SKRIFTLIG FRÅGA E-2302/99

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Veterinärkontroller vid anläggningar där det framställs fiskeriprodukter och avgifterna för dessa kontroller

Känner kommissionen till att de veterinärkontroller som i enlighet med direktiv 91/493/EEG(1) skall göras vid anläggningar som framställer fiskeriprodukter inte genomförs på ett enhetligt sätt? Kontrollerna varierar både vad gäller frekvens och natur inte bara på EU-nivå, utan också från en delstat till en annan i Tyskland.

Känner kommissionen också till att avgiften i strid med direktiv 96/43/EG beräknas och tas ut på ett mycket oenhetligt sätt både på EU-nivå och i de enskilda tyska delstaterna?

Är det förresten förenligt med direktiv 96/43/EG(2) att fiskeindustrin i åtminstone en tysk delstat genom administrativa, politiska och ekonomiska åtgärder har befriats från avgifter på 150 000 DM?

Överensstämmer dessa förhållanden med de aktuella EU-direktiven?

(1) EGT L 268, 24.9.1991, s. 15.

(2) EGT L 162, 1.7.1996, s. 1.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

I artikel 3 i rådets direktiv 91/493/EG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter föreskrivs att För utsläppande på marknaden av vildfångade fiskvaror gäller följande krav: ... De skall genomgå hygienkontroll i enlighet med kapitel V i bilagan. I kapitel V i bilagan föreskrivs att Åtgärder för kontroll och tillsyn skall vidtas av behöriga myndigheter...

I artikel 7 föreskrivs dessutom att Behöriga myndigheter skall godkänna anläggningarna när de har kontrollerat att dessa uppfyller kraven i detta direktiv avseende den verksamhet som bedrivs där.

Hur ofta en viss fiskproduktsanläggning skall kontrolleras för att garantera att den uppfyller EU:s krav avgörs av medlemsstatens behöriga myndigheter beroende på typen av anläggning och resultaten från föregående inspektion.

Ovanstående bestämmelser måste tillämpas inom hela gemenskapen. Om emellertid frågeställaren är medveten om att de kontroller som utförs i Tyskland inte stämmer överens med rådets direktiv 91/493/EG, är kommissionen tacksam att få dessa upplysningar för att kunna inleda nödvändiga förfaranden.

Gemenskapsreglerna för de avgifter som tillämpas på fiskprodukter i direktiv 91/493/EGG återfinns i kapitel III, bilaga A till rådets direktiv 85/73/EEG, ändrat och kodifierat genom rådets direktiv 96/43/EG av den 26 juni 1996 om ändring och kodifiering av direktiv 85/73/EEG om finansieringen av veterinärbesiktningar och kontroller av levande djur och vissa animaliska produkter och om ändring av direktiv 90/675/EEG och 91/496/EEG.

Rent allmänt och med tanke på de fiskprodukter som omnämns i kapitel 1 i direktiv 91/493/EEG föreskrivs i gemenskapens bestämmelser en schablonavgift för ilandförda produkter (1 per ton och 0,5 per ton över 50 ton) och för produkter som kommer in till en anläggning där sådana produkter bereds eller bearbetas eller som härrör från ett fabriksfartyg (1 per ton).

Medlemsstaterna kan dock inom vissa ramar både minska schablonavgiften enligt villkoren i direktiv 85/73/EEG (bilaga A, kapitel III, avsnitt I, punkt 4) och föreskriva ett system för uttagande av avgift per arbetad timme, då schablonavgifterna inte stämmer med de verkliga kostnaderna (jfr.direktiv 85/73/EEG, bilaga A, kapitel III, avsnitt I, punkt 3).

För att minska schablonavgifterna gäller följande villkor: De kontroller som utförs i samband med att produkterna förs i land skall underlättas av den klassificering eller storlekssortering som utförs enligt föreskrivna regler eller också av den sammanslagning av den första försäljningen som görs på en fiskauktion eller en grossistmarknad. Vad gäller produktkontrollerna i anläggningarna skall beredning och bearbetning utföras på ett ställe där även den första försäljningen sker eller då det gäller en viss anläggning skall driftsförhållanden och de garantier som ögonkontrollen erbjuder göra det möjligt att minska behovet av inspektionspersonal.

Under dessa förutsättningar är i sig inte alla skillnader i avgift oförenliga med direktiv 85/73/EEG. I samband med kommissionens inspektioner kontrolleras även bestämmelserna för avgifterna. Om man upptäcker förhållanden som inte stämmer

tvekar kommissionen inte att inleda nödvändiga förfaranden. Om frågeställaren känner till fall där tillämpade regler inte stämmer med EU:s lagstiftning är det lämpligt att meddela kommissionen som kommer att inleda föreskrivna förfaranden.

I artikel 5.2 andra satsen i direktiv 85/73/CEE föreskrivs att Varje direkt eller indirekt återbetalning av den avgift som anges i detta direktiv är förbjuden.

Kommissionen kommer följaktligen att vända sig till de tyska myndigheterna för att få veta varför en tysk delstat befriats från avgifter på 150 000 DEM.