ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0053/02

från Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE) till rådet

(25 januari 2002)

Ämne: Ramavtalet mellan Deutsche Orden, affärsområde DOH International och Europeiska kommissionen

Mellan DOH International (Deutsch-Ordens-Hospitalwerk GmbH) och Europeiska kommissionen undertecknades i mars 1999 ett första kontrakt om ett ramavtal på 2,95 miljoner euro till stöd för hjälpprogram i ett flertal länder i Asien. Detta uppgav DO aktuell, de tyska ordensbrödernas tidning, i sitt aprilnummer 1999. Deutsche Orden, som lyder under offentlig rätt, och som har sitt säte i Weyarn i Oberbayern, har haft betalningssvårigheter sedan november 2000.

1. Hur såg ovan nämnda avtal ut och vilket var dess syfte?

2. Vilka förutsättningar och villkor måste vara uppfyllda för tilldelning av gemenskapsmedel?

3. Hur mycket pengar har betalats ut?

4. Vilken information finns tillgänglig om erfarenheterna från och resultaten av DOH:s utvecklingsarbete?

5. Har DOH redovisat hur pengarna har använts? Om ja, i vilken form?

6. Har kommissionen och DOH ingått ytterligare avtal? Om ja, vilka?

7. Pågår samarbetet med DOH fortfarande eller har det redan avslutats?

Svar

(13 maj 2002)

Den ärade parlamentsledamoten ombedes vända sig direkt till Europeiska kommissionen som är den enda som kan besvara dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0064/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(25 januari 2002)

Ämne: Det spanska ordförandeskapets ståndpunkt angående förbindelserna med Sydamerikanska gemensamma marknaden och särskilt med Argentina

Bland de prioriteringar som lagts fram av den spanske utrikesministern Josep Piqué när det gäller förbindelserna med Latinamerika finns i andra hand förbindelserna med Sydamerikanska gemensamma marknaden, vilka har mindre betydelse än förbindelserna med Chile. Detta trots att dessa i själva verket borde vara mer betydelsefulla då denna marknad utgörs av så betydelsefulla länder som Brasilien och Argentina, som nu har mycket allvarliga problem och behöver ett verkligt stöd från EU, samt Uruguay och Paraguay. Vad är skälen till denna prioriteringsordning?

Svar

(21 maj 2002)

1. Rådet vill framhålla för den ärade parlamentsledamoten att EU:s förbindelser med Mercosur är av lika stor betydelse som dem med Chile. Rådet påminner om att ett toppmöte mellan EU och Mercosur (i anslutning till toppmötet mellan EU och Latinamerika/Västindien) planeras i Madrid den 18 maj 2002. I det spanska ordförandeskapets program står följande: Dessa möten kan komma att utgöra ett bra tillfälle för att slutföra förhandlingarna om associeringsavtalet med Chile och på ett avgörande sätt främja de förhandlingar som pågår med Mercosur för att, slutligen, nå fram till ett åtagande från Europeiska unionens sida om att upprätthålla och utveckla de särskilda förbindelserna med detta område. Detta uttalande anger det aktuella läget i de förhandlingar som pågår med såväl Chile som Mercosur.

2. Rådet påminner dessutom om att rådet (allmänna frågor) den 28 januari 2002 antog slutsatser om Mercosur. I slutsatserna framhåller rådet att det, med tanke på den nuvarande krisen i Argentina, välkomnar den vilja som Mercosurs utrikesministrar visade i sin gemensamma förklaring som antogs i Buenos Aires den 11 januari 2002, i syfte att stärka integrationen mellan sina respektive länder. Rådet anser även att ett stärkt Mercosur är en nyckel till utvecklingen i området. Rådet bekräftar den betydelse det fäster vid det kommande associeringsavtalet mellan EU och Mercosur, välkomnar framstegen hittills i dessa förhandlingar och upprepar EU:s åtagande att fortsätta göra framsteg i förhandlingarna.

3. När det särskilt gäller krisen i Argentina hade Ekofinrådet den 22 januari i år en lång diskussion om situationen i landet. Vid detta tillfälle antogs och offentliggjordes slutsatser med betoning på de ekonomiska och finansiella aspekterna på krisen. Diskussionen om förhållandena i Argentina återupptogs vid utrikesministrarnas lunch den 28 januari.

4. Avslutningsvis bekräftar det spanska ordförandeskapet den betydelse det fäster vid förbindelserna med Mercosur. Det kommer att göra allt som är nödvändigt för att föra förhandlingarna framåt, så att ett associeringsavtal kan ingås snarast möjligt mellan EU och Mercosur. Ordförandeskapet kommer dessutom att fortsätta att noggrant följa situationen i Argentina och eventuella återverkningar av den på Latinamerika.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0945/02

från Francesco Fiori (PPE-DE) till kommissionen

(28 mars 2002)

Ämne: Foal Levy-avgiften för uppfödare av fullblodshästar

När nu Europeiska unionen håller på att omarbeta den europeiska jordbruksordning som fastställs i Agenda 2000 har man som mål att skapa en konkurrenskraftig jordbrukssektor som inte subventioneras

i alltför hög grad. Det finns ingen anledning att belasta uppfödarna av fullblodshästar med den avgift som den irländska regeringen infört för att endast stödja de irländska uppfödarna och gynna de brittiska uppfödarna, eftersom den tillämpas på samtliga medlemsstater förutom Förenade kungariket.

De flesta och bästa avelshingstarna som uppfödarna av fullblodshästar i EU använder kommer från Irland, vilket innebär att ston som ägs av framför allt italienska, franska och tyska uppfödare årligen transporteras tillfälligt till Irland i betäckningstider.

De flesta stona transporteras tillbaka till sitt ursprungsland efter att de fölat och betäckts på nytt och lämnar Irland. I vilket fall som helst återimporteras det födda fölet före den 31 december samma år för att gradvis få samma nationalitet som ägaren. Dessutom beror detta förfarande på att det är omöjligt för fullblodsuppfödarna att utföra konstbefruktning, vilket de internationella hästmyndigheterna förbjuder. Om konstbefruktning var tillåtet skulle inte djuren behöva transporteras och både problemet med Foal Levy och andra hälsorelaterade problem skulle lösas.

Den irländska regeringen har infört en avgift, kallad Foal Levy, som fastställs i direkt proportion till betäckningskostnaden för den hingst som stoet betäckts av, och som skall betalas för de föl som föds i Irland, förutom de brittiskt ägda fölen som märkligt nog inte beläggs med avgift. Nu är frågan:

Anser inte kommissionen att denna avgift strider mot principen om fri konkurrens i enlighet med artiklarna 88 och 89 i fördraget genom att den innebär ökade produktionskostnader för vissa uppfödare, och inte för andra?

Hur rättfärdigar kommissionen de irländska protektionistiska bestämmelserna, som ändå måste anses vara diskriminerande mot de uppfödare som inte är irländska eller brittiska?

Anser inte kommissionen att det, med tanke på att irländarna satsar en stor av de medel som de får in genom denna avgift på försäljningen av sina egna föl på de egna auktionerna, uppstår en illojal konkurrens gentemot övriga EU-länder som inte får tillgång till dessa medel?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(16 april 2002)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0305/02

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: Skydd för fotgängare på allmän väg

Då man tänker på

- att medborgarnas rätt till säkerhet ingår i artikel 1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,

- de faror och de usla trafikförhållanden som icke-motorfordonsburna är utsatta för inom Europeiska unionens område (37 procent av offren(1)),

- principen om att alla skall kunna samsas om de allmänna vägarna, i städer, tätorter och byar, alltså på det hela taget i bebodda områden,

kunde kommissionen mot bakgrund av detta besvara följande frågor:

- Vilken exakt norm finns det för vilket utrymme en fotgängare skall ha tillgång till på allmän väg, så han skall kunna röra sig bekvämt och få skydd mot faror som har direkt anknytning till trafiken (utrymme, hinder, aktiv säkerhet)?

- Om det överhuvud taget finns någon sådan norm: vilka lagar eller andra författningar finns det på medlemsstatsnivå och på det lokala planet för att denna norm skall tillämpas?

- Vilka lagar eller andra författningar finns det för att medborgaren skall kunna göra sin rätt till säkerhet gällande mot de faror och olägenheter som biltrafiken för med sig?

(1) Eurostat Carine Collin: 44 000 döda och 1 700 000 skadade 1998. Tema 7, 3/2000 Finns att tillgå på http://europa.eu.int/comm/eurostat/Public/datashop/print-product/FR?catalogue=Eurostat&product=CA-NZ-00-003-_-I-FR&mode=download.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(8 april 2002)

Trafiksäkerheten är en av kommissionens prioriteringar, vilket även framkommer tydligt av vitboken om den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(1). Med tanke på det faktum att 40 000 personer omkommer i trafiken varje år, varav 16 % är fotgängare, sätter man i vitboken upp det ambitiösa målet att minska antalet dödsfall i trafiken med 50 %. Mot bakgrund av detta håller kommissionen på att utarbeta ett program för trafiksäkerhet för perioden 20022010.

Kommissionen vill emellertid precisera att det inte finns någon EU-norm för hur stort utrymme som fotgängare har rätt till på de allmänna vägarna. Detta är en fråga som omfattas av subsidiaritetsprincipen.

Det är alltså på nationell, regional eller lokal nivå som fotgängarna kan föra fram krav på ett visst utrymme, med hänsyn till gällande administrativa och rättsliga bestämmelser.

(1) KOM(2001) 370 final.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0434/02

från Jacqueline Foster (PPE-DE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Ryanair

Kommissionen har meddelat att den granskar Ryanairs verksamhet på flygplatsen i Charleroi med anledning av att företaget eventuellt är i färd med att skaffa sig orättvisa konkurrensfördelar. Kan kommissionen klargöra hur långt har utredningen kommit och har kommissionen för avsikt att vidta några åtgärder?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-0314/02 och P-0434/02ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(11 mars 2002)

Kommissionen bekräftar att den för närvarande undersöker de avtal som undertecknades i slutet av 2001 mellan regionen Vallonien, det företag som förvaltar flygplatsen i Charleroi och flygbolaget Ryanair.

Kommissionen vill försäkra sig om att de fördelar som Ryanair erhöll då företaget etablerade sig i regionen Vallonien har en kommersiell karaktär och att avtalen, som kommissionen fick en kopia på i slutet av 2001, inte innehåller något som riskerar att strida mot reglerna i EG-fördraget om statligt stöd (artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget).

Undersökningen av dessa avtal påbörjades efter publiceringen av tidningsartiklar och klagomål som kom in till kommissionen. Nästa steg i undersökningen kommer att vara att skicka ett brev till de belgiska myndigheterna för att få kompletterande information.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0125/02

från Dorette Corbey (PSE), Albert Maat (PPE-DE)och Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Handelshinder som en reaktion på BSE-krisen, särskilt i kandidatländerna

Sedan BSE-krisens utbrott har flera tredje länder, däribland kandidatländer, infört handelshinder, exempelvis vad gäller importen av avelsdjur (nötkreatur) och embryon.

1. Vilka av dessa handelshinder kvarstår fortfarande vid nuvarande tidpunkt?

Av kommissionens klassificering av den geografiska BSE-risken i kandidatländerna framgår i stort sett att denna risk är avsevärd och att den är jämförbar med risken inom EU. I Tjeckien, Slovakien och Slovenien har det redan inträffat fall av BSE. I dessa länder och i Ungern har man i mellantiden börjat genomföra åtgärder för att förebygga BSE, samtidigt som också andra kandidatländer förbereder sig på att införliva denna del av EG:s regelverk.

2. Delar kommissionen med hänsyn till vad som sagts ovan uppfattningen att de stater som inom kort vill ingå som medlemmar i unionen borde avveckla de aktuella handelshindren?

3. Om detta är fallet, vad planerar kommissionen då att vidta för åtgärder i detta avseende?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

1. De restriktioner som infördes av tredje länder under senare delen av 2000 och i början av 2001 på grund av BSE-krisen i EU kvarstår i stort sett intakta. I allmänhet består dessa restriktioner av fullständiga förbud mot import från EU av nötkreatur, nötkött och flera andra produkter från nötkreatur. I många fall förbjuds även import av embryon av nötkreatur. Kandidatländernas importpolitik följer i stort sett samma linjer.

2. Kommissionen anser att kandidatländerna, liksom andra tredje länder, endast bör tillämpa vetenskapligt motiverade importbestämmelser när det gäller BSE, i enlighet med Världshandelsorganisationens avtal om sanitära och fytosanitära normer. Under alla omständigheter måste kandidatländerna senast vid anslutningen uppfylla kraven i den relevanta EU-lagstiftningen.

3. Kommissionen har ofta tagit upp tredje länders, inklusive kandidatländernas, alltför restriktiva importbestämmelser när det gäller BSE vid bilaterala och multilaterala kontakter, t.ex. i kommittén för sanitära och fytosanitära åtgärder, med de berörda länderna. Kommissionen har framhållit att restriktioner måste grunda sig på vetenskapliga fakta och följa internationella normer. Kommissionen kommer att fortsätta att ta upp denna fråga i kommande kontakter med dessa länder. I samband med förhandlingarna om utvidgningen måste kandidatländerna förplikta sig att senast vid anslutningen anpassa sina importkrav till EU:s lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0133/02

från Carlos Carnero González (PSE) till kommissionen

(4 februari 2002)

Ämne: Kommissionsledamot de Palacios uttalanden om kärnkraft

Så gott som alla spanska massmedier rapporterar i dag om de uttalanden som kommissionsledamot Loyola de Palacio gjorde i går i Madrid till förmån för kärnkraften i Europa.

de Palacio uttalade sig mycket bestämt om en energiform vars framtida existens väcker stort intresse hos den europeiska allmänheten, och om vilken det även förekommer avvikande åsikter från tillförlitliga källor. Mot denna bakgrund anser jag att kommissionen är tvungen att lägga fram några förtydliganden av dessa uttalanden.

Bl.a. följande är av intresse: Skall de Palacios uttalanden tolkas enbart som personliga uttalanden eller återspeglar de kommissionens ståndpunkt? Anser inte kommissionen att kommissionsledamoten med ansvar för energifrågor borde vara mycket försiktigare när hon uttalar sig i ovannämnda fråga, framför allt för att undvika att man blandar ihop enskilda åsikter med institutionens åsikter? Anser inte kommissionen att nämnda uttalanden kan störa debatten kring dess grönbok om energi?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0133/02 och E-0187/02ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(2 april 2002)

Kommissionens ståndpunkt om kärnenergi beskrivs i grönboken om energiförsörjning(1) från november 2000. De uttalanden frågeställaren hänvisar till liksom uttalanden från andra kommissionsledamöter görs mot denna bakgrund.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0512/02

från Theresa Zabell (PPE-DE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Insatser på idrottsområdet

Idrotten hör inte till gemenskapens behörighetsområden, men eftersom den är nära knuten till friheterna på den inre marknaden kopplas den allt oftare till den första pelaren.

Kan kommissionen lägga fram en detaljerad förteckning över samtliga åtgärder och insatser relaterade till idrott eller idrottsmän och idrottskvinnor under innevarande valperiod?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(12 april 2002)

Som parlamentsledamoten mycket riktigt påpekar är det ingenting i fördraget som ger gemenskapen specifik behörighet på idrottsområdet.

Det finns emellertid olika bestämmelser i EG-fördraget som direkt berör idrotten.

På grund av ekonomins ökande betydelse inom idrotten har många områden inom gemenskapspolitiken haft en direkt inverkan på idrottens organisation och utveckling. Detta gäller framför allt konkurrenspolitiken och den fria rörligheten för personer, varor och tjänster, men idrotten berörs även av politik som rör hälsa, forskning, utbildning och ungdomsfrågor. Under den innevarande mandatperioden har idrotten på olika sätt påverkats av beslut inom alla dessa politikområden. Kommissionen har alltså inom ramen för konkurrenspolitiken tagit beslut angående idrotten, bland annat när det gäller utbildningsstöd, och inom utbildningsområdet förhandlar gemenskapens institutioner just nu om att göra år 2004 till Europeiska året för utbildning genom idrott.

Europeiska rådet underströk också i sitt utkast till uttalande i bilagan till slutsatserna från mötet i Nice i december 2000(1) hur viktigt det är att i alla gemenskapens aktiviteter ta hänsyn till idrottens sociala, fostrande och kulturella funktion, som ligger till grund för dess särart, för att iaktta och främja den etik och solidaritet som är nödvändig för att bevara dess sociala roll.

(1) Utkast till uttalande om de särskilda kännetecken för idrott och idrottens sociala funktion i Europa som bör beaktas vid genomförandet av den gemensamma politiken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0124/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Busskörkort

I Italien dras busskörkortet automatiskt in för de förare som fyllt 65 år, vilket dock inte tycks vara fallet i andra EU-länder. Där finns inga sådana restriktioner, utan man får behålla busskörkortet även efter 65-årsdagen, åtminstone så länge som man anses fysiskt och psykiskt lämpad som förare.

Rent konkret innebär detta att en tysk medborgare över 65 år utan vidare kan köra buss i Italien, något som hans italienska kollega däremot inte tillåts göra.

Dessa skillnader drabbar de små och mycket små italienska familjeföretagen inom näringen.

Kan kommissionen med anledning av detta ange

1. om det finns några EU-direktiv på området?

2. vad som gäller i övriga medlemsstater?

3. hur kommissionen ser på saken?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 mars 2002)

1. Rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1), som antogs den 29 juli 1991, trädde i kraft den 1 juli 1996. I direktivet föreskrivs ömsesidigt erkännande av alla körkort som utfärdas i medlemsstaterna. Men medlemsstaterna behåller uttryckligen sin behörighet att bestämma hur länge körkort skall vara giltiga på nationell nivå (se artikel 1.3 i direktivet).

2. Detta leder till en heterogen och invecklad situation i unionen. Giltighetstiden överensstämmer inte heller alltid med de regelbundna läkarundersökningar som medlemsstaterna är skyldiga att låta lastbils- och busschaufförer genomgå i syfte att kontrollera deras fysiska körduglighet(2).

I tre andra medlemsstater än Italien utesluts förnyelse av busskörkort för personer över en viss ålder: Bussförare över 65 års ålder i Portugal, förare över 70 års ålder i Finland och förare över 75 års ålder i Luxemburg. Detaljerade uppgifter om situationen i alla övriga medlemsstater skickas direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets generalsekretariat.

3. Med tanke på hur komplex situationen är (vilket även domstolen påpekat(3)), måste en harmonisering av körkortsreglerna ske stegvist.

Även om körkortens giltighetstid ännu inte har harmoniserats bör det påpekas att det i punkt 4 i bilaga III till direktiv 91/439/EEG redan föreskrivs att lastbils- och bussförare skall genomgår regelbundna läkarkontroller. Dessa regelbundna kontroller medför i princip redan en viss begränsning av körkortens giltighetstid för denna förargrupp.

För närvarande håller kommissionen inom ramen för sitt planerade handlingsprogram för trafiksäkerhet på att undersöka om det vore lämpligt att lägga fram ett förslag till ett direktiv om ändring av direktiv 91/439/EEG, i vilket en harmoniserad begränsning av giltighetstiden skulle införas för alla körkortskategorier (med respekt för subsidiaritetsprincipen).

(1) EGT L 237, 24.8.1991.

(2) I enlighet med punkt 4 i bilaga III till direktiv 91/439/EEG.

(3) Se dom av den 29 februari 1996, mål C-193/94 Skanavi, punkt 27 Reg. 1996 s. I-00929.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0187/02

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Kommissionens förklaringar till förmån för kärnkraft

För närvarande saknar sju av de 15 EU-länderna kärnkraftverk. I vissa fall (Italien) är detta en följd av ett beslut som grundar sig på en folkomröstning. Andra länder, såsom Sverige, har även genomfört folkomröstningar och har för avsikt att stegvis avveckla kärnkraftverken. I samma situation befinner sig Tyskland där regeringen och elbolagen efter svåra förhandlingar har fastställt en tidsplan för stängning av samtliga kärnkraftverk. För närvarande byggs inte en enda reaktor i EU-länderna och i Spanien stängdes den sista urangruvan i drift år 2000. Den europeiska allmänheten ställer sig sedan flera år tillbaka i alla opinionsmätningar tydligt mot kärnkraft. Mot denna bakgrund ställer jag följande frågor:

Av vilka orsaker avger kommissionen förklaringar till förmån för kärnkraften?

Anser kommissionen det vara rimligt att på nytt satsa på en energikälla som det råder en stark opinion mot bland den europeiska allmänheten och som ett stort antal regeringar inom EU förkastar?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0133/02 och E-0187/02ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(2 april 2002)

Kommissionens ståndpunkt om kärnenergi beskrivs i grönboken om energiförsörjning(1) från november 2000. De uttalanden frågeställaren hänvisar till liksom uttalanden från andra kommissionsledamöter görs mot denna bakgrund.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0300/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: Dioxinförorenade kycklingpartier

Den 18 januari fann de belgiska myndigheterna kycklingfoder som var förorenat av dioxin. Detta fick till resultat att stora mängder kycklingar drogs tillbaka från stormarknadskedjor som samarbetar med stormarknader i Grekland.

1. Har kommissionen några uppgifter om huruvida det har kommit in några dioxinförorenade kycklingpartier på den grekiska marknaden?

2. Är kommissionen nöjd med medlemsstaternas kontroller av köttexporten, och om så inte är fallet, vilka åtgärder har den för avsikt att vidta?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

Enligt de uppgifter som de belgiska myndigheterna i januari 2002 gett till kommissionen om föroreningar i foder med polyklorerade bifenyler (PCB), har inga kycklingar uppfödda på foder som förorenats av PCB nått den grekiska marknaden.

Ett effektivt övervakningssystem för förekomst av PCB i foder och livsmedel finns för närvarande i Belgien. Som ett resultat av denna kontroll har föreningar av PCB över maximigränsen i Belgien på 200 mikrogram per kilogram (µg/kg) fett för PCB noterats i foder. Med tanke på den tid som behövs för att göra denna analys och den korta produktionscykeln för gödkycklingar (broiler), hade vissa av de kycklingar som utfodrats med förorenat foder redan slaktats och saluförts när föroreningen

upptäcktes den 18 januari 2002 och de berörda fjäderfäanläggningarna blev kända den 22 januari 2002. Prov som tagits på återstående slaktade kycklingar innehöll halter av PCB som låg under den nationella maximinivån på 200 µg/kg fett för fjäderfäkött med undantag av ett resultat (438 µg/kg fett).

Det är nödvändigt med effektiva kontroller på alla stadier i livsmedelskedjan för att tidigt kunna upptäcka föroreningar, men man måste erkänna att när produktionscyklerna är korta eller föroreningar uppkommer alldeles innan livsmedlet konsumeras, kan begränsade mängder av tänkbart förorenade livsmedel nått konsumenten. När det gäller dioxiner utarbetar kommissionen för närvarande riktlinjer som gäller kontroll på alla stadier i livsmedelskedjan, inbegripet hur ofta provtagning skall ske.