SKRIFTLIG FRÅGA E-1652/03

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(16 maj 2003)

Ämne: Reglering av låssmedsbranschen inom EU

Med hänvisning till Europaparlamentsledamoten Roberta Angelillis skriftliga fråga E-2454/98(1) och svaret från kommissionsledamoten Mario Monti av den 2 oktober 1998 konstaterar jag att de farhågor som kollegan Angelilli gav uttryck för i juli 1998 om att låssmedsbranschen inte omfattas av tillräckliga bestämmelser inom gemenskapen fortfarande är aktuella: å ena sidan borde man ställa upp bakom rätten till fri etablering inom EU och friheten att erbjuda tjänster och å andra sidan borde man slå vakt om skyddet för personer och egendom. Ur synvinkel av detta sistnämnda befinner sig låssmedernas yrkeskår bokstavligen talat i en nyckelposition.

Har kommissionen uppfattat att det råder en ömtålig balans mellan å ena sidan friheterna inom gemenskapen och å andra sidan de säkerhetskrav som hör samman med utövandet av låssmedsyrket?

Har kommissionen för avsikt att utarbeta gemensamma föreskrifter om tillträde till låssmedsyrket?

För vilka yrken regleras för närvarande tillträdet till utövande av yrket i gemenskapens lagstiftning?

(1) EGT C 142, 21.5.1999, s. 17.

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(10 juni 2003)

I fråga om erkännande av yrkeskvalifikationer omfattas låssmedsyrket av direktiv 1999/42/EG(1). I enlighet med direktivets artikel 4, som innehåller samma bestämmelse som det numera upphävda direktivet 64/427/EEG, skall de medlemsstater som för tillträde till och utövande av en verksamhet kräver kunskaper och allmänna och särskilda färdigheter som tillräckligt bevis för att sådan kunskap och förmåga förvärvats godta faktiskt utövande av denna verksamhet i en annan medlemsstat under en viss tidsperiod (i princip sex år) såsom egenföretagare eller företagsledare. Alternativt kan de som inte uppfyller villkoren i artikel 4 kräva ett erkännande av sina examens-, utbildnings- eller andra behörighetsbevis enligt artikel 3 i direktivet. Om skillnaderna är stora mellan den sökandens kompetens och de krav som ställs i mottagarlandet, kan landet kräva att den sökande deltar i ett färdighetstest eller genomför en provtjänstgöring enligt de gällande bestämmelserna.

Av det föregående följer att låssmedsyrket omfattas av en mekanism för ömsesidigt erkännande som inte grundar sig på samordning av de lägsta kraven på utbildning och inte heller på villkoren för tillträde till yrket. Det är således i princip medlemsstatens uppgift att fastställa regler för yrkesutövningen och att inom ramen för de nationella reglerna i förekommande fall beakta kraven på säkerhet för utövandet av yrkena. All samordning av de krav på tillträde till ett yrke som medför en ändring av den nationella lagstiftningen på området förutsätter därför enligt artikel 47.2 i EG-fördraget att ett direktiv antas enhälligt i rådet. Enligt de uppgifter som kommissionen har fått är dock medlemsstaterna ointresserade av ytterligare samordning.

De yrken till vilka tillträdet idag regleras genom gemenskapsbestämmelser är läkare, barnmorska, sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, veterinär, apotekare och revisor.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/42/EG av den 7 juni 1999 om införande av en ordning för erkännande av kvalifikationer för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder samt om komplettering av den allmänna ordningen för erkännande av kvalifikationer, EGT L 201, 31.7.1999.