SKRIFTLIG FRÅGA E-0099/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(29 januari 2001)

Ämne: BSE: ersättning till boskapsuppfödare

En av de åtgärder som vidtagits för att skydda konsumenthälsan mot BSE har varit att köpa upp och avliva kreatur som är mer än 30 månader gamla, eftersom risken anses särskilt stor att dessa bär på BSE. Trots att detta är ett beslut som gäller hela gemenskapen är det medlemsstaterna som skall genomföra åtgärderna i praktiken. Därmed uppstår det skillnader beroende på

vilka nationella (eller regionala) myndigheter det är som betalar ut ersättningen till uppfödarna. Det är inte bara priserna för de uppköpta djuren som varierar; vissa uppfödare får en typ av kompletterande stöd, exempelvis ersättning för en del av den uteblivna inkomsten, andra uppfödare får inte någon sådan ersättning. I vissa fall är det dessutom myndigheterna som bär kostnaderna och ansvaret för säkerheten i samband med borttransporten av djuren och brännandet av riskavfallet, medan det i andra fall är lantbrukaren som bär dessa kostnader (i allmänhet har lantbrukaren endast en liten verksamhet med ett femtontal kreatur).

Mot denna bakgrund tillfrågas kommissionen följande:

Känner kommissionen till den situation som beskrivs ovan? Kan kommissionen redogöra för vilka priser och ersättningar som betalas ut till boskapsuppfödarna i de olika EU-länderna vid uppköpet av kreatur som skall avlivas? Kan kommissionen också ange i vilka länder det är lantbrukarna som bär kostnaderna för de avlivade kreaturen och riskavfallet?

Anser inte kommissionen att det vore bättre att på gemenskapsnivå harmonisera såväl ersättningarna som metoderna och ansvaret för att destruera kreatur och riskavfall?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 mars 2001)

Det finns ingen gemenskapslag som föreskriver obligatorisk slakt av djur som är äldre än 30 månader och sådana djur anses inte utgöra specificerat riskmaterial (SRM), utom de delar av djuren som anges som SRM i kommissionens beslut 2000/418/EG av den 29 juni 2000 om användning av material som utgör en risk när det gäller transmissibel spongiform encefalopati och om ändring av beslut 94/474/EG(1).

Kommissionens förordning (EG) nr 2777/2000 av den 18 december 2000 om undantagsåtgärder till stöd för nötköttsmarknaden(2) antogs inte enbart för att främja testning av samtliga djur över 30 månader, men även för att stödja marknaden att undanskaffa djur som annars skulle slaktas för användning som livsmedel, vilket skulle leda till att den obalanserade utbudssituationen försämras ytterligare. Enligt särskilda regler i förordningen fastställs att ordningen finansieras av både kommissionen och de nationella myndigheterna.

När det gäller den verkliga utbetalningen, enligt ordningen för uppköp och destruering av djur inom ramen för de grundläggande reglerna i artikel 4 i den ovan nämnda förordningen, är det logiskt att priserna varierar beroende på kategori, kvalitet och rådande marknadspriser. Kommissionen har endast tillfälliga uppgifter när det gäller jordbrukarnas bidrag till destrueringskostnaderna, men söker för närvarande mer information om frågan.

Kommission har ständigt påmint medlemsstaterna om att nationell finansiering, som inte sker i enlighet med gemenskapens lagstiftning, av åtgärder eller ersättningar i samband med BSE måste anmälas och skötas i enlighet med gemenskapens lagstiftning. Inom kort kommer kommissionen att lägga fram en rapport i syfte att se till att den inre marknaden fungerar väl.

(1) EGT L 158, 30.6.2000.

(2) EGT L 321, 19.12.2000.