten i Tjeckiska republiken och Slovakien skulle vara förenliga med gemenskapsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1759/02

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(19 juni 2002)

Ämne: Marína på Lefkada

På Lefkada har man nyligen invigt en fritidsbåtsmarina.

Har EU bidragit till att finansiera denna anläggning?

Hur mycket har marinan kostat? Hur mycket har EU bidragit med och hur mycket har kommit från den grekiska staten samt banker och privatpersoner? Vilken entreprenör har utfört arbetet och vilka ägarförhållanden råder där?

Vilka kriterier har man gått efter för att bedöma allmänintresset inför godkännandet av gemenskapsfinansieringen?

Skulle projektet vara ekonomiskt livskraftigt även utan gemenskapsfinansiering? Har det gjorts någon kostnads-nyttoanalys?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(26 juli 2002)

I enlighet med subsidiaritetsprincipen och enligt strukturfondernas bestämmelser är det de grekiska myndigheterna som gör urvalet av projekt på grundval av de kriterier som anges i det berörda operativa programmet, som godkänts av kommissionen. Det är alltså inte gemenskapen som skall godkänna finansieringen av enskilda projekt eller övervaka genomförandet.

Det projekt som parlamentsledamoten tar upp valdes ut av de behöriga grekiska myndigheterna inom ramen för det regionala operativa programmet Joniska öarna, mer exakt inom delprogrammet hållbar utveckling av turismen.

Enligt de upplysningar som lämnats av de grekiska myndigheterna ägs den aktuella marinan av grekiska staten som har överlåtit nyttjanderätten till Lefkadas lokala förvaltning (Nomarchia), som är slutlig stödmottagare för medfinansieringen från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF). Genom ett avtal som undertecknades 1999 gav förvaltningen företaget Lefkada Marína rätten att anlägga och driva marinan under en period på 40 år.

Detta projekt genomförs i två etapper. Den första etappen omfattar arbeten med båthamnen till en total kostnad på 8,8 miljoner EUR, som medfinansieras av ERUF med högst 75 % under programperioden 19941999. Den andra etappen omfattar färdigställande av hamnen och anläggningar på land till en total kostnad på 19,8 miljoner EUR, varav 6,2 miljoner EUR är offentliga medel och 13,6 miljoner EUR är privata medel. ERUF medfinansierar de offentliga utgifterna med högst 75 % genom det operativa programmet Joniska öarna inom gemenskapens stödram för perioden 20002006.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0396/02

från Eluned Morgan (PSE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: Ekonomiska och sociala kommittén (ESK)

Varför skall kommissionen rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén samtidigt som den, enligt Amsterdamfördraget, har såväl möjlighet som skyldighet att rådfråga arbetsmarknadens parter? Vilken ståndpunkt intar kommissionen om de båda ovannämnda har motstridiga åsikter? Hur motiverar man detta?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

Den roll som arbetsmarknadens parter spelar i den sociala dialogen är tydligt definierad i EG-fördraget. I enlighet med artikel 139 kan arbetsgivare och arbetstagare anta ramavtal som kan omvandlas till gemenskapslagstiftning om parterna så önskar. I artikel 137 i EG-fördraget anges de områden där kommissionen måste samråda med arbetsmarknadens parter innan den kan utöva sin initiativrätt. I artikel 138 anges reglerna för detta samråd.

Enligt den praxis som redan finns i de olika medlemsstaterna förs den sociala dialogen i EU mellan oberoende parter och leder till fritt förhandlade avtal.

Samrådet med Ekonomiska och sociala kommittén, där arbetsmarknadens parter och andra kategorier som föreskrivs i EG-fördraget finns representerade, gäller däremot framförallt lagstiftningsförfarandet. Kommissionen, rådet och parlamentet samråder med kommittén inför utarbetandet av förslag eller efter det att ett förslag har lagts fram. Detta är obligatoriskt när det föreskrivs i EG-fördraget och frivilligt i övriga fall.

Kommittén avlägger ett yttrande som mer är en sammanfattning av de olika ståndpunkterna än resultatet av en förhandling mellan arbetsmarknadens parter.

Arbetsmarknadens parter har fått en allt starkare ställning och önskar behålla sitt oberoende i förhållande till det organ där de finns representerade. Därför är det uppenbart att kommitténs sammansättning och roll förändras. Detta avspeglas tydligt i Nicefördraget där det finns en inriktning mot en bredare representation från civilsamhället och strukturer som inte först och främst representerar arbetsmarknadens parter och ekonomiska intresseorganisationer. Inför utvidgningen spelar kommittén för övrigt en viktig roll för att förbereda civilsamhället i kandidatländerna, särskilt i de fall där associeringsrådet har bildat en rådgivande kommitté för ekonomiska och sociala frågor.

Detta kommer att öka komplementariteten mellan de två samrådsförfaranden som arbetsmarknadens parter och kommittén deltar i.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0387/02

från Christoph Konrad (PPE-DE) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Uppdelningen av Westdeutsche Landesbank (WestLB) i ett moder- respektive dotterbolag

Känner kommissionen till hur den planerade juridiska strukturen ser ut när det gäller den privata affärsbanken och dotterbolaget WestLB AG och den offentligt ägda regionala utvecklingsbanken och moderbolaget Landesbank NRW (LB NRW)?

Känner kommissionen till den framtida balansräkningsstrukturen för relationen mellan de båda bolagen WestLB AG och LB NRW samt avtalen om övertagande av personal och om anskaffning av affärer mellan moder- och dotterbolaget?

Anser kommissionen att avtalsförbindelserna mellan moderbolaget och dotterbolaget utgör en faktisk och tillräcklig uppdelning och avgränsning av WestLB i enlighet med det krav på omstrukturering som framförts av kommissionen, och har man inom kommissionen någon slutlig uppfattning vad gäller den framtida (totala) strukturen för WestLB? Om detta är fallet, hur bedömer man då denna?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 mars 2002)

Kommissionen har fått uppgifter från myndigheterna i delstaten Nordrhein-Westfalen om den planerade uppdelningen i ett offentligrättsligt moderbolag och ett affärsdrivande privaträttsligt dotterbolag. Modellen är i princip förenlig med EG-fördragets bestämmelser om statligt stöd. Uppgifterna granskas fortfarande.

Kommissionen känner ännu inte till alla detaljer om hur balansräkningen kommer att se ut, hur avtalen om övertagande av anställda är utformade eller hur affärsförbindelserna mellan moder- och dotterbolaget kommer att fungera. Kommissionen kommer att begära sådana uppgifter i den utsträckning de behövs för utredningen om statligt stöd.

Modellen för uppdelning av WestLB, såsom den har lagts fram för kommissionen, är i princip en effektiv och tillfredsställande lösning på problemet med statligt stöd. Undersökningen är ännu inte avslutad i alla delar, till exempel om den offentliga hypoteksbevisverksamheten inom den offentligrättsliga delen eller om formerna för återbetalning av det belopp som skall återkrävas från affärsbanksrörelsen enligt kommissionens beslut av den 8 juli 1999 i ärendet om kapitaltillskott i WestLB/Wfa.