ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3100/98

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) och Johanna Boogerd-Quaak (ELDR) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Problem vid lagring av högaktivt avfall från högflödesreaktorn i Petten

Provinsen Zeeland i Nederländerna har hos regeringen anfört besvär mot det tillstånd som Covra i Borssele beviljats för uppförande av ett lagerrum för högaktivt avfall. Provinsens besvär riktar sig mot det tillstånd som beviljats i beslutet att, till dess det nya lagerrummet står färdigt, tillfälligt lagra högaktivt avfall från bland annat högflödesreaktorn i Petten i behållare i befintliga lagerlokaler. Provinsen Zeeland är inte övertygad om att behållarna är säkra.

1. Känner kommissionen till att provinsen Zeeland i Nederländerna anfört besvär hos regeringen mot att tillstånd beviljats för tillfällig lagring av högaktivt avfall i de befintliga lagerlokalerna?

2. Känner kommissionen till att lagringskapaciteten vid högflödesreaktorn i Petten troligen kommer att vara helt utnyttjad i slutet av året?

3. Har kommissionen övervägt möjligheten att den nederländska regeringen godkänner provinsen Zeelands besvär och upphäver tillståndet? Var kommer i så fall avfallet från Petten att lagras?

4. Vilka är de ekonomiska konsekvenserna av en eventuell driftsinställelse vid reaktorn i Petten och vilka konsekvenser skulle ett sådant beslut få för den forskningsverksamhet som redan bedrivs där, och i synnerhet för Boron Neutron Capture Therapy-faciliteten (BNCT)?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(21 december 1998)

Kommissionen känner till att överklagande skett av beslutet om tillstånd till tillfällig lagring av använt kärnbränsle i befintliga anläggningar hos Centrale organisatie voor radioactief afval, Nederland (COVRA). Denna tillfälliga lagring omfattas av det avtal som kommissionen slöt med COVRA 1996 med avsikten att lösa problemet med begränsad lagringskapacitet i Petten.

Flera utvägar övervägs för att lösa problemet med lagring av bestrålat bränsle, bland annat:

- avtalet med COVRA om tillfällig lagring av använt kärnbränsle, och

- en eventuell omflyttning av lagringen av använt kärnbränsle i reaktorbyggnadens damm.

Tekniska lösningar som de ovan nämnda finns för lagring av använt kärnbränsle. Att stänga högflödesreaktorn (HFR) skulle få dramatiska konsekvenser för leveranserna av radioaktiva läkemedel till sjukhus och andra vårdinrättningar, eftersom produktionen vid reaktorn täcker mer än 50 % av gemenskapens behov. En stängning av reaktorn skulle också betyda att forskningsprojektet om borneutroninfångningsterapi (BNCT) finge avbrytas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3502/98

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(12 november 1998)

Angående: Wassenaar-kommittén

Inom Europeiska unionen finns den såkallade Wassenaar-kommittén som enligt uppgift bland annat överväger frågan om kryptering av kommunikation. Dess sekretariat är förlagt till Wien. Vilka är denna kommittés uppgifter, vad har den för ställning i EU och på vilket sätt kommer de krypteringsplaner som på ett så iögonenfallande sätt florerat att tas upp till behandling av EU?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(3 december 1998)

Wassenaar-arrangemanget ersatte den kommitté som inrättats för att samordna exporten till kommunistblocket (COCOM). Det infördes slutgiltigt i juli 1996 i och med att de 33 grundande medlemmarna (bl.a. Förenta staterna, Ryssland och alla medlemsstater i Europeiska unionen) antog grunddokumentet "Initial Elements". Arrangemanget gäller exportkontroll och informationsutbyte beträffande varor och teknik med dubbla användningsområden och konventionella vapen. Gemenskapen som sådan är inte part i arrangemanget.

Krypteringsprodukter hör till de varor som omfattas av Wassenaar-arrangemanget. Hela den förteckning över varor och teknik med dubbla användningsområden som upprättats inom ramen för Wassenaar-arrangemanget har införlivats med unionens förteckning över kontrollerade varor med dubbla användningsområden (rådets beslut 94/942/GUSP av den 19 december 1994 om den gemensamma åtgärd för kontroll av export av varor med dubbla användningsområden som antagits av rådet på grundval av artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen(1)), varför de krypteringsprodukter som omfattas av Wassenaar-förteckningen är föremål för kontroll när de exporteras från gemenskapen. Om räckvidden av kontrollen enligt Wassenaar-arrangemanget ändras (t.ex. om kontrollen av vissa varor slopas), görs motsvarande ändringar i unionens förteckning.

Sekretariatet för Wassenaar-arrangemanget ligger i Wien. Närmare upplysningar om arbetet inom ramen för arrangemanget kan fås på dess webplats: www.wassenaar.org.

(1) EGT L 367, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2720/98

från Leonie van Bladel (UPE) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Utestängning av den marockanske oliktänkanden Serfaty

1. Känner ministerrådet till att myndigheterna i Marocko avvisat den marockanske oliktänkanden Ibrahim Serfatys önskemål att få komma tillbaka till Marocko? Serfaty har nu levt mer än sju år i landsflykt i Frankrike och suttit tio år i fängelse i Marocko.

2. Är rådet berett att fördöma den marockanska regeringens utvisningsbeslut av år 1991 och uppmana Marockos regering att låta Serfaty återvända till Marocko och bekräfta att han har medborgerliga rättigheter i Marocko?

3. Vilka åtgärder anser sig rådet kunna vidta inom ramen för Europa-Medelhavsavtalen om Marockos regering skulle framhärda i sin vägran att låta Serfaty återvända och återställa hans medborgerliga rättigheter i Marocko?

Svar

(18-19 januari 1999)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro över den marockanske oliktänkanden Ibrahim Serfatys öde.

Rådet finner det lämpligt att erinra om att Marocko har ratificerat den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter i vilken det i artikel 12 stadgas: "Ingen må godtyckligt förvägras rätten att inresa i sitt eget land".

Rådet håller med om att frågan om de mänskliga rättigheterna blir alltmer framträdande i den offentliga debatten i Marocko, vilket framgår av de olika marockanska icke-statliga organisationernas mångfald och deras verksamhet. Den offentliga debatten är omisskännligen tecken på framsteg och förefaller lovande inför framtida konkreta åtgärder.

Rådet har uppmuntrats av den nya marockanska regeringens vilja att ta itu med frågor om de mänskliga rättigheterna och demokratin och att fortsätta den ekonomiska reformprocessen. Denna vilja har yttrat sig i de nyligen fattade besluten om politiska fångar och försvunna personer, vilka har offentliggjorts av Marockos rådgivande grupp för mänskliga rättigheter. Rådet noterar också de insatser som med stöd från unionen gjorts inom Meda-programmets ram för att reformera det marockanska rättsväsendet och det straffrättsliga systemet, trots att dessa insatser hittills visat sig otillräckliga.

Associeringsavtalet med Marocko väntas snart träda i kraft. Vi påminner om att det klart fastställs i detta avtal att respekten för de mänskliga rättigheterna och de demokratiska principerna utgör ett väsentligt inslag i avtalet.

Slutbestämmelserna innehåller också en klausul om underlåtenhet att fullgöra avtalet, varigenom en part får vidta lämpliga åtgärder, i särskilt brådskande fall utan föregående samråd, om den anser att den andra parten har underlåtit att fullgöra sina förpliktelser enligt avtalet.

Mot denna bakgrund kommer unionen att fortsätta att nära samarbeta med Marocko, såväl bilateralt, varvid enskilda fall kan tas upp, som inom ramen för Barcelonaprocessen, för att bidra till att varaktiga framsteg i fråga om de mänskliga rättigheterna uppnås samt för att stärka demokratin och den allmänna utvecklingen av det civila samhället.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4032/98

från Stanislaw Tillich (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Phare och gränsöverskridande samarbete

Kan kommissionen ange enligt vilka kriterier budgetmedlen i budgetpost B7-502 fördelas i mottagarländerna?

Kan kommissionen dessutom meddela hur mycket finansiella medel olika länder fått för gränsöverskridande samarbete (1995-1998) samt hur finansieringsplanen ser ut för 1999?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Hans Van den Broek

(8 januari 1999)

Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 142 , 21/05/1999 s. 0097



SKRIFTLIG FRÅGA E-3157/98 från Felipe Camisón Asensio (PPE) till kommissionen (19 oktober 1998) Angående: Castelo Brancos situation i förhållande till det prioriterade projektet nr 8 från Essen, rörande det transeuropeiska transportnätet Ett av de 14 projekt som prioriterades i Essen rörande det transeuropeiska transportnätet är förbindelsen för kombinerade transporter mellan Portugal/Spanien och övriga Europa (nr 8). Om vi håller oss till den del som utgörs av motorvägen mellan Lissabon och Valladolid, kan kommissionen ange om vägdragningen går nära den portugisiska staden Castelo-Branco? Hur långt har dessa arbeten kommit? Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (26 november 1998) Kommissionen har fått uppfattningen att de portugisiska myndigheterna inte längre planerar att bygga en motorväg på den portugisiska sträckan av huvudvägen Lissabon-Valladolid. Denna huvudväg utgör en del av den andra korridoren mellan Lissabon och Irún inom ramen för projekt nr 8 (förbindelsen för kombinerade transporter mellan Portugal/Spanien och övriga Europa)(1), som utformats i syfte att skapa balans mellan investeringarna i väg- respektive järnvägstransporter. De portugisiska myndigheterna genomför dock för närvarande förbättringsarbeten på den befintliga vägen, särskilt på avsnitten Guarda-Covilhã och Covilhã-Castelo-Branco. (1) EGT C 120, 18.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2836/98

från Niall Andrews (UPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Självständighet för Östtimor

Kan kommissionen, med anledning av det maktskifte som ägt rum i Indonesien, upplysa mig om vad som har hänt när det gäller det legitima kravet på självständighet för folket i Östtimor?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(26 oktober 1998)

Sedan början av augusti 1998 har flera viktiga steg tagits i riktning mot en möjlig lösning av problemen i Östtimor.

Den 4 och 5 augusti 1998 sammanträdde Förenta Nationernas generalsekreterare med Portugals och Indonesiens utrikesministrar i New York, vilket för första gången någonsin ledde till att en gemensam kommuniké utfärdades. Huvudpunkten i denna kommuniké var en överenskommelse om att parterna, utan att göra avkall på sina grundläggande ståndpunkter, skulle inleda fördjupade diskussioner om att ge Östtimor en särskild status. Man enades även om att låta de olika grupperna i Östtimor delta mer aktivt i sökandet efter en lösning på problemen. Det beslutades att den interna Östtimor-dialogen skulle återupptas i oktober 1998. Dessutom kom man överens om att upprätta intressesektioner (interest sections) i ambassaderna i Lissabon respektive Jakarta.

På inbjudan av biskop Belo ägde ett försoningsmöte rum i Dere i Östtimor mellan den 10 och 11 september 1998 där alla olika fraktioner och statliga och privata grupper i Östtimor sammanfördes. Mötet avslutades med offentliggörandet av ett gemensamt uttalande där det poängterades att det råder delade meningar bland de olika grupperna och att det krävs ytterligare ansträngningar för att hitta en gemensam plattform för att ena befolkningen i Östtimor.

Det har även förekommit enstaka upplopp och plundringar av statliga risaffärer i Östtimor beroende på den synnerligen pressade ekonomiska situationen och till synes utan politiska motiv. Den indonesiska regeringen har fortsatt att minska något på sina trupper i landet. Nyligen sändes dock nya trupper in vilka regeringen hävdade inte var stridstrupper utan även omfattade militärläkare.

Kommissionen hoppas att den positiva utveckling som har kunnat iakttas under de senaste veckorna snart kommer att leda till en rättvis, heltäckande och internationellt acceptabel lösning på problemen i Östtimor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2781/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Fri rörlighet för varor från Nederländerna till Italien

I sitt svar på min tidigare fråga (E-2006/97)(1) om registrering av en nederländsk bil i Italien (vilket på den tiden kostade ungefär 800 NLG) meddelade kommissionen att det behövs ytterligare information för att bedöma frågan om detta belopp varit korrekt.

Under tiden har det visat sig att den berörde nederländske medborgaren, som flyttat till Italien, inte betalat 800 utan motsvarande 1 950 NLG för att registrera sin bil där.

En specifikation av beloppet 1 950 NLG finns som bilaga till denna följdfråga.

Kan kommissionen nu meddela huruvida detta är korrekt?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för frågan, som kommissionen tyvärr inte kan besvara, eftersom bilagan är oläsbar. Kommissionen och Europaparlamentets sekretariat bad parlamentsledamoten att skicka in en läsbar version, men så har inte skett. Bilagan är en oundgänglig del av frågan och utan den kan kommissionen inte lämna något svar.

(1) EGT C 21, 22.1.1998, s. 132.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2002/98

från Ursula Stenzel (PPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Utbildningsprogram

Kommissionen har i sitt meddelande - För ett kunskapens Europa - föreslagit en minskning av antalet mål och åtgärder. I beslutsdelen av förslaget om den nya generationen av program föreskrivs numera endast fyra mål och sex åtgärder.

Vid ett närmare betraktande av förslaget att det inom åtta funktioner planeras ett mycket större antal åtgärder: utveckling av informationstjänster, främjande av efterfrågan på vuxenutbildning, nätverksamarbete mellan nationella, regionala ock lokala utbildningscentra etc.

Hur motiverar kommissionen denna motsägelse mellan en begränsning och ett verkligheten mycket större antal olika åtgärder?

Hur överensstämmer detta förhållande med målsättningen angående förenkling och ökad användarvänlighet för programmen och angående en koncentration av resurserna?

Hur skall kommissionen framgent säkerställa att de viktigaste punkterna som mobilitet, främjande av kompetens i främmande språk och transnationella samarbetsprogram för främjandet av en europeisk dimension inom utbildningen genomförs på ett adekvat sätt?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(24 september 1998)

Kommissionens förslag till den andra fasen av gemenskapens åtgärdsprogram Sokrates visar på behovet av att säkerställa kontinuiteten och att förstärka det som uppnåtts under den första fasen samtidigt som man gör hela programmet smidigare och mer nyskapande. Det blir dessutom mer öppet och användarvänligt. I förslagen beaktas fullt ut de olika aspekter som understryks i kommissionens meddelande " För ett kunskapens Europa "(1), både när det gäller antal insatser och föreslagna förfaranden.

De tre kapitel, åtta insatser och sexton åtgärder i den befintliga fasen av programmet har omgrupperats och även förstärkts i förslagen till den andra fasen genom att en ny utformning som består av åtta väl riktade insatser har införts. Verklig rationalisering har gjorts genom att bl.a. flera gamla språkinsatser som vänder sig till skolan i insatsen " Skolundervisning " har integrerats i den andra fasen. Utvidgningen av institutionskontraktet (högre utbildning) och införandet av idén att varje skola skall ha en plan som rör alla aspekter på deras medverkan i Sokrates, kommer att ge betydande vinster när det gäller användarvänligheten.

Flertalet av de insatser som parlamentsledamoten nämner är nya och ingår redan i programmet i dess nuvarande form. Det är av särskild betydelse att förstärka kopplingarna mellan resurscentrumen på regional och lokal nivå för att ännu mer få med aktörerna på fältet och för att främja en ökad smidighet mellan programmet Sokrates och de övriga gemenskapsinsatser som rör kunskapspolitiken, bl.a. programmen för yrkesutbildning (Leonardo da Vinci) och ungdom.

(1) KOM(97) 563 slutlig.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 118 , 29/04/1999 s. 0177



SKRIFTLIG FRÅGA E-3039/98 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (8 oktober 1998) Angående: Aluminiumförorening Har kommissionen några uppgifter om hälsokonsekvenser av förorening i form av aluminiumstoft på vägar, och/eller har kommissionen inlett någon undersökning av detta? Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (9 november 1998) Nej, kommissionen har inga uppgifter om hälsokonsekvenser av förorening i form av aluminiumstoft på vägar, och kommissionen har heller inte tagit initiativ till någon undersökning av detta.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 118 , 29/04/1999 s. 0186



SKRIFTLIG FRÅGA E-3338/98 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (10 november 1998) Angående: Multilateralt avtal om investeringar Mot bakgrund av att förhandlingarna inom ramen för OECD återupptagits i syfte att nå en överenskommelse vad gäller det multilaterala avtalet om investeringar: hur kommer kommissionen att agera i fortsättningen, och kommer man att höra parlamentet när den reviderade texten utarbetas? Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar (24 november 1998) Frågeställaren hänvisas till det inlägg som kommissionen gjorde i debatten om det multilaterala avtalet om investeringar vid parlamentets andra sammanträdesperiod i oktober 1998(1). (1) Parlamentsdebatter (andra sammanträdesperioden i oktober 1998).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3118/98

från Winifred Ewing (ARE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Modernisering och ombyggnad av fartyg

Kan kommissionen ange vilka förskottsbelopp medlemsstaterna lyft för modernisering och ombyggnad av fartyg?

Vilka medlemsstater har erhållit medel för detta ändamål?

Vilka belopp har man ansökt om och hur många fartyg är det som kommit ifråga?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(13 november 1998)

Enligt den övervakningsrapport som utarbetas enligt artikel 11 i rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990 om stöd till varvsindustrin(1) har fyra medlemsstater (Danmark, Tyskland, Italien och Spanien) under senare år anmält att statligt stöd beviljats för kontrakt som gäller ombyggnad av fartyg (dvs. genomgripande ändringar).

De senaste tillgängliga uppgifterna är från 1995 och 1996. Uppgifterna från 1995 gäller 23 ombyggnadskontrakt med ett sammanlagt kontraktsvärde på 231,2 miljoner ecu som beviljades 10,3 miljoner ecu i stöd. Uppgifterna från 1996 gäller 29 ombyggnadskontrakt med ett sammanlagt kontraktsvärde på 484,9 miljoner ecu som beviljades 19,3 miljoner ecu i stöd. Stödet motsvarar ca 4,5 % av kontraktsvärdet, vilket är det högsta stödtak kommissionen godkänner.

(1) EGT L 380, 31.12.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2904/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Information till arbetssökande

Kan kommissionen ange vilka medlemsstater som ger arbetssökande information om lediga arbeten i andra länder än det egna? På vilket sätt görs denna information tillgänglig på arbetsförmedlingarna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(23 oktober 1998)

Det finns ett flertal sätt för arbetssökande att söka arbete i andra medlemsstater och hitta lediga platser på arbetsförmedlingar. Ett av de viktigaste är nätverket European employment services (EURES) som inrättades 1993 och vilket syftar till att underlätta fri rörlighet för arbetstagare. Detta nätverk är ett partnerskap med alla offentliga arbetsförmedlingar i unionen och i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet samt kommissionen. De enskilda arbetsförmedlingarna utbyter utvalda lediga platser via ett datasystem som sköts av kommissionen och dessa lediga platser visas på de flesta arbetsförmedlingar i de 17 berörda länderna. Omkring 10 000 lediga platser är tillgängliga vid varje given tidpunkt och uppdateras dagligen. De lediga platserna finns även på EURES webbplats på Internet med adress http://europa.eu.int/jobs/eures.

Dessutom är även de nationella webbplatserna för arbetsförmedlingar med stora databaser med lediga platser även sammankopplade. Tillgången till dessa webbplatser ökar mer och mer på arbetsförmedlingarna. Slutligen finns det ett betydande antal bilaterala överföringar av lediga platser mellan länderna, särskilt i de fall de har gemensam gräns eller där det finns brist på särskilda kunskaper i en medlemsstat som kan tillgodoses av lämpliga arbetssökande från en annan medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2948/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Sekundärrätt på migrations- och asylpolitikens område

Av olika dokument framgår det att det under de senaste åren funnits omkring 70 rättsakter från rådet inom området migrationspolitik.

1. Vilka enskilda rättsakter handlar det därvid om (kan ni belägga uppgifter med angivelser om var dessa rättsakter står att återfinna)?

2. Företas det några strävanden i riktning mot vittgående tillnärmning av rätten?

3. Hur vill kommissionen förklara att det än så länge inte blivit möjligt att på empiriskt konstaterbart sätt påverka den realitet som migrationen inom Europeiska unionen innebär på ett stadigvarande sätt(1)?

4. När och på vilket sätt kommer data från Cirea (centret för information, forskning och utbyte om asyl) och Cirefi (centret för information, forskning och utbyte om gränsöverskridande och immigration) att bli tillgängliga för allmänheten och för ledamöter av Europaparlamentet?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

1. Frågan gäller rättsakter som är antagna av rådet och som inte är grundade på ett initiativ från kommissionen. Parlamentsledamoten bör därför vända sig till rådet.

2. Som bekant uppmanade Europeiska rådet vid sitt möte i Cardiff den 15-16 juni 1998 rådet och kommissionen att inför Europeiska rådets möte i Wien den 11-12 december 1998 lägga fram en handlingsplan för genomförandet av Amsterdamfördragets bestämmelser om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Ett utkast till en sådan handlingsplan diskuteras just nu i den samordningskommitté som har inrättats enligt artikel K 4 i Fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med artikel 63 i det konsoliderade EG-fördraget kommer det att innehålla ett femårsprogram för åtgärder i fråga om asyl, flyktingar och fördrivna, invandringspolitik och rättigheter för medborgare i tredje land som lagligt vistas i en medlemsstat.

3. Parlamentsledamoten bör vända sig till ordförandeskapet med den frågan.

4. Frågan gäller tillgången till handlingar och måste alltså besvaras av den berörda institutionen, i detta fall rådet.

(1) Strategidokument om migrations- och asylpolitik 9809/98, ASIM 170.