SKRIFTLIG FRÅGA E-1408/01

från Benedetto Della Vedova (TDI) till kommissionen

(11 maj 2001)

Ämne: Nya regler för förlagsverksamhet och förlagsprodukter antagna av det italienska parlamentet

Det italienska parlamentet antog nyligen Nya regler för förlagsverksamhet och förlagsprodukter samt ändringar av lag nr. 416 av den 5 augusti 1981 (lag nr. 62 av den 7 mars 2001, kungjord i Gazzetta Ufficiale n. 67 av den 21 mars 2001).

Den nya lagens första artikel, första stycke ger en mycket vid definition av termen förlagsprodukter, varmed elektroniska publikationer helt och fullt jämställs med tryckta alster. Första paragrafen fastställer vidare i tredje stycket att varje förlagsprodukt underställs lag nr. 47 av 1948 om tryckalster, andra alternativt femte artikeln, och därmed även lag nr. 69 av den 3 februari 1963. Detta innebär att med den nya lagen utvidgas de skarpa begränsningar av yttrande- och meddelarfriheten som gäller för tryckta medier (publikationer skall registreras vid domstol samt utgivningsansvar förbehålls medlemmar av journalistförbundet) till att omfatta den omåttligt stora mängd webbsidor som publiceras på Internet, vilket för dess nyttjare hittills utgjort en oinskränkt informationskälla, fri från begränsande regelverk.

Enligt tredje paragrafen syftar lag 62/2001 även till att göra statligt presstöd tillgängligt för elektroniska tidskrifter som efterlever det regelverk som gäller för tryckta medier.

Utvecklingen av elektronisk utgivning medför utöver ett mer öppet och pluralistiskt informationsflöde att den snäva kopplingen (ännu giltig för tryckta alster) mellan en publikations utgivnings-/spridningsort och allmänhetens tillgång till den löses, till gagn för utvecklingen av en integrerad och i konkret mening gränsöverskridande europeisk marknad för förlags- och publikationstjänster. Med tanke på detta, anser inte kommissionen att denna nya lagstiftning, då den underställer envar som under italiensk lag publicerar på Internet de betydande restriktioner som inbegrips i lag nr. 47 av den 8 februari 1948 och lag nr. 69 av den 3 februari 1963, står i strid med de grundläggande premisserna för den gemensamma inre marknaden, i synnerhet dem som förbjuder begränsningar av det fria utbudet av tjänster?

Anser inte kommissionen vidare att denna nya lagstiftning då den fastställer att betingelsen för statligt presstöd, det vill säga att stöd endast anslås medieföretag som efterlever det regelverk som inbegrips i ovannämnda lagar nr. 47 av den 8 februari 1948 och nr. 69 av den 3 februari 1963, även skall gälla för italienska e-medieföretag, en betungande restriktion som är okänd i övrig europeisk lagstiftning utgör en allvarlig snedvridning av konkurrens för en betydande del av den europeiska förlagsmarknaden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(23 juli 2001)

Elektronisk utgivning är visserligen inte uttryckligen harmoniserad på gemenskapsnivå, men det är trots det fråga om en av informationssamhällets tjänster eftersom den tillhandahålls på distans, på elektronisk väg och på begäran av en tjänstemottagare. Därför omfattas elektronisk utgivning i allmänhet av e-handelsdirektivet(1), som bygger på principen om att tjänsteleverantören lyder under lagen i det land där han är etablerad.

Med tanke på områdets stora betydelse för handeln på den inre marknaden övervakar kommissionen utvecklingen noga. Kommissionen är särskilt uppmärksam på synpunkter från de berörda aktörerna, särskilt de näringsidkare som är etablerade i Italien och lyder under de nya italienska reglerna, för att se till att den fria rörligheten på den inre marknaden säkerställs, i synnerhet den fria rörligheten för Internettjänster som frågeställaren tar upp.

Etableringsfriheten (artikel 43 i EG-fördraget [f.d. artikel 52]) och den fria rörligheten för tjänster (artikel 49 [f.d. artikel 59]) är grundläggande friheter som har direkt tillämpning i medlemsstaternas rättsordning. Enligt domstolens rättspraxis(2) finns det fyra villkor som samtliga måste vara uppfyllda för att dessa friheter skall få begränsas.

Begränsningarna skall:

- tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt,

- motiveras av tvingande hänsyn till allmänintresset,

- vara ägnade att säkerställa förverkligandet av de mål som eftersträvas genom dem, och

- inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

Genom de italienska myndigheternas tolkning och konkreta tillämpning av den nya lagstiftningen torde det gå att tillräckligt noggrant bedöma dess faktiska omfattning, särskilt med tanke på de krav på nödvändighet och proportionalitet som anges i EG-fördraget.

En sådan bedömning kan göras inom ramen för kommissionens nyligen lanserade strategi för tjänster på den inre marknaden(3).

När det gäller det statliga stöd som frågeställaren nämner, känner kommissionen inte till några nya stödmöjligheter för vissa utgivare.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden, EGT L 178, 17.7.2000.

(2) Se dom av den 9 mars 1999 i mål C-212/97.

(3) KOM(2000) 888 slutlig.