SKRIFTLIG FRÅGA E-1286/00

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Indirekt stöd till kol- och kärnkraftsektorerna

I vitboken om förnybara energikällor åläggs kommissionen att vidta åtgärder mot subventionering av kol- och kärnenergi.

1. a) Hur många klagomål har kommissionen erhållit under de två senaste åren beträffande eventuellt stöd till kol- och kärnenergisektorerna?

b) Vilka beslut har kommissionen fattat i respektive fall?

c) Från vilka länder kom klagomålen och vilka elföretag berördes i respektive fall?

d) Hur många klagomål undersöks för närvarande av kommissionen i detta sammanhang och från vilka länder kommer klagomålen?

e) Vad är innehållet i respektive klagomål?

2. a) Hur fastställer kommissionen indirekt, oanmält stöd till kol- och kärnenergi i medlemsstaterna?

b) Har kommissionen utvecklat något systematiskt tillvägagångssätt för att upptäcka indirekt stöd på området?

c) Om så är fallet, är detta systematiska tillvägagångssätt effektivt i den bemärkelsen att det förhindrar eventuella konkurrensfördelar för enskilda energiföretag?

d) Kan det exempelvis förhindra att reserver inom kärnenergisektorn används till intern finansiering och/eller uppköp av andra företag? Om detta inte är fallet, avser kommissionen att se till att det kan göra det?

e) Hur snart?

3. a) Delar kommissionen frågeställarens uppfattning att det är nödvändigt att kommissionen förfogar över en databas för att kunna övervaka elmarknaden målinriktat inom hela EU?

b) Om detta inte är fallet, varför inte?

c) Om detta är fallet, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att få till stånd en sådan databas?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 juni 2000)

1. Sedan 1997 har kommissionen mottagit 15 klagomål avseende stöd till kol- och kärnenergisektorerna, och 8 överklaganden av kommissionens beslut i sådana frågor har gjorts hos domstolens förstainstansrätt. Dessutom har två anti-dumping-klagomål avseende kol- och koksimport inkommit till kommissionen.

Kommissionen har behandlat de klagomål som inkommit i enlighet med de principer som gäller för gemenskapsrätten. Bland annat fattades kommissionens beslut av den 29 juli 1998 om Tysklands stöd till förmån för företagen Sophia Jacoba GmbH och Preussag Anthrazit GmbH för åren 1996 och 1997 (1999/184/GS)(1). Detta beslut utgör svar på fyra klagomål. Ytterligare två klagomål har lagts ned. Kommissionen har uppmanat den tyska regeringen att inkomma med upplysningar om möjligheterna för ett statligt stöd som hade kunnat tilldelas inom ramen för koncentrationen RAG AG/Saarbergwerke AG(2). De övriga klagomålen håller för närvarande på att granskas inom ramen för de förfaranden som tillämpas i sådana fall.

Klagomålen kommer främst från kolproducenter i Förenade kungariket, men även från franska, spanska och italienska företag. En elproducent har också överklagat inför domstolen. Klagomålen avser möjlig snedvridning av konkurrensen, t.ex. diskriminering i samband med stöd till brunkolindustrin.

Vad gäller kärnkraften har ett enda klagomål nyligen inkommit. Detta gäller de villkor som kärnenergiföretagen nyligen fastställt för framtida avvecklingskostnader, och granskas för närvarande av kommissionen i ljuset av gemenskapslagstiftningen.

2. Inom kolsektorn utgår kommissionens beslut nr 3632/93/EKSG av den 28 december 1993 om gemenskapsregler för statsstöd till kolindustrin(3) från principerna om öppenhet och insyn, och har lett till att alla indirekta stödsystem har försvunnit. Kommissionen förfogar över ett övervakningssystem för att kontrollera produktionskostnader och försäljningspris i de olika kolföretagen, och, vid behov, i dessa företags olika enheter. Kommissionen analyserar också kolföretagens förvaltningsrapporter och försöker se till att medlemsstaterna efterlever sina förpliktelser i enlighet med EKSG-fördraget. Denna metod har visat sig vara effektiv, och gör det möjligt för kommissionen att ingripa vid behov.

Kärnkraftssektorn omfattas av bestämmelserna i Euratomfördraget, i enlighet med artikel 305.2 (f.d. artikel 232) i EG-fördraget. Det finns alltså ingen systematisk metod för att kontrollera statligt stöd inom kärnkraftssektorn. Allmänt sett är det dock kommissionen som övervakar elmarknaden, med hjälp av de instrument som direktiven om den inre marknaden tillhandahåller. Tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, och i synnerhet EG-fördraget, ger kommissionen möjlighet att undersöka alla frågor som den konfronteras med avseende snedvridning av konkurrensen inom elproduktionssektorn.

3. Upprättandet av en databas är mycket svårt på grund av initialkostnaderna och eftersom uppdateringen utgående från informationer från företagen, som kan påverka den inbördes konkurrensen, kan vara känslig.

Däremot har kommissionen möjlighet att följa utvecklingen av olika delar av den inre marknaden, t.ex. elmarknaden. För att främja öppenhet och insyn offentliggör kommissionen också sina beslut om statligt stöd via Internet och i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Kommissionen offentliggör också regelbundet rapporter om behoven av harmonisering av den inre elmarknaden.

(1) EGT L 60, 9.3.1999.

(2) Statligt stöd 2000/C101/03, EGT C 101, 8.4.2000.

(3) EGT L 329, 30.12.1993.