SKRIFTLIG FRÅGA P-2488/01

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(5 september 2001)

Ämne: Ökad brottslighet i Europeiska unionen

Uppgifter publicerade av olika centra som forskar i brottslighet, rapporter från polismyndigheter och internationella organisationer samt i massmedia pekar på ett stort uppsving för brottsligheten i flera EU-länder, detta i samband med organiserad brottslighet, människohandel, narkotikahandel och ungdomsbrottslighet. Polisrapporterna från perioden 19982000 talar framför allt om gränsöverskridande brottslighet (mellan medlemsstater och länder i Östeuropa). Kvantitativ och kvalitativ resursbrist inte bara hos de särskilda polisstyrkorna utan även hos behöriga offentliga instanser försvårar problemet ytterligare.

Dessa frågor hänger direkt samman med de europeiska medborgarnas säkerhet och livskvalitet. Både i den politiska världen och bland de behöriga myndigheterna råder osäkerhet om vilka metoder som är effektivast vid bekämpningen av dessa fenomen, utan att samtidigt kränka medborgarnas individuella rättigheter.

Europeiska unionen har främjat olika politiska strategier och åtgärder för att bekämpa brottsligheten, till exempel programmen Stop, Falcone, Oisin, Odysseus och Grotius. Nyligen togs det europeiska nätet för brottsförebyggande verksamhet i bruk och rådet har godkänt det tvååriga programmet Hippokrates.

Är Europeiska kommissionen nöjd med de resultat som genomförandet av ovannämnda program visar på? Har kommissionen för avsikt att börja offentliggöra tillförlitliga uppgifter om brottslighetsindikatorer i medlemsstaterna? Vilka kompletterande åtgärder har kommissionen tänkt föreslå för att få till stånd en effektiv bekämpning av dessa fenomen?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(11 oktober 2001)

De program som genomförs inom avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen (Oisin II, Stop II, Grotius II, Falcone och Hippokrates) syftar till att underlätta medlemsstaternas samarbete i kampen mot brottslighet, då det krävs åtgärder på EU-nivå. Det rör sig om instrument för ekonomiskt stöd till medlemsstaterna, som ett komplement till de nationella instrumenten och den nationella politiken. De underlättar de direkta kontakter som är nödvändiga inom detta område, möjliggör utbyte av erfarenheter och stöder utvecklingen av projekt vars europeiska dimension bidrar till skapandet av en gemensam kultur och ett gemensamt område med frihet, säkerhet och rättvisa.

Eftersom det inte finns några europeiska indikatorer på brottslighet är det svårt att bedöma programmens direkta påverkan på brottsligheten. Det årliga deltagandet av över 5 000 personer från berörda myndigheter eller externa aktörer (icke-statliga organisationer, universitet osv.), de samfinaniserade projekten (utbyten, seminarier, gemensamma projekt, genomförandet av de instrument som antagits på unionsnivå osv.) skapar kontakter som underlättar det dagliga samarbetet. Detta bekräftades i 2000 års utvärdering av programmens effektivitet i förhållande till målen.

Just nu genomförs en reform för att samla alla program under avdelning VI i ett enda program. Syftet är att underlätta förvaltningen av dem och göra dem till mer effektiva instrument för att utveckla det rättsliga och polisiära samarbetet inom unionen. Programmen kommer även att få ökade resurser.

Det bör understrykas att programmen inte är de enda metoderna för europeiskt samarbete i kampen mot brottslighet. Kampen måste planeras och föras inom den allmännare ram som utgörs av resultattavlan för genomförandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.