ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1934/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Genomförandet av det operativa programmet för bekämpning av social utslagning inom gemenskapsstödramen för Grekland

Av kommissionens svar på en tidigare fråga från mig(1) framgick det att det var problem med genomförandet av det operativa programmet för bekämpning av social utslagning inom gemenskapsstödramen för Grekland och att anslagen utbetalades i mycket långsam takt. Kan kommissonen informera mig om hur hög utnyttjandegraden av anslagen är i dag, om man har lyckats lösa problemen med genomförandet av programmet och om inte, vad de stora förseningarna beror på?

(1) P-3427/97, EGT C 134, 30.4.1998, s. 163.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(2 december 1999)

Under 19941998 var utnyttjandegraden av det operativa programmet för bekämpning av social utslagning (inom gemenskapsstödramen för Grekland 19941999) 34% för utförda betalningar.

Enligt uppgifter från de grekiska myndigheterna hade ca 64% av programmets anslag utnyttjats före slutet av juni 1999 och enligt uppskattningar kommer 100% av anslagen att användas inom den tidsfrist som anges i de gällande finansiella genomförandebestämmelserna för stöd.

Betydande framsteg har gjorts när det gäller genomförandet av programmet jämfört med perioden 19941997. Det nationella ackrediteringsorganet omorganiserades och fungerar nu på ett tillfredsställande sätt. Även övervakningen av programmet har förbättrats. Men ytterligare åtgärder behövs även inom ramen för den 3:e gemenskapsstödramen för Grekland för att förstärka eller skapa lämpliga genomförandestrukturer, särskilt arbetsmarknadsmekanismer och stödstrukturer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1780/99

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Olycksfallsdatabaser

Kommer kommissionen, i samband med sitt arbete för att främja större effektivitet vid järnvägstransporter, att säkerställa en förbättring av EU:s databaser med uppgifter om kollisioner och olycksfall detta i syfte att förbättra övervakningen och säkerheten på det här området?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 november 1999)

Rådets beslut 93/704/CE av den 30 november 1993(1) ledde till upprättandet av en gemenskapsdatabas för trafikolyckor. Beslutet genomfördes i april 1994, och alla medlemsstater skickar numera kopior av sina nationella dataregister till gemenskapens databas. Vissa nyckeluppgifter som regelbundet rapporteras i nationella dataregister anpassas i syfte att ta hänsyn till skillnader mellan medlemsstaterna vad gäller definitioner och rapportering. På detta sätt kan man lättare jämföra förekomsten av olika typer av trafikolyckor mellan de olika medlemsstaterna. Denna modell för utbytet av uppgifter om trafikolyckor mellan medlemsstaterna utgör numera en god grund för bedömning och övervakning av trafiksäkerheten på ett jämförbart sätt i de olika medlemsstaterna. Liknande utvecklingar pågår för att främja utvecklingen av det skydd för passagerare och förare som bilar erbjuder.

Vad beträffar järnvägssäkerhet är det de enskilda medlemsstaterna som övervakar säkerheten och undersöker järnvägsolyckor inom ramen för respektive lands lagstiftning. Kommissionen kommer att överväga huruvida en förbättring av databaserna över kollisioner och olyckor på gemenskapsnivå skulle leda till ökad järnvägssäkerhet inom gemenskapen, med hänsyn tagen till subsidiaritetsprincipen.

(1) EGT L 329, 30.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2116/99

från SIR Robert Atkins (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 1999)

Ämne: Flygtrafikkontroll

Avser kommissionen att helt eller delvis anta systemet ATM 2000+?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2106/99, E-2107/99, E-2108/99, E-2109/99, E-2110/99, E-2111/99, E-2112/99, E-2113/99, E-2114/99, E-2115/99, E-2116/99 och E-2117/99 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(20 december 1999)

Kommissionen har utfärdat ett meddelande(1) om det nuvarande läget för förseningar i lufttrafiken och om nya initiativ som skall tas för att tillhandahålla gemenskapen med den flygledningstjänst (ATM-system) den behöver för att säkerställa att dess inre marknad fungerar på rätt sätt. De flesta av de frågor som tas upp av parlamentsledamoten besvaras i detta dokument som antogs den 1 december 1999 och har skickats till rådet och parlamentet.

Vid förberedandet av detta meddelande arbetade kommissionen i nära samarbete med intresserade parter, särskilt användare av luftrummet, flygplatser, arbetare och tillhandahållare av flygledningstjänster genom deras representativa organisationer. Den rådfrågade också de civila luftfartsmyndigheterna i alla medlemsstater om de olika åtgärderna som bör tas för att komma till rätta med situationen.

En minskning av förseningar i lufttrafiken är huvudsakligen medlemsstaternas och deras samordningsorgans Eurocontrol ansvar. I detta sammanhang är det upp till specialisterna att definiera och genomföra driftsmetoder och tekniska förbättringar. Gemenskapens uppgift är i huvudsak att skapa den organisatoriska ram på nationell och europeisk nivå för att säkerställa att sådana lösningar accepteras och genomförs av alla på ett samordnat och konsekvent sätt. Det är därför som gemenskapen 1998 beslutade att gå med i Eurocontrol för att utöva politisk kontroll över denna organisation. Förhandlingar med detta som syfte har nästan slutförts, men ratificeringsförfaranden kan ta flera år. Kommissionen kommer därför att begära att gemenskapens deltagande genomförs snabbt.

Strategin för ATM 2000 är ett dokument som har tagits fram av Eurocontrol och det är den organisationens ansvar att anta och genomföra de förslag som finns i strategin. Kommissionen har bidragit med framtagningen av detta dokument tillsammans med användare av luftrummet, medlemsstater och internationella organisationer. Kommissionen stöder de allmänna målen och strategiska principer såsom anges i strategin, men undrar om det inte krävs mer arbete för att utveckla en mogen, tillförlitlig och stabil plan som tar upp den tekniska utveckling som är nödvändig för att klara av en beräknad fördubbling av trafiken till 2015.

(1) KOM(1999) 614.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1865/99

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: Europeiska unionens finansiering av kultur

Kan kommissionen, med anledning av Europeiska unionens anslag till förmån för kulturen, meddela hur mycket pengar som anslagits för att stödja och främja humaniora inom och utanför EU:s gränser och från vilka budgetposter dessa pengar har tagits?

Hur mycket pengar har var och en av medlemsstaterna mottagit från EU för kulturprojekt?

Är avdelning XII artikel 151 i EG-fördraget den enda rättsliga grund som finns för finansiering av kulturprojekt och kulturprogram? Hur mycket av budgeten för kultur avsätts för att, enligt artikel 28:s lydelse, framhäva det gemensamma kulturarvet?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(23 november 1999)

Kommissionen kan meddela frågeställaren att kulturprojekt finansieras med stöd av artikel 151 (f.d. artikel 128) i EG-fördraget. Under budgetåret 1998 beviljades stöd från budgetrubrikerna B3.200, B3.2001 och B3.2003. Kommissionen stödde projekt inom ramen för programmen Rafael (B3.200), Kalejdoskop (B3.2001) och Ariane (B3.2002) samt kulturella samarbetsprojekt (B3.2003) såväl inom som utanför gemenskapen.

Under 1998 stöddes 84 Rafael-projekt med ett budgetanslag på totalt cirka 10 miljoner euro, 147 Kalejdoskop-projekt med ett budgetanslag på totalt cirka 10 miljoner euro, 292 Ariane-projekt med ett budgetanslag på 2,9 miljoner euro samt över 70 projekt för kulturellt samarbete med ett budgetanslag på totalt cirka 6 miljoner euro från budgetrubrik B3.2003.

Samtliga projekt inbegrep ett nätverk bestående av minst tre partner från tre olika medlemsstater eller andra länder som har rätt att delta i det kulturella programmet (Europeiska ekonomiska samarbetsområdet samt de central- och östeuropeiska länderna). Gemenskapens stöd är avsett att uppmuntra europeiskt samarbete, vilket tydligt föreskrivs i artikel 151 i EG-fördraget, och kan därför inte delas upp i medel som anslås till kulturprojekt som genomförs i de olika medlemsstaterna.

Artikel 151 i EG-fördraget utgör den enda rättsliga grunden för finansiering av kulturella projekt. Med stöd av punkt 4 i artikeln kan dock projekt inom gemenskapens övriga politik och program beaktas om de har en kulturell aspekt.

Gemenskapens viktiga uppgift att framhäva det gemensamma kulturarvet enligt artikel 151 tillgodoses genom Rafael-programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2379/99

från Françoise Grossetête (PPE-DE) till rådet

(13 december 1999)

Ämne: FN:s ECE-förordningar R 108 och R 109

Måttlig användning av naturtillgångarna är en grundförutsättning för hållbar utveckling. I EU:s strategi på området avfallshantering prioriteras förebyggande och, när detta visar sig vara omöjligt, återvinning och återanvändning.

Utveckling av den europeiska industrin för regummering av däck med hög kvalitet skulle göra det möjligt att återanvända dessa däck och minska förbrukningen av icke förnybara råvaror, samtidigt som konsumenterna garanteras en hög säkerhetsnivå.

För närvarande är kvaliteten på de regummerade däck som finns tillgängliga på den gemensamma marknaden mycket varierande. Bland annat på grund av dessa skillnader kan däckens hållbarhet ifrågasättas, och konsumenterna går därmed miste om en del av de fördelar som nämns ovan.

FN:s internationella ECE-förordningar R 108 och R 109 syftar till att förbättra kvaliteten på regummerade däck.

Kan rådet mot bakgrund av kommissionens svar på fråga nr 68 (H-0114/99)(1) informera frågeställaren om hur det ställer sig till att EU eventuellt ansluter sig snarast möjligt till dessa förordningar?

(1) Europarlamentets debatter (mars 1999).

Svar

(31 januari 2000)

Som den ärade parlamentsledamoten påpekar i sin fråga syftar FN:s internationella ECE-förordningar R 108 och R 109 till att förbättra kvaliteten på regummerade däck. För närvarande omfattas regummerade däck inte av gemenskapslagstiftningen.

Rådets direktiv 92/23/EEG om däck och däckmontering på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon är tillämpligt på alla nya däck avsedda för de fordons utrustning på vilka direktiv 70/156/EEG är tillämpligt.

Kommissionen har på detta stadium för rådet varken lagt fram något förslag som syftar till en gemenskapslagstiftning inom området regummerade däck eller några initiativ som gör det möjligt att behandla frågan om gemenskapens anslutning till förordningarna R 108 och R 109.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2453/99

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Statligt stöd till varvsindustrin

Kan kommissionen tala om vilka åtgärder man har vidtagit mot Sydkoreas regering för att se till att reglerna för lojal konkurrens följs i fråga om statligt stöd till varvsindustrin?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2453/99 och E-2454/99 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(11 januari 2000)

Kommissionen har mottagit åtskilliga uppgifter från den europeiska industrin och medlemsstaterna med påståenden om att det förekommer subventioner och dumpning i Sydkorea.

Vid rådets (industri) möte den 9 november 1999 gavs kommissionen i uppgift att vidta en rad åtgärder för att stoppa de illojala metoder som konstaterats inom denna sektor.

Kommissionen avser därför att inleda en blandad bilateral dialog (industri-regering) med Sydkorea för att lösa problemen. Det första mötet hölls i Paris den 14 december 1999 i samband med ett möte i arbetsgrupp nr 6 inom OECD (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) om varvsindustrin.

Vidare undersöker kommissionen möjligheterna till en anti-subventionsundersökning inom ramen för de multilaterala bestämmelserna i Världshandelsorganisationen (WTO), i syfte att granska den praxis som utvecklats i Sydkorea. Möjlighet finns att på grundval av ett klagomål från den europeiska industrin inleda en undersökning om handelshinder enligt rådets förordning (EG) nr 3284 av den 22 december 1994 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1), under förutsättning att tillräckliga bevis läggs fram för kommissionen.

Den rapport som kommissionen kommer att lägga fram vid nästa möte i rådet (industri) kommer att ge gemenskapen möjlighet att besluta huruvida det krävs ytterligare åtgärder för att lösa problemet.

(1) EGT L 349, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2242/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Lönekostnader och anställda inom EU-institutionerna

Skulle ni vilja ange antalet anställda inom kommissionen, parlamentet och rådet i slutet av vart och ett av de senaste fem åren, och samtidigt ange de totala lönekostnaderna för de olika institutionerna, och medelinkomsten för de anställda?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 december 1999)

För kommissionen gäller följande siffror:

>Plats fÄHor tabell>

Dessa siffror motsvarar antalet anställda, inklusive personal utanför gemenskapen, som omfattas av tjänsteförteckningen och som fick lön den 31 december under de senaste fem åren. Den totala lönekostnaden gäller de tjänster som betalades ur den allmänna budgeten (del A), och innefattar sålunda inte forskningspersonal och personal på myndigheterna.

Kommissionen har inte några uppgifter om de övriga institutionerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2110/99

från SIR Robert Atkins (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 1999)

Ämne: Flygtrafikkontroll

Vilka diskussioner har hållits med IATA om problem och förseningar förorsakade av flygtrafikkontrollen? Vad handlade dessa diskussioner om?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2106/99, E-2107/99, E-2108/99, E-2109/99, E-2110/99, E-2111/99, E-2112/99, E-2113/99, E-2114/99, E-2115/99, E-2116/99 och E-2117/99 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(20 december 1999)

Kommissionen har utfärdat ett meddelande(1) om det nuvarande läget för förseningar i lufttrafiken och om nya initiativ som skall tas för att tillhandahålla gemenskapen med den flygledningstjänst (ATM-system) den behöver för att säkerställa att dess inre marknad fungerar på rätt sätt. De flesta av de frågor som tas upp av parlamentsledamoten besvaras i detta dokument som antogs den 1 december 1999 och har skickats till rådet och parlamentet.

Vid förberedandet av detta meddelande arbetade kommissionen i nära samarbete med intresserade parter, särskilt användare av luftrummet, flygplatser, arbetare och tillhandahållare av flygledningstjänster genom deras representativa organisationer. Den rådfrågade också de civila luftfartsmyndigheterna i alla medlemsstater om de olika åtgärderna som bör tas för att komma till rätta med situationen.

En minskning av förseningar i lufttrafiken är huvudsakligen medlemsstaternas och deras samordningsorgans Eurocontrol ansvar. I detta sammanhang är det upp till specialisterna att definiera och genomföra driftsmetoder och tekniska förbättringar. Gemenskapens uppgift är i huvudsak att skapa den organisatoriska ram på nationell och europeisk nivå för att säkerställa att sådana lösningar accepteras och genomförs av alla på ett samordnat och konsekvent sätt. Det är därför som gemenskapen 1998 beslutade att gå med i Eurocontrol för att utöva politisk kontroll över denna organisation. Förhandlingar med detta som syfte har nästan slutförts, men ratificeringsförfaranden kan ta flera år. Kommissionen kommer därför att begära att gemenskapens deltagande genomförs snabbt.

Strategin för ATM 2000 är ett dokument som har tagits fram av Eurocontrol och det är den organisationens ansvar att anta och genomföra de förslag som finns i strategin. Kommissionen har bidragit med framtagningen av detta dokument tillsammans med användare av luftrummet, medlemsstater och internationella organisationer. Kommissionen stöder de allmänna målen och strategiska principer såsom anges i strategin, men undrar om det inte krävs mer arbete för att utveckla en mogen, tillförlitlig och stabil plan som tar upp den tekniska utveckling som är nödvändig för att klara av en beräknad fördubbling av trafiken till 2015.

(1) KOM(1999) 614.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2091/99

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Rapporter om cancerrisker med round-up

1. Känner kommissionen till att kommissionen enligt en pressartikel (i Berliner Zeitung) har belägg för att den gentekniskt framställda produkten round-up från Monsanto framkallar cancer?

2. Kan kommissionen ge belägg för att round-up inte utgör någon fara för människor, djur och miljö?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

Glyfosat, det verksamma ämnet i växtskyddsprodukten Round-up, håller för närvarande på att utvecklas inom ramen för det första programmet för översyn av förekommande verksamma ämnen som genomförs enligt kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92 av den 11 december 1992 om närmare bestämmelser för genomförandet av den första etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden(1). Den 1 februari 1999 överlämnade den rapporterande medlemsstaten Tyskland en preliminär utvärderingsrapport om glyfosat till kommissionen och medlemsstaterna.

Enligt de sedvanliga förfaranden som anges i förordning (EEG) nr 3600/92 skickades den preliminära rapporten omedelbart vidare till en expertgrupp för utlåtande (peer review). I denna ingår experter från fem medlemsstater. Dessa granskar i detalj rapporten på alla områden som rör miljösäkerhet och människors hälsa (fysiokemiska egenskaper, toxikologi, resthalter, ekotoxikologi, fördelning och omvandling samt uppträdande i miljön).

Anmälare av verksamma ämnen informerades om att vissa uppgifter var nödvändiga för att man skulle kunna fullfölja riskbedömningen. Särskilt om det vid laboratoriestudier under utvärderingen framkommer oroväckande uppgifter om risker, måste anmälarna kunna bevisa att sådana risker inte uppkommer under riktiga förhållanden på fältet. De flesta av dessa uppgifter för glysofater bör finnas inom de närmaste månaderna.

De slutliga resultaten från expertgranskningen kommer att diskuteras med de 15 medlemsstaterna inom Ständiga kommittén för växtskydd. Innan kommissionen fattar beslut kommer Vetenskapliga kommittén för växter att höras.

I enlighet med rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(2) för kommissionen in glyfosat i bilagan till direktivet endast om man har kunnat visa att det inte har några skadliga effekter på människors eller djurs hälsa eller på grundvattnet och om det inte har någon icke acceptabel inverkan på miljön.

(1) EGT L 366, 15.12.1992.

(2) EGT L 230, 19.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1592/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Diskriminering av fotbollspelare

Med tanke på att Bosman-domen borde gälla medborgare i gemenskapens medlemsstater, EES och vissa stater med vilka EG hade associeringsavtal inklusive Turkiet, Tunisien, Marocko, Algeriet, Polen, Ungern, Slovakien, Tjeckiska republiken, Rumänien, Bulgarien och de baltiska staterna: Kan kommissionen bekräfta att det skulle vara olagligt om fotbollsorganisationer eller nationella myndigheter diskriminerade medborgare från stater med associeringsavtal, som redan spelade fotboll inom EU?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(12 oktober 1999)

Gemenskapens associerings- och samarbetsavtal med Turkiet, Tunisien, Algeriet och Marocko och Europaavtalen med Polen, Ungern, Slovakien, Tjeckiska republiken, Rumänien, Bulgarien och de baltiska staterna innehåller en bestämmelse om lika behandling av arbetstagare vad gäller arbetsvillkor och lön.

Kommissionen anser därför att arbetstagare som är medborgare i dessa länder skall behandlas på samma sätt som gemenskapsmedborgare när de är lagligt anställda i medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1982/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Säkerheten i städerna

Det är en allmän uppfattning att säkerhetsnivån i många europeiska städer håller på att försämras, vilket skapar rädsla och oro hos befolkningen.

Även om ärendet inte tillhör gemenskapens egentliga kompetensområde, skulle kommissionen ändå kunna göra följande:

1. Tillhandahålla statistik i samband med denna företeelse?

2. Föreslå medlemsstaterna att alla offentligt anställda som arbetar på offentliga platser och alla privatanställda som utövar en liknande verksamhet, till exempel taxiförare, med hjälp av telematik skall kopplas till en poliscentral (tekniken är nu tillgänglig för alla) så att de omedelbart kan signalera, kanske med en enda knapp, alla farliga eller riskfyllda situationer för att ett ingripande skall kunna ske omedelbart?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(3 december 1999)

1. Det är riktigt som parlamentsledamoten påpekar, att Amsterdamfördraget inte uttryckligen ger gemenskapen behörighet i frågor som rör säkerhet i städerna. Vid Europeiska rådets möte i Tammerfors uttryckte stats- och regeringscheferna emellertid önskemål om en utveckling av nationella brottsförebyggande program. Detta kan ske genom utbyte av bästa praxis och förstärkning av samarbetsnätverk. Som prioriterade områden nämns ungdomsbrottslighet, brottslighet i städerna och narkotikarelaterad brottslighet. Enligt Europeiska rådet bör möjligheten att skapa ett program som finansieras av gemenskapen utforskas.

När det gäller brottsstatistik är det i nuläget medlemsstaterna som själva samlar in denna enligt egna kriterier och egen lagstiftning. Därför går det inte idag att jämföra statistiken och få en helhetsbild utifrån tillgängliga uppgifter. Kommissionen anser att det är nödvändigt att göra något åt denna situation och kommer snart att lägga fram förslag till ett nytt program som skall heta Euklides. Syftet är att EU skall få ett instrument för att jämföra brottsstatistik från rättsvårdande myndigheter. När programmet antagits av rådet, efter Europaparlamentets hörande, skall det de närmaste åren utvecklas i samarbete med medlemsstaternas myndigheter, Eurostat och Europol.

2. Kommissionen noterar med intresse parlamentsledamotens idé om att koppla offentliganställda till en poliscentral, som kan ta emot upplysningar om brott i samma ögonblick som de begås. Påpekas bör att i alla medlemsstater finns det ett enda larmnummer (112) och ett enda nummer för polisen. Att införa ett särskilt nummer för vissa yrkesgrupper, som parlamentsledamoten föreslår, är något som måste utredas noga för att utröna alla för- och nackdelar.

Först och främst vore det troligen lämpligt att ta del av erfarenheterna från vissa medlemsstater och uppmuntra informationsspridning om åtgärder av detta slag, som måste vidtas på lokal nivå och genomföras efter överenskommelse med alla parter. Genom gemenskapsprogrammet Oisin skulle man eventuellt kunna låta göra en sådan utvärdering. Därefter måste kommissionen avgöra om det är lämpligt att föreslå en bredare tillämpning av sådana åtgärder som ett led i det allmänna brottsförebyggande arbetet.