SKRIFTLIG FRÅGA E-1815/98

från Jessica Larive (ELDR) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: Europeiska kommissionen har inte reagerat i tillräcklig grad på diskriminering vid försäljning av biljetter till världscupen i fotboll 1998

Den 20 maj 1998 inledde 32 ledamöter av Europaparlamentet ett kort förfarande inför fransk domstol mot den franska organisationskommittén för VM-cupen i fotboll 1998 (CFO), för att få handfasta belägg för att även andra fotbollsvänner än de som kommer från Frankrike kunde få inträdesbiljetter till turneringen. Som ett resultat av påtryckningar från Europaparlamentet inledde Europeiska kommissionen ett rättsligt förfarande mot organisationskommittén. Resultatet av detta förfarande kommer, sannolikt i form av böter, emellertid inte att föreligga innan flera månader förflutit efter världscupen.

1. Varför har kommissionen dröjt så länge med att reagera, trots att det både i en studie från Coopers och Lybrand, utförd på uppdrag av Europeiska kommissionens GD X, som i Larives betänkande om Europeiska gemenskapen och sporten, vilket enhälligt antogs av Europaparlamentet i maj 1994, fastställdes att försäljningen av inträdesbiljetter till stora idrottsevenemang skall vara opartisk och rättvis och att det inte är acceptabelt att bara ortsbor skall få tillgång till biljetterna?

2. Varför har kommissionsledamoten Van Mierts i sitt svar på en muntlig fråga som ställdes vid frågetimmen den 12 maj i år sagt att studien gjorts på uppdrag av GD X medan GD IV sysslar med konkurrensfrågor? Innebär detta att de olika generaldirektoraten inte samordnar sin verksamhet inbördes och inte läser varandras rapporter?

3. Som bekant har det till kommissionen inlämnats klagomål på Italien om att biljettsystemet fungerat dåligt i samband med VM i fotboll 1990, samt klagomål på biljettförsäljningen till olympiska spelen i Barcelona 1992. Hur kan det komma sig att Europeiska kommissionen så dåligt följt försäljningen av biljetter till VM i fotboll 1998 och vidtagit åtgärder så sent (och alltför sent)?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(17 juli 1998)

1. Kommissionen anser inte att den har varit vare sig långsam eller sen med att reagera på den franska organisationskommitténs (CFO) diskriminerande beteende i samband med världsmästerskapen 1998. Kommissionen klargjorde i mars 1997 under inledande diskussioner med den franska organisationskommittén om biljettförsäljning genom researrangörer att en ordning som innebär att de som vill köpa biljetter måste bevisa att de är bosatta i Frankrike är diskriminerande och därför oacceptabel. När CFO i januari 1998 informerade kommissionen om att konsumenter som önskade köpa biljetter direkt från kommittén hade varit tvungna att ange en adress i Frankrike, vidtogs snabbt åtgärder för att få ett stopp på det diskriminerande beteendet i fråga.

2. Parlamentsledamoten kan vara förvissad om att kommissionens tjänstemän, när det är lämpligt, aktivt samarbetar för att samordna och genomföra kommissionens policy. Undersökningen som GD X har låtit Coopers & Lybrand genomföra i nära samarbete med berörda generaldirektorat inom kommissionen återspeglar de principer som kommissionens generaldirektorat för konkurrens följer beträffande biljettförsäljning genom researrangörer.

3. Kommissionens undersökningar av biljettförsäljningen i samband med världsmästerskapet i Italien 1990 och i samband med Olympiska spelen i Barcelona 1992 avsåg enbart biljettförsäljning genom researrangörer. De diskussioner som fördes med kommissionen under 1997 handlade också enbart om biljettförsäljning genom researrangörer. Kommissionen fick därför inte då kännedom om CFO:s diskriminerande beteende i Frankrike vad gäller biljettförsäljning till allmänheten genom andra återförsäljare än researrangörer. Dessa uppgifter lämnades inte av CFO förrän i januari 1998, varpå kommissionen snabbt vidtog åtgärder för att få stopp på kommitténs diskriminerande beteende.