ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0179/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(27 januari 2000)

Ämne: Provborrning i Biesboschområdet

Den nederländske ekonomiministern, A Jorritsma, har givit NAM (Nederländska mineraloljebolaget) tillstånd att genomföra provborrningar i Biesboschområdet. Företaget förväntar sig att påträffa en gasfyndighet.

Biesbosch är en nationalpark som omfattas av EU:s fågelskyddsdirektiv. Dessutom har Biesbosch av den nederländska regeringen föreslagits som ett av EU:s särskilda naturskyddsområden (Special Protection Area); i mitten av februari skall Nederländernas parlament besluta i denna fråga.

1. Delar kommissionen frågeställarens uppfattning att ett naturområde som omfattas av EU:s fågelskyddsdirektiv bör besparas detta slags industriell verksamhet?

2. Delar kommissionen uppfattningen att de ekologiska intressena i detta fall bör ges företräde framför kortsiktiga ekonomiska intressen?

3. Ämnar kommissionen förmå den nederländska regeringen och minister Jorritsma att avstå från dessa provborrningar?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

Kommissionen har inte kännedom om den fråga som ledamoten tar upp.

De Biesbosch är ett av de viktigaste områdena som klassificerats enligt den nationella lagstiftningen (Natuurbeschermingswet).

De Biesbosch är också värt att klassificeras som ett särskilt skyddsområde enligt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1). De nederländska myndigheterna avser att klassificera området, men har ännu inte gjort det.

Enligt EG-domstolens rättspraxis skall ett området som måste klassificeras som ett särskilt skyddsområde skyddas i enlighet med artiklarna 6.3, 6.4 och 7 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2).

Enligt artikel 6.3 krävs en bedömning för planer eller projekt som kan påverka ett särskilt skyddsområde på ett betydande sätt. Myndigheterna skall godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt. Om en plan eller ett projekt ändå måste genomföras trots en negativ bedömning av konsekvenserna, på grund av att alternativa lösningar saknas, skall medlemsstaten uppfylla alla särskilda krav som anges i artikel 6.4 i direktiv 92/43/EEG.

Kommissionen håller på att vidta de nödvändiga åtgärderna för att säkerställa att gemenskapens miljölagstiftning följs för detta ärende.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1196/00

från William Newton Dunn (ELDR) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Religiösa förföljelser i Indien

I flera indiska stater har man rapporterat om attacker i form av mord, gruppvåldtäkter, misshandel, hotelser samt förstörelse och skändande av kyrkor. Samtidigt har man i ett antal indiska stater tagit lagstiftningsinitiativ genom vilka man försöker begränsa religionsfriheten. I staten Orissa införde till exempel statsregeringen i slutet av 1999 ett förbud mot konvertering om tillstånd till denna inte först har beviljats av den lokala polisen och av distriktsmagistraten. I staten Gujurat lades förra året fram ett lagförslag om religionsfrihet som införde hårda straff för brottet att omvända människor från en religion till en annan. Även om lagförslaget bordlades i februari i år anses det sannolikt att man kommer att försöka ta upp det till ny behandling vid ett senare datum. De kristna i Gujurat tror att lagförslaget kan tolkas subjektivt och kanske kommer att utnyttjas för att stoppa det humanitära arbete bland de fattiga som de kristna utför, samt för att inskränka på alla former av offentligt uttryck för den kristna tron.

Ämnar kommissionen, mot bakgrund av dessa händelser, ta upp frågan om religiös tolerans och religionsfrihet vid det annalkande toppmötet EU-Indien?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(16 maj 2000)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro och vill betona att kommissionens delegation i New Delhi fortsätter att övervaka och rapportera om situationen för de religiösa minoriteterna i Indien, däribland den kristna gemenskapen. Delegationen arbetar i detta sammanhang i nära samråd med gemenskapens olika sändebud i New Delhi.

Alltsedan den plötsliga ökningen av antalet attacker mot kristna familjer och kristna anläggningar under 1998 har ambassadörer ständigt uttryckt sin oro över situationen för den indiska regeringen.

Den indiska regeringen har under tiden inrättat en nationell kommission för minoriteter. Denna kommission har särskilt fått i uppdrag att skydda religiösa minoritetsgrupper i Indien och att följa upp de klagomål som den tagit emot. Även om den nationella kommissionen för minoriteter inte har någon rättslig makt, är det förhoppningen att den kommer att fortsätta att utöva en modererande inverkan på extremistgrupper och därigenom bidra till att upprätthålla principerna om ett konfessionslöst statsskick och om fri religionsutövning, vilka är inskrivna i den indiska grundlagen.

Vad gäller de laginitiativ som rapporteras pågå i ett antal indiska delstater kommer kommissionen att be sin delegation i New Delhi att samarbeta på nära håll med kollegorna i gemenskapens systerdelegationer för att undersöka den faktiska bakgrunden till och innebörden av alla diskriminerande lagstiftningsåtgärder som kan påverka de kristnas och andra religiösa gruppers fria religionsutövning i Indien. Mot bakgrund av de slutsatser som dessa delegationer kommer fram till kommer kommissionen att samråda med sina partner och besluta om omfattningen, formen och lämpligt forum för en eventuell framställning till de indiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1435/00

från Carmen Cerdeira Morterero (PSE) till kommissionen

(5 maj 2000)

Ämne: Kvinna och handikappad dubbel diskriminering

I enlighet med artikel 13 mot diskriminering i Amsterdamfördraget har Europeiska kommissionen nyligen lagt fram ett åtgärdspaket med tre direktiv. Artikel 13 fastställer att Europeiska unionen bland annat skall bekämpa diskriminering på grund av kön och funktionshinder. Kommissionen borde mot bakgrund av detta uppmärksamma att det för handikappade kvinnor handlar om en dubbel diskriminering.

Har kommissionen inom ramen för dessa åtgärder mot diskriminering utarbetat något förslag som är avsett att bekämpa handikappade kvinnors dubbla diskriminering?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 juni 2000)

Det är känt att strukturell bristande jämlikhet som är knuten till kvinnors och mäns roller ofta får ännu större återverkningar i de fall som gäller

dubbel eller mångdubbel diskriminering på annan grund än kön enligt artikel 13 i EG-fördraget. Samma sak gäller funktionshindrade kvinnors situation. Även om likabehandling av könen inte omfattas som sådan av det åtgärdspaket som kommissionen antog i november 1999(1), härrör behovet av en metod som innefattar denna princip i genomförandet av alla de åtgärder som ingår i detta paket uttryckligen från artiklarna 2 och 3 i EG-fördraget.

Följaktligen kommer kommissionen att se till att funktionshindrade kvinnors situation beaktas på vederbörligt sätt i genomförandeåtgärderna i de olika instrument som kommer att antas av rådet i enlighet med artikel 13 i EG-fördraget.

(1) dok. KOM(1999) 564 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0661/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Galicien och de transeuropeiska järnvägsnäten

I de galiciska tidningarna har Galiciens ledare Manuel Fraga berättat, i sällskap med Kastilien-Léons ledare Lucas, att han tänker förhandla med kommissionen för att 600 000 miljoner pesetas ur Sammanhållningsfonden (3 610 miljoner euro) som är avsedda för Spanien skall användas för att Galicien, via Kastilien -Léon, skall ingå i de transeuropeiska näten för höghastighetståg.

Kan kommissionen klargöra vad dessa eventuella förhandlingar kommer att få för betydelse? Kommissionens ledamot Loyola de Palacio har ju flera gånger hävdat att beslutet om vilka linjer för höghastighetståg som skall finansieras ur Sammanhållningsfonden under perioden 20002006 skall fattas av den spanska regeringen, och Manuel Fragas möjlighet att påverka regeringsbeslutet borde vara ganska stort, särskilt då det gäller att undvika att Galicien hamnar utanför den betydelsefulla EU-moderniseringen av järnvägarna.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(3 april 2000)

Kommissionen kan inte uttala sig om innebörden i eller avsikterna med uttalanden från presidenter i autonoma regioner.

I uttalanden från kommissionären med ansvar för transportfrågor hänvisas till ett av de kriterier som måste uppfyllas av de projekt som kan komma i åtnjutande av en samfinansiering från Sammanhållningsfonden, i enlighet med artikel 10.5 i rådets förordning (EG) nr 1164/94(1) om inrättandet av Sammanhållningsfonden. I denna punkt fastslås att den prioritet som medlemsstaten ger ett visst projekt är ett av de kvalitativa kriterier som skall ingå i varje projekt som föreläggs kommissionen för godkännande. Vad gäller projekt på transportområdet, och i synnerhet de som ingår i utbyggnaden av de transeuropeiska transportnäten, är de centrala myndigheterna ansvariga för upprättandet av de nationella prioriteringarna.

(1) EGT L 130, 25.5.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0511/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Bristande respekt för EU:s lagstiftning från medlemsstaters sida

Mot bakgrund av svaret på den skriftliga frågan E-2230/99(1) (den 3 december 1999) och med tanke på oförminskad och ökande brist på respekt för Europeiska unionens lagstiftning, särskilt från Frankrikes sida, hur föreslår kommissionen att man skall förbättra sakernas tillstånd? Erkänner kommissionen att de nuvarande insatserna för att sätta stopp för överträdelserna är otillräckliga? Anser kommissionen att bestraffningssystemet skall skärpas mot ständiga lagbrytare, och kommer kommissionen att lägga fram förslag i denna riktning vid den kommande regeringskonferensen?

(1) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 153.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(10 april 2000)

Kommissionen anser att dagens överträdelseförfarande enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget varit effektivt i åratal och kommer därför inte att föreslå någon ändring.

När kommissionen inleder överträdelseförfaranden brukar den aktuella medlemsstaten mycket ofta upphöra med överträdelsen innan ärendet gått till EG-domstolen. Kommissionen anhängiggjorde 1999 bara 16,5 % av de överträdelseärenden där ett motiverat yttrande avgivits vid domstolen.

Förfarandet har blivit än mer effektivt genom möjligheten att väcka ny talan i domstolen förenat med vite, enligt artikel 228 i Fördraget om Europeiska unionen (tidigare artikel 171 i EG-fördraget).

Kommissionen förbättrar hela tiden sina arbetsmetoder för att mer systematiskt kontrollera hur medlemsstaterna genomför gemenskapsrätten. Ledamoten kan få en beskrivning av de nya abetsmetoderna i den kommande sjuttonde rapporten, som kommer att tillställas parlamentet inom några veckor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0622/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: Irlands genomförande av EU:s miljölagstiftning

Skulle kommissionen kunna komma med en sammanfattning av alla de delar av EU:s miljölagstiftning som Irland ännu inte genomfört helt eller delvis, kommentera hur väl Irland svarat på kommissionens förfrågningar om information samt ange eventuella bekymmer beträffande specifika direktiv som man insett inte genomförts?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(18 april 2000)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens årliga rapporter om övervakning av tillämpningen av gemenskapslagstiftningen för en översikt av de viktigaste frågorna om brott mot miljölagstiftningen i medlemsstaterna, inbegripet Irland.

Vad gäller kommentarer om Irlands meriter när det gäller att svara på kommissionens förfrågningar om information om miljöklagomål har kommissionen sedan mitten av 1999 systematiskt använt sig av formella skrivelser i enlighet med artikel 10 (tidigare artikel 5) och artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget för medlemsstater som inte svarar tillräckligt snabbt på sådana förfrågningar. Två sådana brev har skickats till Irland.

Parlamentsledamoten ombeds ange de specifika direktiv som hon avser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1053/00

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Preliminärt förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om skydd för fotgängare och andra vägtrafikanter i händelse av krock med ett motorfordon

Enligt vad jag har förstått diskuterades denna fråga vid ett sammanträde för arbetsgruppen för motorfordon.

Vilka slutsatser kom man fram till under denna diskussion och när kommer förslaget till direktiv att överlämnas till parlamentet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 juni 2000)

Frågan om skydd för fotgängare togs upp vid ett sammanträde av arbetsgruppen för motorfordon i mars 2000. En rad aspekter behandlades vid det tillfället. Det drogs dock inga slutsatser, eftersom diskussionerna skulle fortsätta den 5 och 6 juni 2000. De synpunkter och förslag om skydd för fotgängare som lades fram i detta sammanhang kommer att beaktas vid det slutliga utarbetandet av förslaget.

Kommissionen kommer att underrätta alla berörda parter om de framsteg som uppnåtts och om den därmed sammanhängande tidsplanen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0123/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(27 januari 2000)

Ämne: Återanvändning av datorer

På grund av den snabba teknologiska utvecklingen är det många utvecklade länder, företag, universitet men även vanliga medborgare som ofta byter ut sina persondatorer (PC) eftersom de snabbt blir oanvändbara för de nya behov som uppstår. Samtidigt växer det fram en ny generation elektroniska analfabeter bland befolkningen som skulle kunna ha bruk för dem. På Medelhavs- och Balkansymposiet Medi@terra som nyligen hölls i Aten med stöd av Europarådet och kulturministeriet lades det fram ett förslag om upprättande av ett system för återanvändning av gamla datorer med målsättningen att, efter insamling, kontroll och nödvändiga modifikationer, utlokalisera dem till behövande länder och samtidigt tillhandahålla lämplig utbildning och tekniskt stöd.

Europeiska unionen har, inom ramen för informationssamhället, ett intresse i att information och teknologi sprids till så många delar av befolkningen som möjligt. Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Samtycker den till ovanstående förslag?

2. Genom vilket gemenskapsprogram skulle ett sådant försök kunna finansieras?

3. Vilka juridiska problem skulle kunna uppstå i samband med donation av datorer och i synnerhet programvara?

4. Kan kommissionen informera om huruvida liknande verksamhet förekommer i andra medlemsländer?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(7 april 2000)

1. och 2. Kommissionen håller med om att återanvändning av gamla datorer är en ekonomiskt och miljömässigt god idé och är positivt inställd till att förbättra informationstekniken i utvecklingsländerna. Icke-statliga organisationer har möjlighet att låta återanvändning av datorer ingå i samfinansierade projekt.

Efter anbudsinfordran har kommissionen undertecknat ett kontrakt med en icke-statlig organisation om att ta bort kommissionens egna gamla datorer. På så sätt kan organisationen återanvända datorerna både inom och utanför gemenskapen inom ramen för sin verksamhet. Kommissionen samarbetar också på begäran med organisationen för att ställa i ordning datorer för skolor och föreningar i gemenskapen och för projekt i länder utanför gemenskapen.

3. och 4 Komm issionen får inte denna typ av information under sitt arbete med de uppgifter som föreskrivs i fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1136/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Att hitta och använda information inom och utom gemenskapen kommer att bli en av de viktigaste uppgifterna för livsmedelsmyndigheten (stycke 49 ff). Information är viktig för att potentiella problem skall kunna identifieras så snabbt som möjligt. Livsmedelsmyndigheten kommer att fungera som väktare med uppgift att slå larm om nya risker.

1. Hur kommer myndigheten att kunna tipsa kommissionen om potentiella problem utan att de vetenskapliga kommittéerna blandas in i det sammanhanget?

2. Hotar inte rutinerna med en dubbel rådgivningsomgång livsmedelsmyndigheten och de vetenskapliga kommittéerna att undergräva livsmedelsmyndighetens effektivitet? Om inte: vilka garantier har kommissionen för att en sådan dubbel rådgivningsomgång kring ett och samma objekt inte kommer att inkräkta på livsmedelsmyndighetens förmåga att verkningsfullt bedriva sitt arbete?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0293/00

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Tjeckiens framsteg på vägen mot anslutning

Känner kommissionen till att Tysklands regering betraktar Benes-dekretet som något som strider mot folkrätten i den mån det beträffar den fördrivning, fråntagande av medborgarskap och expropriering som tyskar utsattes för i före detta Tjeckoslovakien? Hur bedömer kommissionen, inför Tjeckiens anslutning till Europeiska unionen, ett eventuellt fortsatt gällande av detta dekret, i synnerhet mot bakgrund av de politiska Köpenhamnskriterierna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0293/00, E-0294/00, E-0295/00, E-0296/00, E-0297/00, E-0298/00, E-0299/00, E-0300/00, E-0301/00, E-0302/00, E-0303/00 och E-0398/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(20 mars 2000)

Anslutningsförhandlingarna med Tjeckien rör främst dess godtagande av och anpassning till Europeiska unionens regelverk och dess förmåga att uppfylla de av Europeiska rådet fastställda villkoren för medlemskap. Tjeckien måste som medlemsstat anta och tillämpa alla delar av gemenskapslagstiftningen och gemenskapspolitiken, inklusive principerna om fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt. Den fråga som togs upp av parlamentsledamoten måste i första hand ses mot bakgrund av detta, men de politiska kriterierna från Köpenhamn spelar givetvis också en roll, eftersom skyddet av de mänskliga rättigheterna och av minoriteternas rättigheter ingår i dessa. Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen när det gäller dessa frågor i samtliga kandidatländer.

Det är emellertid viktigt att observera att det problem som läggs fram i dessa frågor rör händelser som inträffade innan EG-fördraget trädde i kraft. De så kallade Benesch-dekreten kommer därför inte att ha någon betydelse i samband med anslutningsförhandlingarna. Dessutom anges det i artikel 295 (tidigare artikel 222) i EG-fördraget att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen har därför inte möjlighet att ingripa när det gäller frågor som rör återlämnande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Tjeckien är dock ansluten till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna sedan 1992. Genomförandet av konventionen är Europarådets ansvarsområde. Frågor med anknytning till denna konvention bör därför ställas till Europarådet.

Kommissionen ber dessutom att få hänvisa parlamentsledamoten till de relevanta bestämmelserna i den tjeckisk-tyska förklaring om ömsesidiga förbindelser som antogs den 21 januari 1997.

Av de olika skäl som anförts ovan finner kommissionen det svårt att inta en ståndpunkt beträffande de särskilda fall som parlamentsledamoten tar upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0378/00 från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen. Översyn av EU: s bestämmelser om fårkött.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 374 E , 28/12/2000 s. 0062 - 0062



SKRIFTLIG FRÅGA E-0378/00 från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen (14 februari 2000) Ämne: Översyn av EU: s bestämmelser om fårkött Kan kommissionen bekräfta huruvida den håller på att se över EU:s nuvarande bestämmelser om fårkött och deras effektivitet, samt ange när den troligtvis kommer att offentliggöra sina slutsatser i detta ärende? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 mars 2000) För närvarande genomförs en undersökning av EU:s bestämmelser om fårkött. På grundval av undersökningsresultaten, som väntas föreligga omkring påsk, kommer kommissionen att dra sina egna slutsatser om en eventuell reform eller ändring av bestämmelserna och, om så är nödvändigt, framlägga förslag om detta senare under året.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0287/00

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: EU-registreringsskyltar i Schweiz

I svaret från kommissionär Kinnock på min fråga E-4110/98(1) framhålls under punkt 3 att kommissionen har anmodat de schweiziska myndigheterna att erkänna nationalitetsmärket. Medlemsstaterna kommer att informeras så snart kommissionen har fått svar från de schweiziska myndigheterna. I mellantiden har jag informellt erhållit informationer om att de schweiziska myndigheterna för ungefär ett år sedan i en skrivelse till landets polis- och tullmyndigheter informerat dessa att bilar med EU-registreringsskyltar inte längre måste vara försedda med en separat nationalitetsmärkning.

1. Känner kommissionen till denna skrivelse och innebär denna att det erkännande som omtalas i svarets punkt 3 är ett fullbordat faktum?

2. Känner medlemsstaterna till detta erkännande?

(1) EGT C 325, 12.11.1999, s. 56.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(17 mars 2000)

1. De schweiziska myndigheterna har i en skrivelse av den 11 februari 1999 meddelat kommissionen att de går med på att acceptera medlemsstaternas nationalitetsmärken för motorfordon och deras släp i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 2411/98 av den 3 november 1998 om erkännande vad gäller trafik inom gemenskapen av nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken motorfordon och släpvagnar till motorfordon är registrerade(1).

2. Medlemsstaterna har informerats om detta godkännande i en skrivelse till de ständiga representationerna av den 9 mars 1999.

(1) EGT L 299, 10.11.1998.