ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1135/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Pistoias utnyttjande av medlen från handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Pistoia, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till stöd för migrerande arbetstagare, medräknat medborgare i tredje land, för att kunna garantera dem optimala villkor för samliv och integration med den lokala befolkningen, såväl när det gäller sysselsättning som socialpolitik.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Pistoia lagt fram projekt inom ramen för handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare?

2. Har kommunen Pistoia beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0828/03, E-0894/03, E-1126/03,E-1127/03, E-1128/03, E-1129/03, E-1130/03, E-1131/03, E-1132/03,E-1133/03, E-1134/03, E-1135/03, E-1136/03, E-1137/03 och E-1138/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(28 april 2003)

Det finns för närvarande inte något åtgärdsprogram på EU-nivå för migrerande arbetstagare. Kommissionen vill påminna om att stöd till åtgärder för att främja integrering av migrerande arbetstagare enligt budgetpost B3-4110 upphävdes 1998 efter EG-domstolens dom i mål C-106/96. Efter detta har inga medel ställts till förfogande inom detta område.

Ett nytt program för att främja integreringen av tredjelandsmedborgare enligt budgetpost B5-815 kommer att lanseras av kommissionen (Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor) i maj 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0140/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUGrönland och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUGrönland kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Grönlands fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

1. Fiskerelationerna mellan gemenskapen och Grönland regleras genom ett fiskeavtal(1) som trädde i kraft den 1 februari 1985, samtidigt som fördraget om utträde trädde i kraft, det så kallade Grönlandsfördraget(3). Med hänsyn till principerna i Grönlandsfördraget, som betonar samarbete och utveckling, begränsar sig fiskeavtalet inte endast till fiskefrågor utan avsikten är också att stödja Grönlands utveckling.

I artikel 11 i det nu gällande protokollet till fiskeavtalet mellan gemenskapen och Grönland(2) fastställs den ekonomiska ersättningen till 42 820 000 euro per år. I protokollet görs ingen tydlig åtskillnad mellan beloppet för att erhålla fångstkvoter i Grönlands vatten och det belopp som är avsett för samarbete och utveckling.

2. Gemenskapen har åsikten att den ekonomiska ersättningen för öppenhetens och tydlighetens skull i framtiden bör delas upp i en fiskedel och en del som avser samarbete och utveckling. Förhandlingarna kommer att fortsätta under 2003 under översynsarbetet som syftar till att uppnå denna ekonomiska öppenhet.

3. Det finns inga licensavgifter för fartyg som fiskar enligt villkoren i protokollet till fiskeavtalet med Grönland.

(1) EGT L 29, 1.2.1985.

(2) EGT L 209, 2.8.2001.

(3) EGT L 29, 1.2.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0382/03

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(13 februari 2003)

Ämne: Miljöföroreningar orsakade av en fabrik i Larisa-regionen

I Larisa-regionen (60 kilometer från landsvägen mellan Larisa och Sykourion) finns en tegelstensfabrik, Terra AE Biokeral, som utan svaveldioxidfilter använder bränslet Pet Coke. Användningen av detta bränsle har fått allvarliga miljökonsekvenser genom ökade svavelhalter och omfattande svaveldioxidutsläpp som ligger över gränsvärdena.

Anser kommissionen att detta strider mot direktiv 96/61/EG(1), och om så är fallet, hur tänker kommissionen agera för att Grekland skall efterleva direktivet och upphöra med de förorenande koldioxidutsläppen från den omnämnda fabriken och sannolikt även från andra fabriker i landet?

(1) EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 mars 2003)

Kommissionen har på grundval av ledamotens uppgifter inlett en undersökning för att kontrollera om gemenskapens miljölagstiftning följs vid denna anläggning.

En skrivelse har skickats till de grekiska myndigheterna för att begära information om läget beträffande uppfyllandet av kraven i rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar och rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985(1), i dess ändrade lydelse enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997, om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(2).

Efter att ha mottagit de grekiska myndigheternas svar kommer kommissionen att granska om det föreligger några brister vad gäller uppfyllandet av kraven i ovan nämnda gemenskapsbestämmelser och vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att gemenskapens regler följs i detta fall.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0842/03

från Jean-Claude Fruteau (PSE) till kommissionen

(18 mars 2003)

Ämne: Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken

Principen om enhetsstöd till jordbruket under förutsättning att normerna inom områdena miljö, livsmedelssäkerhet, djurens välbefinnande, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen respekteras samt förutsatt att alla jordbruksmarker sköts enligt god jordbrukssed förefaller motsvara samhällets förväntningar.

Dock kan man befara att det ovansagda innebär att det inte tas tillräckligt med hänsyn till de regionala särdragen, framför allt hos produktionen i de yttersta randområdena. I dessa regioner etablerar sig varje år talrika jordbrukare utan att nödvändigtvis överta något jordbruksföretag.

Men i och med föreskriften om att endast sådana producenter som fått stöd under perioden 20002002 skall vara berättigade till enhetsstöd leder kommissionens förslag i praktiken till att de nya producenterna inte kan komma i fråga för stödet. Denna åtgärd är uteslutande en reaktion på den situation som uppstått inom den kontinentaleuropeiska produktionen, men passar absolut inte in i den situation som råder i Frankrikes utomeuropeiska departement där produktionen på ort och ställe täcker endast en liten procentuell andel av den lokala konsumtionen.

Vad tänker kommissionen göra rent konkret för att inte rida spärr mot att unga jordbrukare etablerar sig i dessa regioner?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 april 2003)

Gemenskapen är sedan länge engagerad i stöd för nyetablerande av jordbrukare och särskilt till unga jordbrukare.

Av det skälet har gemenskapen vid den reform av politiken för landsbygdsutveckling som företogs genom Agenda 2000 satt i system ett särskilt stöd som riktas till unga jordbrukare och som har givit uppmuntrande resultat.

Inom ramen för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) som kommissionen nyligen har lämnat förslag om till rådet har den problematik som unga jordbrukare möter givits en särskild behandling; det är också av det skälet som kommissionen har föreslagit rådet att en nationell reserv skall inrättas i varje medlemsstat.

Enligt artikel 45 i förslaget till rådets förordning om upprättande av gemensamma bestämmelser för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av stödsystem för producenter av vissa grödor får medlemsstaterna använda den nationella reserven till att bevilja referensbelopp till nya jordbrukare som inleder sin jordbruksverksamhet efter den 31 december 2000, i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare kan garanteras och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks.

Det tillkommer alltså medlemsstaterna att ange kriterier för tilldelning och bevilja rättigheter för nya jordbrukare som skall vara objektiva och garantera likabehandling mellan jordbrukarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0332/03

från Dominique Souchet (NI) till rådet

(10 februari 2003)

Ämne: Valet av en person från Libyen som ordförande för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna

När Europeiska unionens medlemsstater enhälligt lade ner sin röst vid det tillfälle då en person från Libyen valdes till ordförande för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och Libyen således fick möjlighet att föra det internationella samfundets talan i frågor som berör respekten för de mänskliga rättigheterna, var detta då resultatet av en gemensam ståndpunkt som antagits inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) eller resultatet av något annat som det fattats beslut om? Anser rådet att en dylik utnämning är ägnad att stärka FN-systemets trovärdighet?

Svar

(13 maj 2003)

Rådet kan bekräfta för den ärade parlamentsledamoten att beslutet från de sju EU-medlemsstaterna att lägga ned sina röster den 20 januari 2003 var resultatet av en gemensam ståndpunkt från Europeiska unionen antagen inom ramen för GUSP.

Huruvida utnämningen av Najat al-Hajjaji kommer att öka FN-systemets trovärdighet blir till mycket stor del beroende på hennes ledning av det 59:e mötet i kommissionen för mänskliga rättigheter. Att döma av hennes tidigare insatser i UNCHR finns det gott hopp om att Najat al-Hajjaji skall leda CHR 59 med all den kompetens och professionalism som krävs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0930/03

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(24 mars 2003)

Ämne: Konstgjord solbränna

Det har blivit allt vanligare att gå på solarium. Med tanke på att solariebesöken kan förorsaka risker för hälsan, framför allt hudcancer, är det särskilt oroväckande att allt fler unga personer besöker dem.

Problemen har lett till att vissa länder, bland annat Brasilien, har infört förbud för personer som är yngre än 16 år att besöka solarier. Ungdomar mellan 16 och 18 år får besöka solarierna under vissa villkor. De här länderna har också infört stränga böter för de solarier som inte följer bestämmelserna.

Vad ämnar kommissionen göra för att försiktighetsprincipen skall tillämpas på minderåriga som vill besöka solarier?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 april 2003)

Det europeiska institutet för onkologi (IEO) i Milano håller för närvarande på att gå igenom och uppdatera Europeiska kodexen mot cancer, ett projekt som finansieras under programmet Europa mot cancer. Denna genomgång kommer att omfatta rekommendationer om att undvika överdriven exponering för ultraviolett strålning (UV-ljus) samt den senaste dokumentationen beträffande sambandet mellan exponering för solens ultravioletta strålar och hudcancer. Den exponering som man utsätts för genom UV-ljuset i solarier kommer att ingå i diskussionerna. De nya rekommendationerna kommer att offentliggöras i juni 2003 i Milano. Med tanke på diskussionerna är utkastet till rekommendationerna redan tillgängligt på en särskild webbplats (http://www.cancercode.org/code_06.htm). Kommissionen kommer att aktivt sprida resultatet av detta projekt för att göra det möjligt för medborgarna att vidta lämpliga säkerhetsåtgärder när det gäller denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0202/03

från Maurizio Turco (NI) till kommissionen

(3 februari 2003)

Ämne: Utredning utförd av OLAF och av åklagarmyndigheten i Bari om regionen Apuliens användning av medel avsedda för yrkesutbildning

Det framgår av svaret på fråga P-0656/01(1) angående regionen Apuliens användning av medel avsedda för yrkesutbildning, att

- OLAF inledde en utredning den 28 juli 2000,

- kommissionen har givit åklagarmyndigheten i Bari tillstånd att höra en av dess tjänstemän, som är expert på den Europeiska socialfondens finansiella förfaranden.

1. Har OLAF under utredningens gång hört advokat Giuseppe di Donna, före detta regionstyrelseråd i Puglia med ansvar för yrkesutbildning?

2. Har OLAF avslutat sin utredning, och i så fall, vad har man kommit fram till?

3. Är den utredning som åklagarmyndigheten i Bari genomfört avslutad, och i så fall, med vilket resultat?

(1) EGT C 235 E, 21.8.2001, s. 234.

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(17 mars 2003)

Kommissionen angav i sitt svar på fråga P-0656/01 att Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) inledde en utredning den 28 juli 2000. Den pågår fortfarande. OLAF bistår fortfarande åklagarmyndigheten i Bari med denna utredning.

Kommissionen vill erinra om att OLAF enligt bestämmelserna i förordning (EG) nr 1073/1999(1) inte kan röja uppgifter om utredningen, däribland namnen på de personer som har hörts eller kan komma att höras.

Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att kontakta åklagarmyndigheten i Bari om den brottsutredning som den myndigheten bedriver.

Kommissionen vill dock nämna för parlamentsledamoten att den inledde ett förfarande för att avbryta EG-bidraget till de projekt som är föremål för det italienska rättsväsendets utredning.

Detta förfarande, som redan har avslutats, torde inom kort leda till ett Europeiska socialfonden fattar ett beslut om att avbryta stödet till det regionala operativa programmet för Apulien 19941999 till ett belopp av 12 996 932 euro i avvaktan på resultatet av den rättsliga utredningen.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), EGT L 136, 31.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1020/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(27 mars 2003)

Ämne: Kommunen Livornos utnyttjande av medlen från vänortsprogrammet 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Bland EU:s subventioner finns det även ett stödprogram för att främja vänortsutbyte mellan europeiska städer. Många italienska städer, bland dem kommunen Livorno, skulle vara särskilt lämpliga för sådana evenemang.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Livorno lagt fram projekt inom ramen för vänortsprogrammet 2000?

2. Har kommunen Livorno beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0864/03, E-0886/03, E-1017/03, E-1018/03,E-1019/03, E-1020/03, E-1021/03, E-1022/03, E-1023/03, E-1024/03,E-1025/03, E-1026/03, E-1027/03, E-1028/03 och E-1029/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(8 maj 2003)

Medel till vänortsverksamhet är inte decentraliserade medel.

Kommissionen beviljar bidrag på grundval av projekt som kommunförvaltningarna eller vänortskommittéerna skickar in.

Bidraget utbetalas först efter det att aktiviteten har genomförts, och mot uppvisande av verifikationer.

De lokala myndigheterna deltar i vänortsaktiviteten på grundval av en årlig inbjudan att lämna förslag, som offentliggörs i EUT.

Beträffande parlamentsledamotens frågor: Kommunerna: Fiumicino (E-0886), Frosinone (E-0864), Ancona (E-1017), Florence (E-1019), Livourne (E-1020), Macerata (E-1021), Perouse (E-1023), Pesaro (E-1024), Pise (E-1025) Pistoia, (E-1026) Siene, (E-1028) och Terni (E-1029) har inte fått något bidrag till vänortsverksamhet under 2000.

Kommunerna Carrara (E-1018), Massa (E-1022), Prato (E-1027) har fått bidrag till en vänortsaktivitet under 2000, och medlen har använts.

Parlamentsledamoten kan också vända sig till de berörda lokala myndigheterna för närmare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0892/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(21 mars 2003)

Ämne: Kommunen Fiumicinos utnyttjande av medlen från programmet Kultur 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala och regionala myndigheter, till exempel kommunen Fiumicino, har ett särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att uppvärdera det gemensamma kulturområdet med hela dess mångfald och alla dess traditioner genom att uppmuntra skapande verksamhet och professionell rörlighet samt tillgång till och spridning av konst och kultur. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Fiumicino lagt fram projekt inom ramen för programmet Kultur 2000?

2. Har kommunen Fiumicino beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0830/03, E-0892/03, E-0978/03, E-0979/03,E-0980/03, E-0981/03, E-0982/03, E-0983/03, E-0984/03, E-0985/03,E-0986/03, E-0987/03, E-0988/03, E-0989/03 och E-0990/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(25 april 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0541/03

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(26 februari 2003)

Ämne: Inspektion av fartygs strukturella stabilitet

Instämmer kommissionen i att EU-medborgarna har rätt att veta om den nuvarande inspektionsordningen för fartyg effektivt kan förhindra tragedier som fartygen Erikas och Prestiges förlisning?

Kommissionen har i sitt svar på den skriftliga frågan P-3484/02(1) underlåtit att ta itu med problemet när det gäller inspektion av fartygs strukturella stabilitet, som omnämns i näst sista stycket. Kan kommissionen behandla denna fråga nu?

(1) EGT C 161 E, 10.7.2003, s. 95.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(10 april 2003)

Kommissionen anser det inte realistiskt att tro att dagens hamnstatskontroller skulle vara en garanti för att man skulle slippa den typ av fartygsskador som drabbade Erika och Prestige.

Av den anledningen innehåller IMO:s instrument och gemenskapsförordningarna om enkelskrovsfartyg bestämmelser om införande av system med strukturella inspektioner av fartyg, mera känt under beteckningen det särskilda systemet för bedömning av fartygets skick (CAS).

CAS, som infördes genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 417/2002 av den 18 februari 2002 om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 2978/94(1), är ett kompletterande förbättrat kontrollsystem, som är särskilt utvecklat för att upptäcka strukturella svagheter i oljetankfartyg med enkelskrov som väger mer än 20 000 ton och som ännu inte uppnått sin åldersgräns. Kontrollerna utförs med två och ett halvt års mellanrum av flaggstaten och av klassificeringssällskap på flaggstatens vägnar.

Efter förlisningen av Prestige utarbetade kommissionen ett förslag till ändring av förordning (EG) nr 417/2002 (se meddelandet av den 20 december 2002)(2) om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning. Enligt förslaget från kommissionen skall den åtgärden från och med 2005 gälla enkelskrovs oljetankfartyg i alla kategorier, som uppnått en ålder av 15 år och som fortfarande används. Bestämmelsen gäller även fartyg som väger mindre än 20 000 ton. Vid rådets (transport) möte den 27 mars 2003 uppnåddes politisk enighet om förslaget.

För att dessa åtgärder även skall gälla utanför unionen, planerar kommissionen att samordna åtgärder mot bekvämlighetsflagg, vilket skall ske genom förbättrad övervakning av sjöfartsmyndigheter och erkända organ som kontrollerar skicket på fartygsstrukturer. Vid Tokyos ministerkonferens i januari 2002 togs de första stegen för att skapa ett system för kontroll och övervakning och idén fick också stöd i kommissionens vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(3).

(1) EGT L 64, 7.3.2002.

(2) KOM(2002) 780 slutlig.

(3) KOM(2001) 370 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0416/03

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(17 februari 2003)

Ämne: André Bretons kvarlåtenskap

André Breton var en betydande poet som skrev det första surrealistiska manifestet. Enligt uppgifter i grekisk press har hans familj nu beslutat att auktionera ut hans personliga tillhörigheter, som finns i den lägenhet där han levde fram till sin död. Familjens beslut togs efter fruktlösa försök att få hjälp av den franska regeringen för att omvandla hans lägenhet till museum.

Bretons samlingar innefattar böcker, många signerade av Trotskij och Freud, brevväxling, tavlor av surrealistiska konstnärer, t.ex. Miró och Magritte, en mängd fotografier som av experter anses vara unika dokument från surrealismens historia, samt hundratals andra föremål. Totalt handlar det om 5 500 föremål till ett beräknat värde av mellan 30 och 40 miljoner euro. André Breton gav en ny dimension till den europeiska kulturen. Hans verk ändrade status quo för alla konstformer och hans verk är ett betydande bidrag inte bara till den franska, utan till hela den europeiska kulturen.

Vad tänker kommissionen göra för att skydda denna stora förmögenhet och detta betydelsefulla arv från denna stora europeiska surrealist? Hur ställer kommissionen sig till idén att köpa föremålen och placera dem på en särskild plats eller t.o.m. att stödja tanken på att skapa ett Breton-museum, något som dessutom skulle bli ytterligare ett element i den gemensamma europeiska kulturella identiteten?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Reding

(13 mars 2003)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-3289/02 från Borghezio(1).

(1) EGT C 137 E, 12.6.2003, s. 190.