ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0620/99

från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Flygförbindelser

Regionala flygplatser möter ofta svårigheter då de söker rimliga avgångs- och ankomsttider vid större flygplatser eftersom de flesta storflygplatser föredrar större och mer lönsamma plan från andra storflygplatser. Detta förhindrar utbyggnaden av regionala flygplatser och ökar trycket på de större.

Har kommissionen några planer på att hjälpa regionala flygplatser och flygbolag, till exempel genom att införa obligatoriska minimikrav för storflygplatser att erbjuda rimliga avgångs- och ankomsttider till regionala flygplatser/flygbolag?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock

(19 april 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-159/99 ställd av Graham Watson under frågetiden vid parlamentets möte i mars 1999(1).

(1) Parlamentsdebatter (mars 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0154/99

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Lindan

Apropå mina frågor E-2417/98(1) och E-2860/97(2): har kommissionen erhållit rapporten från Österrike om lindan?

När torde i så fall resultaten av rapporten bli tillgängliga? Om inte, när tror kommissionen att den kommer att få denna rapport?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 mars 1999)

Österrike överlämnade den 17 december 1998 i egenskap av föredragande medlemsstat utkastet till monografi om lindan till kommissionen och medlemsstaterna. Utkastet har utarbetats inom ramen för det första utvärderingsprogrammet enligt kommissionens förordning (EEG) 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden(3).

Enligt de sedvanliga förfaranden som anges i förordning (EEG) 3600/92 skickades utkastet till rapport omedelbart vidare till en expertgrupp för utlåtande (kollegial granskning). I denna ingår experter från fem medlemsstater vilka i detalj undersöker monografin på alla områden som rör miljösäkerhet och människors hälsa (fysiokemiska egenskaper, toxikologi, resthalter, ekotoxikologi, fördelning och omvandling samt uppträdande i miljön).

Slutresultatet av denna utvärdering väntas vara klart före november 1999. De kommer sedan att diskuteras inom Vetenskapliga kommittén för växter, och med alla medlemsstater inom ramen för Ständiga kommittén för växtskydd.

Kommissionen har emellertid också informerat medlemsstaterna inom ramen för Ständiga kommittén för växtskydd om innehållet i den österrikiska dokumentationen.

(1) EGT C 118, 29.4.1999, s. 73.

(2) EGT C 117, 16.4.1998, s. 84.

(3) EGT L 366, 15.12.1992.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 348 , 03/12/1999 s. 0061



SKRIFTLIG FRÅGA E-0399/99 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen (1 mars 1999) Angående: Brandsäkerhet Kan kommissionen räkna upp vilka länder som har svarat på den utredning som gjordes av det franska företaget CETEN-APAVE om genomförandet av EU:s rekommendationer om brandsäkerhet från 1986? Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (16 april 1999) De åtta medlemsstater som har svarat på den utredning om brandsäkerhet på hotell under 1996 som gjordes av det franska företaget CETEN-APAVE är Belgien, Grekland, Frankrike, Irland, Italien, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0486/99

från Wilfried Telkämper (V) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Upprepade rapporter om allvarliga incidenter vid kärnkraftverket i Fessenheim i Alsace (Haut Rhin, Frankrike)

Efter det att kärnkraftverket i Fessenheim i Alsace stängde två reaktorer i augusti 1998 och den 11 december 1998 har olika organisationer och medier på nytt rapporterat om två allvarliga situationer.

1. Andelen borvatten i säkerhetssystemet i reaktor 1 och 2 uppfyllde inte gällande bestämmelser. Detta vatten används för att stoppa en kärnreaktion i samband med olyckor.

2. Radioaktivt tritium har läckt ut i grundvattnet. Tritiumnivåer på 60 becquerel per liter vatten registrerades.

Vad anser kommissionen om de senaste incidenterna vid kärnkraftverket i Fessenheim och deras karaktär, omfattning och konsekvenser, framförallt det faktum att radioaktivt tritium har förorenat grundvattnet? Anser kommisionen att man nu bör tillsätta en kommitté av oberoende experter? Anser kommissionen att man bör vidta åtgärder för att skydda miljön och folkhälsan?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(15 april 1999)

Driftsaspekter på hur stora mängder borvatten som finns vid kärnkraftverket i Fessenheim omfattas inte av kommissionens ansvarsområden. Gemenskapens behörighet i fråga om kärnsäkerhet fastställs i Euratomfördraget och omfattar främst strålskydd. De franska myndigheterna ansvarar för att godkänna kärnkraftsanläggningar och att säkerhetsregler efterlevs i Frankrike.

Kommissionen har ännu inte mottagit någon officiell information i fråga om tritiumläckage. Tritiumnivån på 60 becquerel per liter (bq/l) underskrider det indikatorparametervärde som anges i del C i bilaga I till rådets direktiv 98/83/EG om kvaliteten på dricksvatten(1). Ett långvarigt intagande av vatten som innehåller ovannämnda tritiumnivå skulle innebära en strålningsexponering motsvarande 0,1 % av den årliga gränsen för allmänheten fastställd i rådets direktiv 96/29/Euratom om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(2). Följaktligen finns det ingen anledning för kommissionen att vidta några åtgärder.

(1) EGT L 330, 5.12.1998.

(2) EGT L 159, 29.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0168/99

från Ludivina García Arias (PSE) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Förvärvade rättigheter för företagen som ger upphov till kompensation eller ersättning till följd av en ändring i en rättsakt i Europeiska unionen

Anser kommissionen att det faktum att Europeiska unionen ändrar en rättsakt eller inför en ny rättslig ram som grundar sig på den inre marknaden kan ge upphov till förvärvade rättigheter utifrån ett perspektiv om ersättning till berörda företag?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 mars 1999)

Det frågeställaren tar upp i sin fråga har behandlats av förstainstansrätten i domen av den 19 januari 1998 i målet Dubois (T-113/96, REG s. II-125)(1) i en sammanfattning av tillämplig gemenskapspraxis.

Av denna sammanfattning framgår det att gemenskapens utomobligatoriska skadeståndsansvar, enligt artikel 215 andra stycket i EG-fördraget, omfattar skada orsakad av institutionerna eller av deras anställda under tjänsteutövning. Däremot ger varken de fördrag som ligger till grund för gemenskaperna eller de konventioner som kompletterar eller ändrar dessa fördrag upphov till något utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen, eftersom de varken utgör en rättsakt från institutionerna eller från dessas anställda.

För att gemenskapen skall åläggas ansvaret för rättsakter från institutionerna eller deras anställda måste den klagande kunna bevisa att institutionen har handlat olagligt, att en skada har uppkommit och att det finns ett orsakssammanhang mellan institutionens handlande och den uppkomna skadan. Om den olagliga handlingen är en normativ rättsakt är gemenskapens skadeståndsansvar avhängigt av om huruvida det rör sig om en överträdelse av en överordnad rättsregel om skydd för enskilda. Om institutionen har antagit den normativa rättsakten i kraft av ett stort utrymme för skönsmässig bedömning kan gemenskapen inte hållas ansvarig annat än om brottet är grovt, dvs. flagrant och allvarligt. Dessa kriterier gäller också i händelse av en otillåten försummelse.

När förstainstansrätten ombads att uttala sig om konsekvenserna av en ändring i en gemenskapsreglering, som krävdes när Enhetsakten trädde i kraft, erinrade den om att de ekonomiska aktörerna, i de fall då EU-institutionerna har stort utrymme för egen bedömning, inte kan åberopa en förvärvad rättighet att behålla en förmån som den ifrågavarande gemenskapsregleringen gett dem rätt till under en viss tid.

Det är därmed inte uteslutet att ett skadeståndsansvar, i förekommande fall, skulle kunna härledas ur nationell rätt i den medlemsstat där de företag som påverkas av att den inre marknaden genomförs befinner sig.

(1) Domen har överklagats till domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0043/99

från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till kommissionen

(22 januari 1999)

Angående: Institutionell reform

Har kommissionen, mot bakgrund av Europaparlamentets resolution A4-347/97(1) av den 19 november 1997 om betänkandet om Amsterdamfördraget, påbörjat arbetet med att utarbeta ett förslag till institutionell reform i enlighet med punkt 20 i resolutionen?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(9 mars 1999)

Som kommissionen har meddelat parlamentet, och i enlighet med kommissionens arbetsprogram för 1999, kommer den att under årets lopp utarbeta ett meddelande om riktlinjerna för den institutionella reformen. När detta meddelande kommer att läggas fram beror dels på när Amsterdamfördraget träder i kraft, dels på de pågående diskussionerna om "morgondagens kommissionen" och de riktlinjer som skall fastställas vid Europeiska rådets nästa möte i Köln.

Som parlamentsledamoten säkert vet kräver inte alla institutionella reformer en formell ändring av fördragen. Så är fallet när det gäller genomförandet av förklaring 32 som är återfinns som bilaga i slutakten till Amsterdamkonferensen om kommissionens organisation och funktion. Detta arbete håller kommissionen på att slutföra inom ramen för det som kallas "morgondagens kommissionen".

Dessutom fastslog Europeiska rådet vid sitt möte i Wien i december 1998 att det vid Europeiska rådets möte i Köln den 1 juni 1999 skall fattas beslut om när och hur de institutionella frågor som inte löstes i Amsterdam skall behandlas.

Kommissionen har, som dess ordförande nämnde i sitt anförande den 11 januari 1999 till parlamentet, försökt att sammanställa dessa synpunkter för att få en samlad överblick över situationen. Kommissionen borde därför kunna lämna en redogörelse till parlamentet över arbetet med den interna reformen och de allmänna synpunkterna på den institutionella reformen före slutet av juni 1999. När Amsterdamfördraget har trätt i kraft och i samband med diskussionerna vid Europeiska rådets möte i Köln kommer kommissionen att lägga fram ett meddelande med hänsyn till den kommande regeringskonferensen där frågan om den institutionella reformen, som skall genomföras före utvidgningen, tas upp.

(1) EGT C 371, 8.12.1997, s. 99.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0767/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Arkeologiska utgrävningar i Pydna i Pierias län

Det antika Pydna i landskapet Pierien, som idag heter Pierias län, var det äldsta urbana centrumet i Makedonien på 400-talet. I samband med byggandet av en ny järnvägsförbindelse mellan Katerini och Thessaloniki och dragningen av en naturgasledning har värdefulla arkeologiska fynd sett dagens ljus. Avsaknaden av finansiering och resurser har emellertid lett till att de utgrävningar som gjorts fram till dags dato inte varit systematiska utan mera haft karaktären av räddningsarbeten, samtidigt som de rättat sig efter de behov som offentligaarbetena dikterat.

Jag vill fråga kommissionen om den, ifall den blev tillfrågad, skulle anse att ett projekt för fortsatta, systematiskt utförda utgrävningar och inrättandet av ett museum i området - där fynden kunde ställas ut och på sätt gynna området och dess utveckling - kunde räknas som ett kvalificerat stödmål?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(5 maj 1999)

Någon samfinansiering av arkeologiska utgrävningar som sådana kan inte utgå från programmet Rafael och EG:s strukturfonder. Däremot kan projekt som syftar till att lyfta fram arkeologiska utgrävningsplatser för att locka fler besökare och därigenom främja turismen i de aktuella regionerna vara berättigande till bidrag från EG:s strukturfonder.

Mot bakgrund av detta skulle ett projekt som avser att lyfta fram den arkeologiska utgrävningsplatsen Pydna och eventuellt leda fram till att ett museum byggs, kunna vara berättigat till bidrag om det gynnar utvecklingen i centrala Makedonien. Härvidlag bör det påminnas om att det är de nationella myndigheternas uppgift att föreslå projekt som skall finansieras inom ramen för operativa program.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0582/99

från Mark Killilea (UPE) till kommissionen

(3 mars 1999)

Angående: Statsstöd till kommersiell egendom

Kan kommissionen lämna alla upplysningar om befintliga stöd till kommersiell egendom som är berättigad till statsstöd i samtliga medlemsstater? Kan kommissionen särskilt kategorisera och kvantifiera stödens omfattning med hänsyn till skattemässiga eller påskyndade avskrivningar, hyresstöd eller andra liknande ordningar, och befrielse från lokala eller regionala myndigheters avgifter?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(8 april 1999)

En detaljerad redogörelse över statligt stöd i den form som efterfrågas av parlamentsledamoten kan inte lämnas utan svårigheter. I kommissionens översikter över statligt stöd görs endast åtskillnad mellan följande typer av stöd: Bidrag, skattebefrielse, skattelättnader i form av uppskjuten beskattning, kapitaltillskott, garantier och mjuka lån. Skattebefrielse och skattelättnader i form av uppskuten beskattning utgjorde sammanlagt 24 % av det statliga stödet till tillverkningssektorn under den period som den senaste översikten gäller (1994-1996).

De efterforskningar som skulle krävas för att ta fram all den efterfrågade informationen ur medlemsstaternas anmälningar och årsrapporter och ge ett detaljerat svar på parlamentsledamotens fråga, skulle inte stå i proportion till det uppnådda resultatet och vara orimligt omfattande inom ramen för besvarandet av en skriftlig fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0528/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet förklarade Europaparlamentet att om det är av allmänt intresse för unionens externa handelsförbindelser eller för politiken på området för utvecklingssamarbetet att man bibehåller vissa former av import, som om de får tillträde till marknaden utsätter konserverna från gemenskapen för illojal konkurrens, bör gemenskapskonserverna förklaras som känsliga produkter och kompensationsstöd bör utgå till sektorn.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning, samt de resultat som uppnåtts?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0781/99

från Sören Wibe (PSE) till kommissionen

(22 mars 1999)

Angående: EU-bidrag till företagsflytt

För 20 miljoner svenska kronor i bidrag etablerade sig den amerikanska bilkomponentjätten Lear i Bengtsfors. Nu flyttar företaget en del av sin tillverkning till Portugal. Ca 75 miljoner kronor från EU och 75 miljoner kronor i skattelättnader från Portugal har hjälpt koncernen att fatta beslutet. Minst 350 personer, huvudsakligen sömmerskor, i Bengtsfors blir av med jobben. De anställda är rasande. Skall verkligen EU-bidrag gå till att locka arbetsplatser från ett EU-land till ett annat? De svenska medborgarna är som bekant de största nettobetalarna till EU. Det gör det givetvis extra bittert att se när EU-bidrag används till att flytta arbetstillfällen från Sverige.

Vad kan kommissionen göra i detta konkreta fall? Vad kan kommissionen göra för att förhindra att liknande saker händer i framtiden?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(16 april 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt samlade svar på de muntliga frågorna H-0274/99, H-0286/99 och H-0288/99 ställd av Inger Schörling, Jan Andersson och Yvonne Sandberg-Fries under frågetiden vid parlamentets möte i april 1999(1).

(1) Parlamentsdebatter (april 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0020/99

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(19 januari 1999)

Angående: Små stater och omförhandlingen av Lomékonventionen

Anser kommissionen att det vore lämpligt att införa ett särskilt kapitel om små stater i en ny konvention som skall ersätta Lomékonventionen?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

Av de förhandlingsdirektiv för ett partnerskapsavtal för utveckling med staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) som godkändes av rådet den 29 juni 1998 framgår att intagandet av ett differentierat förhållningssätt kommer att vara en av de grundläggande principerna i det kommande avtalet. Detta kommer att innebära att villkoren och prioriteringarna för samarbetet anpassas till partnerlandets utvecklingsnivå, behov och långsiktiga utvecklingsstrategi.

Det står uttryckligen i direktiven att man skall ägna särskild upmärksamhet åt de mindre utvecklade länderna och beakta inlandsstaternas och östaternas sårbarhet. Detta kommer i synnerhet att få konsekvenser i samband med resursfördelningssystemet. Vid bedömningen av ett lands behov kommer man att ta hänsyn till strukturella och geografiska sårbarhetsfaktorer. Under de pågående förhandlingarna med AVS-länderna har parterna redan planerat att diskutera de kriterier som bör beaktas i detta sammanhang.

Kommissionen räknar med att denna typ av bestämmelser även kommer att göra det möjligt att beakta de särskilda svårigheter som små stater kan stöta på utan att det är nödvändigt att införa ett särskilt kapitel om detta i det kommande avtalet. För övrigt finns det anledning att påpeka att en mycket stor del av AVS-länderna kan betraktas som små stater enligt de kriterier som tillämpas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0817/99

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(6 april 1999)

Angående: Gemenskapskampanj mot ungdomsalkoholism

Siffrorna över den ökade alkoholismen bland ungdomar är så talande att man måste betrakta frågan som mycket oroväckande. Statistiken visar att 3 procent av befolkningen i åldern mellan 15 och 30 år dagligen drickar för mycket. Under helgerna tredubblas denna siffra.

Europeiska unionen har tidigare genomfört mycket effektiva reklamkampanjer mot andra missbruk, såsom rökning. Det verkar nu finnas skäl att varna ungdomarna för att en för stor alkoholförbrukning är lika skadlig för hälsan som droger och annan okontrollerad konsumtion av beroendeframkallande medel.

Anser kommissionen att den borde föreslå för medlemsstaterna att man inleder en kampanj mot alkoholism bland ungdomar, i syfte att, förutom att uppmuntra ungdomar att inte använda alkohol, även främja avvänjning för ungdomar som är slavar under alkoholen samt förse dem med alternativa hobbyn och skapa en hälsofrämjande kultur som bidrar till att avskaffa den överdrivna tolerans som förekommer i dagen samhälle gentemot alkoholkonsumtion bland unga?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(6 maj 1999)

Kommissionen håller med parlamentsledamoten om att detta är en viktig fråga. Kommissionen ägnar frågan mycket stor uppmärksamhet i samband med skolorna som främjar folkhälsa, ett europeiskt nätverk som omfattar alla medlemsstater och inbegriper fler än 5 000 skolor.

Dessutom håller kommissionen på att förbereda ett förslag till rådets rekommendation om barns och ungdomars alkoholkonsumtion. I förslaget kommer särskild vikt att läggas vid att öka medvetenheten om alkoholhaltiga dryckers effekter på barn och ungdomar, att stärka adekvata hälsofrämjande insatser som inriktas på dessa åldersgrupper, samt att uppmana tillverkare och återförsäljare av alkoholhaltiga drycker att stärka lagenliga eller självreglerade kontroller av marknadsföring och försäljning av alkoholhaltiga produkter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0381/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Barns konsumtion av isotoniska läskedrycker

Enligt en studie som utförts av EU:s vetenskapliga kommitté för livsmedel framkallar konsumtion av isotoniska läskedrycker lättretlighet, ångest och irritation hos barn. Kan kommissionen lämna fler upplysningar om dessa resultat? Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att skydda barn från konsumtion av denna typ av läskedrycker?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(21 april 1999)

Vetenskapliga livsmedelskommittén har avgivit ett yttrande(1) om koffein, taurin och glukuronolakton som ingår i s.k. energidrycker. I fråga om koffein kom man fram till att "energidryckernas bidrag till det totala intaget av koffein inte verkar ge anledning till oro när det gäller vuxna. För barn, däremot, som normalt inte konsumerar några större mängder te eller kaffe och som kan tänkas byta ut coca-cola och andra läskedrycker mot energidryckerna, kan konsumtionen av energidrycker leda till ett ökat dagligt koffeinintag jämfört med tidigare. Ett sådant intag kan leda till beteendeförändringar, som upphetsning, lättretlighet, nervositet eller oro". Kommittén gav gravida kvinnor rådet att vara måttliga med sitt intag av koffein, oavsett från vilken källa det kommer. Beträffande de andra beståndsdelarna som utvärderades (taurin och glukuronolakton) kunde Vetenskapliga livsmedelskommittén inte slå fast att det finns tillräckliga bevis för att användningen av dessa ämnen i de halter som finns i vissa s.k. energidrycker är ofarlig.

Det är i första hand tillverkaren som skall tillhandahålla de vetenskapliga uppgifter som krävs för en riskbedömning av dessa ämnen i energidrycker. Kommissionen har därför informerat medlemsstaterna om yttrandet och bett dem att i enlighet med de skyldigheter som fastställs i rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(2), säkerställa att de produkter som släpps ut på deras marknader är säkra. Kommissionen kommer att fortsätta att följa den vetenskapliga bedömningen av ämnena i fråga så snart ny relevant information finns tillgänglig.

(1) Tillgänglig via Internet: (http://europa.eu.int/comm/dg24/health/sc/scf/out22en.html).

(2) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0447/99

från José Valverde López (PPE) till kommissionen

(4 mars 1999)

Angående: Enhet för livsmedelsanalyser vid Miljöinstitutet (Ispra)

Miljöinstitutet (EI), som ligger i Ispra, har en enhet för livsmedelsanalyser där det utförs kvalitetskontroller av ingredienser, tillsatser och kemiska produkter som i allmänhet används vid livsmedelsberedning.

Kan kommissionen lämna uppgifter om hur denna enhet fungerade under 1998?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(22 april 1999)

Kommissionen hänvisar frågeställaren till svaret på den muntliga frågan H-139/99 från frågestunden under parlamentets sammanträdesperiod I i mars 1999(1).

Kommissionen vill särskilt framhäva vissa av livsmedelsenhetens aktiviteter, bl.a. fastställande av metoder för att upptäcka genetiskt modifierade organismer (GMO) i livsmedel, utveckling av metoder för att bestämma vegetabiliskt fett i choklad, deltagande i undersökningar om migration av ftalater i leksaker, fastställande av metoder för livsmedelssäkerhet vad gäller bovin spongiform encefalopati (BSE) och utvidgning av databanken över autentiska viner (uppgifter om mer än 10 000 viner).

Kommissionen håller dessutom på att utarbeta en ingående rapport om enhetens resultat under 1998. Den kommer att vara tillgänglig i början av maj 1999.

(1) Parlamentets debatter (mars 1999).