ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3718/97 från Stelios Argyros (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Räddning av det antika Apollontemplet i Bassai nära Figalia

I Bassai i staden Figalia (Ilias län på Peloponnesos i Grekland) finns ett antikt tempel tillägnat Apollon Epikourios. Det här antika templet är utan tvekan ett viktigt monument och en del av Europas kulturarv.

Templet håller nu på att förstöras. Det är av utomordentligt stor betydelse att omedelbart stödja det om det skall kunna räddas. Friserna från det antika templet finns idag i British Museum i London.

Är kommissionen intresserad av att rädda templet? Känner kommissionen till:

1. Om den grekiska regeringen är intresserad av, eller har inlett några förfaranden för att få friserna tillbaka till Grekland, för att kunna ställa ut dem i deras naturliga omgivning?

2. Om den grekiska regeringen har föreslagit, eller inom en snar framtid har för avsikt att föreslå, att man inom ramen för gemenskapsstödramen (antingen inom det regionala operativa programmet för Peloponnesos, eller inom axel 3 för det regionala operativa programmet för turism och kultur) skulle inrätta ett museum intill templet där man kunde förvara samtliga eller en del av friserna och andra föremål som nu finns utspridda på olika ställen?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (7 januari 1998)

Kommissionen är medveten om betydelsen av att skydda och konservera det antika templet tillägnat Apollon Epikourios i Bassai, Grekland. Kommissionen hade detta i åtanke när den inom ramen för sin insats för Europas arkitektoniska kulturarv 1984 lät stödja konserveringsarbetena under 1984 och 1985 med 33 000 ecu.

Vidare stödjer Europeiska regionala utvecklingsfonden projektet ¨Skydd av Apollon Epikourios' tempel¨ med 1,6 miljoner ecu, inom ramen för gemenskapens stödramar 1994*1999 och via det operativa programmet för västra Grekland (underprogram 2, åtgärd 3). Emellertid har inget bidrag sökts för att bygga ett museum, varken via det regionala operativa programmet eller via operativa programmet för turism och kultur inom gemenskapens stödramar.

När det gäller frågan om de grekiska myndigheterna har visat något intresse eller vidtagit några åtgärder för att få British Museum att återlämna tempelfrisen till ursprungsplatsen, är kommissionen inte behörig att ingripa. Det ankommer uteslutande på de två medlemsstaterna att handha denna fråga. Kommissionen känner emellertid inte till någon åtgärd eller begäran från de grekiska myndigheterna om att British Museum skall återlämna tempelfrisen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4029/97 från Caroline Jackson (PPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Säkring av last när det gäller lastfordon

Anser kommissionen att det finns anledning att införa en gemenskapslagstiftning angående säkring av last för lastfordon i allmänhet, eller anser kommissionen att medan en sådan gemenskapslagstiftning existerar för farligt gods, kan man överlåta åt de nationella myndigheterna att införa och tillämpa dylika allmänna säkerhetsbestämmelser angående säkring av last för lastfordon på det sätt som dessa finner nödvändigt med hänsyn till den nationella lagstiftningen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (30 januari 1998)

Det finns ett obegränsat antal sätt att lasta fordon och ett oändligt antal olika sorters föremål som kan lastas. Kommissionen anser följaktligen att gemenskapslagstiftning på detta område antingen skulle vara så allmän att den täcker alla möjligheter och således inte har någon verklig betydelse, eller så detaljerad att den kräver tusentals sidor lagstiftning. Kommissionen har därför inte för avsikt att sammanställa förslag till sådan lagstiftning.

Kommissionen tvivlar inte på att den nationell lagstiftningen om säkring av last på lastfordon är tillräcklig och planerar för närvarande inga åtgärder på detta område. Naturligtvis finns det ett fortsatt behov av korrekt tillämpning och effektivt upprätthållande av den nationella lagstiftning som är relevant i detta sammanhang.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3440/97 från Nel van Dijk (V) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Fri rörlighet för fartygsbefälhavare

Enligt Nederländernas lag skall ett fartyg som seglar under nederländsk flagg ha en nederländsk befälhavare. Kan kommissionen ge besked om vilka andra medlemsstater som har en motsvarande föreskrift i sin lagstiftning?

Är detta undtantag från förbudet mot diskriminering i artikel 6 berättigat med stöd av artikel 48.4, artikel 55 eller någon annan artikel i EG-fördraget?

Är kommissionen beredd att ta initiativet till att förverkliga ¨fri rörlighet för fartygsbefälhavare¨ inom EU?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (16 december 1997)

Kommissionen har alltid erkänt att tjänsterna som befälhavare eller överstyrman vid tjänstgöring som ställföreträdande befälhavare ombord fartyg som seglar under en medlemsstats flagg skall betraktas som utövande av offentlig makt enligt artikel 48.4 i EG-fördraget.

Befälhavarens ansvar för utövandet av offentlig makt på fartyg hänger i synnerhet ihop med besättningens och passagerarnas säkerhet och skyddet av den marina miljön. Medlemsstaterna kan kräva att endast medborgare i staten i fråga får utöva tjänsterna som befälhavare och överstyrman, och enligt artikel 48.3 i EG-fördraget gäller den fria rörligheten för arbetskraft med förbehåll för begränsningar som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet, och hälsa.

Enligt kommissionens information har Belgien, Danmark, Tyskland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Nederländerna, Portugal, Finland, och Förenade kungariket (beträffande vissa fartyg) lagstiftning enligt vilken befälhavaren måste vara medborgare av landet i fråga. I Grekland, Spanien, Frankrike, Italien och Portugal krävs dessutom att den ställföreträdande befälhavaren är medborgare.

Eftersom de nuvarande förhållandena är i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftningen kommer kommissionen inte att föreslå en ändring.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3963/97 från Maj Theorin (PSE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Turkiet

Europaparlamentet har flera gånger ställt krav om uppfyllandet av principer för mänskliga rättigheter i Turkiet. Genomförandet av tullunionen mellan Europeiska unionen och Turkiet skedde trots att Turkiet visade och visar stora brister i att följa principer för de mänskliga rättigheterna och brister i demokratin. Rapporter fortsätter att komma som visar att mänskliga rättigheter fortfarande kränks. Situationen för mänskliga rättigheter och demokrati i Turkiet är långt ifrån tillfredsställande.

På vilket sätt påskyndar kommissionen Turkiets utveckling till att respektera mänskliga rättigheter och att bli en stabil demokrati?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (12 januari 1998)

Kommissionen framhåller vid alla kontakter med turkiska myndigheter den vikt som gemenskapen fäster vid en förbättring av läget rörande de mänskliga rättigheterna i Turkiet och en fortsatt demokratisering av landet.

I Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 slutlig. )) kommenterade kommissionen förhållandena rörande de mänskliga rättigheterna i Turkiet och noterade att ¨trots ett politiskt erkännande av behovet av förbättring och trots vissa ändringar av lagstiftningen på senare tid ligger dock Turkiets meriter i fråga om att hävda individens rättigheter och rätten att uttrycka sig fritt långt från vad som är normen inom EU¨.

Sedan 1993 har kommissionen stött ett stort antal turkiska icke-statliga organisationer som verkar för att främja de mänskliga rättigheterna och att förstärka det civila samhället i Turkiet. Över sextio olika projekt har sålunda tilldelats sammanlagt sex miljoner ecu (varav 3 miljoner under 1997). Kommissionen avser att fortsätta och förstärka detta samarbete.

Kommissionens meddelande av den 15 juli 1997 om de framtida förbindelserna med Turkiet ((KOM(97) 394 slutlig. )) innehåller förslag i denna riktning till förmån för europeiska och turkiska icke-statliga organisationer. I meddelandet görs gällande att gemenskapen bör fortsätta att stödja Turkiets ansträngningar att lösa sina problem och fortsätta sin integration med gemenskapen.

I meddelandet föreslås även att ett samarbete bör inledas med den turkiska regeringen för att stödja denna i dess ansträngningar att sörja för att de internationella konventionerna rörande mänskliga rättigheter efterlevs och att genomföra motsvarande inhemska lagstiftning. För kommissionen har de turkiska myndigheterna redan på officiellt sätt givit uttryck för sin vilja att samarbeta i dessa frågor. De båda parterna kommer inom en snar framtid att hålla bilaterala samtal för att fastställa olika projekt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3232/97 från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Problem i anslutning till Pacte - programmet för gränsöverskridande regionalt samarbete

Enligt klagomål som framförts till mig från grekiskt håll förekommer det stora förseningar i utbetalningen av medel som beviljats i anslutning till programmet.

De här förseningarna verkar bero på dålig programadministration från AER:s sida, Pacte:s kontor i Strasbourg, som inte betalar ut pengar om det inte har tillgång till samtliga dokument i anslutning till utbetalningen. Det verkar också som om det kommit klagomål från kommuner och byar i andra medlemsländer som deltar i detta eller något annat program för gränsöverskridande samarbete.

Jag vill fråga kommissionen om den känner till ärendet, vad de här förseningarna beror på och vilka åtgärder den tänker vidta för att se till att finansieringen börjar fungera på ett normalt sätt?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (13 november 1997)

Den fråga som ställts avser ett anslag som beviljats för Pacte-programmet 1993. Detta program finansierades genom ett totalanslag som beviljades AER (Assembly of European Regions) för övervakning av förvaltningen av projekt. I början av 1997 utbetalade kommissionen till denna organisation, på grundval av översända rapporter, hela gemenskapens samfinansieringsbelopp som skulle utbetalas till följd av de olika anslag som organisationen beviljats sedan 1993.

Vid de kontroller som förvaltningskontoret vid AER genomfört i efterhand av samtliga projekt har man i vissa fall kunnat konstatera att beloppet när det gäller stödberättigande utgifter var ett annat än det som projektledaren uppgivit i den slutliga rapporten. Innan den sista utbetalningen gjordes bad AER att projektledarna skulle lämna in verifikationer för alla utgifter. Kommissionen informerades om att de flesta gjorde så och att det återstående beloppet utbetalats.

När det gäller projekt för vilka slutbetalningar ännu inte gjorts och för vilka projektledarna inte inom den fastställda tidsfristen kunnat lägga fram de dokument som begärts in, kommer kontona att avslutas endast på grundval av de utgifter som anses berättiga till stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3562/97 från Allan Macartney (ARE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Franska lastbils- och fiskebåtsblockader - utebliven kompensation för drabbade åkerier

Åkare som drabbades av de franska lastbils- och fiskebåtsblockaderna väntar fortfarande på kompensation. Tänker kommissionen, med tanke på hur viktig denna kompensation är för de berörda åkeriernas överlevnad, vidta några åtgärder för att se till att de franska myndigheterna omedelbart reagerar?

Känner kommissionen för övrigt till om den franska regeringen nyligen har vidtagit några åtgärder för att se till att de prefekturer som hanterar ärendena gör detta på ett snabbt och effektivt sätt?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (20 januari 1998)

Som parlamentsledamoten vet har kommissionen inga lagliga befogenheter att blanda sig i de kompensationsfrågor som uppkommit till följd av blockaderna i Frankrike, eftersom kompensationen faller under den nationella lagstiftningen.

De ansvariga kommissionsledamöterna har dock såväl skriftligen som genom personliga kontakter uppmanat de franska myndigheterna att säkerställa att lämplig kompensation ges till de direkt drabbade åkerierna.

De franska myndigheterna har gått med på att lämna en utförlig rapport till kommissionen om hur behandlingen av ersättningskraven fortskrider. Före det möte den 23 september 1997 till vilket kommissionen hade sammankallat representanter för de åkerier som fortfarande hade utestående ersättningskrav sammanträdde dessutom en fransk delegation med kommissionen för att förklara hur deras myndigheter behandlade ersättningskraven innan. Kommissionen har därefter även uppmärksammat de franska myndigheterna på vilken typ av klagomål som inkommer beträffande behandlingen av ersättningskraven, och myndigheterna har ombetts beakta dessa och underrätta kommissionen om den fortsatta utvecklingen.

De franska myndigheterna har meddelat att de utfärdat tre cirkulär till prefekturerna om hur sådana krav skall behandlas. I det franska inrikesministeriets regi har en grupp inrättats som skall säkerställa att problem vad gäller prefekturernas behandling av ersättningskrav löses.

Kommissionen kommer att fortsätta att lämna sina synpunkter med beaktande av de löften som ledamöterna av den franska regeringen har givit till sina kollegor i andra medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3618/97 från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen (10 november 1997)

Ämne: Musikstudier på universitetsnivå

Undervisning i konstämnen, såsom musik, har fortfarande inte integrerats i universitetsundervisningen i vissa medlemsstater. Skulle kommissionen kunna informera om huruvida den har för avsikt att arbeta för att musikstudier på högre nivå införs i de olika universiteten i unionens medlemsstater?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (11 december 1997)

Parlamentsledamoten vet säkert att medlemsstaterna är ensamma behöriga att besluta om utbildningssystemens struktur och sätt att fungera, och att kommissionen inte kan ingripa för att förändra dem.

Kommissionen ingriper dock på utbildningsområdet genom att man uppmuntrar till samarbete mellan medlemsländerna, vilket skulle kunna vara fallet för universitetsstudier i musik.

Närmare bestämt ingår i Sokrates/Erasmus-programmet ett nytt initiativ med rubriken ¨tematiska nätverk¨. Bland dessa återfinns ett nätverk för konst och musik. Detta nätverk består av elva medlemsstater, Island, Norge och tre länder i Central- och Östeuropa. I samtliga dessa länder bedrivs musikutbildning på universitetsnivå.

Målet för nätverken är att klarlägga situationen i det berörda ämnet, förbättra nivån på undervisning och inlärande samt finna och sprida bra metoder. I detta sammanhang kan säkert insatserna inom Sokrates/Erasmus-programmet, genom samarbetet mellan olika universitet, ha ett förmånligt inflytande på de medlemsstater där musikundervisning ännu inte bedrivs på universitetsnivå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3123/97 från Nel van Dijk (V) och Edith Müller (V) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Blomstertvist i Köln - ett ingrepp i den fria konkurrensen

Känner kommissionen till rapporterna i den nederländska och tyska pressen ((Bl.a. Bürger-Echo 23.3. & 6.7.1996, Express 30.5.1996, Kölner Stadt-Anzeiger 21.9.1996, Telegraaf 2.11. & 21.11.1996, Rundschau 8.5.1997. )) angående staden Kölns envisa försök att tvinga den blomsteraffär som öppnats av två unga holländare nära begravningsplatsen ¨Westfriedhof¨ i Köln att slå igen?

Är den i ringa utsträckning konsekventa argumentering bekant för kommissionen varigenom stadsförvaltningen försökt motivera uppsägningen av hyresavtalet med blomsterhandlarna och hotet om vräkning, och i vilken man hänvisat till ¨tungt vägande skäl med betydelse för staden som helhet¨ ((Rundschau 24.9.1996. )) sedan blomsterhandlarna enligt uppgift brutit en muntlig överenskommelse angående begränsningar av varusortimentet?

Delar kommissionen uppfattningen hos en majoritet i Köln-Ehrenfelds stadsdelsnämnd nämligen att uppsägningen av hyresavtalet utgör ett ¨ingrepp i den fria konkurrensen¨ ((Kölner Stadt-Anzeiger 26.6.96 & 26.11.96. ))motiverat av klagomål angående de nederländska handlarnas lägre priser från sedan tidigare etablerade konkurrenter?

Hur ser kommissionen mot denna bakgrund på följande uttalande av Köln-Ehrenfelds ¨stadsdelschef¨: ¨ Det är brukligt att vi tar hänsyn till sedan tidigare etablerade skattebetalares intressen.¨? ((Express 27.6.1996. ))

Är kommissionen, även p.g.a. det stora allmänintresset, beredd att undersöka om staden Köln genom sitt agerande bryter mot den i artikel 52 och 53 i EG-fördraget fastställda rätten till fri etablering inom EU, samt mot förbudet mot diskriminering i artikel 6?

Vilka åtgärder kommer kommissionen eventuellt att vidta?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (12 december 1997)

Parlamentsledamöterna begär att kommissionen skall uttala sig om en civilrättslig tvist mellan staden Köln och två nederländska blomsterhandlare angående ett hyreskontrakt för en butik i Köln. Enligt parlamentsledamöternas upplysningar har staden sagt upp hyreskontraktet på grund av klagomål från tyska konkurrenter angående de nederländska blomsterhandlarnas betydligt lägre priser. Som svar på de olika frågor som ställs vill kommissionen anföra att den inte har kännedom om staden Kölns handlande i detta fall och att den inte kan uttrycka någon ingående uppfattning eftersom den inte känner till alla bakomliggande omständigheter.

Kommissionen uppmanar parlamentsledamöterna att förse den med ett så stort underlag för bedömningen som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3515/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Interventionslager

Kan kommissionen upplysa om hur mycket det kommer att kosta att destruera de 600 000 ton nötkött som för närvarande finns i EU:s interventionslager?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (18 december 1997)

Kommissionen vill gärna understryka att parlamentsledamotens fråga är hypotetisk, eftersom kommissionen inte har för avsikt att destruera detta nötkött genom förbränning.

Kostnaden för förbränning av nötkött beror i första hand på vilken kapacitet som finns tillgänglig och det avstånd som köttet behöver transporteras. Anbuden mellan 300 ecu per ton och 1200 ecu per ton som inkom till Förenade kungarikets interventionsmyndighet för genomförande av förordning (EG) nr 1757/96 av den 10 september 1996 om ytterligare undantagsåtgärder till stöd för nötköttsmarknaden i Förenade kungariket ((EGT L 230, 11.9.1996. )) kan tjäna som riktlinje.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3259/97 från Rosemarie Wemheuer (PSE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Tillverkning och export av tortyr-redskap

Enligt vad som framgått av pressen har Storbritannien utfärdat nya direktiv angående den globala handeln med vapen tillverkade i Storbritannien. Dessutom har man förbjudit export av tortyrredskap.

1. Förekommer det i de enskilda medlemsstaterna någon definition av vilka varor som i vidaste mening skulle kunna betecknas som tortyrredskap?

2. I vilka av EU:s medlemsstater framställs och marknadsförs tortyrredskap?

3. Förfogar Europeiska unionen över någon rättslig grund som skulle kunna utnyttjas för att förbjuda framställning, marknadsföring och i synnerhet export av tortyrredskap?

4. Har det tidigare förekommit några gemensamma europeiska initiativ på detta område, respektive planeras några gemenskapsinitiativ inom den närmaste framtiden?

Svar från Leon Brittan på kommissionens vägnar (20 november 1997)

1-2. Kommissionen beklagar att den inte har tillräckligt med uppgifter för att kunna besvara dessa frågor.

3. All rättslig grund inom gemenskapen för förbud mot tillverkning, försäljning och export av tortyrredskap återfinns huvudsakligen i medlemsstaternas lagstiftning.

Enligt artikel 36 i EG-fördraget har medlemsstaterna rätt att förbjuda eller begränsa import, export eller transitering av varor inom gemenskapen av skäl som berör allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet samt intresset att skydda människors liv och hälsa. När det gäller export till tredje land har medlemsstaterna, enligt rådets förordning (EEG) nr 2603/69 om upprättandet av gemensamma exportregler ((EGT L 324, 27.12.1969. )), rätt att av samma skäl förbjuda eller begränsa export till dessa länder. Ett exportförbud för gemenskapen som helhet skulle kunna grundas på artikel 113 i EG-fördraget.

4. I tidigare svar på de skriftliga frågorna E-664/92 från Wayne David ((EGT C 247, 24.9.1992. )) och E-741/97 från James Nicholson ((EGT C 139, 5.6.1995. )) om export av tortyrredskap har kommissionen redan påpekat att vad som helst, beroende på omständigheterna, skulle kunna bli ett tortyrredskap även om det inte ursprungligen har konstruerats i detta syfte. Det finns således klara begränsningar för vad som kan åstadkommas genom lagstiftning för att förhindra tillverkning, försäljning eller export av varor som eventuellt kan komma att användas i tortyrsyfte.

Mot bakgrund av de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat beträffande deras definition av tortyrredskap och deras politiska inställning till tillverkning, försäljning och export skulle kommissionen dock vara beredd att överväga ett initiativ i syfte att åstadkomma ett gemensamt förhållningssätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3434/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Djurplågerier

Ännu ett exempel på djurplågeri mot det djur som kallas världens bästa vän har ägt rum på ett av Alitalias charterplan som transporterade ett antal hundar till Krim för deltagande i jakt.

På grund av ett misstag från lastningspersonalens sida placerades hundarna i lastrummet, vilket fick till följd att 27 av 30 dog av syrebrist under fruktansvärda plågor.

Händelsen aktualiserar frågan om djurplågeri.

Härmed uppmanas kommissionen att införa ett direktiv som föreskriver lämpliga villkor för djurtransporter och tvingar flygplanen att vara försedda med lastrum med tillgång till syre avsedda för djurtransporter.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (24 november 1997)

Vilken lag som är tillämplig på transport av husdjurshundar beror på huruvida transporten är kommersiell till sin karaktär.

Direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport ((EGT L 340, 11.12.1991. )) innehåller bestämmelser för flygtransport av hundar, även om direktivet inte gäller icke-kommersiell transport av djur eller transport av djur som åtföljs av en person som ansvarar för djuret under transporten. För icke-kommersiell transport av djur gäller medlemsstaternas nationella bestämmelser. Om flygtransporten utförs av ett flygbolag som är medlem av IATA, Internationella flygtransportorganisationen, gäller dessutom den organisationens regler.

För kommersiell transport av djur krävs enligt avsnitt I i bilagan, stycke E, punkt 27 i direktiv 91/628/EEG, särskilda bestämmelser för flytransport, att ¨djur skall transporteras i behållare, spiltor eller bås som är lämpade för arten, och som åtminstone uppfyller IATA:s senaste regler för levande djur¨.

Enligt IATA:s regler skall åtgärder vidtas för att undvika extremt hög eller låg temperatur ombord och allvarliga variationer i lufttrycket, och dessutom ingår regler för hur behållare skall utformas och ventileras och hur tätt de får packas. Dessa regler räcker för att skydda djurens säkerhet. Kommissionen anser därför till skillnad från parlamentsledamoten att det inte behövs några ytterligare regler utöver IATA:s för flygtransport av djur.

Det är inte möjligt att med ledning av den kortfattade redogörelsen för omständigheterna avgöra om händelsen orsakades av att bestämmelserna i direktivet inte efterlevdes eller om den berodde på materielfel.

Normalt är genomdrivandet av direktiv 91/628/EEG främst medlemsstaternas ansvar. Kommissionen är emellertid beredd att vid behov gripa in tillsammans med medlemsstaterna.