SKRIFTLIG FRÅGA E-1788/03

från Claude Moraes (PSE) till kommissionen

(28 maj 2003)

Ämne: Mänskliga rättigheter i anslutningsländerna

När nu 2004 års utvidgning närmar sig finns det en oro över att anslutningsländerna måhända har nationella strategier för att ta itu med människorättsfrågor, men att genomförandet av dessa kan vara knapphändig.

Vad vet kommissionen om exempelvis Slovakiens nationella strategi för att ta itu med den sociala utslagningen av romerna? Hur ser det ut i andra anslutningsländer?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(3 juli 2003)

Kommissionen fortsätter att aktivt följa utvecklingen av människorättsfrågor och därmed sammanhängande strategier i anslutningsländerna för att se till att de bringas i överensstämmelse med de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn.

Även om genomförandet generellt sett fortskrider väl behövs det skärpta insatser på en rad områden och kommissionen har i de återkommande rapporterna påpekat att det fortfarande finns en klyfta mellan utformningen av en sund politik och genomförandet i praktiken. Kommissionen fortsätter därför att noggrant övervaka läget och att vid alla lämpliga tillfällen och på alla nivåer uppmana regeringarna och andra berörda institutioner till skärpta insatser för att överbrygga alla klyftor.

Frågan om den sociala isoleringen av romerna har alltid varit en särskilt prioriterad fråga för kommissionen. I det sammanhanget förbereder sig de anslutande staterna redan för att helt och hållet delta i den öppna metoden för samordning av frågor som rör social integrering från och med anslutningsdagen genom att utarbeta gemensamma samförståndsavtal om social integration (Joint Inclusion Memoranda).

Även om dessa memorandum fortfarande håller på att utarbetas har den nuvarande analysen av det sociala läget i de länder som det gäller framhävt vissa centrala svårigheter som bör åtgärdas för att man skall kunna komma till rätta med fattigdomen och den sociala isoleringen av romerna. De problem som finns rör i synnerhet följande: dåliga levnadsförhållanden, låg utbildningsnivå samt läs- och skrivkunnighet, svag ställning på arbetsmarknaden, bristande hälsa, brist på bostäder samt fattigdom.

I synnerhet Slovakien utarbetade 1999 en egen strategi beträffande romerna och har under åren sedan dess fortlöpande uppdaterat denna strategi för att komma till rätta med den diskriminering och sociala utslagning som pågår och som beror på den stora arbetslösheten och att romerna är utbildningsmässigt missgynnade. Det senaste politiska dokumentet antogs av Slovakien i mars 2003 och var utformat som en strategi på lång sikt (fram till 2010) med särskild inriktning på utbildning, bostäder, hälso- och sjukvård och teknisk infrastruktur samt på ökat medvetande hos allmänheten.

Ungerns politik när det gäller romerna bygger på regeringens handlingsprogram på medellång sikt från 1999. Trots att den ungerska regeringen gjort avsevärda insatser påverkas romerna i Ungern fortfarande av social ojämlikhet när det gäller sysselsättning, hälso- och sjukvård, levnadsstandard och utbildning och den faktiska segregationen i skolorna fortsätter att utgöra ett problem, eftersom det finns mer än 700 segregerade skolklasser över hela landet. Den mycket prisade långsiktiga strategi som förväntas bli antagen i oktober 2003 och införlivandet i den ungerska lagstiftningen av EU:s lagstiftning om icke-diskriminering torde komma att underlätta integreringen av romerna i det ungerska samhället.

Tjeckien antog i juni 2000 en politik på lång sikt som inriktades på centrala områden såsom utbildning, sysselsättning, bostäder och bekämpning av diskriminering. Lagen om minoriteters rättigheter, som började tillämpas i augusti 2001, fick dessutom en inverkan på sammansättningen av rådet för nationella minoriteter, ett övervakningsorgan med rådgivande uppgifter, genom att tjänstemän från ministerierna och företrädare för minoritetsorganisationer fick lika många platser. Regeringen godkände den första rapport som detta råd i juni 2002 lade fram om läget beträffande minoriteterna. Merparten av den romska befolkningen i Tjeckien bor i städerna och inom denna är arbetslösheten, det långsiktiga beroendet av socialhjälp och den sociala isoleringen fortfarande betydande och den är utbildningsmässigt missgynnad.

I Polens statliga program för romerna erkändes utbildningsinrättningarna som en prioriterad fråga. I Polen har romerna assistenter som fungerar som mellanhänder mellan skolan och elevernas familjer för att hjälpa de romska eleverna att få bättre förbindelser med skolan. Programmet med assistenter för romerna har lett till betydligt ökad närvaro och bättre utbildningsresultat bland de romska eleverna i de skolor som ingår i programmet.

Bulgarien antog 1999 ett ramprogram om integrering av romerna som bland annat inriktades på utbildning, bostäder, hälso- och sjukvård samt sysselsättning. Såsom angavs i kommissionens återkommande rapporter har det emellertid hittills gjorts få framsteg när det gäller att genomföra detta program. Hitintills har den romska minoritetens situation dessvärre förändrats i ringa utsträckning och det har inte skett någon betydande utveckling av deras sociala och ekonomiska situation eller deras levnadsförhållanden.

Den rumänska regeringen antog i april 2001 en nationell strategi för förbättring av romernas situation. Bristen på resurser har inneburit att endast fem av de tio punkter som strategin omfattar hittills har prioriterats (dvs. hälso- och sjukvård, bostäder, sysselsättning, utbildning och infrastruktur).