SKRIFTLIG FRÅGA E-3892/00

från Robert Goebbels (PSE) till rådet

(20 december 2000)

Ämne: Översyn av direktivet om europeiska företagsråd

För närvarande är den allmänna inställningen bland europeiska fackföreningar till europeiska företagsråd tämligen negativ. Efter den glädje som följde på de första frivilliga överenskommelserna har förväntningarna bland de europeiska fackföreningarna skruvats ned.

Mer än 400 frivilliga överenskommelser ingicks under åren mellan 1994, när direktivet antogs av ministerrådet, och 1996, när tidsfristen för att införliva lagtexten med den nationella lagstiftningen gick ut. Sedan dess uppskattar man antalet multinationella företag där förhandlingar lett till resultat till endast ett trettiotal. Bland de 7-800 industrikoncerner som berörs medger man att resultatet är svagt. Arbetet går framåt med snigelfart.

Jag undrar om det har gjorts en omfattande översyn av hur det gått med införlivande i den nationella lagstiftningen av rådets direktiv 94/45/EG(1) av den 22 september 1994 om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller införande av ett informations- och rådgivningsförfarande i företag och koncerner inom EU?

Anser inte rådet att det är nödvändigt att reformera direktivet

1. inom området för kommunikation och information,

2. när det gäller utbildning för företrädare, samt

3. när det gäller ett bättre erkännande av de europeiska fackliga organisationerna?

(1) EGT L 254, 30.9.1994, s. 64.

Svar

(12 mars 2001)

Omsättningen av direktivet om europeiska företagsråd 94/45/EG till nationell lagstiftning har varit föremål för en översyn som Europeiska kommissionen genomfört. Kommissionen översände en rapport om resultatet av översynen till Europaparlamentet och rådet i april 2000 (kommissionens dokument KOM(2000) 188 slutlig). I rapporten står det bl.a. att genomförandet av den gränsöverskridande representationen är redan ett faktum, eftersom närmare 600 av de viktigaste grupperna av gemenskapsföretag före den 22 september 1996 hade undertecknat förhandsavtalet eller slutit avtal i enlighet med bestämmelserna i artikel 6 i direktivet. I rapporten anges det också att 450 av dessa avtal var förhandsavtal (enligt artikel 13), och man kan således dra slutsatsen att 150 grundade sig på artikel 6 och slöts efter detta datum.

Rapporten innehåller inget värdeomdöme när det gäller antalet avtal som slutits, men den nämner några orsaker till att antalet minskade efter den 22 september 1996.

Det bör även påpekas att direktivet om europeiska företagsråd inte föreskriver att avtal om information till och samråd med arbetstagare skall slutas mellan arbetsmarknadens parter i de företag eller grupper av företag som omfattas av direktivet. Sådana avtal är endast ett av de alternativ parterna kan välja. De kan också välja att inte sluta avtal och i stället tillämpa tilläggsföreskrifterna i bilagan till direktivet i den form det har i den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där huvudkontoret är beläget. Därför har rådet inte möjlighet att ge någon kommentar till huruvida antalet avtal är tillräckligt eller inte.

Rådet kan inte heller uttala sig om huruvida de bestämmelser i direktivet som rör kommunikation och information, utbildning för företrädare och bättre erkännande av de europeiska fackliga organisationerna behöver ändras eftersom, å ena sidan, uppföljningen av genomförandet av gemenskapslagstiftningen i första hand är kommissionens ansvar och, å andra sidan, kommissionen inte har lagt fram något förslag om ändring av direktivet.