SKRIFTLIG FRÅGA E-2774/97 från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Kvinnlig omskärelse i Egypten

En egyptisk domstol har upphävt ett beslut från landets regering som förbjöd kvinnlig omskärelse. Domstolens beslut var ett hårt slag för människorättsgrupper och naturligtvis för de egyptiska kvinnorna. Domstolen ställer sig genom sitt beslut på läkarnas sida i en kamp där motparterna är den kvinnliga omskärelsen och läkarna som förtjänar sitt levebröd genom att göra operationerna.

Till följd av omskärelsen lider många kvinnor av ständiga blödningar och chock, och därtill tappar de den sexuella lusten totalt. Många kvinnor har också dött efter att ha blivit omskurna av amatörkirurger, oftast frisörer.

Europeiska unionen stödjer Egypten med flera tio miljoner ecu årligen. Ett av målen för stöden är att förbättra den sociala situationen i landet. Jag vill därför fråga Europeiska unionen vilka åtgärder den ämnar vidta för att förbättra kvinnans ställning i Egypten så att kvinnlig omskärelse förbjuds?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (26 september 1997)

Kommissionen beklagar att kvinnlig omskärelse bedrivs och betraktar den som hälsovådlig och som ett omänskligt fysiskt övergrepp på kvinnors och flickors mänskliga rättigheter. Kommissionen fördömer denna sedvänja och stöder genom sina egna program och genom andras ansträngningar de åtgärder som görs för att utrota den. Kommissionen ansluter sig helt och hållet till de starka ställningstaganden som gjordes mot kvinnlig omskärelse vid Kairo-konferensen 1994 och Beijing-konferensen 1995.

Den egyptiska regeringen har också fördömt denna sedvänja och har förbundit sig att utrota den. Kvinnlig omskärelse förbjöds 1996 genom ett dekret från hälsoministeriet. Det var det dekretet som nyligen upphävdes av en egyptisk förvaltningsdomstol och det föreligger numera formellt inga rättsliga hinder mot att den offentliga hälsovården medverkar till kvinnlig omskärelse. Frågan är emellertid komplicerad och det som nyligen har hänt innebär ingalunda någon klar seger för omskärelsens förespråkare över förnuft och medmänsklighet.

Kvinnlig omskärelse utförs praktiskt taget genomgående på landsbygden och i området mellan stad och land och är mycket utbrett även i städerna. Även om debatten om upphävandet av 1996 års dekret har fokuserats på den offentliga hälsovårdens inblandning, genomförs kvinnlig omskärelse till övervägande del (93 %) av ¨traditionella¨ hälsovårdare. 7 - 11 år gamla småflickor är de huvudsakliga offren. Det är mycket viktigt att se traditionens betydelse, snarare än religionens eller juridikens, som förklaring till denna sedvänja. Både islamiska och kristna anhängare av kvinnlig omskärelse åberopar urgammal tradition och kvinnlig omskärelse är i hög grad kulturellt accepterat, även bland kvinnor. Gemenskapens egna kartläggningar av kvinnlig omskärelse i övre Egypten (där den utförs genomgående) tyder på att 90 % av kvinnorna stöder kvinnlig omskärelse, huvudsakligen av kulturella och förmodade hälsomässiga skäl.

Eftersom kvinnlig omskärelse är så vida accepterad av just den befolkning som är mest utsatt, är det inte överraskande att åtgärderna för att utrota kvinnlig omskärelse har visat sig vara så svåra att genomföra. Det står också klart att utrotandet av kvinnlig omskärelse är mycket mera än en hälso- eller människorättsfråga. Rättsliga åtgärder spelar en roll men den verkliga utmaningen kommer att bli att genom utbildning och information förändra djupt rotade attityder och missuppfattningar.

Den egyptiska regeringen har gått fram med stor försiktighet på detta känsliga område. Av oro för att 1996 års dekret helt enkelt skulle tvinga all kvinnlig omskärelse under jorden tillät ministeriet fortsättningsvis läkarna inom hälsovården att utföra kvinnlig omskärelse under förutsättning att försök gjordes att övertala de berörda familjerna att inte låta den utföras. Även andra kampanjer, både med inhemskt och bidragsgivarstöd, sattes igång för att övertala familjerna att överge denna sedvänja men genomslaget har varit begränsat och det är osannolikt att UNICEF:s mål att utrota kvinnlig omskärelse vid sekelskiftet kommer att uppnås. Den egyptiska nationalkommittén för befolknings- och utvecklingsfrågor och den nuvarande ministern för hälso- och befolkningsfrågor fortsätter emellertid tydligt och offentligt att driva frågan vidare.

Gemenskapsstödet till Egypten kan förväntas bidra till kampanjen. Det största bidraget kommer att ges genom befolkningsprogrammet för övre Egypten som har en budget på 10 miljoner ecu och genom andra program rörande befolknings- och fortplantningsfrågor. Alla dessa betonar betydelsen av information och utbildning om fortplantningsfrågor, vilka inte bara särskilt riktar in sig på kvinnlig omskärelse utan kommer att hjälpa till med att skapa den väsentliga förståelse som måste till innan denna omänskliga men djupt rotade sedvänja kan utrotas. En utvidgning av den grundläggande utbildningen till att omfatta kvinnor och flickor, vilket är ett centralt inslag i det föreslagna programmet för förbättrad utbildning, kommer också att ge en positiv om än indirekt effekt. Kommissionen kommer att fortsätta sin inriktning på att på bästa sätt medverka till att kvinnlig omskärelse utrotas och samtidigt vara medveten om att bara en strategi som tar hänsyn till allmänt spridda kulturella värderingar kommer att leda till framgång.