SKRIFTLIG FRÅGA P-0065/98 från Francesco Baldarelli (PSE) till kommissionen (15 januari 1998)

Ämne: Blockering av medlen för nykonstruktion och modernisering i Fonden för fiskets utveckling (FFU)

Vid sammanträdet den 17 december 1997 i arbetsgruppen för fiskeflottans struktur i Rådgivande kommittén för fisket redogjorde Europeiska kommissionens företrädare Samaras för kommissionens dokument om antagandet av det fjärde fleråriga utvecklingsprogrammet MGP IV.

Av detta dokument framgår att kommissionen inte avser att bevilja något stöd till nykonstruktion och modernisering av flottorna i de medlemsstater som inte har uppfyllt minskningsmålen i MGP III. Uppgifterna om

Italien är inte definitiva, men de visar på ett problem med att uppfylla målen. Framför allt är minskningen inte tillräcklig för bottentrålare där man ligger 35 % (BT) resp. 36 % (KW) under målet. För övriga segment av flottan ligger man 5 % (BT och KW) under, vilket innebär att minskningen totalt ligger 12 % under målet. Enligt kommissionen skulle man alltså för Italiens del blockera de FFU-medel som avsatts för nykonstruktion och modernisering, trots att denna medlemsstat tillämpar en särskild mekanism som innebär att nykonstruktion kan ske först när ett större tonnage har skrotats.

Samtidigt måste man objektivt konstatera att andra medlemsstater, bland annat Förenade kungariket, Tyskland, Nederländerna, Frankrike och Sverige, har uppfyllt målen i MGP III och minskat sin verksamhet till havs (antal fiskedagar).

Anser inte kommissionen att också Italien skulle kunna göra gällande samma villkor som tillämpas på de andra medlemsstaterna och beräkna minskningen på grundval av antalet dagar med verksamhet till havs, som otvetydigt registrerar den minskning av fiskeansträngningen som sedan länge pågått i Italien?

Anser inte kommissionen att Italien egentligen har uppfyllt målen i MGP III, eftersom landet har infört ett effektivt system för att minska fiskeansträngningen genom att bevilja FFU-medel för nykonstruktion först och endast när 120 % av den nya enhetens tonnage har skrotats?

Anser inte kommissionen att en blockering av FFU-medlen inte minst av säkerhetsskäl kan vara till skada för hela kategorin och i synnerhet för arbetstagarna?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (23 februari 1998)

Ett nödvändigt villkor för beviljande av stöd till modernisering och nybyggnation av flottan enligt Fonden för fiskets utveckling (FFU) är att medlemsstaten uppfyller målen i det fleråriga utvecklingsprogrammet. Det enda undantaget är moderniseringar som inte bidrar till en ökning av fiskeansträngningen.

I det fjärde fleråriga utvecklingsprogrammet har flera medlemsstater valt att uppnå en del av sina mål genom minskad aktivitet. För att göra detta måste de berörda fiskena tydligt anges och ett program för kontroll av de enskilda fartygens tillträde till dessa fisken måste införas. Möjligheten att minska aktiviteten står öppen för Italien under förutsättning att dessa kriterier uppfylls.

I syfte att hjälpa medlemsstaterna att minska kapaciteten kan stöd beviljas för upphörande. Stöd till nybyggnad av fartyg beviljas endast för att ersätta den kapacitet som har upphört utan offentligt stöd och endast om flottans storlek ligger under målen i det fleråriga utvecklingsprogrammet.

Så som ledamoten påpekar vilar det italienska fleråriga programmet på preliminära uppgifter. Det är de italienska myndigheternas ansvar att förse kommissionen med tillförlitliga uppgifter i god tid.

Det är sant att ett system med upphörande av mer kapacitet än den som byggs, så som ledamoten beskriver kommer att leda till en nedskärning av kapaciteten men om Italien inte följer målen i utvecklingsprogrammet har det inte laglig rätt att tillämpa ett sådant system.

Kommissionen anser inte att dess politik är kontraproduktiv. Stödsatserna för nybyggnad är i stort sett samma som de som gäller för upphörande varför beviljande av finansiellt stöd för upphörande utan nybyggnation är ett mycket mer kostnadseffektivt sätt att minska överskottskapacitet.

Kommissionen anser att beviljande av stöd till medlemsstaterna för modernisering eller nybyggnation utöver målen i deras utvecklingsprogram inte är det bästa sättet att använda offentliga medel. Beviljande av sådant stöd fungerar som en effektiv stimulans för de medlemsstater som uppnår målen i sina utvecklingsprogram.

Det är erkänt att en kapacitetsnedskärning kan få en negativ korttidseffekt på sysselsättningen, och de tilläggsåtgärder som finansieras genom FFU är avsedda att motverka denna effekt. Långsiktigt finns det avsevärda fördelar att vinna genom begränsningar av flottstorleken vilken är en avgörande faktor för sektorns hållbarhet. Utan kapacitetsnedskärning skulle de långsiktiga effekterna på sysselsättningen bli mycket större.