SKRIFTLIG FRÅGA E-1275/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Skillnader i narkotikapolitiken

De enskilda medlemsstaternas narkotikapolitik skiljer sig mycket åt. Men det finns ständigt tendenser till att finna ett gemensamt tillvägagångssätt på det här området på europeisk nivå.

1. Har kommissionen tillgång till undersökningar och detaljerad statistik vad gäller narkotikakonsumtionen, narkotikaberoendet och brott i samband med narkotika i de enskilda medlemsstaterna?

2. Har kommissionen tillgång till uppgifter som kan styrka att ändringar i de enskilda medlemsstaternas narkotikapolitik har lett till framgång eller misslyckande?

3. Har kommissionen tillgång till uppgifter som kan styrka att de så kallade narkotikarutterna har ändrats i samband med öppningen mot länderna i Östeuropa?

4. Vilken information och vilka statistiska uppgifter om narkotikakonsumtion, handel med narkotika och brott i samband med narkotika i kandidatländerna förfogar kommissionen över?

5. Har kommissionen tillgång till något material om straffpraxis när det gäller narkotikabrott i de enskilda medlemsstaterna och i kandidatländerna, som den kan ställa till förfogande?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(19 juni 1998)

1. och 2. Kommissionen vill fästa parlamentledamotens uppmärksamhet på uppdraget för Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (rådets förordning (EEG) 302/93 av den 8 februari 1993(1)) och det arbete som utförts där. Syftet med detta centrum är att ge gemenskapen och dess medlemsstater objektiv, tillförlitlig och jämförbar information om narkotika, narkotikamissbruk och dess konsekvenser. Sammanfattningar av detta arbete presenteras i centrumets årliga rapporter om narkotikaproblemet.

Dessa rapporter innehåller bland annat en analys av nationella strategier för narkotikabekämpning som visar de nya tendenserna och den politiska inställningen. I rapporten om 1997 införs även en analys av offentliga utgifter i samband med narkotikabekämpning och sociala kostnader som kan hänföras till narkotikaproblemet. Även frågan om utvärdering av förebyggande metoder, vilken hänger samman med den politiska inställningen, tas upp både ur metodisk och praktisk synvinkel i centrumets arbetsprogram och i gemenskapens åtgärdsprogram för förebyggande av narkotikamissbruk inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet (Europaparlamentets och rådets beslut 102/97/EG av den 16 december 1996(2)).

3. Vad gäller uppgifter om narkotikarutter finns det användbar information i Europols rapporter. Förutom den årliga rapporten har Europols narkotikaenhet utarbetat en strategisk rapport om narkotikasmuggling i Sydöst- och Centraleuropa och om turkiska kriminella organisationers struktur och verksamhet i unionen. Denna rapport kommer att utgöra grunden för ett effektivare operationellt samarbete mellan polisens narkotikaenheter i medlemsstaterna.

4. Inom ramen för Phares narkotikaprogram samlar man in information om situationen i kandidatländerna. Det finns nyligen utarbetade expertrapporter från Phare om situationen vad gäller narkotikamissbruket, åtgärder och strukturer för att minska efterfrågan på narkotika i de central- och östeuropeiska länderna samt om situationen på området syntetiska droger. Ytterligare information samlas in inom ramen för varje Phare-projekt och listor upprättas för varje land med uppgifter som lämnas av länderna själva. De profiler för länderna som används inom Förenta nationernas internationella program för kontroll av narkotika (UNDCP) är också bra.

Dessutom ägnar man inom detta program speciell uppmärksamhet åt ytterligare utveckling av samarbetet mellan de central- och östeuropeiska länderna, särskilt kandidatländerna, och Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk, bland annat genom aktivt deltagande i centrumets europeiska nätverk för information om verksamheten inom narkotika och narkotikamissbruk (REITOX). I centrumets årsrapport för 1998 kommer ett särskilt kapitel att ägnas åt situationen i de central- och östeuropeiska länderna.

Kommissionen delar parlamentsledamotens intresse för att förbättra den ömsesidiga insikten i tillämpningen av strafflagarna i medlemsstaterna vad gäller narkotikabekämpning. I detta syfte organiserade kommissionen år 1995 och 1996 i samarbete med parlamentet och rådets ordförandeskap, konferenser och seminarier för att studera medlemsstaternas gällande strafflagar och tillämpningen av dem i praktiken. Detta arbete grundade sig bland annat på en studie som finansierades av kommissionen om skillnaderna i strafflagstiftningen för narkotikabekämpning i medlemsstaterna. Både slutsatserna av dessa arbeten och rapporten om den jämförande studien fick stor spridning och har skickats direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat. Dessutom pågår en studie som gör en jämförande analys av de rättsliga och institutionella ramarna för kandidatländerna inom ramen för Phares narkotikaprogram.

(1) EGT L 36, 12.2.1993.

(2) EGT L 19, 22.1.1997.