SKRIFTLIG FRÅGA E-2262/01

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Uppföljande frågor om Wajong i anledning av domen i målet Jauch

Den 17 mars 2000 ställde jag frågor om förbudet mot utförsel av de nederländska Wajong-utbetalningarna (skriftlig fråga E-0702/00(1)). Dessa frågor besvarades den 2 maj 2000 av kommissionsledamoten Diamantopoulou. Till följd av utvecklingen inom rättspraxis - framför allt domen i målet Jauch - skulle jag vilja ställa ett antal uppföljande frågor till kommissionen.

1. Kommissionen gav mig ett svar i ganska allmänna ordalag om samordningsmekanismen, där kommissionen förklarade att den i det stora hela tillämpats korrekt. Enligt då gällande lagar var detta utan vidare fallet. Denna situation har ändrats genom domen i målet Jauch, men också genom domen i målet Leclere. Skulle kommissionen än en gång vilja besvara mina frågor av den 17 mars 2000 mot bakgrund av gällande rättspraxis?

2. Den tredje frågan, om fri rörlighet för arbetstagare med barn, avfärdades med ett påpekande om att detta är tillåtet enligt domen i målet Snares och annan jämförbar rättspraxis. Hur ställer sig kommissionen till domstolens påpekande om att avsikten med förordningen skall vara att arbetstagare skall åtnjuta största möjliga rörlighet (domen i målet Jauch, domskäl 20)? Innebär detta uttalande från domstolen också att det svar som först givits på den tredje frågan kommer att ändras?

3. I fråga om att export inte är tillåten: enligt domarna i målen Jauch och Leclere räcker det inte längre att åberopa bilaga IIa för att det skall anses förbjudet att utföra en utbetalning, utan kraven måste också fyllas i innehållshänseende. Är kommissionen beredd att se över bilaga IIa så att endast sådana utbetalningar som finns omnämnda i målen Jauch och Leclere skall kunna finnas med på förteckningen där?

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 138.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Kommissionen bekräftar att medlemsstaterna när det gäller den fria rörligheten för personer inom gemenskapen i princip måste tillhandahålla förmånstagare som är bosatta i en annan medlemsstats territorium alla de socialförsäkringsförmåner som de förvärvat enligt nationell lagstiftning. Som påpekas i kommissionens svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-702/00 anges i gemenskapens bestämmelser för samordning av nationella socialförsäkringssystem (särskilt förordning nr 1408/7(1)) att särskilda undantag kan göras från exportabilitetsprincipen, i synnerhet när det gäller särskilda icke-avgiftsfinansierade förmåner som antingen är avsedda istället för eller som tillägg till andra förmåner i fråga om de berörda riskerna eller enbart som särskilt skydd för människor med funktionsnedsättning. Enligt det system som införs genom denna förordning skall sådana förmåner - om de finns upptagna i bilaga IIa - således ingå i ett särskilt system som enbart garanterar att de förmåner som föreskrivs i medlemsstatens lagstiftning skall beviljas förmånstagare som är bosatta inom dess territorium(2).

I Snares-målet(3) bekräftade domstolen i princip att denna avvikelse från exportabilitetsprincipen är förenlig med EG-fördraget, särskilt när det gäller kontantförmåner som har nära anknytning till särskilda ekonomiska och sociala förhållanden. Som parlamentsledamoten påpekar i sin fråga har domstolen dock kompletterat denna rättspraxis med domarna i målen Jauch(4) och Leclere(5). I dessa domar slår domstolen fast att avvikelse från exportabilitetsprincipen på grund av införande av vissa förmåner i bilaga IIa är oförenlig med principen om fri rörlighet för arbetstagare enligt EG-fördraget, särskilt om det inte gäller särskilda förmåner utan förmåner som har anknytning till traditionella grenar av socialförsäkringen.

Mot bakgrund av denna rättspraxis undersöker kommissionen för närvarande om de förmåner som anges i bilaga IIa alltid uppfyller de kriterier som domstolen fastställt för att motivera ett beslut om att de inte kan exporteras. Denna granskning gäller inte enbart den nederländska förmånen Wajong, utan alla förmåner i bilagan. Kommissionen planerar att före årets slut för gemenskapslagstiftaren lägga fram ändringsförslag för förordning (EEG) nr 1408/71. Kommissionen föreslår bland annat att man skall stryka de förmåner i bilaga IIa som inte längre anses motiverade, till exempel de österrikiska och luxemburgska förmåner som domstolen i domarna i målen Jauch och Leclere ansåg vara lämpliga att exportera.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, EGT L 149, 5.7.1971, uppdaterad genom förordning (EG) nr 118/97 - EGT L 28, 30.1.1997.

(2) Se artikel 4.2a och artikel 10 i förordning nr 1408/71, som infördes genom förordning (EEG) nr 1247/92 - EGT L 136, 19.5.1992.

(3) Dom av den 4 november 1997, Snares, C-20/96, Reg., p. I-6057.

(4) Dom av den 8 mars 2001, Jauch, C-215/99, ej publicerad.

(5) Dom av den 31 maj 2001, Leclere, C-43/99, ej publicerad.