SKRIFTLIG FRÅGA E-3383/02

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(28 november 2002)

Ämne: Fall av tortyr i Ryska federationen

Andrej Viktorovitj Osentjugov och Aleksej Vladimirovitj Sjisjkin, två stöldmisstänkta sjuttonåriga medborgare i Ryska federationen, arresterades den 5 mars 2002 och överfördes två dagar senare från Nisjnij Novgorod till Novgorod på order från distriktsåklagaren i stadsdelen Sormovskij i Nisjnij Novgorod till det regionala centrumet för förvaring i skyddshäkte (sledstvennij isoljator) IZ-52/1.

Under sin vistelse i skyddshäkte utsattes Osentjugov och Sjisjkin vid två tillfällen för tortyr från två vuxna interner, bland dem Petrov Michail Germanovitj, utan att fångvaktarna ingrep. Avsikten var att de skulle avtvingas bekännelser för andra stölder som de påstods ha begått. Föräldrarna till de unga häktade har hos häktesledningen yrkat på en utredning, men detta har inte lett till någonting, med den enkla förklaringen att det inte fanns någon orsak att utreda något i anledning av det inträffade. Därefter inledde ministeriet straffrättsliga förfaranden i anledning av att Osentjugov och Sjisjkin blivit misshandlade och en officiell utredning inleddes. Den 21 oktober 2002 fälldes dock Osentjugov och Sjisjkin för stöld, efter en rättegång som vimlat av processrättsliga felaktigheter (framför allt att de vittnesmål som avlagts för försvaret inte förts till rättegångsprotokollet) och dömdes av domaren Grigorjev vid distriktsdomstolen i stadsdelen Sormovskij i Nisjnij Novgorod till åtta års fängelse, på grundval av bekännelser som de avtvingats under tortyr.

Kan kommissionen meddela vilka upplysningar kommissionen har om detta fall av grava kränkningar av de grundläggande rättigheterna i Ryska federationen för vem vet vilken gång i ordningen? Kan kommissionen ge besked om vilka framställningar den gjort eller ämnar göra för att utverka resning i målet mot Osentjugov och Sjisjkin, utgående från internationellt vedertagna regler om opartisk rättegång? Med tanke på hur många andra exempel det finns på att rättsväsendet i Ryska federationen systematiskt inte fungerar som sig bör, anser inte kommissionen att den borde ompröva hela sin Rysslandspolitik?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(20 december 2002)

Kommissionen har inga uppgifter om detta specifika fall. Kommissionen är emellertid väl medveten om bristerna i det ryska rätts- och kriminalvårdssystemet och delar parlamentsledamotens oro över framstående icke-statliga människorättsorganisationers rapporter om tortyr och annan misshandel av fångar.

Kommissionen har konsekvent betonat att det ligger i Rysslands intresse att utveckla ett samhälle som är baserat på respekt för de demokratiska principerna och de mänskliga rättigheterna. Det är i detta avseende oundgängligt att utveckla och befästa ett oberoende, objektivt och effektivt rättsväsende. Det finansiella biståndet från gemenskapen inriktas i allt större utsträckning på att stödja den pågående rättsreformen i Ryssland, bland annat genom utbildning av domare, tjänstemän inom domstol och exekutionsväsende och andra jurister. Genom Tacis-programmet anslås varje år så mycket som 10 miljoner EUR för detta ändamål. Samtidigt kommer främjandet av de mänskliga rättigheterna fortsatt att vara en prioritering inom Europeiska initiativet för demokrati och skydd av mänskliga rättigheter (EIDHR), där Ryssland har definierats som ett fokusland för perioden 2002/2004.

På en mer politisk nivå kommer Europeiska unionen inom ramen för sin intensiva politiska dialog med Ryssland att fortsätta att uttrycka sin oro avseende de mänskliga rättigheterna i landet, bland annat när det gäller rätten till en rättvis rättegång och förhindrandet av tortyr. Unionen kommer i detta sammanhang även fortsättningsvis att betona att det partnerskap som unionen och Ryssland försöker upprätta med nödvändighet måste vara baserat på en rad grundläggande värden, däribland respekt för de mänskliga rättigheterna i enlighet med de stora internationella och europeiska människorättskonventioner som Ryssland har ratificerat. Unionen kommer samtidigt att verka för att Europarådet och Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) fortsätter att arbeta i denna riktning.