SKRIFTLIG FRÅGA P-2713/98

från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Militär upptrappning hotar fredsprocessen i Angola

I samband med den debatt om mänskliga rättigheter som i brådskande ordning fördes i Europaparlamentet hade ledamoten av kommissionen Leon Brittain den 16 juli muntligen utfäst sig att snabbt besvara min fråga om behovet av att förebygga en militär upptrappning som kunde bli ett hot mot fredsprocessen i Angola. I samband med detta skall EU:s representation i Luanda ge en tydlig signal om att en lösning med militära medel inte kan tolereras av EU såsom ett led i de politiska relationerna inom ramen för Lomékonventionen. En sådan lösning skulle innebära att Demokratiska republiken Kongos och Namibias territorium utnyttjades och den skulle samtidigt förutsätta en insats av vapen av modernaste slag, vilka Angola köpt för intäkter av oljeutvinniningen, i ett läge där 60 % av befolkningen lever under existensminimum och angolanska trupper fortfarande uppehåller sig i grannlandet Kongo-Brazzaville för att se till att en icke folkvald president hålls vid makten. En sådan lösning skulle väl ofelbart leda till sanktioner från EU?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(7 oktober 1998)

Kommissionen delar oron över den fortsatt höga koncentrationen av trupper och militär utrustning i Angola. Denna oro har kommit till uttryck i unionens olika förklaringar om läget i landet, särskilt den förklaring som avgavs på kommissionens vägnar i Förenta nationernas säkerhetsråd den 12 juni 1997 efter antagandet av säkerhetsrådets resolution 1173/1998. I denna förklaring uppmanar unionen Angolas regering att motstå frestelsen att ingripa militärt som svar på Unitas provokationer och att fortsätta verka för en fredlig lösning på konflikten.

I samma uttalande förklarade unionen återigen sin oro över att Unita (Union nationale pour l'indépendance totale de l'Angola) ständigt förhalar slutförandet av fredsprocessen och särskilt att motståndsrörelsen försöker förvägra och försena överlåtelsen av de återstående områdena under deras kontroll åt den statliga förvaltningen. Alltsedan bildandet av försonings- och enhetsregeringen (GURN) den 9 april 1997 - en regering som även har medlemmar från Unita - har motviljan hos motståndsrörelsen, ledd av Jonas Savimbi, att uppfylla villkoren i Lusakaprotokollet setts som ett allvarligt hinder för fredsprocessen. Å andra sidan är kommissionen fortfarande oroad över de möjliga konsekvenserna av att Unita-medlemmar uteslutits ur regeringen.

Kommissionen blir alltmer oroad över de senaste månadernas rapporter om en militär upptrappning på båda sidor i Angola, särskilt då regionen är i en mycket prekär situation, vilket krisen i Kongo och dess regionala följder har visat. Det är Förenta nationernas säkerhetsråd som har befogenhet att fatta beslut om att införa sanktioner och det har för tillfället infört sanktioner mot Unita men inte mot GURN. Detta beslut antogs enhälligt av säkerhetsrådet. De handelsrelaterade delarna av sanktionerna har tagits upp i gemenskapsrätten. Kommissionen följer utvecklingen av situationen i Angola med särskilt intresse och kommer att vara redo att anpassa gemenskapssamarbetet till den sociala, politiska och militära situationen och därvid respektera villkoren i den fjärde Lomé-konventionen.