ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1526/02

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(3 juni 2002)

Ämne: Reglering av språkkurser

När sommaren nu närmar sig sprids återigen information om de språkkurser som erbjuds på allehanda orter inom gemenskapen, utan att det finns några kvalitetsgarantier för undervisningen vid de erbjudna kurserna.

Därmed växer behovet av att ge de språkkurser ett godkännande, som enligt experterna erbjuder en tillräcklig garanti för att de som deltar i dessa kurser får den undervisning som utlovas.

Kan kommissionen ange om den viktiga ambitionen att ge språkkurserna i hela EU ett godkännande skulle kunna förverkligas inom kort så att de konsumenter ges en säkerhet, som verkligen vill lära sig ett främmande språk och inte bara njuta av lite semester, vilket mer eller mindre är fallet vid skolor som egentligen inte har de rätta kvalifikationerna för att bedriva språkundervisning?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(27 juni 2002)

Ett av kommissionens mål har sedan länge varit att främja högre kvalitet i och utökat utbud av språkundervisning och språkinlärning.

Kommissionen har förståelse för att man är bekymrad på grund av den varierande nivån på undervisning i främmande språk i Europa. Av detta skäl finns det i broschyren Så kan du lära dig språk, som offentliggjordes inom ramen för Europeiska språkåret 2001, särskilda råd till inlärarna om hur man väljer en bra kurs. Kommissionen har även stött bildandet av europeiska föreningar som verkar för att förbättra standarderna på detta område (exempelvis European Association for Quality Language Services eller Association of Language Testers in Europe).

Kommissionen avser att i början av 2003 föreslå insatser för att främja språklig mångfald och språkinlärning, och i detta syfte kommer den snart att inleda ett samråd beträffande alla aspekter på denna fråga. Mer allmänt har kommissionen vidtagit ett antal initiativ som gäller kvaliteten på allmän och yrkesinriktad utbildning i Europa och tydligheten i valideringssystemet. Kommissionen kommer därvid att beakta de frågor som parlamentsledamoten tagit upp.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1319/02

från Catherine Stihler (PSE) till kommissionen

(29 april 2002)

Ämne: Tillgång till information om fiskeripolitiken

Offentliggörandet av det första paketet av lagstiftningsreformer inom den gemensamma fiskeripolitiken är minst en månad försenat. Kopior av de förslag som diskuteras har dock varit i omlopp i flera veckor. Många icke-statliga organisationer och näringslivsorganisationer verkar ha tillgång till utkast, men Europaparlamentets ledamöter kan inte officiellt erhålla kopior ens av de delar av paketet som man inte längre förhandlar om. Planerar kommissionen att för att skapa gemensamma spelregler i fråga om information samt ett meningsfullt samråd med Europaparlamentets ledamöter utföra en formell översyn av sina förfaranden när det gäller att tillhandahålla kopierade utkast till de berörda parterna, inklusive Europaparlamentets ledamöter?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-1319/02, P-1325/02 och P-1341/02ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(22 maj 2002)

Kommissionen önskar meddela parlamentsledamöterna att den inte har gett tillgång till eller skickat ut kopior av sina utkast till förslag om reform av den gemensamma fiskeripolitiken vare sig till icke-statliga organisationer, branschorganisationer eller några andra intressenter.

Förslagen till reform av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att offentliggöras när kommissionen antar dem, i enlighet med relevanta regler och förfaranden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0348/02

från Nelly Maes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Israel förstör EU-investeringar inom de palestinska områdena

Investeringar från Europeiska unionen till ett värde av hela 17 miljoner euro har förstörts genom israeliska angrepp på palestinska områden. Höjden av cynism kommer sedan när den israeliska regeringen hela tiden beskyller den palestinska myndigheten och Yasser Arafat för att inte ta i tillräckligt på skarpen mot terroristerna från Hamas och Jihad. Det är ju just israelerna som medvetet förstör alla medel som palestinierna har för att förebygga och bekämpa terrorismen.

Kan kommissionen ge besked om huruvida kommissionen stöder initiativet med att kräva pengarna tillbaka från Israel?

Rådet bör göra mer än bara fråga Israel om på vilket sätt förstörelsen av civil infrastruktur bidrar till bekämpningen av terrorismen. Rådet måste via skadeersättning ge en klar politisk signal till Sharon att han begår ett strategiskt misstag.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 april 2002)

Kommissionen vill hänvisa parlamentsledamoten till svaret på den skriftliga frågan E-0284/02 från Eluned Morgan(1).

Kommissionen anser att förstörelsen av grundläggande infrastrukturer på Västbanken och i Gaza, vilka till stor del har finansierats av gemenskapen och medlemsstaterna, motverkar fredssträvandena. Arbetet med att få till stånd en hållbar social och ekonomisk utveckling i området, vilket ligger i båda parternas intresse, hindras. Detta gynnar extremister som bara är alltför villiga att utnyttja den växande förbittringen bland vissa delar av den palestinska befolkningen.

När det gäller krav på kompensation tillhör egendom och utrustning som finansierats av kommissionen mottagarlandet. Det vore därför i strikt juridisk mening mottagarlandets (som i de flesta fallen är Palestinska myndigheten) sak att vidta rättsliga åtgärder.

På politisk nivå förbehåller Europeiska unionen sig, i enlighet med rådets (allmänna frågor) slutsatser, rätten att kräva ersättning i lämpliga forum.

(1) Se s. 29.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1329/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(8 maj 2002)

Ämne: Rådgivare hors classe

Kan kommissionen upplysa oss om förfarandena för rekrytering av rådgivare hors classe samt tala om för oss hur många sådana som redan tjänstgör vid kommissionen och på hur lång tid dessa har anställts?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

Beteckningen A1-tjänsteman omfattar tre olika funktioner inom kommissionen, nämligen generaldirektör, vice generaldirektör och särskild rådgivare.

I allmänhet tillsätts tjänster som särskild rådgivare med tillämpning av bestämmelserna i artikel 7.1 i tjänsteföreskrifterna, varigenom tjänstemän förordnas till dessa tjänster mot bakgrund av vad som ligger i enhetens intresse.

Vid utgången av maj 2002 innehar fem A1-tjänstemän särskilda rådgivare-tjänster. Tre av dessa funktioner skapades nyligen inom ramen för kommissionens beslut om rörlighet för högre tjänstemän (offentliggjort den 24 april 2002).

I samband med utnämningen får särskilda rådgivare ett skriftligt förordnande/arbetsprogram. Som ordinarie tjänstemän inom kommissionen har de inte något tidsbestämt kontrakt. Naturligtvis är sådana rådgivare berättigade att tillträda andra icke tillsatta A1-tjänster som kan dyka upp med tiden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1497/02

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Undertecknandet av Euratomfördraget

Anser kommissionen att en medlemsstat genom att underteckna Euratomfördraget erkänner legitimiteten hos civila kärnanläggningar i andra medlemsstater, förutsatt att de uppfyllt bestämmelserna i fördraget?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 juni 2002)

Det uttalade målet i Euratomfördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen är att främja kärnkraft.

Medlemsstaterna får själva bestämma, i enlighet med deras politiska inriktning, om de skall producera kärnkraft eller inte. Oavsett vilka beslut de fattar måste de respektera skyldigheterna i Euratomfördraget och besluten hos de övriga medlemsstaterna som kan besluta att använda civila kärnkraftsanläggningar på sina territorier under förutsättning att dessa följder all relevant nationell lagstiftning, gemenskapslagstiftning och internationell lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1163/02

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(23 april 2002)

Ämne: Förfarande om offentligt stöd till temaparken Terra Mítica lån från spanska staten

De senaste dagarna har pressen i Valencia publicerat uppgifter om ett lån på drygt fyra miljoner euro med noll procent ränta som staten har gett temaparken Terra Mítica i Benidorm (Alicante).

Det handlar om ett lån som det spanska ministeriet för vetenskap och teknik gav Terra Mítica under budgetåret 2001 inom ramen för ett program för stöd till företagsinnovation med namnet Profit.

Syftet med programmet är tydligen att ge en rad bidrag för att främja konkurrenskraften inom produktionssektorn genom utveckling av innovativ teknik och införande av ny teknik i företagen.

I överensstämmelse med artikel 88.2 i fördraget har kommissionen inlett ett förfarande gentemot Terra Mítica. Känner kommissionen till att spanska staten har beviljat detta stöd och på vilka villkor företaget fick stödet? Anser kommissionen att denna uppgift är ny i det inledda förfarandet och kan komma att utredas?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(3 juni 2002)

De spanska myndigheterna har inte underrättat kommissionen om det lån som parlamentsledamoten hänvisar till. Kommissionen kommer därför att vända sig till de spanska myndigheterna för att kontrollera om lånet verkligen har beviljats och, om så är fallet, granska det mot bakgrund av reglerna för statligt stöd. Den kommer att informera parlamentsledamoten om resulatet av denna granskning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1666/02

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(5 juni 2002)

Ämne: Förbud mot slutande av offentliga avtal med medieföretag

Enligt en ny lag som röstats igenom i det grekiska parlamentet förbjuds slutande av offentliga avtal med fysiska eller juridiska personer som är största delägare i medieföretag. Enligt samma lag anses den som innehar upp till 5 % av det totala aktiekapitalet i medieföretaget vara den största delägaren.

Med tanke på svårigheterna med att kontrollera vem som är största delägare, såväl på gemenskapsnivå som på global nivå, vill jag fråga kommissionen följande:

- Är denna nya lag förenlig med gemenskapslagstiftningen och i hur hög grad är den ett brott mot jämlikhetsprincipen, som är en grundläggande rättsprincip, med tanke på att man inte kommer att kunna kontrollera vare sig företag med säte i en medlemsstat eller s.k. offshore-företag i relation till nationella?

- Finns det något åtagande från medlemsstaternas sida om att samarbeta med de nationella myndigheterna när det gäller att kontrollera vem som är den största delägaren (tillhandahållande av information, utförande av utredningar etc.), särskilt om någon motsvarande kontroll inte finns föreskriven i nationell lagstiftning?

- Utgör en eventuellt försenad kontroll av gemenskapsföretagen ett brott mot jämlikhetsprincipen eller diskriminering till nackdel för de sistnämnda i jämförelse med motsvarande inhemska företag? I hur hög grad är det möjligt och juridiskt bindande att avstänga gemenskapsföretag från att sluta offentliga avtal, med tanke på hur svårt det är att grundligt kontrollera dessa?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(27 juni 2002)

Kommissionen har inte tillgång till den grekiska lagtext som parlamentsledamoten hänvisar till, eftersom lagen det gäller precis har röstats igenom i det grekiska parlamentet. Följaktligen kan kommissionen för ögonblicket inte uttala sig i dessa frågor. Kommissionen har dock för avsikt att meddela parlamentsledamoten sina slutsatser när den har genomfört de nödvändiga efterforskningarna rörande denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1791/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(24 juni 2002)

Ämne: Genomförande av lagstiftning om lika behandling

Skulle kommissionen, på basis av de uppgifter som den fått, kunna redogöra för i hur stor utsträckning medlemsstaterna, och i synnerhet Förenade kungariket, genomfört bestämmelserna i rådets direktiv om lika behandling?

Hur skulle det nuvarande skedet av genomförandet av direktivet i Förenade kungariket påverka en medborgare som blivit utsatt för åldersdiskriminering vid tjänstetillsättning?

Finns det någon annan gällande EU-lagstiftning som skulle kunna skydda medborgare för liknande fall av diskriminering på arbetsmarknaden? Ämnar kommissionen vidta fler liknande åtgärder på området?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 juli 2002)

Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling(1) måste genomföras i nationell lagstiftning senast den 2 december 2003. Vidare får medlemsstaterna om så behövs ta ytterligare tre år på sig från och med den 2 december 2003, eller sammanlagt högst sex år, för att genomföra bestämmelserna i direktivet om diskriminering på grund av ålder och funktionshinder, för att kunna beakta särskilda omständigheter. I så fall måste de genast underrätta kommissionen om detta och de måste årligen rapportera till kommissionen om de åtgärder de vidtar för att motverka diskriminering på grund av ålder och funktionshinder och om de framsteg de gör i genomförandet av bestämmelserna.

Ännu har ingen medlemsstat underrättat kommissionen om att den har genomfört direktivet.

Kommissionen känner till att det för närvarande inte finns någon lagstiftning i Förenade kungariket som särskilt skyddar individer mot åldersdiskriminering vid tillsättning av lediga arbeten. Denna situation kommer att förändras när direktiv 2000/78/EG genomförs. Kommissionen har just nu inga planer på att föreslå ytterligare åtgärder när det gäller åldersdiskriminering på arbetsmarknaden.

(1) EGT L 303, 2.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1603/02

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(5 juni 2002)

Ämne: Stöd för ridhjälmsprototyp (L-TC158 WG 5) genom generaldirektoratet för företagspolitik

Jag vill fråga kommissionen om den kan ge ett klart besked om läget för ovan nämnda stödprojekt och klargöra anledningarna till varför det ständigt fördröjs?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(11 juli 2002)

Kommissionen tog inititativet till uppdraget M 281 som syftar till att se över standarden EN 1384 som gäller skyddshjälmar för ridsport (punkt 2 i uppdraget). Detta arbete finansierades av EU, som till att börja med bidrog med 15 317 EUR (formulär 03/281/99-35 av den 22 december 1999 undertecknat av Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) och kommissionen).

Den 28 juni 2000 presenterade CEN för kommissionen en kompletterande kostnadsberäkning på 130 165 EUR för att utföra tester av säkerheten på ridhjälmarnas sidor.

I en skrivelse av den 13 september 2000 meddelade kommissionen CEN att man i princip inte hade något att invända mot att ge nya anslag, men att man ville få bättre insyn i förfarandena vid utnämningen av de ansvariga experterna för undersökningarna eftersom det uppstod intressekonflikter med medlemmarna i CEN:s tekniska expertgrupp för standardiseringsarbete. Kommissionen uttryckte en önskan om att man, enligt gällande regler, skulle öka öppenheten och opartiskheten i denna fråga. Först därefter skulle de nya anslagen kunna beviljas, framför allt via en inbjudan att lämna projektförslag.

I skrivelser av den 19 februari 2001 och den 22 oktober 2001 uppmanade kommissionen CEN att lägga fram ett nytt kostnadsförslag baserat på ett anbudsförfarande. Syftet var att sätta igång forskningen och försäkra sig om att arbetet med att se över standarden skulle fortskrida.

Trots dessa påminnelser har CEN inte lagt fram några nya kostnadsförslag som skulle göra det möjligt för kommissionen att finansiera denna forskning.

CEN har klargjort för kommissionen att resultaten från testerna av hjälmarna kommer att tas fram av ordföranden i arbetsgrupp 5 i den tekniska kommittén 158. Samtidigt skall standardiseringsarbetet som syftar till att se över standarden EN 1384 fortgå. Dessa projekt skall vara avslutade senast den 30 april 2003.

För att bidra till att forskningen i fråga genomförs är kommissionen emellertid i fortsättningen villig att på begäran av CEN bidra ekonomiskt till de aktuella testerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0870/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(2 april 2002)

Ämne: Granskandet av eventuellt brott mot konkurrenslagen

I slutet av år 2000 anmäldes den svenska staten och Apoteksbolaget till kommissionen för brott mot fördraget. Det var läkemedelsdistributören Kronan Droghandel som låg bakom anmälan. Kronan reagerade mot de planer som Apoteksbolaget och den svenska regeringen gjort tillsammans om att upprätta regionala distributionscenter. Den svenska regeringens syfte med dessa planer var att skapa nya arbetstillfällen på orter som drabbades av nedläggning av militära förband.

Kronan ansåg att om Apoteksbolaget gick in på marknaden för läkemedelsdistribution så förstärker man den dominanta ställning man har på läkemedelsmarknaden genom sitt försäljningsmonopol. Därför var den enligt Kronan ett brott mot svensk konkurrenslag (kopierad på gemenskapens regler) där utnyttjande av dominant position är förbjudet. Kronan menar att den svenska regeringen och Apoteksbolaget bryter mot sina förpliktelser i fördraget på det här sättet.

Kommissionen skulle granska om det fanns grund för anmälan. Hur har ärendet avlöpt hos kommissionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(22 maj 2002)

Det är riktigt att kommissionen mottog ett klagomål den 15 december 2000 om att det svenska statsägda Apoteksbolaget planerade att utvidga sitt lagstadgade detaljhandelsmonopol för läkemedel i Sverige till att omfatta även grossistförsäljning av läkemedel, vilket i praktiken skulle hindra konkurrens på grossistmarknaden.

Eftersom ett liknande klagomål lämnades in till Konkurrensverket enligt den svenska konkurrenslagen (som i allt väsentligt bygger på gemenskapens konkurrensregler) beslutade kommissionen dock att Konkurrensverket i första hand skulle handlägga ärendet. Det föll sig naturligt, eftersom ärendet i huvudsak berör Sverige. Det är också i linje med kommissionens planerade modernisering av tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget, som innebär att medlemsstaternas myndigheter och domstolar får vidgade uppgifter(1).

I sitt beslut den 6 juni 2001 fann Konkurrensverket att det saknades anledning att fatta beslut i saken, eftersom Apoteksbolaget hade dragit tillbaka planerna på att utvidga verksamheten. Därefter drog klaganden tillbaka sitt klagomål till kommissionen. Ärendet som parlamentsledamoten frågar om avskrevs följaktligen av kommissionen.

(1) Den föreslagna rättsliga grunden för gemenskapens nya konkurrenslagstiftning är kommissionens förslag av den 27 september 2000 till rådets förordning om genomförandet av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget och om ändring av förordningarna (EEG) nr 1017/68, (EEG) nr 2988/74, (EEG) nr 4056/86 och (EEG) nr 3975/87 (Förordning om tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget), EGT C 365 E, 19.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0644/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Kommissionens hållning gentemot Förenta staternas säkerhetspolitik när det gäller internationella hamnar

De åtgärder för säkerheten vid internationella hamnar som föreslagits av den amerikanske senatorn Hollings kan få långtgående följder. De första oroväckande rapporterna om att Förenta staterna kommer att ta emot leveranser med utgångspunkt i endast tio hamnar och att hamnarna utomlands måste kontrollera godsbehållarna extremt noga, verkar i första hand ha grundats på rykten. Ändå kommer säkerhetsåtgärderna i Förenta staterna att få avsevärda följder för hamnarna i Europa.

Kan kommissionen meddela hur den har för avsikt att få alla medlemsstater att följa samma linje när detta problem tas upp vid kommande sammanträde med Internationella sjöfartsorganisationen? Hur kommer kommissionen, mot bakgrund av de internationella handelsavtalen inom Världshandelsorganisationens ramar, att hantera eventuella ensidiga och protektionistiska bestämmelser? Hur bedömer kommissionen en eventuell utökning av kontrollerna av godsbehållare? Kan kommissionen lägga fram en jämförande beräkning av kontrollkostnader och kontrolltid per godsbehållare?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(22 mars 2002)

Förenta staternas säkerhetsbestämmelser är godtagbara endast om de överensstämmer med de internationella ramarna (Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) eller Internationella arbetsorganisationen (ILO)), särskilt i fråga om de åtgärder som är tillämpliga på tredjelands territorium. Unilaterala åtgärder som inverkar på världshandeln bör undvikas i enlighet med de internationella reglerna.

När det gäller kontrollen av såväl godsbehållare som personer har arbetsgrupper tillsatts i de ovan nämnda internationella organisationerna för att utarbeta övergripande riktlinjer för framtida åtgärder. Aktörerna, medlemsstaterna och kommissionen söker för närvarande uppnå europeiskt samförstånd i dessa frågor, liksom de nyligen gjorde vid ett möte i Internationella sjöfartsorganisationens arbetsgrupp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0110/02

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Fri rörlighet för arbetskraft inom EU

Jag blev nyligen kontaktad av en irländsk medborgare, som arbetar i Bryssel, och som polisen hade uppmanat lämna Belgien den 7 januari 2002. Mannen är anställd av ett företag som är registrerat i Belgien. Hans enda brott var att han hade glömt att lämna in en så kallad attestation patronale (ett anställningsbevis) till sin kommun. (Han hade lämnat en sådan blankett året innan och fått ett uppehållstillstånd i 6 månader, vilket gick ut den 17 december 2001).

Även om frågan nu verkar ha lösts, ger omständigheterna upphov till allvarliga tvivel vad gäller Belgiens respekt för principen om fri rörlighet för arbetskraft.

Håller kommissionen med om att sådana beslut när det inte är fråga om lagöverträdelser, strider mot de avtal som finns om fri rörlighet för arbetstagare inom Europeiska unionen?

Känner kommissionen till om sådana beslut tas i någon annan medlemsstat, och om så är fallet, vilka åtgärder tänker man vidta för att säkerställa att detta upphör?

Tänker kommissionen kontakta de belgiska myndigheterna och kräva att lagstiftningen ändras så att polisen inte längre kan besluta att en medborgare i en EU-stat skall lämna en annan EU-stat?

Svar från António Vitorino på Europeiska kommissionens vägnar

(28 februari 2002)

Arbetare som är medborgare i Europeiska unionen har, enligt EG-fördraget, rätt att vistas i den medlemsstat där de arbetar. Uppehållstillståndet är endast ett uttryck för den rättigheten. Det bör dock klargöras att fri rörlighet för unionsmedborgare inte är en absolut, utan en villkorad rättighet. Då en medborgare inte uppfyller de krav som gemenskapsrätten ställer angående rätten att vistas i ett annat medlemsland än det man är medborgare i, kan mottagarlandet kräva att man lämnar landet. Ett enkelt förbiseende av en rättslig formalitet (i detta fall att personen inte kan visa sitt anställningsbevis) skall emellertid inte berättiga till ett beslut om återsändande(1). Det är viktigt att skilja mellan denna situation och återsändande av en unionsmedborgare med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa(2).

Endast den belgiska lagstiftningen föreskriver att en unionsmedborgare som inte har uppvisat de handlingar som styrker dennes rätt att vistas i Belgien inom de fem månader som registreringsbeviset är giltigt skall lämna landet.

Den 7 maj 2001 kontaktade Europeiska kommissionen de belgiska myndigheterna angående beslut om återsändande av unionsmedborgare. Den belgiska regeringen svarade i en skrivelse av den 24 juli 2001. Kommissionen har för avsikt att lämna ett motiverat yttrande om detta till Belgien.

(1) EG-domstolens dom av den 8 april 1976 i mål 48-75, Royer, Rec., s. 497, punkt 38.

(2) Rådets direktiv av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa, EGT 56, 4.4.1964, Svensk specialutgåva, Område 5, Volym 1, s. 28.