SKRIFTLIG FRÅGA P-2695/99

från Ilka Schröder (Verts/ALE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Kärnkraftsprogram i Marocko

I sitt svar på fråga H-0570/99(1) om kärnkraftsprogrammet i Marocko och elkablen mellan Spanien och Marocko, uppgav kommissionen att det inte finns något samband mellan det marockanska programmet och elkabeln. Kommissionen underströk att den mängd elkraft som kan transporteras genom kablen är lika stor som den energimängd som skulle kunna produceras av ett stort kärnkraftverk. Men vad är ett stort kärnkraftverk enligt kommissionen? Menar man kanske en medelstor anläggning?

I sitt svar sade även kommissionen att användningen av kärnkraft endast skulle accepteras då säkerhetsnivån var så hög som de internationella reglerna kräver. Hur kan kommissionen garantera och kontrollera att kärnkraftsproduktionen i Marocko håller en viss säkerhetsnivå?

Målet med elkablen är enligt kommissionen att Marocko skall förses med energi till ett mycket konkurrenskraftigt pris under sommarmånaderna. Hur kan man då motivera att den gasledning som går tvärs genom Marocko och förser Spanien med gas från Algeriet inte används för att täcka Marockos energibehov under sommarmånaderna, utan att man hellre överför energi från Spanien till Marocko?

Den marockanska regeringen sammanträffade 1995 med det franska atomenergicentret (CEA) och andra franska företag och organ för att planera uppbyggnad av ett centrum för kärnforskning i Maamora. Hur går det med uppbyggnaden av detta centrum? Vilka är dess forskningmål? Är målen både av civilt och militärt slag? Vilka europeiska regeringar och företag är knutna till projektet? Anser kommissionen att programmet för kärnkraftsutbyggnad kan innebära någon fara för stabiliteten i området, särskilt vad gäller Västsahara, där man just nu inväntar en folkomröstning? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller tänker kommissionen vidta för att resultatet av folkomröstningen i Västsahara skall accepteras och situationen hanteras fredligt?

(1) Europaparlamentets debatter (november 1999).

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(2 februari 2000)

I sitt svar på parlamentsledamotens muntliga fråga H-570/99 vid frågestunden under sessionen i november 1999(1) beträffande kapaciteten hos elförbindelsen mellan Marocko och Spanien

förklarade kommissionen att den mängd el som kan överföras via denna kabel (ca 750 megawatt (MW)) motsvarar produktionen vid en större elkraftsanläggning. Kommissionen betonade att effekten av denna elförbindelse talar emot byggandet av en kärnkraftsanläggning, eftersom det går att överföra el via denna kabel från Spanien till Marocko och att det således vore oekonomiskt att bygga en kärnkraftsanläggning med motsvarande produktionskapacitet.

Kapaciteten hos en kärnkraftsanläggning är vanligtvis minst 600 MW. Mycket stora kärnkraftsanläggningar har en kapacitet på minst 1000 MW.

Givetvis måste det kunna garanteras att säkerhetsnormerna helt och hållet uppfylls vid en kärnkraftsanläggning. Det är det internationella atomenergiorganets (IAEA) uppgift att se till. Den myndighet som ansvarar för säkerheten vid de franska känkraftsanläggningarna bidrar dessutom med sin sakkunskap. Genom denna förbindelse kan den tillgängliga kapaciteten utnyttjas på bättre sätt. Om en kärnkraftsanläggning byggdes i Marocko, skulle det inte vara kommissionens sak att utöva den kontroll som åligger andra organ.

När det gäller användningen av gas förefaller förhandlingar vara igång mellan Marocko och Algeriet om att tillhandahålla gas för att täcka Marockos beräknade energibehov i framtiden.

Det förefaller mycket riktigt som om den franska regeringen medverkar i detta projekt vid sidan av den marockanska regeringen. Kärnforskningscentrumet i Maâmoura är inget hemligt projekt. De inledande anläggningsarbetena i detta projekt påbörjades i augusti 1999 och det är meningen att det vid detta centrum uteslutande skall bedrivas forskning om civil användning, bl.a. på hälsovårds- och livsmedelsområdena. Kommissionen har givetvis ingen behörighet vad gäller detta projekt och kan således inte besvara parlamentsledamotens frågor beträffande enskilda delar i detta.

Kommissionen har alltid stött Förenta nationernas ansträngningar i syfte att åstadkomma en folkomröstning i Västsahara. Kommissionen avser att i framtiden inta samma politiska hållning eller stödja varje annan åtgärd som Förenta nationernas organ beslutar att vidta med sikte på att åstadkomma en fredlig lösning på frågan om Västsahara.

(1) Europarlamentets debatter (november 1999).