ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3222/02

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till rådet

(14 november 2002)

Ämne: Kandidatländerna och volymen hot air

Finns det någon beräkning av hur stor volym så kallad hot air de 10 (längre fram 12) nya medlemsstaterna innehar under inledningsskedet av EU:s system med handel av utsläppsrätter (20052007) eller under efterföljande perioder(na)? Hur stor volym hot air kan som en jämförelse Förbundsrepubliken Tyskland sälja, mot bakgrund av att den tyska återföreningen skedde efter Kyotoprotokollets basår?

Har EU utarbetat några strategier för när och hur denna hot air bör släppas ut på marknaden, med hänsyn till priset på utsläppsrättigheter (och de faktiska minskningarna av utsläppen inom EU)? Om det föreligger några sådana strategier, var har de i så fall publicerats?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3222/02 och E-3224/02

(3 mars 2003)

Rådet har inte kännedom om några uppskattningar av det slag som den ärade parlamentsledamoten efterlyser, särskilt inte uppskattningar av vilka projektvolymer som sannolikt kommer att initieras. EU har inte ingått några överenskommelser med anslutningsländerna om främjande av projekt för gemensamt genomförande (JI). Inte heller känner rådet till några specifika modeller som kvantifierar de slutliga verkningarna av JI-projekt på det framtida priset för utsläppsrätter, och det bör påpekas att det föreliggande utkastet om EU:s system för handel med utsläppsrätter inte innehåller några bestämmelser om att något sådant skall ingå. Kommissionen väntas emellertid under 2003 lägga fram ett förslag om kopplingen mellan Kyotoprotokollets projektmekanismer CDM (mekanism för miljöanpassad utveckling) plus JI och EU:s system för handel med utsläppsrätter. I detta sammanhang kunde det vara motiverat att rikta den ställda frågan till kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3042/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(24 oktober 2002)

Ämne: Åtgärdande av tidigare situationer i Portugal

Enligt pressuppgifter räknar man med att i Portugal under 2002 redovisa offentliga utgifter motsvarande 3 procent av BNP utanför budgeten, eftersom dessa motsvarar utgifter för att åtgärda tidigare situationer som inte har något med budgetåret 2002 att göra.

Skulle kommissionen kunna bekräfta om så verkligen är fallet? Kan kommissionen ange om detta bruk är förenligt med principen om ackumulering av utgifter som inte genomförts av olika statsorgan under 2002?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3042/02, E-3043/02 och E-3044/02ingivet av Pedro Solbes Mira för kommissionen

(25 november 2002)

I nationalräkenskaperna skall utgifterna enligt ENS 95 (Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet) bokföras enligt principen om periodiserad redovisning, vilket innebär att de tas upp när utgiftsåtagandet ingås och inte, som vid kassaredovisning, när utbetalningen sker. I den ekonomiska rapport som åtföljer tilläggsbudgeten för 2002 anges att regleringen av upplupna kostnader dvs. betalning för tidigare budgetårs åtaganden totalt uppgick till 2,1 miljarder euro, vilket motsvarar 1,6 % av den beräknade bruttonationalprodukten (BNP) 2002.

Vad gäller utbildningsministeriets underskott utanför budgeten bör det understrykas att kommissionens övervakningsuppgift är inriktad på att bedöma den offentliga sektorns finanser som helhet och inte på att granska enskilda sektorer inom dessa finanser, såvida inte en sådan sektor uppvisar sådana särdrag att målen för de offentliga finanserna som helhet äventyras. Vidare förefaller det underskott som ledamoten hänvisar till härröra från de offentliga räkenskaperna och reglerna enligt nationalräkenskapssystemet verkar inte ha följts.

Målet för de offentliga finanserna som helhet är enligt den ekonomiska rapport som åtföljer 2003 års budget 2,4 % av BNP beräknats utifrån nationalräkenskaperna. Vid uppföljningen av medlemsstaternas offentliga finanser och i synnerhet för tillämpningen av stabilitets- och tillväxtpakten är de som anges i nationalräkenskaperna. Kommissionen känner för övrigt inte till någon annan officiell prognos för Portugals offentliga underskott 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3248/02

från Antonio Di Pietro (ELDR) till kommissionen

(19 november 2002)

Ämne: Nödläge på grund av vulkanen Etnas utbrott

Sedan några veckor tillbaka är Etna, Europas högsta vulkan, på nytt aktiv med utbrott som är kraftigare än på många år.

Invånarna i byarna och städerna intill vulkanen tvingas därför leva under ständigt hot om nödläge. Det magmaflöde som, ofta oväntat, strömmar ut från bergssidorna har till och med nått fram till bebyggda områden, till exempel orten Linguaglossa. Över 400 hektar av Siciliens största pinjeskog har redan förstörts, liksom skidområdet Piano Provenzana, internationellt känt för utförs- och längdåkning.

Detta nödläge innebär ekonomisk katastrof för området genom att det påverkar nyckelsektorer som jordbruk och turism, vilket förvärrar den redan besvärliga situationen.

Mot bakgrund av ovanstående och även med tanke på att 2002 är Internationella bergsåret, uppmanas kommissionen att svara på om man kan och har för avsikt att vidta några nödåtgärder för att lindra de skador på ekonomin, och även på miljön, som dessa naturfenomen har orsakat för invånarna i Catania och grannsamhällena.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(11 december 2002)

Kommissionen upplyser parlamentsledamoten om att rådet den 11 november 2002 antog rådets förordning (EG) nr 2012/2002 av den 11 november 2002 om inrättande av Europeiska unionens solidaritetsfond(1) vars syfte är att genomföra omedelbara nödåtgärder vid större katastrofer. Om de italienska myndigheterna inom ramen för denna, lämnar in en ansökan om stöd som uppfyller kraven i förordningen, kommer kommissionen att granska denna i syfte att snarast lämna stöd till den berörda regionen.

För övrigt påminner kommissionen parlamentsledamoten om att när det gäller områden och regioner som är stödberättigade enligt strukturfonderna, får anslag för programperioden 20002006 som ännu inte har utnyttjats, på begäran av medlemsstaterna fördelas på olika prioriteringar i de regionala programmen.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2012/2002 av den 11 november 2002 om inrättande av Europeiska unionens solidaritetsfond, EGT L 311, 14.11.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3380/02

från Rosemarie Müller (PSE) till kommissionen

(21 november 2002)

Ämne: Försilvrade textilfibrer för neurodermatitsjuka hightech-kläder

Genom olika vetenskapliga rapporter har jag fått reda på att hightech-kläder med medicinsk tillämpning utvecklats under de senaste åren och numera finns att köpa. Jag anser att rapporter om plagg som tillverkats av försilvrade textilfibrer är särskilt intressanta i detta sammanhang. Med hjälp av sådana plagg kan besvär som särskilt personer med neurodermatit lider av lindras betydligt, och hudens tillstånd förbättras märkbart.

Denna behandlingsmetod har emellertid nackdelen att kostnaden för dessa medicinskt värdefulla klädesplagg är tämligen hög. Rapporterna pekar emellertid också på en möjlighet om man skulle ha rätt att få kostnaderna för dessa plagg ersatta av försäkringskassan skulle detta t.o.m. kunna minska försäkringskassans utgifter eftersom de neurodermatitdrabbades dyra salvor och mediciner till stor del inte längre skulle behövas. Mot denna bakgrund undrar jag följande:

Känner kommissionen till denna nya behandlingsmetod?

Tar kommissionen konkret hänsyn till den vid den fortsatta utformningen av hälsovårdspolitiken?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

Nej. Kommissionen känner inte till denna produkt eller dess egenskaper och eventuella medicinska effekter. EU:s folkhälsopolitik stöder sig på artikel 152 i EG-fördraget och på denna grund har parlamentet och rådet nyligen antagit ett sexårigt åtgärdsprogram(1). Detta program har tre prioriterade områden, nämligen att förbättra kunskaperna i syfte att främja folkhälsan, att snabbt vidta åtgärder vid hälsorisker samt att beakta faktorer som påverkar hälsan.

Den minskning av sjukvårdskostnaderna som kläder av denna typ eventuellt skulle kunna bidra till anses vara en fråga som hör till medlemsstaternas behörighet och täcks inte av det ovannämnda folkhälsoprogrammet.

(1) Europaparlamentets och rådets beslut nr 1786/2002/EG av den 23 september 2002 om antagande av ett program för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet (20032008) Kommissionens uttalanden, EGT L 271, 9.10.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3490/02

från Bill Newton Dunn (ELDR), Imelda Read (PSE), Phillip Whitehead (PSE),Roger Helmer (PPE-DE), Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) ochNicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(9 december 2002)

Ämne: Möjlighet för grevskapenatt komma i fråga för stöd genom EU:s vänortsprogram mellan städer

På grund av de strukturella skillnaderna mellan den lokala ledningen i Förenade kungariket och på den europeiska kontinenten verkar de brittiska grevskapen inte vara berättigade till EU-stöd för vänortsverksamhet enligt åtgärd A eftersom de inte anses vara kommuner, medan kommunerna på den europeiska kontinenten erhåller sådant stöd. Grevskapen är emellertid inte bara direkta tillhandahållare av tjänster, utan även i hög grad inblandade i vänortsverksamheten.

Kan kommissionen anslå medel som täcker skillnaderna mellan de lokala ledningsstrukturerna i Förenade kungariket och de lokala ledningsstrukturerna på den europeiska kontinenten och se till att grevskapen i Förenade kungariket blir berättigade till EU-medel för vänortsverksamhet?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(21 januari 2003)

Vänortsverksamheten grundar sig på budgetrubrik A-321. Enligt budgetanmärkningarna är anslagen avsedda att främja vänortsförbindelser mellan städer i unionen samt vänortsförbindelser mellan städer i unionen och städer i kandidatländerna.

Det nuvarande förfarandet för att få bidrag till vänortsverksamhet är genom en inbjudan att lämna projektförslag som offentliggörs årligen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

För närvarande ges bidrag till två slags insatser:

a) Möten mellan medborgare i vänortsstäder och vänortskommuner,

b) konferenser med europeiska teman som gäller vänortsverksamhet samt utbildning och information för tjänstemän som sysslar med vänortsverksamhet.

Del a) är avsedd att bidra direkt till möten mellan medborgare i städer och kommuner. Därför riktas den endast till städer och kommuner och inte till andra nivåer av lokal förvaltning (såsom County Councils i Förenade kungariket, landsting i Sverige eller Kreise i Tyskland).

Del b) är avsedd att bidra mer indirekt till vänortsverksamheten genom att i tema- och utbildningsevenemang engagera de viktigaste personerna från städer och kommuner som kan sprida budskapet vidare. Därför riktas den delen även till olika organisationer som deltar i sådan verksamhet (lokala och regionala myndigheter, föreningar och sammanslutningar av lokala myndigheter). Ur denna del får även den andra nivån av lokala myndigheter möjligheter att dra fördel av vänortsverksamheten.

Kommissionen är medveten om mångfalden av strukturer av lokala myndigheter i Europa. Alla medlemsstater behandlas likadant och de brittiska grevskapen är inte missgynnande jämfört med motsvarande strukturer i andra medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2205/02

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(12 juli 2002)

Ämne: Prisskillnader i resebranschen

När man bokar flygbiljetter inom EU (till länder inom eller utanför EU) varierar priset på samma flyg som bokats på samma sätt, ofta beroende på i vilket land den som betalar är bosatt eller var bokningen görs.

De som bokar biljett hos en färjelinje inom EU blir ofta tillfrågad om de är bosatta i det land där bokningen görs och ibland uppmanas de lämna sin adress.

Kan kommissionen svara på om denna praxis strider mot EU:s politik och bör klassas som ett konkurrenshinder?

Kan kommissionen ange vad som görs för att undersöka om huruvida detta är lagligt, hur utbrett det är inom resebranschen och vad som görs för att det skall upphöra?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 september 2002)

De prissättningsmetoder som frågeställaren nämner kan i vissa specifika fall utgöra en överträdelse av EG:s konkurrensregler.

Om ett företag begränsar vissa av sina priserbjudanden enbart på grundval av betalarens land eller bosättningsort, tar det i praktiken ut olika priser för samma tjänster. Sådana metoder kan under vissa omständigheter strida mot EG:s konkurrensregler. Detta är fallet om företaget i fråga har en dominerande ställning på den berörda flyglinjen. Detsamma gäller om transportföretag ingår avtal om att tillämpa en sådan prispolitik eller om ett transportföretag hindrar sina återförsäljare från att sälja en viss typ av biljetter utanför den medlemsstat där de är etablerade.

Dessa metoder undersöks mycket noggrant av kommissionen. Inom luftfartssektorn undersöker kommissionen bland annat de IATA-regler som anger vilka villkor en resebyrå måste uppfylla för att beviljas IATA-ackreditering och att utfärda biljetter på grundval av detta. Inom sjöfartssektorn har kommissionen vid upprepade tillfällen undersökt prissättnings- och bokningsmetoder av den typ

frågeställaren beskriver. Som svar på en hänvändelse från en konsument har kommissionen nyligen undersökt de prissättningsmetoder som tillämpas av ett färjebolag som trafikerar över Engelska kanalen för att garantera att de inte strider mot EG:s konkurrensregler.

Det bör också noteras att i vissa fall kan olikheter i medlemsstaternas lagstiftning om säljfrämjande åtgärder tvinga transportföretag som upprätthåller en förbindelse mellan två medlemsstater att avstå från att bevilja sin kund i den ena medlemsstaten en rabatt. Dessa skillnader mellan nationella lagar kan leda till att potentiella kunder som är bosatta i de medlemsstater som har de strängaste lagarna kan bli diskriminerade. Kommissionen antog i oktober 2001 ett förslag till en förordning för att harmonisera detta område, så att begränsningarna av värdet på rabatter och bonusar kan avskaffas och ersättas av krav på öppenhet som skall garantera att konsumenterna informeras om kampanjerbjudandenas karaktär.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2525/02

från Colette Flesch (ELDR) till kommissionen

(11 september 2002)

Ämne: Omorganisering av direktoratet för innovation till generaldirektoratet för näringsliv

Kan kommissionen precisera vilka planer den har när det gäller omorganiseringen av direktoratet för innovation till generaldirektoratet för näringsliv?

Har man i synnerhet planerat att enheter skall överföras mellan Bryssel och Luxemburg? Vilka?

Har man planerat att flytta enheter till andra institutioner eller avdelningar? Vilka?

Har man planerat att lägga ned A-tjänster? Vilka?

Är de planerade åtgärderna förenliga med det beslut som medlemsstaternas regeringar fattade den 8 april 1965 och de åtaganden som kommissionen ingått gentemot de luxemburgska myndigheterna?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(28 oktober 2002)

Såsom anges i policydokumentet Future of the Luxembourg site som kommissionen lade fram i januari 2000, håller kommissionen på att grundligt se över organisationen inklusive lokaliseringen när det gäller vissa avdelningar som är förlagda till Luxemburg, såsom direktoratet Innovation inom generaldirektorat (GD) Näringsliv.

Vid denna undersökning arbetar kommissionen med utgångspunkt i riktlinjerna i 2001 års policydokument:

- Att konsolidera Luxemburg som ett av kommissionens säten.

- Att upprätta en förbindelse mellan inrättandet av ny verksamhet i Luxemburg och överföringen av små enheter till Bryssel. Dessa förändringar bör utformas så att driftseffektiviteten optimeras inom kommissionens olika förvaltningar samtidigt som budgetkostnaderna hålls nere, och framför allt så att ett så litet antal personer som möjligt behöver överflyttas. Det bör införas

bestämmelser som ger relevant yrkesrådgivning och stöd till personal som kan komma att påverkas av ändringar knutna till Luxemburg. Dessa ändringar kan införas först efter förhandlingar med myndigheterna i Luxemburg, efter det att ett övergripande avtal slutits på tydliga och otvetydiga villkor samt efter samråd med fackföreningar och yrkesorganisationer.

- Att ta särskild hänsyn till den mångkulturella bakgrunden vad gäller utbildningsstrukturer och sociala strukturer.

- Att föra formella diskussioner med fackföreningar och yrkesorganisationer, såväl som mer generella diskussioner med personalen om utformningen av en strategi för sätet i Luxemburg.

- Att fortsätta dialogen mellan Luxemburgs myndigheter och gemenskapens institutioner, särskilt med hänsyn till administrativa frågor och de fysiska villkoren för de förvaltningar som är förlagda till Luxemburg.

Inga beslut har ännu fattats. Under tiden vill kommissionen återigen betona sitt engagemang i förnyelsepolitiken när det gäller att förbättra effektiviteten inom den europeiska verksamheten. Därför gav kommissionen sitt fulla stöd till att det sjätte ramprogrammet låter innovationen spela en stor roll i skapandet av ett europeiskt forskningsområde. För närvarande överväger kommissionen på vilket sätt direktoratet Innovation bäst skall organiseras för en ännu mer framgångsrik förvaltning av dess politik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2678/02

från Erik Meijer (GUE/NGL), Pedro Marset Campos (GUE/NGL)och Herman Schmid (GUE/NGL) till rådet

(24 september 2002)

Ämne: Fortsatt fredlig lösning på den långvariga konflikten på Filippinerna genom att kriminalisering av icke-terroristiska organisationer undviks

1. Erinrar sig rådet Europaparlamentets resolution av den 14 januari 1999 om situationen för de mänskliga rättigheterna på Filippinerna(1), med sin bekräftelse av parlamentets resolution av den 13 december 1990 där parlamentet uppmuntrade och uttalade sitt stöd för fredsförhandlingarna mellan Filippinernas regering och det politiska partiet National Democratic Front of the Philippines (NDFP) samt uppmanade kommissionen och rådet att stödja och hjälpa parterna, samt att underlätta stöd och hjälp, när dessa skall hålla sina formella fredsförhandlingar och genomföra utvecklings-, stöd- och återuppbyggnadsprogram och projekt för att lägga grunden till en rättvis och varaktig fred?

2. Har rådet noterat det uttalande som gjordes den 3 september 2002 av förhandlingspanelen hos National Democratic Front of the Philippines (NDFP) och fick titeln Why the CPP and NPA are not terrorist organisations?

3. Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att det skall kunna undvikas att NDFP och de organisationer som hör till den (CPP, alltså Filippinernas kommunistiska parti och NPA, alltså New People's Army) eller personer på ansvarsfulla poster inom NDFP, CPP och NPA förs upp på någon av FN:s sanktionskommittés eller EU:s listor över terrororganisationer, vilket kunde lägga hinder i vägen för en snabb och fredlig lösning på denna långvariga konflikt?

(1) EGT C 104, 14.4.1999, s. 116.

Svar

(18 februari 2003)

1. Rådet har tagit del av Europaparlamentets resolution från den 14 januari 1999 om situationen för de mänskliga rättigheterna i Filippinerna.

2. Rådet har inte diskuterat uttalandet av den 3 september 2002 från Filippinska nationella demokratiska frontens förhandlingsdelegation med titeln Varför CPP och NPA inte är terroristorganisationer.

3. Efter att ingående ha granskat den tillgängliga informationen enligt de fastställda kriterier i artikel 1.4 i rådets gemensamma ståndpunkt 2002/931/GUSP, har rådet beslutat att föra upp NPA och dess ledare José Maria Sison på sin senaste uppdateringen(1) av förteckningen över personer eller organisationer som omfattas av åtgärderna i gemensam ståndpunkt 2001/931/GUSP.

(1) Gemensam ståndpunkt 2002/847/GUSP, EGT L 295, 30.10.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3330/02

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(26 november 2002)

Ämne: Skatt på nöjesfartyg i Grekland

Enligt uppgifter i nyhetsbulletinen Agence Europe (av den 24 juli 2002) har kommissionen beslutat att dra Grekland inför EG-domstolen med anledning av att landet kräver en särskild skatt av privata nöjesfartyg som kommer in på grekiskt territorialvatten.

Enligt samma källa påläggs denna skatt enligt en lag som det grekiska parlamentet godkände 1999. Skatten avser fartyg vars längd uppgår till eller överstiger 7 meter och som kommer in på grekiskt vatten utan att ha stadigvarande ankarplats i någon grekisk hamn.

Stämmer dessa uppgifter? Vilka eventuella sanktioner kommer att riktas mot Grekland med anledning av detta, om domen blir fällande? I vilka andra medlemsländer förekommer en liknande skatt?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(23 december 2002)

Det stämmer att kommissionen inlett ett förfarande mot Grekland med anledning av detta lands skattelagstiftning. Utan kännedom om att det skulle finnas liknande bestämmelser i andra medlemsstater har kommissionen underrättats om att det enligt grekisk skattelagstiftning av privata nöjesfartyg vars längd överstiger sju meter skall tas ut en trafikavgift vid inresa på grekiskt vatten. Denna avgift utgör dock enligt kommissionens tolkning en avgift med motsvarande verkan, vilket förbjuds i EG-fördraget, särskilt i artiklarna 23 och 25 i detta.

När EG-domstolen uttalat sin dom och om denna bekräftar kommissionens tolkning, kommer kommissionen att inleda en dialog med Grekland i enlighet med de former och förfaranden som föreskrivs i EG-fördraget när det gäller kränkningar av gemenskapens lagstiftning. Denna dialog bör kunna ligga till grund för en process för reform av den nationella skattelagstiftningen. Efter denna reform kommer kommissionen att undersöka den nya grekiska lagstiftningen och fastställa huruvida denna står i överensstämmelse med gemenskapsrätten.

Parlamentsledamoten kan i pressmeddelandet av den 23 juli 2002(1) finna den juridiska analys som legat till grund för kommissionens beslut att föra Grekland inför EG-domstolen med anledning av trafikavgiften för nöjesfartyg.

(1) IP/02/1120.