ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2258/98

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: EUGFJ-garantisektionen i Nederländerna, 1986-1995

Kan kommissionen ange det totalbelopp som via EUGFJ-garantisektionen betalades ut till Nederländerna under perioden 1986-1995, och samtidigt ange:

- fördelningen per kapitel (jordbruksgrödor, socker, spånadsväxter och silkesmaskar, andra vegetabiliska sektorer eller produkter, produkter inom vinsektorn, tobak, mjölk och mjölkprodukter, nötkött, fårkött och getkött, griskött, ägg och fjäderfäkött, andra åtgärder till stöd för animaliska produkter, bidrag för förädlade jordbruksprodukter, bidrag i samband med livsmedelshjälp från gemenskapen, utdelning av jordbruksprodukter till de sämst ställda inom gemenskapen, kompletterande åtgärder, åtgärder för landsbygdsutveckling kopplade till marknadernas funktion, övriga åtgärder, inkomststöd samt Europeiska garantifonden för fisket)?

- fördelningen per stödtyp (exportbidrag, kompensatoriskt prisstöd, arealbidrag, kreatursbidrag, orienteringsbidrag, stöd till privat lagerhållning, uttag ur produktion och liknande åtgärder, kompensationsbelopp, kompletterande åtgärder i samband med översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken samt utgifter för offentlig lagerhållning)?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1220/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Påstådda oegentligheter i Cestas förvaltning av anslag för samarbete

Kommissionens GD VIII gav 1993 den icke-statliga organisationen Cestas i Bologna i uppdrag att förvalta ett samarbetsprojekt i Angola för brådskande insatser på hälsovårdsområdet. Projektet omfattades ursprungligen av belopp motsvarande sex miljarder lire. Efter att det konstaterats att denna icke-statliga organisation hade svårigheter att genomföra projektet på grund av den instabila situationen i landet, fick den en uppmaning om omstrukturering av projektet från kommissionen som sedan förlängde åtgärden.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta:

1. göra en utvärdering av den budgetpost för brådskande utgifter utifrån vilken anslagen gjorts,

2. specificera beloppen i de kvoter som redan avsatts för denna organisation för brådskande insatser på hälsovårdsområdet,

3. ange den person som av kommissionen uppmanats att omstrukturera projektet,

4. undersöka de skäl Cestas anger för att organisationen saknar en fungerande struktur i Angola och för det omfattande och kostsamma planeringsarbete som utförts av dess medlemmar,

5. meddela vilka åtgärder kommissionen avser att vidta om oegentligheter verkligen kan konstateras?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(25 juni 1998)

Återuppbyggnadsåtgärderna i Angola finansieras av kommissionen, som själv identifierar de väsentliga behoven och bestämmer prioriteringarna. Under 1995 utformade kommissionen (GD VIII och Echo) en samarbetsstrategi för återuppbyggnad av hälsovårdsstrukturen i samarbete med hälsovårdsministeriet och de övriga bidragsgivarna.

Liksom alla andra projekt som genomfördes av icke-statliga organisationer granskades då Cestasprojektet utifrån förändringarna i situationen i landet, kommissionens prioriteringar och samordningen av åtgärderna i varje provins.

Det belopp som beviljats av kommissionen till den icke-statliga organisationen Cestas för återuppbyggnadsinitiativ på hälsovårdsområdet i Angola uppgår till 1 441 000 ecu sedan 1992. Det belopp som nu återstår för utbetalning uppgår till 123 743 ecu och kommer att överföras sedan projektets verksamhet har avslutats och godkänts av kommissionen.

Beslutet att ändra projektets inriktning har fattats i samarbete mellan kommissionen, de ansvariga ledarna för organisationen och provinsens hälsovårdsmyndigheter.

Under projektets aktiva genomförandefas var organisationen på plats och företrädd i landet. Tjänsteresorna ingick i kontraktet, främst för möten och seminarier tillsammans med de lokala organisationer som deltog i projektet.

Samma slags uppföljnings- och kontrollförfaranden används gentemot denna organisation som gentemot andra parter som har deltagit i samarbetsåtgärder. Betalningen av de olika delbeloppen görs när verksamhetsrapport och ekonomisk rapport har godkänts. I tveksamma fall genomför kommissionen mer djupgående ekonomiska kontroller.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1865/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Klagomål nr 97/4397 - Påståenden om att herrelösa djur används för forskningsändamål i Belgien

Under de senaste månaderna har kommissionen offentliggjort resultaten från sin utredning om ovanstående fråga. Trots kommissionens utredning finns det dock grunder för stark oro över situationen i Belgien.

1. Är kommissionen nöjd med de åtgärder som vidtagits för att åtgärda situationen i de belgiska laboratorier som blivit föremål för klagomål?

2. I enlighet med den brittiska organisationen mot djurförsök, BUAV, förfaller det som om det är vanligt att man använder herrelösa djur för djurförsök i Belgien. Trots att den europeiska lagstiftningen inte förbjuder att man använder djur som inte har uppfötts för ändamålet framgår det dock tydligt av direktiv 86/609/EEG(1) att en sådan användning bara får förekomma i undantagsfall. Anser kommissionen att detta direktiv tillämpas på ett korrekt sätt i Belgien?

3. Har den belgiska regeringen försett kommissionen med uppgifter som styrker att djur i forskningslaboratorier förvaras under villkor som är förenliga med kraven i direktivet?

(1) EGT L 358, 18.12.1986, s. 1.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1834/98 och E-1865/98 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen

(20 juli 1998)

Som svar på kommissionens begäran om upplysningar har Belgien angivit att landets myndigheter kontrollerat de tre anläggningar som varit föremål för det klagomål som frågeställaren nämner, och att dessa vidtagit lämpliga åtgärder för att avhjälpa de brister som förelegat.

Beträffande frågan om huruvida de åtgärder som de belgiska myndigheterna vidtagit verkligen garanterar att de anläggningar som bröt mot bestämmelserna nu följer direktivet kommer kommissionen att ta upp frågan en gång till med de belgiska myndigheterna i syfte att få detta bekräftat.

I detta sammanhang bör det noteras att kommissionen för närvarande inte förfogar över några uppgifter som tyder på att användningen av djur som inte uppfötts för ändamålet är allmän praxis i Belgien. För att kunna bedöma situationen kommer kommissionen att uppmana de belgiska myndigheterna att upplysa kommissionen om de undantag från direktivet som godkänts i syfte att låta anläggningar använda djur som inte uppfötts för ändamålet.

Rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål omfattar inga bestämmelser om att medlemsstaterna är skyldiga att upplysa kommissionen om varifrån de djur som används för försök kommer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2460/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Försening av utbetalningarna inom Pronortes delprogram A

I slutet av juni 1998 rapporterade de portugisiska massmedierna att vissa lokala myndigheter var oroliga över att utbetalningarna försenats avsevärt inom ramen för Pronorte.

Å ena sidan har vissa av dessa lokala myndigheter meddelat offentligt att de kan bli tvungna att avbryta vissa av de arbeten som samfinansierats av Pronortes delprogram A, eftersom de fortfarande inte fått ersättning för det arbete som gjorts, trots att de i rätt tid sänt betalningskrav till de statliga myndigheterna.

Å andra sidan har vissa statliga myndigheter och företrädarna för dem föreslagit offentligt att de betalningsförseningar som konstaterats inom ramen för detta Pronorte-delprogram skulle bero på svårigheter med att häva blockeringen av medel i gemenskapsbudgeten, svårigheter som beror på kommissionen.

För att få fullständig offentlig information i denna fråga och för att den skall behandlas med den insyn som krävs undrar jag om kommissionen kan informera mig på följande punkter:

Har kommissionen fördröjt överföringen av anslag för att täcka betalningar som krävts av de nationella myndigheterna så att dessa skall kunna uppfylla de åtaganden de gjort i fråga om arbeten inom Pronortes delprogram A? Om så är fallet, vad beror dessa förseningar på?

Om så inte är fallet, vad för uppgifter har kommissionen om de förseningarna som uppstått i Portugal från det att gemenskapsmedlen överförts fram tills det de mottagits av de lokala myndigheterna?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(10 september 1998)

Det har inte uppstått några förseningar i kommissionens utbetalningar när det gäller detta program. Kommissionen har tagit kontakt med nationella myndigheter för att få uppgifter om eventuella förseningar i de finansiella överföringarna till lokala myndigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1583/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Angående: Skifferindustrin och internationella handelshinder

I sitt svar till mina tidigare parlamentariska frågor E-4009/97 och E-4011/97(1) uppger Leon Brittan på kommissionens vägnar att kommissionen i november 1996 satt igång ett nytt initiativ om strategier för och möjligheter till tillgång till marknaden i tredje länder för gemenskapens industri. Initiativet skall följaktligen fastställa och avskaffa hinder för gemenskapens export. I detta sammanhang uppmanade kommissionsledamoten Brittan skiffersektorn att aktivt delta i detta initiativ för att fastställa hinder för internationell handel.

Kan kommissionen informera om vad nämnda initiativ går ut på och i vilket skede det för närvarande befinner sig samt om det konkreta deltagandeförfarandet för skifferindustrin?

(1) EGT C 196, 22.6.1998, s. 56.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2060/98

från Felipe Camisón Asensio (PPE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Betalningsförseningar vid affärstransaktioner

De europeiska institutionerna har ofta påpekat problemen med betalningsförseningar, en överträdelse som begås såväl inom den offentliga som den privata sektorn, och som genom ekonomiska och administrativa kostnader framför allt belastar små och medelstora företag. De föreskrifter som antas till följd av denna typ av uttalanden innehåller avskräckande åtgärder och reklamationsförfaranden med vars hjälp man försöker se till att obetalda skulder verkligen betalas inom utsatt tid. Även tanken på äganderättsförbehåll har framkastats.

I samband med detta vill jag ställa följande fråga: Vilka medlemsstater berörs mest och vilka minst av detta problem?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

I sin rapport om betalningsförseningar vid handelstransaktioner(1) har kommissionen sammanställt information från olika källor när det gäller betalningsperioder i EES-länderna. Enligt en undersökning(2), som användes som referens i rapporten, var den faktiska genomsnittliga betalningsperioden (tid från varu- eller tjänsteleverans till faktisk betalning) i EU (minus Luxemburg plus Norge) 54 dagar. Den genomsnittliga avtalade betalningsperioden (tid från varu- eller tjänsteleverans till förfallodatum) var enligt samma källa 39 dagar. Detta innebär att betalningarna skedde i genomsnitt 15 dagar efter förfallodatumet. De längsta genomsnittliga betalningsperio-derna fann man i Grekland (94 dagar), Portugal (91 dagar) och Italien (87 dagar). Kortast var de genomsnittliga betalningsperioderna i Norge (27 dagar), Finland (29 dagar) och Sverige (32 dagar).

I en annan undersökning(3) bekräftas ovanstående bild, fast med vissa smärre avvikelser. Den genomsnittliga betalningsperioden var enligt denna undersökning 61 dagar. Längst var betalningsperioden i Grekland (85 dagar), följt av Italien (83 dagar) och Spanien (73 dagar). De kortaste betalningsperioderna fanns i Finland (29 dagar), Norge (33 dagar) och Danmark (35 dagar).

För att ta itu med detta problem har kommissionen nyligen föreslagit ett Europaparlaments- och rådsdirektiv om insatser mot betalningsförseningar vid handelstransaktioner(4). Europaparlamentet har redan behandlat förslaget en första gång och nu håller rådet på att gå igenom det.

(1) EGT C 216, 17.7.1997.

(2) Payment Habits Survey 1996, Intrum Justitia, Amsterdam, april 1997.

(3) European Business Survey, Grant Thornton International, London, maj 1997.

(4) EGT C 168, 3.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2261/98

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: EUGFJ-garantisektionen i Danmark, 1986-1995

Kan kommissionen ange det totalbelopp som via EUGFJ-garantisektionen betalades ut till Danmark under perioden 1986-1995, och samtidigt ange:

- fördelningen per kapitel (jordbruksgrödor, socker, spånadsväxter och silkesmaskar, andra vegetabiliska sektorer eller produkter, produkter inom vinsektorn, tobak, mjölk och mjölkprodukter, nötkött, fårkött och getkött, griskött, ägg och fjäderfäkött, andra åtgärder till stöd för animaliska produkter, bidrag för förädlade jordbruksprodukter, bidrag i samband med livsmedelshjälp från gemenskapen, utdelning av jordbruksprodukter till de sämst ställda inom gemenskapen, kompletterande åtgärder, åtgärder för landsbygdsutveckling kopplade till marknadernas funktion, övriga åtgärder, inkomststöd samt Europeiska garantifonden för fisket)?

- fördelningen per stödtyp (exportbidrag, kompensatoriskt prisstöd, arealbidrag, kreatursbidrag, orienteringsbidrag, stöd till privat lagerhållning, uttag ur produktion och liknande åtgärder, kompensationsbelopp, kompletterande åtgärder i samband med översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken samt utgifter för offentlig lagerhållning)?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1791/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(11 juni 1998)

Angående: Den sociala dialogen och polisiära åtgärder

Kommissionsledamot Flynn svarade mig (den 19 januari 1998) mycket artigt på min skriftliga fråga nr 3605/97(1) och påpekade bland annat att dialogen "mellan arbetsmarknadens parter är ett kraftfullt redskap för att förändra de ekonomiska och sociala förhållandena. Den har blivit en av de viktigaste grundstenarna i vår samhällsmodell". I samma svar konstaterar han på ett annat ställe att vid "tillämpningen av de riktlinjer som beslutades i Luxemburg skall arbetsmarknadens parter knytas nära till varje steg i processen", något som syftar till att skapa socialt samförstånd.

Den grekiska regeringen har vägrat att föra en dialog med arbetstagarna i samband med försäljningen av Ioniki Trapeza ("Joniska banken", dotterbolag till affärsbanken Emboriki Trapeza). I stället motsatte sig regeringen principen om social dialog då den, den 24 maj 1998 i Pireus, sände ut polisstyrkor mot bankens anställda. I stället för dialog valde man alltså en öppen brytning med arbetstagarna.

Jag önskar höra Europeiska kommissionens officiella ställningstagande till denna överraskande åtgärd från den grekiska regeringens sida, en åtgärd som fullständigt strider mot de förpliktelser som ingåtts inom ramen för EU i anslutning till den sociala dialogen.

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 juli 1998)

Kommissionen har till uppgift att främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå. Befogenheten fastställs i artikel 118b i EG-fördraget och artikel 3 i avtalet om socialpolitik.

Kommissionen har också lagt fram ett stort antal förslag som syftar till att ge stadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter ett konkret innehåll. Kommissionen anser t.ex. att information till och samråd med arbetstagare utgör en väsentlig del av en i Europa vitt spridd kultur när det gäller arbetsmarknadsrelationer.

Den modell för arbetsmarknadsrelationer som kommissionen har till uppgift att främja på eurpeisk nivå är inspirerad av ett synsätt grundat på dialog och partnerskap.

De faktiska omständigheter som parlamentsledamoten tar upp gäller en arbetsmarknadskonflikt på nationell nivå, för vilken endast medlemsstaten är ansvarig. Det tillkommer således inte kommissionen att bedöma nationell praxis på detta område.

(1) EGT C 174, 8.6.1998, s. 85.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2074/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: Arkitektoniska hinder i byggnader som används för kommersiella ändamål

I olika områden i Rom finns arkitektoniska hinder som hindrar funktionshindrade och äldre från att ta sig fram. Detta gäller inte endast offentliga byggnader, utan även många privata byggnader som används för kommersiella ändamål och som ofta är välbesökta och därför i vissa fall kan sägas representera offentliga tjänster.

Kommissionen ombeds svara på följande:

1. Finns det direktiv som föreskriver att byggnader skall vara tillgängliga för funktionshindrade?

2. Omfattar dessa direktiv i så fall även byggnader som används för kommersiella ändamål?

3. Har Italien införlivat dessa direktiv i landets lagstiftning?

4. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme i denna fråga?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Det finns inte något gemenskapsdirektiv som föreskriver att byggnader skall vara tillgängliga för funktionshindrade.

I sitt meddelande om lika möjligheter för funktionshindrade personer(1) konstaterade kommissionen att många offentliga byggnader fortfarande är otillgängliga eller endast med svårighet tillgängliga för funktionshindrade. Samtidigt konstaterade kommissionen att principerna "utformade för alla" och tillgänglighet för alla skulle medföra fördelar både för funktionshindrade och många andra grupper. Kommissionen är fast besluten att följa dessa principer.

(1) KOM(96) 406 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1909/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Kommissionens behörighet vid samordning av politiken för ekonomisk och social sammanhållning och fysisk planering i Europa

Europaparlamentet framhöll nyligen i sitt betänkande A4-0206/98 att även om fördraget inte explicit förutser särskilda befogenheter i frågan om fysisk planering innehåller det vissa bestämmelser som kan tolkas så att kommissionen innehar ett mandat för kontroll och samordning av de territoriella följderna av gemenskaps-politiken (artiklarna 129b, 130a, 130b, 130r, 130s) inom ramen för utövandet av sina lagstiftande och verkställande befogenheter. Samtidigt noteras det i betänkandet att kommissionen efter rådets informella möte i Noordwijk genomförde ett antal interna förfrågningar inom sina olika avdelningar. Dessa förfrågningar ledde till att man blev övertygad om att det skulle var möjligt att införa permanenta kontroll-, utvärderings- och samordningsmekanismer för de territoriala följderna inom olika områden av gemenskapens verksamhet.

Skulle kommissionen kunna informera om vilka åtgärder den vidtagit eller ämnar vidta för att uppfylla detta mandat och vid behov specificera karaktären av nämnda mekanismer och hur de fungerar?

Skulle kommissionen kunna informera om i vilken utsträckning detta mandat har beaktats i utarbetandet av de förslag till reform av strukturfonderna som godkändes av ledamöterna i kommissionen den 18 mars 1998?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(15 juli 1998)

Kommissionen håller för närvarande på att utarbeta en rapport om fysisk planering och gemenskapens politik. Syftet med rapporten är att klargöra genom vilka mekanismer man i gemenskapens politik tar hänsyn till frågor som har att göra med fysisk planering, att utvärdera om de politiska målsättningar som fastställdes i det första utkastet till gemenskapens plan för fysisk planering kan utgöra användbara riktlinjer för att bättre kunna integrera territoriella skillnader i politiken för olika sektorer och att överväga samarbetsmodeller och institutionella mekanismer för att förbättra samordningen av gemenskapens politik för fysisk planering.

Rapporten håller på att utarbetas inom kommissionens olika enheter för fysisk planering. Den skall diskuteras av kommissionen i början av nästa år och kommer att utgöra ett av huvudbidragen till det forum om fysisk planering som man planerar hålla i februari 1999.

Dessutom arbetar kommissionens olika enheter som har ansvar för gemenskapens olika politiska områden nära tillsammans för att förbereda de gränsöverskridande tematiska seminarierna om fysisk planering.

I de förslag till förordningar om strukturfonderna som kommissionen godkände den 18 mars 1998(1) fastställs bland annat att ett av de tre planerade gemenskapsinitiativen skall röra gränsöverskridande och interregionalt samarbete och bidra till att främja en harmonisk och balanserad utveckling och fysisk planering. Dessutom kommer kommissionen eventuellt att ta initiativ till vissa undersökningar eller nyskapande åtgärder som rör de frågor som hör ihop med fysisk planering.

(1) KOM(98) 131 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1461/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Kompletterande information om projektet för omstrukturering och finansiell sanering av EPAC - Empresa de Agroalimentação e Cereis, SA

I december 1997 meddelade den portugisiska regeringen Europeiska kommissionen om de åtgärder som skulle vidtas inom ett projektet för omstrukturering och ekonomisk sanering av livsmedels- och spannmålsföretaget EPAC.

Efter att kommissionen mottagit detta meddelande begärde den 11 (elva) kompletterande uppgifter av den portugisiska regeringen. Dessa uppgifter ansågs vara nödvändiga för att genomföra en analys av projektet och följaktligen bedöma om det stämmer överens med bestämmelserna i Fördraget om Europeiska unionen.

Mot denna bakgrund ber jag att kommissionen informerar mig om huruvida den ansåg att dessa elva kompletterande uppgifter som den portugisiska regeringen tillhandahöll var tillräckliga och jag önskar även att kommissionen ger mig tillgång till texten i denna kompletterande information.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(5 juni 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-1423/98 från Novo(1).

(1) EGT C 402, 22.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1710/98

från Edouard des Places (I-EDN) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Förpackning och buteljering på produktionsorten

I bilaga II, "Bestämmelser som skall delges Europeiska kommissionen och senare ingå i ett lagförslag", till det lagförslag om jordbruket som den franska regeringen planerar att lägga fram för nationalförsamlingen fastslås följande:

Ett tredje stycke skall läggas till artikel L 115-6 i konsumentlagen som säger att det nationella institutet för kontrollerad ursprungsbeteckning ("appellation d'origine") på begäran av den berörda intresseföreningen kan utfärda bestämmelser om att förpackning av en produkt måste äga rum i ett visst område. Ett regeringsdekret skall fastställa formerna för genomförandet av bestämmelserna i artikeln.

Är denna artikel, som i sin nuvarande utformning gör det obligatoriskt att förpacka dvs. buteljera viner i det område där de produceras, förenlig med artiklarna 34, 85 och 86 i Fördraget om Europeiska unionen och med EG-domstolens rättspraxis i enlighet med mål 647/90 "Delhaize Le Lion mot Promalvin"?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 juni 1998)

Kommissionen har hittills inte fått något meddelande från Frankrike angående det lagförslag som parlamentsledamoten nämner.

Beträffande frågan om en lag som föreskriver att Nationella institutet för ursprungsbeteckningar (INAO) på begäran från den berörda intresseorganisationen kan föreskriva att en produkt skall förpackas i ett visst område är förenlig med artiklarna 34, 85 och 86 i EG-fördraget liksom med EG-domstolens praxis hänvisas till kommissionens svar på Stéphane Buffetauts skriftliga fråga P-1657/98(1).

(1) Se s. 65.