ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0662/00

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Femte handlingsprogrammet för jämställdhet mellan kvinnor och män

Mot bakgrund av den debatt om det femte handlingsprogrammet för jämställdhet som hölls den 22 februari 2000 skulle jag vilja ställa ett par frågor till kommissionsledamoten Anna Diamantopoulou, som medverkade vid debatten.

1. Kan man förvänta sig att programmet kommer att antas i slutet av 2000 eller början av 2001, eftersom det är planerat att det skall inledas 2001?

2. Tror kommissionen att det femte handlingsprogrammet kommer att omfatta mainstreaming och positiv särbehandling, och hur kommer i så fall anslagen att fördelas mellan dessa två typer av insatser?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(21 mars 2000)

Som kommissionsledamoten med ansvar för sysselsättning och socialpolitik påpekade vid diskussionen i utskottet för kvinnors rättigheter den 22 februari 2000 kommer förslaget till nytt ramprogram för jämställdhet för perioden 20012005 att läggas fram före sommaren 2000. Både det portugisiska och det franska ordförandeskapet har fört upp denna punkt på dagordningen för att se till att det nya programmet antas av rådet på grundval av artikel 13 i fördraget. Avsikten är att det skall kunna genomföras under 2001.

Finansieringen av det nya programmet kommer att avspegla den kombinerade strategin med både specifika åtgärder mot ojämlikhet som drabbar kvinnor och integrering av ett jämställdhetsperspektiv på andra områden. Genom denna nya strategi kommer kommissionen att anmodas redogöra för sina insatser för att främja jämställdhet (genom integreringsstrategier eller aktiva åtgärder), både när det gäller innehåll och använda medel, eftersom det nya programmet är ett paraply för gemenskapspolitiska åtgärder som kan bidra till att skapa jämställdhet. I det nya programmet kommer också att ingå en rad övergripande samordningsåtgärder som syftar till att säkerställa att insatserna är effektiva och förenliga, samt kontroll, rapportering och utvärdering. Åtgärder som inte kan finansieras inom ramen för andra budgetposter kommer att läggas fram i form av ett rådsbeslut om ett handlingsprogram med en särskild budgetpost (B3-4012).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0220/00

från Willy De Clercq (ELDR) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Återkrav av tullar på textilprodukter som importerats från Bangladesh

Efter att en delegation från gemenskapen farit till Bangladesh mot slutet av 1996 för att kontrollera giltigheten hos 15 000 ursprungscertifikat, formulär A, som utfärdats från

och med slutet av 1993 till och med mitten av 1996 har tullmyndigheterna i var och en medlemsstat uppmanats att återindriva tullar som efterskänkts med stöd av dessa certifikat, i de fall då 1) det klart framgått att certifikaten varit förfalskade eller hänfört sig till varor som inte framställts i Bangladesh och som 2) producenter i Bangladesh utverkat genom oriktiga förklaringar till Export Promotion Bureau.

Bangladesh erkände de problem som uppträtt i samband med att ursprungscertifikat (formulär A) utfärdats samt att kontrollerna därvid varit otillräckliga. Dessutom lär de berörda importörerna från Europeiska unionen först i ett mycket sent skede ha underrättats om problemen av myndigheterna i Bangladesh.

Stämmer det att kommissionen för närvarande behandlar ett förslag om att de berörda importörerna skall befrias från betalning av vissa tullar, med hänvisning till exceptionella omständigheter? Om så är fallet: vilka åtgärder kommer att vidtas och vilka perioder kommer att omfattas av dessa åtgärder? Om så inte är fallet: är kommissionen då beredd att vidta åtgärder?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(28 mars 2000)

Det är riktigt att tull för import som genomförts med stöd av 15 000 ursprungscertifikat utfärdade av myndigheterna i Bangladesh från 1994 till mitten av 1996 har förklarats kunna utkrävas eftersom dessa intyg har dragits tillbaka (upphävts) av myndigheterna i Bangladesh under de förhållanden som beskrivs i den fråga som parlamentsledamoten ställer, vilket i alla avseenden överensstämmer med bestämmelserna i förordning EEG nr 2454/93(1).

I december 1996 genomförde gemenskapen en delegationresa inriktad på utvecklingsbistånd och administrativ undersökning i Bangladesh. Under denna resa bekräftades misstankarna om oegentligheter och på grundval av dessa konstateranden offentliggjorde kommissionen informationen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i april 1997(2).

En naturkatastrof av betydande mått som gav stora återverkningar på det ekonomiska livet i Bangladesh och på administrationens funktion drabbade detta land mellan juni och augusti 1998 (översvämningar). Kommissionen håller för närvarande på att undersöka om dessa händelser utgör exceptionella omständigheter enligt den ovannämnda förordningen.

(1) EGT L 253, 11.10.1993.

(2) EGT C 107, 5.4.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0193/00

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Vägtunnel i hamnstaden Olbia på Sardinien

Som svar på min fråga E-2039/99(1) om tunneln i Olbia meddelade kommissionen att de italienska myndigheterna är ålagda att genomföra en undersökning i förebyggande syfte för att fastställa om projektet, som faller under kategori 12 i bilaga II till direktiv 85/337/EEG(2) måste underställas en miljökonsekvensbedömning. Arbetet med tunneln har nu redan påbörjats.

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att denna undersökning i förebyggande syfte skall genomföras så snart som möjligt? Anser den inte att ett förfarande för fördragsbrott bör inledas mot Italien för överträdelse av omnämnda direktiv eftersom undersökningen i förebyggande syfte är obligatorisk för de projekt som anges i direktivets bilagor och för vars införlivande medlemsstaten har utrymme för eget skön, vilket bekräftats av domstolen(3)

Frågeställaren betonade även i fråga 2039/99 att ANAS utan anbudsinfordran anlitade det romerska företaget Tor di Valle för tunnelbygget, som står i strid med byggnadsplanen från 1980 för hamnen.

Anser inte kommissionen att man i samband med att kontrakt för tunnelbygget tilldelades utan något offentligt anbudsförfarande brutit mot gemenskapens bestämmelser om offentlig upphandling(4)

(1) EGT C 219 E, 1.8.2000, s. 73.

(2) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(3) Jfr. Domstolens dom av den 2 maj 1996 i mål 133/94.

(4) Jfr. rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992, 93/36/EEG av den 14 juni 1993 och 93/37/EEG av den 14 juni 1993.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 mars 2000)

Kommissionen har inlett ett förfarande i det ärende som parlamentsledamoten nämner och har begärt detaljerade upplysningar från de italienska myndigheterna. Förhållandena kommer att bedömas på grundval av deras svar.

Vad gäller de eventuella åtgärder som kommissionen kommer att vidta för att garantera att gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt, begränsas kommissionens befogenheter till dem som följer av EG-fördraget. Kommissionen kommer i sin roll som EG-fördragets väktare inte att tveka att vidta alla nödvändiga åtgärder, inklusive överträdelseförfaranden enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget, för att se till att den gemenskapslagstiftning som är tillämplig i detta specifika fall efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1822/00

från Jean-Claude Fruteau (PSE) till kommissionen

(7 juni 2000)

Ämne: Uppföljning av beslutet vid toppmötet i Lissabon om regioner i gemenskapens yttersta landområden

Toppmötet i Lissabon anmodade kommissionen att så snart som möjligt inför rådet lägga fram förslag om genomförandet av kommissionens rapport beträffande artikel 299.2 i Amsterdamfördraget.

Skulle kommissionen kunna presentera sin tidsplanering för detta ärende?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Prodi

(27 juni 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sina svar på muntliga frågor nr H-0413/00 ställd av Costa Neves och H-0440/00 ställd av Casaca under frågetiden vid parlamentets möte den maj 2000(1) och juni 2000(2).

(1) Parlamentsdebatter (maj 2000).

(2) Parlamentsdebatter (juni 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0995/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Vitbok om livsmedelssäkerhet

I bilagan till sin vitbok om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719), uppger kommissionen att den kommer att lägga fram ett förslag till direktiv om berikade livsmedelsprodukter.

Kan kommissionen upplysa om följande:

1. På vilka grunder kommer den vetenskapliga livsmedelskommittén att fastställa de övre gränsvärdena för konsumtion av vitaminer och mineraler, och hur kommer kommissionen att använda sig av dessa värden då den i direktivet om berikade livsmedelsprodukter fastställer gränser för högst tillåtna värden?

2. Kommer detta direktiv att tillåta tillsatser av de mineraler och vitaminer som ingår i kommissionens förteckning i direktivet 1999/21/EG om dietlivsmedel för speciella medicinska ändamål?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 maj 2000)

1. Kommissionen har gett Vetenskapliga livsmedelskommittén i uppdrag att granska de övre gränsvärdena för dagligt intag av vitaminer och mineralämnen som sannolikt inte medför skadliga hälsoeffekter. Det är Vetenskapliga livsmedelskommitténs ansvar att se till att denna granskning är förenlig med principerna för vetenskaplig riskbedömning.

Kommissionen avser att i sitt förslag till direktiv om berikade livsmedel inbegripa de principer och kriterier som bör beaktas när de övre gränsvärdena fastställs för tillsats av vitaminer och mineralämnen. Eftersom förslaget inte ännu är klart kan kommissionen inte ännu lämna detaljerade uppgifter om dessa principer och kriterier. En av principerna kommer till exempel att vara grundprincipen för livsmedelslagstiftning, nämligen att produkter med tillsats av vitaminer och mineralämnen måste vara säkra. Ett annat kriterium kommer att vara att man måste beakta potentiellt intag från alla livsmedelskällor.

De övre gränsvärdena för intag av vitaminer och mineralämnen i berikade livsmedel kommer att fastställas på grundval av de övre gränsvärden som fastställs genom Vetenskapliga livsmedelskommitténs vetenskapliga riskbedömning och de fastställda kriterierna och principerna som ingår i en bedömning inom ramen för riskhantering.

2. I kommissionens direktiv 1999/21/EG av den 25 mars 1999 om dietlivsmedel för speciella medicinska ändamål(1) ingår en förteckning över vitaminer och mineralämnen som skall finnas i dessa produkter. Den 12 maj 1999 antog Vetenskapliga livsmedelskommittén ett yttrande om näringsämnen som tillsätts speciallivsmedel. I den rapporten ingår en förteckning över vitaminer och mineralämnen som påminner om förteckningen i direktiv 1999/21/EG. Dessa förteckningar kommer att ligga till grund för den kommande förteckningen över vitaminer och mineralämnen som får tillsättas i berikade livsmedel.

(1) EGT L 91, 7.4.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0650/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Regionalpolitik

Under sitt framträdande inför utskottet för regionalpolitik sade Landaburu att man för att förbättra och effektivisera regionalpolitiken måste ändra eller utöka nuvarande kriterier och inte längre ha BNP per invånare som enda kriterium.

Vilka andra kriterier anser kommissionen bör uppställas?

Har det redan fattats beslut om dessa nya kriterier?

När har man tänkt anta detta beslut?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(31 mars 2000)

I rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna,(1) hänvisas i artikel 3 till bruttonationalprodukten (BNP) per capita. I denna artikel anges att de regioner som berörs av mål 1 (regioner som utvecklas långsammare) är regioner på NUTS II-nivå vilkas BNP per capita mätt i köpkraft och beräknad på de senaste tre årens siffror, som finns tillgängliga den 26 mars 1999, är lägre än 75 % av gemenskapens genomsnitt.

Den regionala bruttonationalprodukten är en indikator som sammanfattar produktionsaktiviteten i en region. Den är därför lämplig att använda för att mäta regionernas ekonomiska utvecklingsnivå. Kriteriet BNP per capita uttryckt i köpkraftsstandard och beräknat på NUTS II-nivå har för övrigt använts sedan 1988 för att bestämma vilka regioner som är stödberättigade inom mål 1.

I enlighet med artikel 3 i ovannämnda förordning fastställde kommissionen den 1 juli 1999 förteckningen över de regioner som är stödberättigade inom mål 1. Denna förteckning gäller till och med 31 december 2006.

Kommissionen har mot denna bakgrund inte för avsikt att för perioden 20002006 föreslå några andra kriterier för rätten till stöd inom mål 1 än de som antagits av rådet med parlamentets samtycke.

Vid fördelningen av de ekonomiska medlen mellan stödberättigade regioner inom mål 1 tar man dessutom hänsyn till andra kriterier än regional BNP per capita, i synnerhet arbetslöshetsgraden.

Kommissionen erinrar ledamoten om att vad gäller mål 2 (regioner med strukturella problem) anges i artikel 4 i samma förordning ett antal kriterier utöver BNP per capita som kan användas för att avgöra om de föreslagna områdena är stödberättigade.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0599/00

från Hugues Martin (PPE-DE) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Omvandling av likvida medel till euro

Den 1 januari 2000 kommer alla nationella likvida medel i de länder som ingår i euroområdet att omvandlas till euro. Det finns medborgare som hemma förvarar belopp som, utan att härröra från olaglig verksamhet, inte har beskattats.

Dessa likvida medel, som har sitt ursprung i olika sorters verksamhet, har att göra med traditionen att göra betalningar kontant och utgör det som i den franska folkliga kulturen vanligtvis kallas le bas de la laine (ungefär: pengar i madrassen).

Omvandlingen av dessa likvida medel till euro kommer dock nödvändigtvis att innebära att innehavarna måste betala skatt eller till och med böter, och om åtgärder inte vidtas finns det en viss risk för skatteflykt utanför euroområdet eller till och med för skattefusk.

Även om några ungefärliga belopp inte kan uppges för varje medlemsstat vad avser dessa likvida medel, anser de nationella bankerna att detta är en faktor som inte får försummas och att konsekvenserna av en omfattande skatteflykt skulle kunna skada ekonomierna inom euroområdet.

Vidare finns det en risk för att det inom unionen uppstår en skadlig skattekonkurrens beroende på de mer eller mindre liberala lösningar som medlemsstaterna kommer att tillämpa.

Man bör inte tillbakavisa den lösning som går ut på att under vissa förutsättningar återinvestera i de nationella ekonomierna.

Har kommissionen behandlat detta problem, framför allt inom ramen för det skattepaket som för tillfället diskuteras? Om så är fallet, kan den förklara vilka förslag som gjorts i detta ärende? Om svaret är nekande, avser den att ta upp frågan för behandling?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(27 april 2000)

För att undvika att komplicera omvandlingen av likvida medel till euro under 2002, vill inte medlemsstaterna skapa nya kontroller utöver dem som redan finns. Enligt rådets direktiv nr 91/308/EG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar(1), skall bankerna bara kontrollera identiteten på de kunder som växlar in ett belopp på över 15 000 euro i en eller flera omgångar.

Omvandlingen av likvida medel kommer att vara avgiftsfri för bankkunderna under förutsättning att beloppen inte är för stora. Det kommer ofta vara möjligt att växla in likvida medel i affärsbanker under flera månader efter det att omvandlingen upphört att gälla. Omvandlingen av likvida medel kommer att gälla under en längre tidsperiod hos centralbanken i allmänhet under tio år eller ibland under en obegränsad period, som i Belgien.

(1) EGT L 166, 28.6.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0700/00

från James Nicholson (PPE-DE) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Kanarieöarnas importförordningar

Kan kommissionen förklara varför Kanarieöarna har andra förordningar för import av certifierad sättpotatis än andra regioner inom Europeiska unionen och dessutom ange om detta förhållande kommer att ändras?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 april 2000)

Gemenskapens växtskyddsordning som fastställts i rådets direktiv 77/93/EEG av den 21 december 1976 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen(1) anpassades genom direktiv 94/13/EG(2) för att ta hänsyn till den specifika växthälsosituationen på Kanarieöarna. Med detta direktiv har man tagit hänsyn till att öarna ligger avlägset, som är orsaken till att växthälsosituationen är speciell samt till behovet av särskilda bestämmelser i bilagorna till direktivet för skydd av Kanarieöarna.

Det praktiska genomförandet av integreringen av Kanarieöarna i gemenskapens växtskyddsordning har dock ännu inte ägt rum. Man väntar fortfarande på en uppdaterad förteckning i vilken specificeras de skadliga organismer som berör Kanarieöarna, med angivande av de fytosanitära bestämmelser som anses nödvändiga. Spanien skall tillhandahålla dessa.

På grund av den exceptionella geografiska situationen, vilken utgör ett svårt handikapp, tillämpas även rådets förordning (EEG) nr 1601/92 på dessa öar. Det är en ordning om undantag för avgifter och/eller tull på olika produkter, inklusive sättpotatis, som är direktimporterad från tredje land. Mängden varor som omfattas av denna ordning fastställs årligen på grundval av efterfrågan.

(1) EGT L 26, 31.1.1977, som senast ändrats genom kommissionens direktiv 1999/53/EG, EGT L 142, 5.6.1999.

(2) EGT L 92, 9.4.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0425/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Skydd av djur vid transporter

Kommissionen lade fram fem rapporter 1999 om veterinäruppdrag som utförts i olika medlemsstater. I rapporterna framgår det att man i Frankrike, Italien, Grekland, Belgien och Irland i stor utsträckning inte tar hänsyn till bestämmelserna i rådets direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport(1) (ändrat genom direktiv 95/29/EG)(2).

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att få dessa medlemsstater att tillämpa bestämmelserna i direktivet?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

(2) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0340/00, E-0341/00 och E-0425/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(21 mars 2000)

Genom rapporter från Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och klagomål från olika organisationer känner kommissionen till att rådets direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport, ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG, inte genomförts på ett tillfredsställande sätt i alla medlemsstater. Kommissionen håller dessa problem noga under uppsikt och medlemsstaternas myndigheter görs uppmärksamma på dem när de uppdagas. Överträdelseförfaranden har inletts inom detta område särskilt mot en medlemsstat och andra överträdelseförfaranden är under förberedelse.

Dessutom skall kommissionen enligt artikel 13 i direktivet lämna en rapport till rådet om medlemsstaternas erfarenheter sedan direktivet trädde i kraft. Till denna rapport kan förslag bifogas. Rapporten kommer att överlämnas inom kort och i den beaktas alla tillgängliga uppgifter.

Under tiden har en arbetsgrupp inom Ständiga veterinärkommittén inrättats för att överväga problem i samband med genomförandet av direktivet när det gäller transporter över långa sträckor. Kommissionen kommer eventuellt att överväga att ändra gemenskapslagstiftningen på grundval av slutsatserna från arbetsgruppen om transporter och mot bakgrund av medlemsstaternas erfarenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1613/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Osäker situation för AT3-personal vid det gemensamma forskningscentret i Ispra

Tillfälligt anställda med treårskontrakt vid det gemensamma forskningscentret (GFC) i Ispra har organiserat en facklig kampanj för att försöka få centrets ledning att förnya deras kontrakt. Det gemensamma forskningscentrets nya personalpolitik möjliggör flexibilitet i förvaltningen av kortsiktiga projekt, och personal med treårskontrakt utgör 25 % av den totala personalstyrkan och får inte återanställas då deras kontrakt löper ut. I stället får nya medarbetare anställning.

1. Är det förnuftigt att ständigt byta personal vart tredje år?

2. Är det inte ett meningslöst resursslöseri att inte förnya kontrakten för medarbetare som varit utmärkta under sin anställning, och ersätta dem med ny personal som inte har samma arbetslivserfarenhet som AT3-personalen?

3. Är ett av målen i den nya personalpolitiken att införa en stadigvarande osäkerhet för de anställda?

4. Skulle det inte vara bättre för forskningen och forskningscentret om man införde nya urvalsmetoder i stället för det automatiska personalbytessystemet? Då skulle man dels trygga kontinuiteten i forskningen, särskilt inom de enskilda projekten, dels få ett slut på det system som innebär att personalen automatiskt byts ut då deras kontrakt upphör.

5. Vad anser kommissionen om detta ämne?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Busquin

(10 juli 2000)

Kommissionen hänvisar ledamöten till sina svar på de skriftliga frågorna P-0692/00 från SPERONI(1) och P-1734/00 från DI PIETRO(2).

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 206.

(2) Se s. 212.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1254/00

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Mordet på den irländska advokaten Rosemary Nelson

Den 15 mars förra året avled advokaten Rosemary Nelson på grund av de skador hon åsamkats under ett bilbombsattentat.

Någon månad tidigare hade Rosemary Nelson framträtt inför sekretariatet för de mänskliga rättigheterna i Washington för att anmäla de mordhot samt det verbala och fysiska våld som hon utsatts för i staden. Några tjänstemän från den nordirländska polisen (RUC), vilkas fullständiga namn man hade kännedom om, stod bakom dessa våldshandlingar, som utlöstes av Rosemary Nelsons rykte som IRA:s advokat. Av en rapport som kommittén British-Irish Right Watch offentliggjort framgår det att även den brittiska regeringen var medveten om hoten mot Rosemary Nelson.

1. Anser rådet att den brittiska regeringen begick ett fel genom att inte ta med advokat Nelson i sina skyddsprogram?

2. Anser rådet att så stor insyn som möjligt bör beviljas i utredningarna av mordet, som RUC tydligen bär ansvaret för?

3. Bör rådet utöva påtryckningar på den brittiska regeringen för att den skall inleda en mordutredning utan dröjsmål?

Svar

(26 juni 2000)

De frågor som den ärade parlamentsledamoten ställer avser områden som inte faller under rådets behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0259/00

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Radongasnivåer inom EU

Kan kommissionen ange om den har tillgång till siffror angående nivåer vad gäller förekomsten av radongas i offentliga byggnader och bostäder i hela Europeiska unionen, och kan man vidare ange om dessa gasnivåer utgör en möjlig risk för folkhälsan i unionen?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 mars 2000)

Kommissionen har undersökt halterna av naturligt förekommande radioaktivitet i medlemsstaterna och publicerat resultaten i form av en atlas (Radiation Protection, 1993, Natural sources of ionizing radiation in Europe, EUR 14470). Kommissionen fortsätter att samla information från olika nationella undersökningar.

Med hänsyn till den eventuella faran för folkhälsan offentliggjorde kommissionen 1990 kommissionens rekommendation 90/143/Euratom av den 21 februari 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter(1). I rekommendationen föreslås en referensnivå för när man måste vidta åtgärder för att avhjälpa situationen. Denna nivå ligger på 400 becquerel per kubikmeter i redan existerande byggnader.

I allmänhet är det endast ett fåtal byggnader som överskrider den här nivån, men problemet är större i vissa medlemsstater (Finland och Sverige) och i vissa regioner.

(1) EGT L 80, 27.3.1990.