SKRIFTLIG FRÅGA P-0906/02

från Karla Peijs (PPE-DE) till kommissionen

(25 mars 2002)

Ämne: Diskriminering av utlänningar inom det belgiska trafikbötessystemet

I fjol ställde jag en fråga till kommissionen om diskriminering av utlänningar i Belgien i samband med fortkörningsböter (E-0830/01(1)). I sitt svar anger kommissionen att den måste detaljstudera den belgiska lagstiftningen innan den kan ta ställning. Ett år senare är situationen fortfarande likadan, om inte sämre.

Den belgiska regeringen har höjt beloppet för fortkörningsböter som betalas på plats (200 EUR för var tionde kilkometer över hastighetsbegränsningen). Detta gäller utlänningar. Motsvarande summa för belgare uttrycks fortfarande i belgiska franc, och kan därför inte betalas överhuvudtaget eftersom franc inte längre är giltigt betalningsmedel. Situationen är oacceptabel. Förra året meddelade den belgiska regeringen att den inte prioriterade ärendet. I och med den senaste reformen måste jag dra slutsatsen att det endast är trafikförseelser som begås av utlänningar som prioriteras och detta utgör en form av diskriminering. Inför vitboken om transport, i vilken kommissionen har som mål att harmonisera påföljder och kontroller undrar man om det inte är dags att ställa den belgiska regeringen till svars. Detta har gått alldeles för långt. Jag förutsätter att kommissionens undersökning av den belgiska lagstiftningen kommer till samma slutsats som jag själv och jag skulle därför vilja uppmana kommissionen att omgående agera.

Under tiden har jag tagit del av en dom (C-224/00) i ett liknande fall i Italien, ett fall som kommissionen refererade till i sitt svar. Enligt denna dom får de italienska myndigheterna inte längre diskriminera personer med utländska nummerplåtar. Är det inte dags för Europeiska kommissionen att utarbeta en förteckning över de olika medlemsstaternas böteslagstiftning och undersöka om utlänningar även diskrimineras i andra länder? Denna fråga skapar mycket irritation och besvär för medborgarna och gör att unionens effektivitet kan ifrågasättas.

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 129.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(28 maj 2002)

Enligt de upplysningar som kommissionen förfogar över, fastställs i den belgiska lagstiftningen vad gäller uppbörd och utdömande av böter för trafikbrott, olika ordningar för personer som bosatta i landet jämfört med personer som inte är bosatta i landet. De förstnämnda kan antingen betala böterna genast eller inom en viss tidsfrist som fastställts av regeringen, medan de sistnämnda antingen skall betala den begärda summan genast eller deponera summan med ett tillägg för rättsliga kostnader.

Enligt vad kommissionen känner till har inte beloppen som är fastställda i lagstiftningen, som ledamoten hänvisar till, ändrats sedan januari 1998. I lagdekret av den 10 juni 1985 om uppbörd och utdömande av böter vid konstaterande av trafikbrott, ändrad genom lagdekret av den 22 oktober 1997, som trädde i kraft 1 januari 1998, anges i artikel 1 en bot på 8000 belgiska franc (motsvarande 200 EUR) om hastighet överträds med mellan 10 och 21 kilometer i timmen, om den person som är skyldig till överträdelsen inte är bosatt i Belgien. Lagdekretet av den 10 juni 1985 har därefter ändrats genom lagdekret av den 19 juli 2000 och lagdekret av den 11 december 2001, bland annat för att anpassa påföljder till euron, utan att summan för påföljderna ökade. De påföljder som gäller enligt trafiklagstiftningen (lagdekret av den 16 mars 1968) för personer bosatta i Belgien har ändrats till euro genom lagen om införande av euron för de ärenden som avses i artikel 78 i konstitutionen av den 26 juni 2000 och uppbärs nu i euro.

Som kommissionen redan har angivit i svaret på ledamotens skriftligen fråga E-0830/01(1) är en skillnad i behandling mellan personer som är bosatta i landet och personer som inte är det sakligt berättigad i avsaknad av instrument som tillåter verkställande av en dom i en annan medlemsstat än den där personer är bosatt, detta i enlighet med rättspraxis i målet Pastoors(2). En medlemsstat kan välja att införa en skyldighet som endast gäller för personer som inte är bosatta i landet att betala en summa som deposition vid överträdelser, för att ett rättsligt förfarande ska sättas i gång i stället för att böterna betalas genast.

Kommissionen håller på att avsluta sin granskning av den belgiska lagstiftningen i ljuset av domen nyligen i domstolen, den 19 mars 2002 i målet C-224/00, kommissionen mot Italien, om den italienska lagstiftningen i samma fråga och kommer att avsluta den innan den yttrar sig i frågan om lagstiftningen är förenlig med gemenskapsrätten.

En av orsakerna som gör att de belgiska myndigheterna skiljer mellan personer som är bosatta i landet och personer som inte är det, är svårigheten att få en bot som är utfärdad i en belgisk domstol verkställd i en annan medlemsstat. I detta sammanhang

pekar kommissionen på Frankrike, Sveriges och Förenade kungarikets initiativ inför rådets antagande av ett rambeslut om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff(3). I rambeslutet föreskrivs att böter som har utdömts i en medlemsstater skall erkännas och verkställas av övriga medlemsstater. Böter som för trafikbrott i medlemsstaterna är ofta snarare administrativa avgifter än straffrättsliga påföljder. Om rambeslutet skulle täcka administrativa böter denna fråga diskuteras för närvarande skulle detta ha stor betydelse för att lösa problemet med gränsöverskridande verkställighet av böter och därigenom behovet av att behandla bosatta och icke-bosatta i landet på olika sätt.

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001.

(2) Dom från EG-domstolen i ärende C-29/95.

(3) EGT C 278, 2.10.2001.