SKRIFTLIG FRÅGA E-1893/02

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(1 juli 2002)

Ämne: Områdesstöd och utvidgningen

Europeiska unionens förväntas utvidgas till att omfatta ytterligare tio länder 2004. I kommissionen första mellanrapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen beaktas denna aspekt och riktlinjer för innehållet i den framtida sammanhållningspolitiken läggs fram.

I jämförelse med EU är befolkningen i kandidatländerna fattig och beroende av jordbruket. När man gör beräkningar med utgångspunkt i en union med 25 medlemsstater visar det sig att utvidgningens konsekvenser skulle innebära att ett eller flera områden i sju av de nuvarande femton medlemsstaterna skulle förlora sin ställning som mål 1-område. Kommissionen har inte heller för avsikt att fortsätta med stödet till mål 2-områdena efter utvidgningen. Man har bekräftat att politiken i framtiden kommer att inriktas speciellt på unionens fattigaste områden, vilka efter utvidgningen kommer att finnas i de nya medlemsstaterna.

I Finland skulle bl.a. Östra Finland, som kommer att behöva EU-stöd även efter utvidgningen, att förlora sin ställning som mål 1-område. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att stödja och bevara livsdugligheten hos de nuvarande medlemsstaternas fattigaste områden?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(14 augusti 2002)

Kommissionen påminner parlamentsledamoten om att utvidgningen fram till 2006 inte kommer att på något sätt påverka sammanhållningspolitiken, särskilt inte när det gäller reglerna för stödberättigande för regioner i de nuvarande medlemsstater som idag får stöd genom denna politik. När det gäller perioden efter 2006, kommer kommissionen att lägga fram sina riktlinjer för stödberättigande enligt mål 1 i den tredje rapporten om ekonomisk och social sammanhållning som kommissionen avser att anta före slutet av år 2003.

Å andra sidan, som kommissionen underströk i sin andra rapport om ekonomisk och social sammanhållning(1) och i sin första delrapport(2), finns det för närvarande inget tillförlitligt alternativ till bruttonationalprodukt per invånare som kriterium för att definiera de regioner vars utveckling släpar efter som omfattas av mål 1. Var gränsen för stödberättigande skall gå har ännu inte fastställts. För övrigt bör en rättvis lösning uppnås för de regioner som ännu inte har uppnått ekonomisk konvergens och som skulle beröras av den statistiska effekt i samband med utvidgningen som skulle medföra att stödberättigandet enligt mål 1 förloras för någon eller några regioner i de nuvarande nio medlemsstaterna.

Slutligen visar de första slutsatserna som kan dras av debatten om framtiden för sammanhållningspolitiken att det finns en stor enighet om att inte begränsa denna politik endast till regioner vars utveckling släpar efter. Man kommer att behöva ta hänsyn till situationer som t.ex. ständiga naturbetingade svårigheter, glesbygdsområden, stadsområden eller områden under ekonomisk omstrukturering. Enligt detta och enligt principerna om god samhällsstyrning bör dessa insatser vara bättre målinriktade på gemenskapsprioriteringar och genomföras på ett mer decentraliserat sätt.

(1) KOM(2001) 24 slutlig.

(2) KOM(2002) 46 slutlig.