SKRIFTLIG FRÅGA E-2328/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(26 juli 2002)

Ämne: Europeiska kommissionens befogenheter inom ramen för reformen av den gemensamma fiskeripolitiken

I sitt förslag till reform av den gemensamma fiskeripolitiken, som godkändes av kommissionsledamöternas kollegium den 28 maj 2002, försvarar kommissionen att man övertar befogenheter på områden som för närvarande faller under rådet och dessutom får befogenheter på nya områden, som bland annat fastställandet av totala tillåtna fångstmängder för arter som skall förvaltas under flera år, beslut inom internationella fiskeorganisationer, bestämmelser för kontroll av fisket, regler för befrielse från fiskekontroll och sanktioner för överträdelser mot kontrollbestämmelserna.

Anser inte Europeiska kommissionen att detta ansvar strider mot principen om maktfördelning och går längre än den befogenhet att utforma bestämmelser som rådet givit kommissionen, eftersom detta mer handlar om politiska än tekniska beslut, och att det leder till att den institutionella jämvikten samt att den fördelning av befogenheter som fastställs i fördragen inte respekteras?

Kan kommissionen ange om man anser att fastställande av totala tillåtna fångstmängder och fiskekvoter är en genomförandebefogenhet eller om den är förenlig med bestämmelserna i artiklarna 37, 202 och 211 i EG-fördraget?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 september 2002)

Enligt artikel 202 och artikel 211 i EG-fördraget utövar komissionen befogenheter som den fått av rådet och säkerställer att gemenskapens lagstiftning följs av medlemsstaterna.

Förlängningen och de viktigaste grunddragen (se artikel 1.1 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(1)) i befogenheterna fastställs i varje enskilt fall av lagstiftaren i det grundläggande rättsliga instrumentet.

Kommissionen anser att de bestämmelser som fastställs i förslaget till rådets förordning om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken(2) som antogs av kommissionen den 28 maj 2002 till fullo är förenliga med dessa regler.

Kommissionen anser att det inom ramen för en flerårig förvaltningsplan som rådet tidigare har fattat beslut om och i vilken politisk enighet har uppnåtts om vissa parametrar för att fastställa den årliga totala tillåtna fångstmängden faktiskt är så att fastställandet av högsta tillåtna fångstmängd och fiskekvoter kan vara en fråga för vilken kommissionen beviljas genomförandebefogenheter.

På grundval av de senaste vetenskapliga rekommendationerna om de berörda bestånden skulle kommissionen räkna ut vilka fångstkvantiteter som är förenliga med de parametrar som redan fastställts av rådet, exempelvis behovet av att hålla fiskedödligheten på eller under en viss nivå, behovet av att uppnå en viss procentuell ökning av biomassan varje år och behovet av att undvika alltför kraftiga fluktuationer i den årliga totala tillåtna fångstmängden.

Därför tänker sig kommissionen i sitt förslag att den beslutar om fördelningen av fiskemöjligheterna bara i fall då en flerårig förvaltningsplan har godkänts av rådet, och bara från och med det andra året. Fördelningen under det första året fastställs inom ramen för den fleråriga förvaltningsplanen och faller inom rådets domän. Fördelningen under de följande åren blir verkligen en fråga om genomförande inom ramen för den fleråriga förvaltningsplanen och enligt de regler som fastställs i den.

Genomförandet av åtgärder som antagits genom internationella överenskommelser och införts i gemenskapens lagstiftning bör också kunna omfattas av genomförandebefogenheter.

När dessa åtgärder har antagits av en regional fiskeriorganisation, och under förutsättning att gemenskapen inte har några invändningar, blir de bindande inom gemenskapen. I det skedet kan åtgärderna inte längre ändras. Genomförandet av åtgärderna inom ramen för gemenskapens lagstiftning blir alltså en teknisk åtgärd och saknar en politisk dimension.

Innehållet i de aktuella åtgärderna är i allmänhet också av teknisk karaktär. Det förenklade förfarande som beskrivs i kommissionens förslag bör göra det möjligt för gemenskapen att snabbare genomföra de åtgärder som antagits inom de regionala fiskeriorganisationerna och sedan bidra till att stärka trovärdigheten i kommissionens agerande på internationell nivå. Europaparlamentet och rådet kommer även fortsättningsvis att få utförlig information om de resultat som uppnås inom ramen för överläggningar inom de regionala fiskeriorganisationerna, och kommer att få besked om vilka åtgärder som måste genomföras i gemenskapens lagstiftning.

I det förslag som antogs av kommissionen den 28 maj 2002 klargörs ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna och kommissionen när det gäller kontroll och efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser.

Av artikel 23 i förslaget framgår det tydligt att medlemsstaterna är ansvariga för kontroll och efterlevnad av reglerna inom den gemensamma fiskeripolitiken.

Kommissionen är enbart ansvarig för att övervaka medlemsstaternas kontroll av efterlevnaden och för att underlätta samordning och samarbete mellan medlemsstater, enligt artikel 26 i förslaget.

Förslaget innebär inte någon förändring av kommissionens och medlemsstaternas respektive roller.

Med hänsyn till ovanstående förelår kommissionen att rådet antar nya instrument som medlemsstaterna kan använda för att säkerställa en högre grad av efterlevnad av reglerna för den gemensamma fiskeripolitiken och likvärdiga nivåer på påföljderna i alla medlemsstater.

Enligt förslaget kan kommissionen också kräva att medlemsstater som underlåter att uppfylla sin förpliktelser skall betala ersättning till gemenskapen för skador eller förluster. Antagandet av sådana åtgärder faller inom kommissionens behörighet enligt artikel 211 i EG-fördraget.

(1) EGT L 184, 17.7.1999.

(2) KOM(2002) 185 slutlig.