SKRIFTLIG FRÅGA P-2164/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Undersökning av ökade kostnader för valutahandel

Kan kommissionen bekräfta att kostnaderna för växling mellan euro och brittiska pund har ökat kraftigt under det senaste året? Kommer kommissionen att undersöka om det har förekommit någon olaglig överenskommelse mellan aktörerna på denna marknad eller om det förekommer missbruk av en dominerande ställning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(7 december 1999)

Kommissionen är medveten om att transaktionskostnaderna mellan euro och brittiska pund i vissa fall har stigit sedan euron infördes. Orsaken till det är följande.

Skillnaden mellan köp- och säljkurs vid valutahandel mäts i punkter (pips). Om köpkursen för pund/euro är 0,6397 och säljkursen 0,6399, säger man att skillnaden är två punkter. Enligt vad kommissionen känner till var skillnaden mellan köp- och säljkurs i detaljistledet för pund/tyska mark runt fem punkter för fem miljoner pund innan euron infördes. Efter det att euron infördes är skillnaden mellan köp- och säljkurs för pund/euro i detaljistledet omkring tre punkter för tio miljoner euro. På grund av skillnaden i värde mellan euron och den tyska marken har kostnaden uttryckt i procent ökat betydligt, trots att skillnaden mellan köp- och säljkurs minskat i absoluta tal. Såvitt kommissionen känner till finns det också vid handel mellan banker en skillnad mellan köp- och säljkurs på omkring tre punkter för pund/euro. Detta gör det naturligtvis svårt för bankerna att ta ut mindre än tre punkter i detaljistledet.

Ovanstående skulle kunna vara ett tecken på en konkurrenssituation, där det saknas incitament för valutahandlare att minska skillnaden mellan köp- och säljkurs, antingen i detaljistledet eller vid handel mellan banker eller både-och. Emellertid finns det inget som tyder på att gemenskapens konkurrensregler har överträtts eller överträds.

Vad beträffar tillämpligheten av artikel 82 (tidigare artikel 86) i EG-fördraget förhåller det sig så, att hundratals banker handlar med pund/euro och tillhandahåller valutatjänster till företagskunder. Det förefaller därför osannolikt att en enskild bank skulle ha en dominerande ställning eller att ett antal banker tillsammans skulle kunna anses ha en dominerande ställning. Vad beträffar tillämpligheten av artikel 81 (tidigare artikel 85) i EG-fördraget finner kommissionen inga tecken som tyder på det finns hemliga överenskommelser. Faktum är att två förutsättningar måste vara för handen för att sådana överenskommelser för att bibehålla eller öka skillnaden mellan köp- och säljkurs skulle vara framgångsrika båda tycks saknas på denna marknad. Den första förutsättningen är, att överenskommelsen måste ha ett relativt litet antal deltagare. En kartell med hundratals deltagare synes mycket osannolik. Den andra förutsättningen är, att en framgångsrik kartellbildning skulle kräva en viss grad av öppenhet kring prissättningen för att kunna upprätthållas. I detaljistledet är emellertid skillnaden mellan köp- och säljkurs i allmänhet bara kända av köparen och säljaren. Därför kan man betrakta det som osannolikt att en kartell av detta slag i detaljistledet skulle kunna lyckas.

Avslutningsvis kan sägas att kommissionen visserligen inte har mottagit något formellt klagomål i frågan, men att den kommer att fortsätta att bevaka situationen.