SKRIFTLIG FRÅGA E-0435/98 från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen (24 februari 1998)

Ämne: Stöd till återuppbyggnaden av Jugoslaviens ekonomi via den europeiska säkerhetspolitiken

Anser kommissionen också att bevarandet av fred och stabilitet på Balkan är ett europeiskt säkerhetsintresse, att den jugoslaviska federala republiken därvid också har en viktig roll att spela och att ledningen för denna republik, trots att landet saknar demokratiskt styre, inte kan spela denna roll utan att få ett tillfredsställande stöd av den egna befolkningen?

Anser inte kommissionen att om den internationella gemenskapen fortsätter att isolera den jugoslaviska federala republiken finansiellt och ekonomiskt, något som landet redan under längre tid varit utsatt för, så kommer detta tillsammans med den otillräckliga ekonomiska politik som landet självt bedriver att leda till en ¨utarmnings¨-politik som en stor del av landets befolkning kommer att anse att den internationella gemenskapen bär ansvaret för, så att det kommer att saknas ett brett folkligt stöd för en politik av det slag som Europa önskar och myndigheterna på det sättet av inrikespolitiska skäl kommer att ha ett omfattande spelrum för sina manövrer?

Är kommissionen utgående från det ovansagda beredd att yrka på att institutioner som Världsbanken och Internationella valutafonden skall skaffa fram det investeringskapital som behövs samt, där så krävs, ordna med sakkunskap och se till att investeringskapitalet används rätt? Är kommissionen också beredd, i händelse av att dessa institutioner inte skulle vara beredda eller kapabla att handla på ovan angivet sätt, att på andra sätt stimulera den jugoslaviska federala republikens ekonomi så den kommer på fötter så att befolkningen får mera förtroende för den internationella gemenskapens målsättningar och följaktligen kanske också mera förtroende för sådana politiska åskådningar som bygger på europeiskt tankegods?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (24 mars 1998)

Den pågående krisen i Kosovo och fruktan för att denna skall sprida sig till angränsande områden visar på ett tydligt sätt att Jugoslavien har en viktig roll att spela för stabiliteten på Balkan. Tyvärr framgår det även hur ovilliga myndigheterna i Belgrad är att ta sitt ansvar.

Det faktum att den serbiska ekonomin håller på att utarmas kan inte skyllas på det internationella samfundet eller på de ¨kvardröjande verkningarna¨ av tidigare sanktioner utan detta är snarare resultatet av att myndigheterna i Belgrad misslyckats med att genomföra nödvändiga ekonomiska reformer och med att uppfylla de politiska och ekonomiska villkoren för finansiellt stöd från internationella finansieringsinstitut och från gemenskapen. Det visar också att den jugoslaviska ledningen inte egentligen upplever att den behöver något stöd från det egna folket.

Kommissionen är beredd att föreslå att de autonoma handelsförmånerna återinförs och att låta PHARE-programmet omfatta även Jugoslavien så snart de relevanta ekonomiska och politiska villkoren har uppfyllts. I dessa villkor, som även gäller för övriga länder som omfattas av den regionala strategin, inbegrips också krav på att grundläggande principer, som demokrati och mänskliga rättigheter vilka är internationellt erkända och inte förhandlingsbara, respekteras. Det ligger dessutom i den serbiska befolkningens intresse att dessa villkor uppfylls eftersom dess behov för närvarande inte beaktas i tillräckligt hög grad av den politiska ledningen.