SKRIFTLIG FRÅGA E-0537/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(26 februari 2003)

Ämne: Kommunala subventioner till kommersiella fotbollsföretag för att stimulera hård konkurrens och extrema betalningar

1. Tycker kommissionen fortfarande att man kan tala om en verklig skillnad mellan fotbollsorganisationer och andra kommersiella organisationer, mot bakgrund av att fotbollen under de gångna årtiondena snabbt utvecklats från att ha varit en fritidsaktivitet för amatörer på föreningsbasis för att sedan bli fotboll mot betalning, där fotbollsspelarna blir arbetstagare i icke-kommersiella organisationer och till sist bli en underhållningsindustri som i vissa fall rentav är börsnoterad?

2. Kommunala subventioner till fotbollsklubbar var oumbärliga på den tiden då fotboll var en fråga om frivilligt arbete och rekreation och fotbollssporten var en amatöridrott som stod folket nära. Hur ser kommissionen på att sådana subventioner fortsätter och till och med blir mera utbredda i en tid av kommersiell exploatering och konkurrens, då proffsfotbollsspelarna är ytterst välbetalda?

3. Håller kommissionen med mig om att subventionerna i dag framför allt leder till att företagsvinster kommer till godo för egna organisationer, att det finns risker för att skattebetalarna får stå för förlusterna, att skattebetalares medel används för att stöda konkurrensen med andra kommersiella organisationer och att en sådan tendens gynnas att klubbarna lägger beslag på varandras proffsspelare mot extremt höga betalningar?

4. Anser kommissionen att det under rådande omständigheter är önskvärt att skydda myndigheter på lägre nivå mot det allt starkare trycket på att de med hjälp av ekonomiskt stöd skall låta sina lokala fotbollsföretag vinna så många matcher som möjligt? Är det kommissionens strävan att begränsa sådana subventioner som betalas ur allmänna medel och inriktar sig på konkurrens i stället för rekreation och se till att de i så hög grad som möjligt går till amatörföreningar utan professionell bakgrund?

5. Vad gör kommissionen för att få bort den oklarhet och den tolkningskonflikt som på nytt och på nytt uppstår med avseende på hur kommissionen ser på stöd av engångsnatur till investeringar från fotbollsföretagens sida, engångsstöd till stora utgifter eller för att möjliggöra överlevande av konkurser, finansiering av byggen och renovering av kommersiella stadionanläggningar, strukturellt årligt stöd etc?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 april 2003)

Professionella fotbollsklubbar som ägnar sig åt affärsverksamhet, som att köpa och sälja spelare, ingå reklam- och sponsringsavtal och sälja diverse artiklar, är att betrakta som företag i den mening som avses i EG-fördragets konkurrensregler. Vid tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget skall professionella fotbollsklubbar i princip behandlas på samma sätt som andra företag.

Med hänvisning till svaret på fråga 1 skall stöd och alla andra former av transfereringar till professionella fotbollsklubbar bedömas enligt artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget. Offentligt stöd som snedvrider konkurrensen och påverkar handeln är i princip oförenligt med den gemensamma marknaden och förbjudet, såvida inte kommissionen godkänner det.

I fråga 3 görs gällande att dagens stöd till sektorn är missriktat (subventionerna idag ). Enligt vad kommissionen känner till tar sig är dock fotbollssektorn föremål för flera olika former av stöd, vilket kan motivera olika bedömningar av huruvida det är fråga om statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.

Kontrollen av statligt stöd syftar till att hindra att otillbörlig snedvridning av konkurrensen påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Det är behörig myndighet i den berörda medlemsstaten som ansvarar för utforma och besluta om hur sportverksamhet, både på amatörnivå och professionell nivå, skall främjas och finansieras, varvid hänsyn måste tas till gemenskapens bestämmelser om statligt stöd i de fall det är nödvändigt. En distinktion mellan amatörfotbollsklubbar och professionella fotbollsklubbar tycks endast vara relevant om de senare skulle kunna betraktas som företag.

Professionella fotbollsklubbar som är att betrakta som företag omfattas som redan framgått av bestämmelserna om statligt stöd, även om det, som framgår av uttalandet från Nice, skall tas hänsyn till sportens särskilda kännetecken. Eftersom tillämpningen av bestämmelser om statligt stöd är relativt ny på detta område måste kommissionen bygga sin politik på enskilda fall. Kommissionen har vid sin behandling av olika ärenden på området funnit att finansiering under vissa förhållanden inte nödvändigtvis utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget, nämligen när statens stöd tjänar ett utbildningssyfte (se kommissionens beslut i ärende nr 118/00, som finns på kommissionens webbplats) eller när finansieringen beviljades för uppförande av idrottsarenor, som under vissa förhållanden kan anses som allmän infrastruktur.

Kommissionen kommer att fortsätta att utveckla och förtydliga sin politik på detta område i samband med att den lämnar synpunkter om enskilda ärenden. Fullständig visshet om hur kommissionen ställer sig i en viss situation kräver dock givetvis att medlemsstaten anmäler ärendet i enlighet med bestämmelserna om statligt stöd.