SKRIFTLIG FRÅGA E-2379/97 från Wilfried Telkämper (V) till kommissionen (10 juli 1997)

Ämne: Utdelning av kommissionens medel till (tyska) icke-statliga utvecklingsorganisationer

En privat stiftelse som nästan uteslutande har statliga myndigheter som huvudmän och som finansieras med skattemedel delar sedan november 1991 i Tyskland ut ett symbolmärke för gåvor till humanitära välgörenhetsorganisationer som finansierar sin verksamhet (i utlandet) i första hand genom gåvor. Detta kontrollmärke skall garantera att organisationen lämnar insyn, är seriös och använder sina medel effektivt.

Tyska centrala institutet för sociala frågor (Deutsches Zentralinstitut für soziale Fragen, DZI) i Berlin har sedan dess skaffat sig en monopolställning som ¨provningsanstalt för välgörenhet¨ och påverkar i och med detta framför allt också konkurrensen mellan de tyska icke-statliga organisationerna om offentliga stödmedel, däribland medel från Europeiska kommissionen. Denna maktställning är oroväckande med tanke på att det är svårt att få grepp om de kriterier och förfaranden som tillämpas vid prövningen inför utdelningen av symbolmärket samt med tanke på att det blivit känt att DZI utsatt vissa icke-statliga organisationer för obefogad smutskastning. Dessutom missgynnas de små icke-statliga organisationerna. Av denna anledning ställer jag följande frågor till de ansvariga enheterna inom GD VIII respektive Europeiska gemenskapernas kontor för humanitärt bistånd (ECHO):

1. I vilken utsträckning använder sig kommissionen av möjligheten att via DZI få konkret information om tyska icke-statliga organisationer som ansöker om stöd för sina projekt hos kommissionen, och i vad mån tjänar rekommendationerna från DZI om vem som förtjänar att få stöd respektive listan i ¨välgörenhetsbulletinen¨ som underlag för kommissionens beslut om att stödja vissa icke-statliga organisationer men inte andra?

2. Känner kommissionen till de kriterier som DZI använder vid bedömningen av vem som förtjänar att få stöd, och anser kommissionen att dessa kriterier (särskilt: ¨rimliga kostnader för reklam och administration¨) och DZI:s prövningsförfarande är tillräckligt lämpliga för att med detta underlag kunna göra en sakligt korrekt bedömning av huruvida icke-statliga organisationer förtjänar att erhålla stöd?

3. Vilken ytterligare information och vilka ytterligare rekommendationer, förutom DZI:s, använder sig kommissionen av när den fattar beslut om de icke-statliga organisationernas ansökningar om EU-medel?

4. Överväger kommissionen med tanke på det ökande antalet icke-statliga organisationer att införa enhetliga prövningskriterier inom EU? Vilka egna krav ställer kommissionen redan nu på icke-statliga organisationer? Hur säkerställer kommissionen att mindre organisationer får tillgång till EU:s stödmedel på lika villkor?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (14 oktober 1997)

1. Kommissionen utbyter ibland information om tyska icke-statliga organisationer med Deutsche Zentralinstitut für soziale Fragen (Tyska centrala institutet för sociala frågor, DZI). När kommissionen hyser tvivel om huruvida en tysk icke-statlig organisation kan beviljas stöd (kapitel 2 i allmänna villkoren för samfinansiering) rådfrågas ibland DZI och andra organ, till exempel förbindelseutskottet för icke-statliga utvecklingsorganisationer, VENRO (en sammanslutning av tyska icke-statliga organisationer), DPWV (annan sammanslutning) eller BMZ/BENGO (ministeriet för utvecklingssamarbete i Bonn).

2. Kommissionen kräver inte att en icke-statlig organisation skall ha tilldelats DZI:s märke för att den skall kunna beviljas stöd. Kommissionen vänder sig bara i ett fåtal fall till DZI och det kan då röra sig om fall där till exempel kommissionen är osäker om en organisation som hävdar att den rekommenderas av DZI kan beviljas stöd. Kommissionen fattar sina beslut utefter egna kriterier och med utgångspunkt i de upplysningar den förfogar över.

DZI skickar regelbundet skriftlig information till kommissionen, bl.a. förteckningen över de icke-statliga organisationer som har DZI:s märke eller uppgifter om vilka kriterier som ligger till grund för märkningen.

3. Beslutet om en icke-statlig organisation kan beviljas samfinansiering (B7-6000) fattas efter att den dokumentation och de uppgifter som den icke-statliga organisationen enligt de allmänna villkoren för samfinansiering skall tillhandahålla har undersökts. Undersökningen rör i huvudsak projektförslagets innehåll. Beslutet tar i beaktande omständigheterna kring projektets genomförande (det ekonomiska läget i landet, regionen, berörda befolkningsgrupper, andra deltagare, genomförbarhet) och hur kommissionens företrädare på platsen ställer sig till det.

4. Villkoren för att ett projekt eller en icke-statlig organisation skall kunna beviljas stöd anges i de allmänna villkoren och är desamma för alla de icke-statliga organisationer från samtliga medlemsstater som ansöker om stöd från budgetpost B7-6000. Det är ett välbekant faktum att alla icke-statliga organisationer behandlas lika oavsett storlek och nationellt ursprung.