ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2485/98

från Johann Kronberger (NI) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Projekt "Corridoio Adriatico"

1. Hur står det till med projektet "Corridoio Adriatico", alltså den vattenväg där ändpunkten utgörs av hamnstaden Trieste och som skall förbinda Adriatiska havet med andra stater vid Medelhavet och med Suezregionen?

2. Vilken betydelse tillmäter kommissionen detta projekt?

3. Vilket läge råder för närvarande inom förhandlingarna?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(7 oktober 1998)

1. Projektet "Adriatiska korridoren" skall fungera som ett alternativ för att länka samman de centrala delarna av unionen och Italien med Grekland och östra delen av Medelhavet, för att man på så sätt skall undvika inlandsvägen genom forna Jugoslavien. Projektet skall integrera järnvägar och vägar, hamnar, tillfartsvägar till hamnar och kombinerade transporter längs de adriatisk-joniska kusterna i Italien och Grekland. Inom ramen för samfinansiering av de transeuropeiska transportnäten (rådets förordning 2236/95(1)) har kommissionen avsatt finansiellt stöd för två genomförbarhetsstudier av "den adriatisk-joniska korridoren", varav en studie skall genomföras i Grekland (med ett finansiellt stöd på 0,34 miljoner ecu under 1996) och en studie skall genomföras i Italien (finansiellt stöd på 1 miljon ecu under 1995). Enligt information från myndigheterna är ingen av studierna klara.

2. Tidigare studier har visat att det finns goda möjligheter att utveckla kombinerade transporter och korta sjötransporter i korridoren. Prognoserna pekar följaktligen mot att den här viktiga korridoren skall kunna ge ett kraftigt bidrag till att förbättra åtkomsten till gemenskapens perifera regioner och Medelhavsländerna för personer och gods i gemenskapens centrala områden inom ramen för hållbar rörlighet. Av den anledningen är kommissionen övertygad om korridorens användbarhet.

3. Vid den tredje alleuropeiska transportkonferensen som hölls i Helsingfors i juni 1997 betecknades Adriatiska och Joniska havet som viktiga ur transportsynpunkt. Vid samma konferens definierades det adriatisk-joniska området PETrA (Pan-European transport area). Avsikten är att de berörda länderna när det gäller PETrA skall arbeta för att etablera en plan för infrastrukturutvecklingen för området och för dess länkar med de paneuropeiska korridorerna och det transeuropeiska transportnätet. Med stöd från kommissionen har Grekland och Italien gemensamt utfört förberedande arbete och planerar att kalla till ett allmänt möte för alla berörda parter, bland andra kommissionen, inom en nära framtid.

(1) EGT L 228, 23.9.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2842/98

från Hedy d'Ancona (PSE) till rådet

(28 september 1998)

Angående: Rättegång mot företrädare för det grekiska Regnbågspartiet

Den 14 oktober 1998 hålls en rättegång mot Vasilis Romas, Costas Tasopoulos, Petros Vasiliades och Pavlos Voskopoulos i Florina i Grekland. Dessa ledare för det grekisk-makedonska Regnbågspartiet (Venezito) anklagas på grundval av artikel 192 i Greklands motsvarighet till brottsbalken. De skall i september 1995 ha eggat till ömsesidigt hat mellan medborgare genom att sätta upp en skylt med partiets och lokalavdelningens namn på två språk (grekiska och makedonska). Efter att den lokala polismyndigheten tagit bort skylten överfölls partiavdelningens kontor av en folkmassa under ledning av Florinas borgmästare.

I den officiella åtalsskriften hävdas att kombinationen av dessa ord och det faktum att de skrivits på ett främmande språk, på ett särskilt slaviskt idiom, utmanar och eggar till osämja mellan befolkningsgrupperna i området samt påminner om en gammal terroristorganisation bestående av slavisktalande medborgare.

Venizito är ett officiellt erkänt politiskt parti som redan två gånger ställt upp i grekiska val, däribland i valet till Europaparlamentet 1994.

Känner rådet till dessa fakta och den förestående rättegången mot detta politiska parti? Anser rådet att det i ljuset av rättegången mot Regnbågspartiet är fråga om kränkning av regler i internationella avtal som även Grekland anser sig vara bundet av? Vilka åtgärder är att förvänta från rådets sida i syfte att bland annat garantera den grundläggande rättigheten till fritt språkval även i Grekland?

Svar

(20-21 december 1998)

Rådet hänvisar den ärade parlamentsledamoten till svaret på fråga nr E-1998/98.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 135 , 14/05/1999 s. 0025



SKRIFTLIG FRÅGA E-2151/98 från Ingo Friedrich (PPE) till rådet (14 juli 1998) Angående: Illegal förmedling av utländsk arbetskraft till den tyska byggnadsindustrin Känner rådet till att nederländska företag illegalt förmedlar engelska byggnadsarbetare till tyska byggarbetsplatser? Vilka åtgärder planerar rådet att vidta mot detta förhållande? Svar (16 november 1998) Rådet känner inte till uppgifterna i den ärade parlamentsledamotens fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2427/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Utbyggnad av järnvägslinjer för snabbtåg

Vad gäller utbyggnaden av snabbtågsnätet i södra Europa finns det i dag ett antal sträckor som inte verkar kunna färdigställas inom beräknad tid, närmare bestämt sträckan Perpignan-Montpellier. Detta kan få till följd att de ansträngningar som gjorts för att färdigställa större delen av den södra sträckan av nätet blir till ingen nytta. Dessutom kan det leda till att man i det berörda området förhindras tillgodogöra sig de ekonomiska fördelarna med denna långa järnvägslinje.

Ämnar kommissionen genomföra någon åtgärd för att påskynda uppförandet av de sträckor som försenats och härigenom se till att denna stora transportaxel inom gemenskapen blir färdig inom utsatt tid?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(12 oktober 1998)

Höghastighetslinjen (HST) som knyter samman Madrid-Barcelona med Perpignan och Montpellier, den så kallade HST syd, fastställdes av Europeiska rådet i Essen som ett av de 14 prioriterade projekt för utveckling av de transeuropeiska näten som kommissionen skall koncentrera sina satsningar på.

Detta projekt drar fördel av gemenskapens ekonomiska stöd genom Sammanhållningsfonden och budgetposten TEN-T. Det är emellertid sant att även om projektet fortskrider ganska bra, särskilt på den spanska sidan, kan sträckan Perpignan-Montpellier bli försenad och därför temporärt minska hela projektets samlade fördelar.

Kommissionen håller nära kontakt med den franska regeringen för att få närmare information om tidtabellen för uppförande av denna särskilda sträcka. Tidtabellen och alla andra relevanta faktorer är emellertid de franska myndigheternas ansvar. Betydelsen av sträckan Perpignan-Montpelier betonades i högnivågruppens rapport om de transeuropeiska nätens partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn, samt nyligen, i kommissionens rapport till Europeiska rådet i Cardiff om framåtskridandet av de 14 prioriterade projekten.

Kommissionen kommer att fortsätta sina ansträngningar att påskynda hela projektet, från Madrid till Montpellier. Vid slutet av 1998 förväntas Réseau Ferré de France, som ansvarar för den franska nationella järnvägsinfrastrukturen, lägga fram en plan i vilken de nya prioriteringarna för järnvägar i Frankrike fastställs, och kommissionen kommer i detta sammanhang att fortsätta att betona betydelsen av Höghastighetståg syd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3218/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Behandling av irländska högskolestudenter

Känner kommissionen till att återvändande irländska invandrarfamiljer (nettoinvandringen till Irland var 1997 ungefär 30 000 personer) diskrimineras när deras barn som är födda på Irland skall skrivas in för utbildning på högskolenivå? Trots att dessa studenter är födda på Irland, har EU-pass och rösträtt och trots att dessa familjer inte har någon adress utanför Irland, betraktas de enligt en EU-förordning som utländska studenter eller medborgare i en icke-medlemsstat, eftersom de inte uppfyller ett villkor om att man skall ha varit bosatt i ett land i minst tre år innan man ansöker om att studera på högskola. Dessa studenter blir därmed tvungna att betala full undervisningsavgift etc. Finns det några bestämmelser i EU-lagstiftningen som säkerställer dessa personers rätt till lika behandling?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

Undervisningsavgifter för högskolestudier, liksom villkor för bidrag eller annat ekonomiskt stöd i medlemsstaterna, fastställs av medlemsstaterna själva.

Enligt domstolens tolkning av EG-lagstiftningen åläggs medlemsstaterna att tillämpa samma kriterier och avgifter för EU-medborgare som för de egna medborgarna, i enlighet med principen om att ingen får diskrimineras på grund av sin nationalitet.

Samma princip gäller också eventuell särbehandling av medborgare som inte utnyttjat sin rätt till fri rörlighet inom gemenskapen i förhållande till personer som har gjort det (t.ex. irländska medborgare som återvänt till Irland efter att ha varit bosatta i en annan medlemsstat. Denna princip är dock inte tillämplig på irländska medborgare som återvänder till Irland efter att ha varit bosatta i tredje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2771/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: De cirka 3 000 européer som sitter i utländska fängelser

Den europeiska organisationen "Fair Trials Abroad" meddelar att cirka 3 000 europeiska medborgare finns i fängelser i tredje länder.

De flesta europeiska fångarna uppges finnas i Marocko (472), Förenta staterna (470), Australien (176), Thailand (170), Brasilien (146), Venezuela (133), Schweiz (102), Ecuador (74), Colombia (64) och Indien (63). I Ryssland och de central- och östeuropeiska länderna lär det handla om ungefär 125 personer. I olika u-länder finns ytterligare 1 500 fångar.

1. Existerar det något samarbete på gemenskapsnivå som ser till att dessa fångar erbjuds rättvisa rättegångar och att de behandlas rimligt i fängelserna, eller rådgör EU:s medlemsstater på något sätt med varandra i fråga om personer som hålls fångna i samma land?

2. Har kommissionen i detta sammanhang en samordnande funktion, exempelvis när det gäller EU:s ambassadörer på plats?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(22 oktober 1998)

Unionen oroar sig över förhållandena i fängelserna runtom i världen och särskilt över villkoren för fängslade medborgare från medlemsstaterna. Om unionen anser att det är berättigat kan den inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) göra demarscher hos de berörda ländernas myndigheter.

Med stöd av artikel 8c i Fördraget om Europeiska gemenskapen i dess lydelse enligt Fördraget om Europeiska unionen och rådets beslut av den 19 december 1995 har dessutom alla unionsmedborgare som befinner sig på ett tredje lands territorium rätt till skydd av alla medlemsstaters diplomatiska och konsulära myndigheter som är representerade i detta tredje land.

Rådets grupp för "konsulära angelägenheter" följer uppmärksamt frågan om unionsmedborgare som sitter i fängelse i ett tredje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2702/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Entreprenörer

Kan myndigheterna i en medlemsstat i Europeiska unionen kräva att en entreprenör med säte i en annan medlemsstat skall registrera sig hos officiella instanser innan han får börja utöva sitt yrke?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(27 oktober 1998)

Två olika fall kan förekomma. I det första önskar en utländsk företagare permanent utöva sitt yrke i en annan medlemsstat med hjälp av ett dotterbolag som är kopplat till moderbolaget i den medlemsstat där företagaren bor. Detta fall omfattas av artikel 52 i EG-fördraget (etableringsrätt). I den mån ett krav på registrering omfattar alla individer oavsett nationalitet eller etableringsort inom gemenskapen är det inte oförenligt med principen om likabehandling enligt artikel 52.

I det andra fallet utövar en företagare tillfälligt sitt yrke i en annan medlemsstat utan att vara etablerad där. Detta fall omfattas av artikel 59 i EG-fördraget (friheten att tillhandahålla tjänster). Enligt denna artikel är åtgärder som innebär diskriminerande eller oproportionerliga inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster förbjudna. Generellt sett är krav på förhandstillstånd (eller på registrering) som gäller alla företagare oavsett nationalitet endast förenlig med artikel 59 i fördraget om det på det aktuella verksamhetsområdet föreligger tvingande skäl som har samband med allmänintresset, om detta allmänintresse inte redan beaktas i bestämmelserna i det land där tillhandahållaren av tjänster är etablerad och om samma resultat inte kan uppnås genom mindre begränsande regler.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2438/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Verksamhetsprogrammet för hälsa och välfärd

Det andra programmet under gemenskapsstödramen för Grekland innehåller ett verksamhetsprogram för hälsa och välfärd, som tilldelats en samlad budget på 339 miljoner ecu. Dess målsättning är att minska de regionala skillnaderna och öka hälso- och välfärdssystemets effektivitet i Grekland. Programmet omfattar följande underprogram: 1. Hälsa; 2. Välfärd; 3. Mänskliga resurser; 4. Tekniskt bistånd.

Kan kommissionen med tanke på att underprogrammen har varit i kraft sedan 1994 ange följande?

1. Hur stor är utnyttjandegraden av anslagen för underprogrammen?

2. Om det uppstått fördröjningar i utnyttjandet av anslagen, vilka är orsakerna till dessa fördröjningar för varje enskilt underprogram?

3. Talade man i förbindelse med den senaste granskningen av det andra programmet under gemenskapsstödramen för Grekland om nedskärningar i programmet, och om så är fallet, vilka åtgärder berördes av dessa och hur stora nedskärningar handlade det om?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(9 oktober 1998)

1. Anslagsanvändningen för det operativa programmet "Hälsoförebyggande" var som följer efter första kvartalet 1998:

- Programmets totalkostnad 339,02 miljoner ecu

- Totala kostnader t.o.m. 31 december 1998 224,20 miljoner ecu

- Kommissionens åtaganden 60,29 miljoner ecu

- Kommissionens utbetalningar 49,51 miljoner ecu

- De grekiska myndigheternas rapporterade totala utbetalningar t.o.m. 31 november 1997 30,00 miljoner ecu

En avsevärd förbättring kan normalt väntas under årets sista kvartal, på grund av att utgifterna vanligen koncentreras till denna period.

2. Orsakerna till förseningarna i anslagsanvändningen är följande:

- Delprogram 1 "Hälsa ": en betydande del av detta delprograms budget avser utrustning till sjukhus som byggts inom ramen för regionala program. Utgifterna för den utrustning som installerats i efterhand, sedan byggnaderna uppförts, kommer att påföras i slutet av programperioden.

- Delprogram 2 "Förebyggande ": finansierade projekt är nyskapande och genomförandet kopplat till snart avslutade institutionella åtgärder.

- Delprogram 3 "Personal ": genomförandet inleddes i oktober 1997, efter införandet av ett särskilt system för styrning, uppföljning och utvärdering av programmets utbildningsprojekt. Berört ministerium förutser att anslagen i slutet av 1999 kommer att ha förbrukats helt.

- Delprogram 4 "Teknisk hjälp ": nästan hela anslaget (80 %) utgörs av arvodering till utvärderaren av programmet, med vilken kontrakt slöts i juli 1998, och till kommunikationskonsulten, som håller på att utses.

3. Det senaste mötet för gemenskapsstödramens uppföljningskommitté hölls den 21 juli 1998. Med hänsyn till drachmans förändrade kurs gentemot ecun beslöts här att uppjustera programmets totalkostnad från 339,02 till 315,98 miljoner ecu. Denna justering håller på att vinna laga kraft. Emellertid skall budgeten i drachmer kalkylmässigt täcka utgifterna för samtliga projekt, vilket innebär att varken anslagen eller antalet projekt kommer att skäras ned.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2571/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Bidrag per djur

Är kommissionen medveten om att allvarliga problem förknippade med de bidrag som utbetalas per djur (kompensationsbidrag) nyligen uppstått i bergsregionerna i västra Irland, där hustrun och mannen ibland har separata hjordar med betesrätt på allmänning, något som är tradition i sådana system? Kan kommissionen uppge om ett sådant system med betesrätt på allmänning står i strid med villkoren i systemet för bidrag per djur?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 september 1998)

Kommissionen har ansvar för godkännande av nationella system med bidrag per djur enligt gemenskapens bestämmelser, men har inte ansvar för godkännande av de enskilda tillämpningar som ligger inom de nationella myndigheternas kompetensområde. Kommissionen känner därför inte till det konkreta fall som parlamentsledamoten nämner där bidrag har beviljats per djur till både mannen och hustrun för skilda hjordar som betar på allmänning. De inspektionsbesök som har vidtagits för att kontrollera att bidragssystemen tillämpas korrekt i medlemsstaterna har heller inte visat att det skulle förekomma oegentligheter vid tillämpningen av det godkända systemet med bidrag per djur.

Den generella möjlighet som finns att bevilja bidrag för djur som betar på allmänning är förenlig med gemenskapsrätten och har godkänts för Irland. Enligt det irländska systemet måste de sökande för att komma i fråga för stöd antingen besitta och bruka minst 3 ha jordbruksareal, som får innefatta allmänning, eller besitta betesrätt som motsvarar en jordbruksareal på 3 ha i mindre gynnade områden. Om både mannen och hustrun driver helt självständiga jordbruk i mindre gynnade områden och uppfyller detta krav, är var och en av dem berättigad till stöd enligt gemenskapsrätten. I nationella bestämmelser finns emellertid en begränsning som säger att separata ansökningar inte kan lämnas in om två eller flera personer har hand om en eller flera hjordar som betraktas som en enhet. I sådana fall skall de betraktas som en enda sökande och deras hjord som en enda hjord för att de skall få ersättning enligt systemet för bidrag per djur.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2551/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Tillämpning av införlivad lagstiftning

Utövar kommissionen någon kontroll över i vilken utsträckning de direktiv som berör social- och arbetslivsfrågor införlivats i den nationella lagstiftningen?

Sker det från kommissionens sida någon kontroll över hur den införlivade lagstiftningen tillämpas och efterlevs?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2736/98

från Christine Oddy (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Asbest

Skulle kommissionen brådskande kunna utarbeta förslag till ett totalförbud mot import och tillverkning av krysotilasbest (vit asbest) i ljuset av den allvarliga hälsorisk som användningen av detta material medför? Endast i Förenade kungariket orsakar materialet tillsammans med andra former av asbest mer än 3 500 dödsfall per år.

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(30 september 1998)

Det finns redan en omfattande samling av gemenskapslagstiftning som syftar till att skydda anställda och allmänheten mot asbestens hälsoeffekter. Alla typer av asbestfibrer, med undantag av vit asbest (även kallad krysotilasbest) är redan förbjudna genom nuvarande gemenskapslagstiftning. Dessutom råder förbud mot 14 produktkategorier som innehåller krysotil, och gemenskapen har infört stränga begränsningar beträffande anställdas exponering för asbest och beträffande utsläpp av asbestfibrer i miljön.

Även om mycket redan har åstadkommits är det uppenbart att det nu behöver göras mera för att skärpa gemenskapslagstiftningen om marknadsföring och bruk av produkter som innehåller asbest. Nio medlemsstater har nu infört nationella krysotilförbud som går längre än den nuvarande gemenskapslagstiftningen. Detta innebär en så pass stor störning av den inre marknadens funktion att det krävs en lösning på gemenskapsnivå.

Även olika nationella organ, däribland brittiska arbetarskyddsmyndigheten (Health and safety executive) i Förenade kungariket, har tagit fram mycket oroande prognoser om antalet dödsfall som sannolikt kommer att kunna hänföras till asbest under de närmaste decennierna. Det är emellertid viktigt att framhålla att dessa siffror avser tidigare exponering för blandade asbesttyper, däribland de fibrer som redan har förbjudits. Det vore därför fel att använda sig av enbart denna statistik för att motivera ett förbud mot marknadsföring och bruk av krysotil, eftersom ett sådant förbud inte skulle leda till minskad risk för anställda att exponeras för asbest som redan är i bruk. Det skulle heller inte leda till en minskning av de dödsfall som idag inträffar till följd av tidigare exponering för asbest. Risken för asbestförorening i befintliga byggnader (t.ex. i samband med underhållsarbeten och borttagning av asbest) kommer även i fortsättningen att vara en viktig orsak till att anställda exponeras under många år.

Men med hänsyn till allt vad som sagts ovan och utifrån vad vetenskapen för närvarande vet om de hälsorisker som är förknippade med krysotilasbest, skissar kommissionen för närvarande på ett förslag till ett förbud mot krysotilasbest omfattande hela Europa (med en del undantag och tillfälliga lättnader). Förslaget kommer inom kort att tas upp till diskussion med experter från medlemsstaterna. Hur förslaget kommer att vara utformat i detalj beror förstås på utfallet av dessa diskussioner och på kontakterna med parlamentet och berörda intressegrupperingar samt på resultatet av de fortsatta vetenskapliga övervägandena.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3148/98

från Rainer Wieland (PPE) till rådet

(19 oktober 1998)

Angående: Förslag till direktiv om reklamförbud för bilar eller andra varor

Stämmer det att rådet överväger ett reklamförbud eller inskränkningar i reklamen för motorfordon, vilket hävdats i ett flertal rapporter i pressen (exempelvis "Bild am Sonntag" av den 19 juli 1998)?

Om så är fallet, vilket slags överväganden görs och vilka åtgärder planerar rådet?

Överväger rådet även reklamförbud för några andra varor eller tjänster?

Om så är fallet, vilket slags överväganden görs och vilka åtgärder planerar rådet?

Svar

(20-21 december 1998)

Kommissionen har hittills inte lämnat rådet något förslag till direktiv om förbud för eller begränsning av reklam för bilar.

Som den ärade parlamentsledamoten säkert känner till uppmanas, i de uppförandekoder som på frivillig basis tillämpas i vissa medlemsstater, reklamindustrin och bilindustrin att begränsa de reklambudskap som kan anses uppmuntra till farligt beteende från bilförarnas sida.

Rådet känner inte till några initiativ från kommissionens sida som skulle syfta till att införa en sådan kod på gemenskapsnivå, och än mindre några bindande föreskrifter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3053/98

från Mair Morgan (PSE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Påstådda oegentligheter vid uttagningsprov KOM/A/8-9-10-11-12/98

Enligt tillgängliga uppgifter verkar det som om det uttagningsprov som nyligen hölls i alla femton medlemsstaterna allvarligt påverkades av ett flertal oegentligheter. I Milano fick kandidaterna fel adress, i Rom hade man inte tillräckligt många provblanketter och på flera platser användes mobiltelefoner, men det mest häpnadsväckande var det som hände i Bryssel: En kandidat, som anmälde till skrivvakterna att förslag på frågor och svar hade funnits tillgängliga för vissa kandidater före provet, hotades med uteslutning från provet istället för att ges hjälp att bevisa sina påståenden.

Anser kommissionen att det mot bakgrund av ovanstående borde genomföras en undersökning för att fastställa ansvaret hos de tjänstemän som varit inblandade i läckorna och den dåliga administrationen vid själva provtillfället?

Om dessa påståenden visar sig vara sanna, anser kommissionen att uttagningsprovet bör förklaras ogiltigt och göras om?