ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0966/00

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Mobiltelefoners inverkan på hälsan

Kommissionen har i flera dokument betonat Europas ledande ställning när det gäller användning av mobiltelefoner och har lagt fram strategier för hur denna ledande ställning skall kunna bevaras. Har kommissionen med hjälp av forskning säkerställt att de elektromagnetiska fält som uppkommer vid användning av mobiltelefoner inte är hälsovådliga för människans hjärna eller gör människor mottagliga för cancersjukdomar?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(25 april 2000)

Kommissionen har under tredje och fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling (FoU) finansierat flera projekt som syftar till att klarlägga hur elektromagnetisk strålning (radiofrekvenser RF) påverkar hälsan. Det första projektet var en åtgärd inom ramen för COST (COST 244 år 1992 som följdes av COST 244 år 1998) om de biomedicinska effekterna av elektromagnetisk strålning. Detta projekt löper fortfarande. Biomed 2-programmet har också finansierat två studier av sambandet mellan elektromagnetisk strålning och cancer.

Programmet för mätning och prövning har finansierat ett projekt om mätning av elektromagnetisk strålning från mobiltelefoner och relästationer och om kvantifiering av den strålning som människor utsätts för. Resultaten från dessa projekt kommer att kunna utnyttjas för att fastställa mätstandarder och bedöma vilka risker som är förknippade med mobiltelefoner och relästationer.

Kommissionen har totalt anslagit cirka 2 miljoner euro till dessa studier. Ingen av undersökningarna (som omfattar eventuella värmeeffekter och störningar i cellmetabolismen på grund av olika typer av elektromagnetiska fält) har kunnat påvisa några negativa hälsoeffekter, men det krävs fortfarande kompletterande undersökningar för att kunna svara på de frågor som oroar allmänheten.

I femte ramprogrammet omfattas studier av effekterna av elektromagnetisk strålning särskilt av arbetsprogrammet för nyckelåtgärd 4 (miljö och hälsa) under tema 1 Livskvalitet och förvaltning av levande resurser. I samband 1999 års ansökningsomgång valdes fem förslag ut till en samlad finansieringskostnad av omkring 9 miljoner euro. Projekten i fråga har just inletts och kommer att ge resultat om tre eller fyra år.

Projekten omfattar bland annat en mycket omfattande epidemiologisk undersökning (Interphone), som samordnas av det internationella cancerforskningscentrumet (IARC), för att undersöka om elektromagnetisk strålning från mobiltelefoner kan vara cancerframkallande.

I undersökningen kommer man att göra skillnad på de olika strålningsnivåerna från olika typer av mobiltelefoner. Övriga projekt syftar till en bättre förståelse av de biologiska mekanismer genom vilka den elektromagnetiska strålningen skulle kunna påverka människors hälsa. Ett av projekten skall dessutom klarlägga den kombinerade effekten av elektromagnetisk strålning och cancerframkallande kemiska ämnen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0737/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Avskaffande av portosubventioner för kristna publikationer i södra Indien

Under de två första veckorna i januari 2000, så avskaffades portosubventionerna för över 100 kristna publikationer i södra Indien på grund av att informationen som de sprider inte täcker politiska eller aktuella frågor och därför inte utgör nyheter. Som ett resultat av den här aktionen riskerar många av dessa publikationer, av vilka några har funnits i över 30 år utan några tidigare problem av den här sorten, att tvingas upphöra för gott.

Med tanke på det aktuella fientligt inställda klimatet mot det kristna samfundet i Indien och den ström av senare lagstiftningsinitiativ för att ta hårdare tag mot deras religionsutövning och vittnesbörd, finns det rimliga skäl att tro att detta senaste steg kan vara ett medvetet försök att inskränka deras yttrandefrihet.

Kommer kommissionen att försöka fastställa om denna åtgärd utgör diskriminering på religiösa grunder och, om så är fallet, ta upp denna fråga med den indiska regeringen?

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(4 april 2000)

Kommissionen delar ledamotens oro och vill understryka att kommissionens delegation i New Delhi fortsätter att följa och rapportera om situationen för de religiösa minoriteterna i Indien, inklusive det kristna samfundet. Detta arbete bedrivs i nära samarbete med unionens beskickningar i New Delhi.

Alltsedan den plötsliga ökningen av antalet attacker på kristna familjer och anläggningar inträffade 1998, har unionens ambassadörer konsekvent uttryckt sin oro över detta till den indiska regeringen, främst genom tyst diplomati.

Indiens regering har sedan dess inrättat en nationell minoritetskommission. Denna kommission har särskilt till uppgift att skydda religiösa minoriteter i Indien och att följa upp de klagomål som den får. Även om den nationella minoritetskommissionen inte har några rättsliga befogenheter, anser man att den kommer att fortsätta att utöva en återhållande inverkan på extremistgrupper och sålunda bidra till att upprätthålla principen om sekulärt statsskick och fri religionsutövning som är stadfäst i den indiska konstitutionen.

När det gäller det refererade avskaffandet av portosubventionen som påverkar cirka 100 kristna publikationer i södra Indien kommer kommissionen att uppmana sin delegation i New Delhi att i nära samarbete med unionens beskickningar undersöka den faktiska bakgrunden och verkningarna av eventuella diskriminerande åtgärder som vidtagits och som kan påverka kristnas och andra religiösa gruppers i Indien möjligheter att fritt sprida information. Baserat på resultaten av dessa undersökningar kommer kommissionen att samråda med sina partner och besluta om omfattning och form för eventuell framställning till de indiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1190/00

från Timothy Kirkhope (PPE-DE) till kommissionen

(10 april 2000)

Ämne: Europeiska socialfonderna

Enligt det befintliga utbetalningssystemet för den Europeiska socialfonden erhåller frivilliga projekt och gemenskapsprojekt 50 procent i förskott, följt av ytterligare 30 procent i förskott (när hälften av det första förskottet använts). De kvarvarande 20 procenten betalas ut efter att den slutliga ansökan om utbetalning lämnats in.

Det nya system som det brittiska ministeriet för utbildning och sysselsättning föreslagit kommer att innebära att förskottsbetalningen uppgår till endast 10 procent och att projekten skall lämna in sina ansökningar i efterhand (förmodligen kvartalsvis) för att erhålla ytterligare utbetalningar. En rest på 20 procent hålls inne för att utbetalas efter det att den slutliga ansökan lämnats in.

Kan kommissionen klargöra om den har rätt och behörighet att ingripa i Europeiska socialfondernas utbetalningar på nationell nivå om den anser att resurserna inte fördelas på det effektivaste sättet så att de organisationer som förtjänar och behöver dessa resurser för att överleva kan dra nytta av dem? Det uppskattas att åtminstone 90-95 procent av de organisationer som för närvarande mottar medel från de Europeiska socialfonderna kommer att läggas ner beroende på brist på medel för att stödja deras program när det nya betalningssystemet införs.

Skulle kommissionen kunna stödja det alternativa betalningssystem som de berörda organisationerna föreslår?

De föreslår den skotska modellen enligt vilken utbetalningarna skall ske på följande sätt:

- Första kvartalet: 30 procent i förskott.

- Andra kvartalet: 25 procent i förskott, under förutsättning att första kvartalet gett tillfredsställande resultat.

- Tredje kvartalet: 25 procent i förskott, under förutsättning att andra kvartalet gett tillfredsställande resultat.

- Fjärde kvartalet: 20 procent i slutlig utbetalning i efterskott under förutsättning att revision genomförts av alla kvartal med tillfredsställande resultat.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 maj 2000)

Ansvaret för att fastställa de närmare bestämmelserna för genomförandet av Europeiska socialfonden (ESF) inom en medlemsstat ligger hos den myndighet som förvaltar programmet. De programdokument som antagits av kommissionen innehåller inte uppgifter om till exempel de belopp som skall betalas i förskott till de projektansvariga. Mot denna bakgrund kan inte kommissionen ingripa i denna fråga.

Det brittiska ministeriet för utbildning och sysselsättning har emellertid nyligen beslutat, efter diskussioner i Förenade kungariket, att öka förskottsbetalningen från 10 % till 30 % för det första årets projektkostnader för alla organisationer. Kommissionen välkomnade detta beslut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0720/00

från Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Distribution inom livsmedelsindustrin

Inom vissa samhällsekonomiska sektorer innehar distributionen av tradition en särskilt betydelsefull roll, eller har fått en sådan de senaste åren, med avseende på att leverera produkter från produktionens första skede till konsumenten.

Även om gäller i andra samhällsekonomiska sektorer, är detta i synnerhet fallet inom livsmedelsindustrin.

En alltför långtgående koncentration av distributionen kan få negativa konsekvenser för konsumenterna, men även för producenterna. Ett radikalt exempel är att distributörerna utan objektiva skäl kan vägra att antingen i det första eller i senare skeden av distributionsprocessen handha vissa produkter.

Vilka åtgärder genomförs för att upprätthålla balans mellan koncentrationen inom livsmedelsindustrin respektive distributionssektorn?

Avser kommissionen att vidta särskilda åtgärder, eller har den redan gjort det, inom de sektorer som är mest känsliga för beslut som distributionsindustrin kan komma att ålägga?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(18 april 2000)

Vid granskningen av nyligen avgjorda koncentrationsärenden(1) inom detaljhandelssektorn i Österrike, Storbritannien och Frankrike har kommissionen kunnat konstatera den risk som parlamentsledamoten beskriver.

Dagligvaruhandlarnas leveranser beror huvudsakligen på deras ställning på marknaden. Ju större inköpsvolymen i ett företag inom dagligvaruhandeln är, desto gynnsammare är i regel dess inköpsvillkor. Företaget kan då införa strategier med sänkta priser riktade mot konkurrenterna. Den förbättrade ställningen på dagligvarumarknaden medför i sin tur ännu bättre inköpsvillkor, osv.

Denna situation kan leda till en allt starkare koncentration såväl på dagligvarumarknaden som på leverantörsmarknaden. Slutkonsumenterna kan tjäna på denna process under en period av intensiv konkurrens på dagligvarumarknaden då den köpstarke daligvaruhandlaren kan hålla låga priser tack vare sina inköpsfördelar. Denna situation varar dock bara tills ett eller flera företag dominerar marknaden och i det läget har konsumenten ytterst begränsade valmöjligheter.

Då kommissionen har kunnat bevisa att en koncentration mellan dagligvaruföretag lett till en dominerande ställning enligt konkurrensbestämmelserna i EG-fördraget, har företagen i fråga hittills åtagit sig att åtgärda situationen. På grundval av inlämnade anmälningar och klagomål och i de fall där handeln mellan medlemsstaterna påverkas kommer kommissionen att fortsätta att utvärdera den risk som frågeställaren nämner och, i förekommande fall, bestraffa missbruk eller förbjuda dominerande ställningar.

(1) Ärendena M1221 REWE/Meinl, M1612 Wall Mart/ASDA och M1684 Carrefour/Promodes.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0500/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till rådet

(24 februari 2000)

Ämne: Medlemsstaternas kränkningar av Europakonventionen för de mänskliga rättigheterna och det konsoliderade Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen

Känner rådet till att över 180 ledamöter av Europaparlamentet nu har skrivit under nedanstående resolutionsförslag?

I artikel 3 i protokoll 4 (såsom ändrat av protokoll 11) till konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (1950) står det attingen må tvingas att

lämna den stat vari han är medborgare, vare sig genom individuella eller kollektiva åtgärderoch attingen må förvägras rätten att inresa i den stat vari han är medborgare. Genom Amsterdamfördraget införs dessa rättigheter i artikel 6 i de gemensamma bestämmelserna i EU-fördraget. De ledamöter av Europaparlamentet som undertecknat denna resolution uppmanar därför regeringarna i Österrike, Grekland och Italien att respektera sina fördragsenliga förpliktelser genom att respektive lands tidigare kungahus utan ytterligare dröjsmål återfår sina fullständiga medborgerliga rättigheter, inklusive rätten till fri inresa utan minsta hinder till respektive ursprungsland. Om dessa rättigheter inte har återupprättats senast den 1 januari 2000 uppmanas EG-domstolen att vidta rättsliga åtgärder mot de stater som bryter mot detta.

I fördraget finns det inga bestämmelser som kan ligga till grund för diskriminering av enskilda familjer. Artiklarna 39 och 43 i avdelning III i den konsoliderade versionen av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen innehåller bestämmelser om fri rörlighet för personer, tjänster och kapital respektive etableringsrätt. Prins Viktor Emanuel har inte tillåtits besöka sitt hemland på 53 år och hans son har över huvud taget aldrig fått sätta sin fot på italiensk mark. Trots att ovannämnda rättigheter inte omgärdas av några som helst villkor var Otto von Habsburg tvungen att avsäga sig grundläggande medborgerliga rättigheter innan han fick tillåtelse att bosätta sig i Österrike. Kommer rådet mot bakgrund av ovanstående att visa sin bestämda avsikt att respektera EU:s fördrag och lagar genom att uppmana sina medlemmar att omgående anmäla Österrike, Grekland och Italien för EG-domstolen?

Svar

(2 maj 2000)

Enligt artikel 226 i EG-fördraget åligger det kommissionen att föra ärendet vidare till domstolen om kommissionen anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1014/00

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Kalkstensbrytning samt betong-, cement- och asfaltsanläggning i Taviraområdet i Algarve

I Taviraområdet i Algarve finns det planer på kalkstensbrytning i ett natur- och vattenskyddsområde. Man avser att bygga en betong-, cement- och asfaltsanläggning. Borgmästaren i Tavira har enligt uppgift kringgått lokala instanser och redan låtit ombesörja provborrningar. Eventuellt skall stödmedel från EU spela en roll i detta projekt. Är det planerade projektet lagligt ur natur- och vattenskyddssynvinkel? Har man ansökt om och till och med beviljats EU-stöd? Om svaret är ja, vilket stöd och i vilken omfattning?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 maj 2000)

Enligt rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1), ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(2), skall projekt med stenbrott och gruvdrift i dagbrott där verksamhetsområdet är mer än 25 hektar obligatoriskt genomgå miljökonsekvensbedömning i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 510 i direktivet. Projekt med stenbrott och gruvdrift i dagbrott där verksamhetsområdet är 25 hektar eller mindre skall genomgå miljökonsekvensbedömning enligt artiklarna 510 i direktivet om medlemsstaterna så beslutar.

Enligt artikel 6.3 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3), skall projekt som inte är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som kan påverka området på ett betydande sätt, bedömas på lämpligt sätt med avseende på konsekvenserna för bevarandet av området.

För att göra en bedömning av situationen har kommissionen vänt sig till de portugisiska myndigheterna med en begäran om upplysningar om projektet i fråga. Kommissionen kommer också att uppmärksamma dem på skyldigheterna enligt ovanstående bestämmelser i gemenskapslagstiftningen.

Projektet i fråga samfinansieras inte genom Europeiska regionala utvecklingsfonden.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0236/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Framtiden för vedeldade ugnar

Kan kommissionen bekräfta att det inte finns några planer på att förbjuda användningen av vedeldade ugnar, till exempel sådana som används för att tillaga traditionella pizzor?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(29 februari 2000)

Kommissionen har inga planer på att införa lagstiftning eller vidta andra åtgärder som skulle kunna leda till ett förbud mot vedeldade pizzaugnar.

Det har visserligen rapporterats i vissa tidningar och andra media att ny hygienlagstiftning med sådana bestämmelser skulle kunna införas, men detta är inte sant. Livsmedelsföretag som tillverkar och bereder pizza omfattas av rådets direktiv 93/43/EEG av den 14 juni 1993 om livsmedelshygien(1), som antogs enhälligt i juni 1993, och som medlemsstaterna skulle ha införlivat senast den 15 december 1995. I det direktivet föreskrivs att livsmedelsutrustning som kommer i kontakt med livsmedlen skall vara i gott skick, ren och korrekt underhållen. För pizzaugnar föreskrivs inga speciella regler.

Frågeställaren hänvisas också till kommissionens svar på Herr Mastellas skriftliga fråga P-2771/99(2).

(1) EGT L 175, 19.7.1993.

(2) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 49.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0959/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Kommunal skatt på hotellvistelser

Det blir allt vanligare att hotellvistelser beskattas med åberopande av utnyttjandet av kommunalt ägd egendom av allmänt intresse som samtliga kommunmedlemmar måste underhålla.

Av sagda skäl uppmanas besökare i en stad att, då de betalar hotellräkningen, betala en skatt för att ersätta utnyttjandet av ovannämnda kommunala egendom som besökaren använder sig av under vistelsen i ett hotell i en stad som tillämpar ett sådant skatterättsligt kriterium.

Om denna skatterättsliga praxis blir ett allmänt kommunalt bruk i hela Europeiska unionen kan det få betydande konsekvenser; vilken är kommissionens inställning i frågan, godtar den denna praxis och vilka indirekta anspråk gör den på turistskatten genom mervärdesskatten?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 maj 2000)

Eftersom gemenskapen inte har någon lagstiftning på detta område, är det endast medlemsstaterna som har befogenhet att införa sådana kommunala skatter som turister som vistas i kommunen är skyldiga att betala för att bidra till finansieringen av de ytterligare kommunala anordningar av gemensamt slag som krävs på grund av turisttillströmningen.

Lagstiftning som införs på detta sätt får emellertid inte omfatta diskriminerande åtgärder som kränker utövandet av de grundläggande friheter som anges i EG-fördraget, t.ex. att endast utländska turister beskattas eller att högre avgifter tas ut av utländska turister. Om det inte finns några diskriminerade bestämmelser, står inte de kommunala skatterna för turisternas vistelse i strid med gemenskapsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1396/00

från Bernd Lange (PSE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Standardisering av klädsel för motorcykelförare

I den allmänna diskussionen dyker det fortfarande upp rykten om försök att standardisera skyddsklädseln för motorcykelförare. Till exempel skall Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) nyligen ha lagt fram flera sådana förslag.

Planerar kommissionen en standardisering av klädsel för motorcykelförare?

Har det redan vidtagits några åtgärder i detta hänseende?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 juni 2000)

Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) är ett privat organ och kan därmed efter eget val fastställa standarder som den betraktar som nödvändiga eller användbara för alla marknadsaktörer. Kommissionen kan inte påverka de val CEN gör.

Däremot kan kommissionen be de europeiska standardiseringsorganen, däribland CEN, att utarbeta harmoniserade europeiska standarder för de ändamål som följer av de s.k. nya metoden-direktiven. Detta är t.ex. fallet när det gäller nya metoden-direktivet 89/686/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om personlig skyddsutrustning(1).

Det bör observeras att det sedan 1994 har pågått diskussioner mellan CEN, kommissionen, experter i medlemsstaterna och olika tillverkarorganisationer om hur man skall se på motorcyklisternas klädsel med hänsyn till direktivet om skyddsutrustning. Resultaten av diskussionerna har godkänts av medlemsstaterna: motorcyklisternas kläder (även handskar, stövlar och kängor) är bara att betrakta som skyddsutrustning om tillverkaren i sin produktinformation eller reklam anger eller antyder att klädseln ger något särskilt skydd. I så fall måste tillverkaren iaktta de grundläggande kraven i direktiv 89/686/EEG. Skydd, t.ex. armbågsskydd eller knäskydd, som kan ingå i kläder för motorcyklister skall alltid betraktas som skyddsutrustning.

För tillfället är en enda standard på gång när det gäller kläder för motorcyklister. Den gäller krav och testmetoder för sådana ryggskydd som ingår i motorcyklisternas skyddskläder och dämpar mekaniska stötar. Det rör sig om prEN 1621-2 om vilken CEN la fram sitt senaste förslag i februari 1999. Förslaget är ett komplement till standarden EN 1621-1 som antogs 1997 och gäller skydd.

(1) EGT L 399, 30.12.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0508/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Statistik över regionalt fördelade reala bruttonationalprodukten per invånare

I svaret till skriftlig fråga E-2223/99(1) redogjorde kommissionen för statistik avseende EU över den reala bruttonationalprodukten per invånare och den regionalt fördelade reala bruttonationalprodukten per invånare. Skulle kommissionen nu utifrån samma grunder kunna redogöra för de senast tillgängliga uppgifterna avseende varje region för 1997? Skulle kommissionen dessutom kunna förklara varför det är en sådan avsevärd tidsfördröjning i samband med publikationen av dessa uppgifter?

(1) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 150.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(10 april 2000)

Resultaten av beräkningarna på 1997 års bruttonationalprodukt (BNP) per region kommer att överlämnas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat.

Att publiceringen av denna regionala statistik blivit försenad, beror på att BNP per region publiceras på NUTS 3-nivå, som omfattar mer än 1 000 regioner i gemenskapen. Det tar tid att samla in och bearbeta dessa uppgifter i medlemsstaterna. Den grundläggande statistiken, bruttoförädlingsvärdet per region, tillhandahålls av medlemsstaterna 24 månader efter referensåret. Det är normal tid för att samla in så detaljerad statistik. Tyvärr sänder inte alla medlemsstater in uppgifterna i tid, därför måste Eurostats publikation vänta tills en tillräckligt stor mängd uppgifter har inkommit. Fram till nyligen fanns det ingen rättslig grund för den här typen av statistik, och därmed ingen möjlighet att kräva att uppgifterna skulle inlämnas i tid.

Situationen kommer att förbättras när det Europeiska nationalräkenskapssystemets (ENS 95) leveransprogram tas i bruk. Då kommer tidsförskjutningen att begränsas till 24 månader efter referensåret, t.ex. kommer Eurostat i december 2001 att ha nödvändig information för att beräkna 1999 års BNP per region.