ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2161/00

från Marco Cappato (TDI) till rådet

(22 juni 2000)

Ämne: Religionsfrihet i Grekland

Den grekiska medborgaren Chara Kalomiri står i centrum för ett rättsfall som väcker farhågor när det gäller religionsfriheten i Grekland. Myndigheterna i Athos har anmält henne för att ha lett ett centrum för så kallad praktisk psykologisk filosofi på halvön Chalkidike från september 1994 till mars 1995. Hon dömdes en första gång av det grekiska rättsväsendet 1997, och efter det att högsta domstolen hade upphävt domen upprepades rättegången och hon dömdes en andra gång. Domarna motiverade sitt domslut med att denna plats för buddistisk trosutövning och meditation saknade obligatoriskt tillstånd från ministeriet för utbildningsfrågor och religiösa frågor, ett tillstånd som utfärdas efter att den ortodoxa kyrkoledningen hörts.

Anser inte rådet, med tanke på att respekt för religionsfriheten är en grundläggande personlig rättighet och en gemensam princip för medlemsstaterna, att en åtgärd med utgångspunkt i artiklarna 6 och 7 i EU-fördraget eller artikel 13 i EG-fördraget snarast bör vidtas för att få ett slut på alla kränkningar av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna samt all diskriminering rörande religionsfriheten, och att särskild uppmärksamhet härvid bör ägnas Grekland?

Svar

(23 oktober 2000)

Den fråga som tas upp av den ärade parlamentsledamoten rör fakta, beslut och domar av rent inrikes karaktär och omfattas därför inte av Europeiska unionens behörighet.

Rätten till religions- eller trosfrihet, som ingår i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna och även följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner, utgör en av de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen (artikel 6 i FEU)(1). Denna bestämmelse i fördraget gäller dock endast situationer som omfattas av gemenskaps- eller unionslagstiftningen.

(1) Dom av den 27 oktober 1976, mål 130/75, Prais, Rec. 1976, s. 1589.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1855/00

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Flygbolags olika prissättning

Det har uppgivits att det är billigare att flyga från vissa EU-medlemsstater via Heathrow till Förenta staterna än det är att bara flyga från Heathrow till Förenta staterna med samma flygbolag.

Olika prissättning gäller vanligtvis biljettpriser med olika rutter för returresan. Detta är emellertid ett exempel på olika prissättning när det gäller en enkelresa på samma rutt.

Anser kommissionen att detta är en acceptabel tillämpning av olika prissättning? Om detta inte är fallet, vilka åtgärder föreslår den?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 juli 2000)

Kommissionen anser att sträckan LondonNew York utgör en annan marknad än till exempel sträckan BrysselNew York och att bolagen därför har rätt att sätta olika pris på sträckorna, även om flyget från Bryssel till New York går via Heathrow. Direktflyg från europeiska flygplatser till USA brukar vara dyrare än flyg som går via andra orter. Däremot kan konkurrensbestämmelserna ha överträtts om flera flygbolag genom avtal eller samordnade förfaranden har hindrat konsumenter i London från att köpa eller utnyttja billigare flygbiljetter med avresa från annan ort inom unionen. Kommissionen undersöker för närvarande om några åtgärder bör vidtas i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1380/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(5 maj 2000)

Ämne: Undertecknande och ratificering av CEDAW-konventionen och dess fakultativa protokoll

Tilläggsprotokollet till FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) hade fram till december 1999 undertecknats av endast 23 stater, bland dem 11 av EU:s medlemsstater. Irland, Portugal, Spanien och Förenade kungariket har ännu inte undertecknat protokollet. Kommer rådet att verka för att också dessa stater så snart som möjligt skall underteckna detta tilläggsprotokoll så att det inte längre skall finnas några hinder för ratificeringen?

Tänker rådet ytterligare verka för att också alla kandidatländer för anslutning skall underteckna och ratificera denna konvention med dess tilläggsprotokoll inför sitt medlemskap i EU?

Svar

(26 september 2000)

Rådet har inga som helst befogenheter att göra påtryckningar på Europeiska unionens medlemsstater för att de skyndsamt skall underteckna Förenta nationernas instrument. Rådet konstaterar emellertid att det faktum att elva medlemsstater redan har ratificerat ett mycket nytt protokoll visar engagemanget i frågan hos Europeiska unionens medlemsstater.

Beträffande undertecknandet av Förenta nationernas instrument av kandidatländer till Europeiska unionen, om dessa texter inte är en del av gemenskapsregelverket, kan Europeiska unionen inte som villkor för deras inträde i unionen kräva att de har undertecknat CEDAW-konventionen och dess tilläggsprotokoll.

Slutligen påminner rådet den ärade parlamentsledamoten om att det i artikel 13 (f.d. artikel 6a) i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen anges att rådet inom ramen för sina befogenheter och efter att ha hört Europaparlamentet kan vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av, bland annat kön. Denna bestämmelse i fördraget tillhör definitionsmässigt den del av regelverket som varje kandidatland kommer att uppmanas att införliva med sin lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2015/00

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till rådet

(22 juni 2000)

Ämne: Behov av att anta E-OBD-krav för gasoldrivna fordon

Sedan den 1 januari 2000 måste alla fordon som marknadsförs i Europa uppfylla kraven i direktiv 70/220(1) såsom ändrat genom direktiv 98/69/EG(2), i vilket det i synnerhet fastställs att fordon skall utrustas med ett system för omborddiagnos (OBD-system).

Genom direktiv 98/77/EG(3), som också ändrar direktiv 70/220, infördes bestämmelser för godkännande av gasoldrivna fordon.

Resultaten av dessa två direktiv är att gasoldrivna fordon måste uppfylla E-OBD-krav från och med den 1 januari 2000 för nya modeller och från och med den 1 januari 2001 för gamla.

Sedan sommaren 1999 har det varit gemensamt erkänt av Europeiska kommissionen och industrin att OBD bör installeras i gasoldrivna fordon enligt den tidsplan som fastställts för dieselfordon (eller senare) för att industrin skall ges tillräcklig tid att utveckla och tillämpa denna nya teknik på fordon som drivs med alternativt bränsle.

I detta sammanhang utfärdade kommissionen ett förslag som togs upp till behandling i rådet. Till dags dato har ett beslut om detta förslag inte kunnat fattas på grund av problem med vilket förfarande som skall tillämpas, och därför diskuteras det nu i rådet och Europaparlamentet.

1. Kan rådet förklara vilken typ av förfarandeproblem som det är fråga om?

2. Vad anser rådet om de problem som denna försening orsakar för gasolindustrin, i synnerhet mot bakgrund av ett eventuellt hinder för fri handel med gasoldrivna fordon i Europa?

3. Vilka åtgärder kan och kommer rådet att vidta för att påskynda processen i denna fråga?

(1) EGT L 76, 6.4.1970, s. 1.

(2) EGT L 350, 28.12.1998, s. 1.

(3) EGT L 286, 23.10.1998, s. 34.

Svar

(23 oktober 2000)

Som det framgår av den ärade parlamentsledamotens fråga, lade kommissionen den 14 februari 2000 fram för Europaparlamentet och rådet ett förslag om fastställande av de datum från och med vilka det blir obligatoriskt att installera OBD-system i fordon som är helt eller delvis gasol- eller naturgasdrivna.

Rådet håller på att granska kommissionens förslag.

På detta stadium i medbeslutandeförfarandet kan rådet antingen anta den föreslagna rättsakten om det godkänner alla de ändringsförslag som finns i Europaparlamentets yttrande, eller om Europaparlamentet inte föreslår några ändringar. I övriga fall kan rådet anta en gemensam ståndpunkt som skickas till Europaparlamentet för behandling (art. 251 EG-fördraget.)

När det gäller den ärade parlamentsledamotens fråga om ett eventuellt hinder för fri handel med gasoldrivna fordon, erinras om att de föreslagna åtgärderna kommer att inlemmas i det europeiska systemet för typgodkännande av fordon. Denna lagstiftningsstrategi har helhjärtat stöd av aktörerna på inre marknaden, och det finns följaktligen ingen risk för att det skall uppstå några hinder för gasoldrivna motorfordons fria rörlighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2204/00

från Johan Van Hecke (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: PCB och halten av dioxin i fisk

Av olika undersökningar framgår det att höga koncentrationer av PCB och dioxin ibland påträffas i fisk. Det handlar om koncentrationer på samma nivå som de som förekom i de kontaminerade kycklingarna i samband med den belgiska dioxinkrisen. Både de europeiska myndigheterna och medlemsstaterna tvekar med att tillämpa lika stränga normer för fisk som för kött.

Denna fråga togs hösten 1999 upp på europeisk nivå, efter vad som berättats av den belgiske ministern för folkhälsa. Ministern framhöll dock att det inte verkade finnas någon beredskap att göra något åt saken.

Är höga halter av PCB och dioxin i fisk lika skadliga som i kött? Avser kommissionen stadga om olika normer för hur mycket PCB och dioxin som skall tillåtas i fisk jämfört med i kött?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

Kontaminering i form av dioxiner och polyklorerade bifenyler (PCB) i livsmedel och fodermedel är en fara för folkhälsan. Kommissionen avser därför att vidta åtgärder för att minska halterna av dioxin och PCB i livsmedel och fodermedel, inbegripet fisk och fiskfoder, i syfte att skydda folkhälsan. Kommissionen har i vitboken om livsmedelssäkerhet(1) slagit fast att man måste fastställa standarder för kontaminanter genom hela näringskedjan från foder till livsmedel. Den vetenskapliga grunden för fastställande av dessa gränsvärden är en fråga som bör behandlas snarast möjligt.

Kommissionen har därför bett vetenskapliga livsmedelskommittén för livsmedel och vetenskapliga kommittén för foder att bedöma vilka risker dioxiner och PCB i livsmedel och foder innebär för folkhälsan. Kommittéerna ska göra en bedömning av EU-befolkningens intag av dioxiner och PCB och fastställa vilka de viktigaste källorna är. Yttrandena förväntas inte vara klara förrän i höst eftersom problemet är mycket komplext man måste till exempel ta hänsyn till förekomsten av dioxin i miljön.

Kommissionen kommer på grundval av dessa vetenskapliga riskbedömningar att föreslå åtgärder för att begränsa halterna av dioxin och PCB i hela näringskedjan.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1651/00 från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen. Saknade personer i samband med Cypern-krisen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 081 E , 13/03/2001 s. 0066 - 0066



SKRIFTLIG FRÅGA E-1651/00 från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen (29 maj 2000) Ämne: Saknade personer i samband med Cypern-krisen Det har gått ungefär 26 år sedan Cypern invaderades och fortfarande har det från offentligt håll inte bekräftats och fastställts bortom allt tvivel vad som hände med de människor som saknas sedan dess. Kan kommissionen, mot bakgrund av vad som fastställdes i det avtal som slöts mellan de två sidorna den 31 juli 1997 i denna fråga, informera mig om huruvida den, inom ramen för anslutningsförhandlingarna som berör såväl Cypern som Turkiet, har för avsikt att vidta åtgärder som kan bidra till att denna i första hand humanitära fråga får en slutgiltig lösning? Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar (28 juni 2000) Kommissionen anser att framstegen i fråga om Cyperns anslutning till unionen och strävan efter en rättvis och genomförbar lösning på det politiska problemet är ömsesidigt förstärkande processer. Vidare anser kommissionen att Cyperns anslutning till unionen kommer att medföra fördelar för båda samfunden och leda till civil fred och försoning på ön. Kommissionen beklagar att det inte var möjligt att finnakomma fram till en politisk lösning innan anslutningsförhandlingarna påbörjades. Det är fortfarande kommissionens uppriktiga förhoppning att företrädare för det turkcypriotiska samfundet kommer att delta i anslutningsförhandlingarna. Försoningssamtalen under Förenta nationernas ledning kommer att återupptas i Genève i juli 2000. Naturligtvis måste frågan om saknade personer slutgiltigt behandlas inom ramen för dessa förhandlingar innan en varaktig lösning på det politiska problemet kan finnas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1462/00

från Jillian Evans (Verts/ALE) till kommissionen

(10 maj 2000)

Ämne: Kalciumsulfatets effekter på hälsan

Vad vet kommissionen om kalciumsulfatets långsiktiga effekter på människors hälsa och vilka åtgärder, om några alls, har vidtagits för att begränsa exponeringsriskerna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Kalciumsulfat är en kemisk förening som används på många områden. Den används främst inom framställningen av cement och som byggnadsmaterial. Ämnet irriterar luftvägar och ögon. Man vet lite om de skadliga effekterna på lång sikt. Arbetstagares exponering för farliga ämnen omfattas av rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet(1), i vilket föreskrivs särskilda förebyggande åtgärder som grundas på en riskbedömning.

Kalciumsulfat tillåts som livsmedelstillsats (EG-nummer E 516). På grundval av ett yttrande från Vetenskapliga livsmedelskommittén har man inte fastställt ett specificerat acceptabelt dagligt intag (ADI). Det betyder att det inte är nödvändigt att fastställa en maximinivå för att garantera en säker användning av detta ämne i livsmedel. Därför behövs det ingen mer åtgärd på detta användningsområde.

Det används även i implantat, t.ex. som bensubstitut och omfattas i det fallet av rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om medicintekniska produkter(2). Föroreningar kan förorsaka problem i samband med användningen av kalciumsulfat, men det finns välkända förfaranden för att rena materialet och väl accepterade riktlinjer (farmakologiska standarder) från USP (US Pharmacopoeia) och NF (National Formulary). Man känner inte till några skadliga effekter på lång sikt av användningen i bensubstitut.

(1) EGT L 131, 5.5.1998.

(2) EGT L 169, 12.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1605/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Avloppsnät i Pendeli

Den västra delen av bebyggelsen vid Pendeli (Mikri Kallithea), som ligger på ett av de tre berg som omger Athen-området, saknar avloppsnät. Invånarnas behov av ett avloppssystem täcks av avloppscisterner som emellertid, på grund av brant lutning i terrängen, leder till att avloppet sprids ut i miljön och omkringliggande vattendrag med alla de negativa konsekvenser som detta medför.

Eftersom detta har lett till att invånarna drabbats av allvarliga hälsoproblem och alven i området på detta sätt förorenas, och eftersom åtgärder av det här slaget understötts genom gemenskapens tidigare stödramar, vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Känner kommissionen till huruvida några konkreta förslag för att bygga ett avloppsnät i området har lagts fram?

2. Tänker kommissionen, om ett förslag läggs fram, understöda en sådan här åtgärd?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

På gemenskapslagstiftningens nivå innebär rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse(1) att medlemsstaterna är förpliktade att se till att alla tätorter med fler än 2000 personekvivalenter (en personekvivalent är ett mätvärde som motsvarar den genomsnittliga organiska förorening som produceras per person och dag) skall förses med system för insamling och rening av avloppsvatten från hushållen. Tidsfristerna för detta är den 31 december 1998, den 31 december 2000 eller den 31 december 2005, beroende på tätbebyggelsens storlek och känsligheten hos de vatten som tar emot föroreningarna.

Bebyggelsen vid Pendeli (Mikri Kallithea) verkar dock befinna sig utanför Atenområdet och ha färre än 2000 personekvivalenter. I så fall omfattas denna bebyggelse inte av gemenskapslagstiftningen. Det är därför enbart de grekiska myndigheterna som har behörighet att besluta om åtgärder för att förebygga den miljöförstörelse som uppstår genom utsläpp av avloppsvatten i detta fall.

Kommissionen anser att den typ av anläggningsverksamhet som frågeställaren avser skulle kunna komma i fråga för samfinansiering inom nästa gemenskapsstödram för Grekland i strukturfondernas programperiod 20002006. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det dock medlemsstatens myndigheter som väljer ut de projekt som skall finansieras.

(1) EGT L 135, 30.5.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0972/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Gemenskapsstöd

Mer än 150 arbetstagare vid Lisnave Estaleiros Navais de Lisboa, Sarl, har i femton år väntat på att bli på nytt anställda vid företaget efter att ha blivit avskedade mot sin vilja.

Enligt uppgift fick både Lisnave och dess efterföljare Gestnave Serviços Industriais, SA. gemenskapsstöd.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Hurdant gemenskapsstöd har dessa företag fått?

2. Krävde man då gemenskapsstöden beviljades att arbetstillfällena skulle bibehållas?

Kompletterande svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Enligt de uppgifter som lämnats av de portugisiska myndigheterna har bidrag från Europeiska socialfonden under perioden 19941999 utbetalats till företagen Lisnave Estaleiros Navais S.A. och Gestenave Prestação de Serviços Industriais S.A. (som båda bildades i samband med omstruktureringen av Lisnave Estaleiros Navais de Lisboa S.A.). De anslagna medlen var avsedda för insatser inom yrkesutbildning.

Gestenave Prestação de Serviços Industriais S.A. beviljades delfinansiering från socialfonden till ett belopp på 5 041 072 euro inom det operativa programmet yrkesutbildning och sysselsättning. Insatserna motsvarade sammanlagt 842 000 utbildningstimmar. Bidraget fördelades mellan 1 542 mottagare, både anställda och arbetslösa (tidigare anställda på Sodia). Genom omskolningen kunde en del av de arbetslösa personerna få anställning inom Gestenave eller inom andra företag, medan andra fick möjlighet att starta egna projekt för att bli egenföretagare.

Lisnave Estaleiros Navais S.A. beviljades delfinansiering till ett belopp av 3 711 295 euro inom delprogrammet industri (Pedip II) inom det operativa programmet ekonomisk modernisering. Insatserna motsvarade sammanlagt 501 000 utbildningstimmar. Bidraget fördelades mellan 1 907 mottagare, som var anställda och ungdomar utan yrkesutbildning som skulle ersätta de arbetare som hade accepterat det erbjudande om förtidspension som ingick i omstruktureringsplanen. På grund av en minskning av orderstocken kunde Lisnave inte erbjuda alla dessa ungdomar arbete. Istället har företaget försökt hjälpa dem att få jobb på andra företag inom samma sektor eller inom regionen. Lisnave har därför inrättat ett observationsorgan för arbetsmarknaden för att bevaka ungdomarnas anställbarhet. Den statistik som finns tillgänglig är begränsad, men ger anledning till optimism.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1142/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Principerna för livsmedelssäkerhet måste gälla också för djurfoder (stycke 69). De incidenter som förevarit under de gångna åren skapar en motivering för att djurfodersektorn skall betraktas som en länk i livsmedelskedjan. Råvarorna för produktionen av djurfoder, inbegripet biprodukter av animaliskt ursprung, bör klart definieras.

En förteckning över tillåtna råvaror vore att prioritera, men det är omständligt och tidsödande att utarbeta en sådan. På kort sikt kommer därför den negativa listan, alltså förteckningen över vilka ämnen som inte får ingå i djurfoder, att utvidgas. Kommissionen anser sig emellertid böra utarbeta en positiv lista på medellång sikt. Lagstiftningen kommer att ändras så att det kan uteslutas att självdöda djur och förbjudna ämnen används i djurfoder. Endast material från friska djur får användas i djurfoder.

1. Har arbetet med den positiva listan redan inletts? Om inte: när tänker kommissionen börja med det?

2. Vilka rutiner iakttar kommissionen/avser kommissionen iaktta vid sammanställandet av denna positiva lista?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 och E-1162/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(9 juni 2000)

De frågor som parlamentsledamoten har tagit upp undersöks i syfte att man skall kunna lägga fram förslag till lagstiftning enligt den tidsplan som fastställts i vitboken om livsmedelssäkerhet.

Det skulle vara olämpligt att för närvarande föregripa detaljerna i varje förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1945/00

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Företagsuppköp på den spanska elmarknaden

Enligt spansk press skall konkurrensdomstolen ha motsatt sig Unión Fenosas uppköp av Hidrocantábrico med motiveringen att det då bara skulle finnas tre konkurrenter kvar på den spanska elmarknaden och att det skulle bli svårt för nya företag att komma in på marknaden.

Kommer kommissionen att ta hänsyn till denna nya händelse när den skall göra en beräkning av kostnaderna för avregleringen av marknaden?

Har kommissionen begärt att få en kopia av konkurrensdomstolens rapport för att kunna låta den ingå i handlingarna?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 juli 2000)

Som parlamentsledamoten säkert känner till, genomfördes inte affären, där det spanska företaget Unión Eléctrica Fenosa S.A. skulle köpa Hidroeléctrica del Cantábrico S.A. Inga kostnader för avreglering av marknaden har kunnat uppstå, eftersom den spanska elmarknaden förblir oförändrad.

Eftersom domstolens beslut normalt offentliggörs, har kommissionen inte ansett det nödvändigt att formellt begära att de spanska myndigheterna översänder beslutet i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2109/00 från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen. Budgetposten A-3026.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 072 E , 06/03/2001 s. 0177 - 0177



SKRIFTLIG FRÅGA E-2109/00 från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen (30 juni 2000) Ämne: Budgetposten A-3026 I budgetposten A-3026 har 350 000 euro anslagits till Europeiska expertkommittéer (think-tank). Vilka är dessa experter, vad har de fått i uppdrag att göra och när kommer deras arbete att vara färdigt och offentliggöras? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (27 juli 2000) De tre europeiska expertkommittéer (tankesmedjor) som får anslag under denna budgetpost Trans-European Policy Studies Association, Centre for European Political Studies och European Policy Center har valts av budgetmyndigheten (se anmärkningarna till budgetposten) och forskar i europeisk integration på eget initiativ. Varje år måste dessa organisationer lämna in en verksamhetsrapport till kommissionen.