SKRIFTLIG FRÅGA E-2476/99

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Anmälan om ofredande uppträdande

En utsänd nationell expert vid Europeiska kommissionen gjorde en anmälan om ofredande uppträdande till sina överordnade den 20 november 1998, vilket upprepades den 4 december 1998.

Ingen skyddsåtgärd i enlighet med kommissionens rekommendationer har vidtagits.

Han flyttades från sin tjänst den 25 februari 1999 under särskilt kränkande omständigheter och hans begäran om att förnya kommissionens kontrakt avslogs.

Dessa fakta tycks utgöra en överträdelse av de skyddsprinciper för individer som omfattas av kommissionens rekommendationer.

Först tre månader efter den första anmälan beslutade kommissionen att göra en intern utredning.

Denna utredning har fortfarande inte gett resultat.

1. Vilket förfarande skall tillämpas när det gäller anmälan om ofredande uppträdande inom Europeiska kommissionen?

2. Vilka skyddsåtgärder finns?

3. Vilka påföljder används inom Europeiska kommissionen gentemot dem som uppträder på ett ofredande sätt?

4. Vilken tidsram gäller för interna utredningar och kan man garantera opartiskhet?

5. Vilka ersättningsåtgärder avses för dem som råkat ut för ofredande uppträdande?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(9 februari 2000)

Ett klagomål från en kommissionsanställd om trakasserier kan leda till att den behöriga tillsättningsmyndigheten beslutar om att tillsätta en administrativ utredning. Kommissionen informerade personalen i ett administrativt meddelande av den 29 februari 1996 om förfaranden som berör skydd av individens värdighet. Den administrativa utredningen syftar till att ta fram fakta och kan leda till att ett disciplinärt förfarande inleds mot en person som befinns skyldig.

För att skydda den som utsätts för trakasserier kan dennes överordnade vidta åtgärder såsom förflyttning till en annan tjänst under den tid som utredningen pågår.

Tillsättningsmyndigheten inleder ett disciplinärt förfarande på begäran av den berörda personens överordnade eller på eget initiativ. Förfarandet kan leda till en påföljd i enlighet med tjänsteföreskrifterna.

Under den tid som den administrativa utredningen pågår gäller inga tidsbegränsningar. Om tillsättningsmyndigheten beslutar att inleda ett disciplinärt förfarande måste kommissionen, beroende av det enskilda fallet, beakta de tidsfrister som föreskrivs i artikel 87 i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna.

Tillsättningsmyndigheten måste fastställa alla fakta avseende den person som är föremål för det disciplinära förfarandet för att bestämma en lämplig påföljd och har därför rätt och skyldighet att skingra alla tvivel.

Tillsättningsmyndigheten får fatta beslut utan yttrande från disciplinnämnden när det gäller disciplinära åtgärder som ett skriftligt påpekande eller en anmärkning, men måste samråda med disciplinnämnden för att vidta andra åtgärder. Tillsättningsmyndigheten fattar ett slutgiltigt beslut efter det att disciplinnämnden har yttrat sig.

I artikel 7.3 i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna fastställs att tillsättningsmyndigheten måste fatta sitt beslut senast en månad efter det att disciplinnämnden gett sitt motiverade yttrande, men den berörda tjänstemannen måste höras först.

I EG-domstolen och förstainstansrättens rättspraxis fastslås emellertid att de tidsfrister som anges i artikel 7.3 inte är bindande men endast utgör regler som krävs för god förvaltning.

Även i disciplinära förfaranden skall den berörda personen anses oskyldig till dess att motsatsen har bevisats. Det är förstainstansrätten som kontrollerar att hela förfarandet förlöper på ett opartiskt och korrekt sätt.

Institutionen kan bli tvungen att ersätta offer för trakasserier om det blir bevisat att skadan har uppstått till följd av ett tjänsterelaterat fel som institutionen begått.