ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2702/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Jordbruksstöd och Turkiets anslutning till EU

1. Hur mycket tror kommissionen att kostnaderna för stöd skulle öka om EU:s nuvarande jordbrukspolitik även skulle omfatta Turkiet i samband med landets anslutning till EU, och om man antar

a) att landets jordbruksproduktion inte förändras,

b) att landets jordbruksproduktion ändras genom ändrade prissubventioner i samband med att stöd och strukturstöd EU-anpassas?

2. Hur stor skulle den årliga kostnaden för Garantifonden och för strukturfonderna bli i de två olika fallen ovan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 september 2000)

För att göra en uppskattning av den extra kostnaden per år för jordbruksstöd som skulle orsakas av Turkiets anslutning till gemenskapen skulle det behövas relativt säker kännedom om tidpunkt, krav och villkor för Turkiets anslutning till gemenskapen. Dessa aspekter måste klarläggas i anslutningsförhandlingar med Turkiet, och några sådana har ännu inte inletts. Följaktligen skulle alla kostnadsberäkningar baserade på antaganden som parlamentsledamoten anger med nödvändighet vara helt hypotetiska och spekulativa. I det nuvarande stadiet av föranslutningsprocessen är kommissionen därför inte i stånd att besvara parlamentledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1602/00

från Cecilia Malmström (ELDR) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Subsidiaritetsprincipen

Till Amsterdamfördraget, vilket trädde i kraft den 1 maj 1999, bifogades ett protokoll om tillämpning av fördragets subsidiaritets- och proportionalitetsprinciper. Protokollet preciserar och fastställer ytterligare kriterier för hur dessa principer ska tillämpas och iakttas. Jag undrar om införandet av detta protokoll har lett till några förändringar i kommissionen och dess tjänstemäns arbetsrutiner (och om ja vilka förändringar har skett för att säkerställa att subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna iakttas)?

Svar från Romani Prodi på kommissionens vägnar

(6 juli 2000)

Kommissionen har anpassat sin interna organisation till behovet att beakta protokollet om tillämpning av subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen. I protokollet återges i huvudsak de ståndpunkter som intogs vid Europeiska rådets möte i Edinburgh 1992 och som kommissionen ständigt strävar efter att följa fullt ut.

Nya interna riktlinjer har sedan juli 1998 utfärdats och spridits till kommissionens olika avdelningar för att ge bättre information om hur man skall gå till väga i fråga om de anvisningar som ges i protokollet.

Dessa anvisningar har gett resultat, bland annat i form av en större precision beträffande motiveringen av gemenskapens planerade insatser när det gäller subsidiarietsprincipen och proportionalitetsprincipen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3184/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(10 oktober 2000)

Ämne: Equal-programmet

I de sammanträden som kommissionen hållit med ansvariga från de olika medlemsstaterna för Equal-programmet har kommissionen åtagit sig att lägga fram ett dokument, i vilket man fastställer riktlinjerna och formerna för partnerskapet i Equal-programmet.

1. När tror kommissionen, med tanke på att tidsperioderna inom ramen för Equal-programmet är relativt snäva, att den kommer att ha uppfyllt sitt löfte att lägga fram detta dokument, som är nödvändigt för att man skall kunna uppfylla programmets mål?

2. Vilka kriterier kommer man att följa vid tilldelningen av gemenskapsstöden, om ett partnerskapsprojekt läggs fram mellan en mål 1-region och en region utanför?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

Kommissionen är medveten om att ett korrekt upprättande av utvecklingspartnerskapen i alla medlemsstater är ytterst viktigt för att Equal-initiativet ska kunna utvecklas på ett bra sätt. Det är en fråga som diskuteras ingående både bilateralt och multilateralt inom ramen för de pågående förhandlingarna med medlemsstaterna om godkännande av utkasten till nationella gemenskapsinitiativprogram. Detta nära samarbete har redan lett till resultat i form av utarbetandet av ett dokument med frågor och svar, där det redogörs för tolkningen av vissa punkter i initiativet (bl.a. partnerskapen) och överenskommelser som rör dessa.

Det stämmer att det för vissa medlemsstater också är viktigt att ange tydliga kriterier för att fastställa typen av finansiering när det gäller ett partnerskapsprojekt mellan ett område i mål 1 och ett annat området utanför det målet. Kommissionen kommer inom de pågående förhandlingarna att verka för att pragmatiska bestämmelser införs i medlemsstaterna för att lösa detta problem.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4106/00

från Pietro-Paolo Mennea (ELDR) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Jordbrukssituationen i Puglia (Italien)

Jordbrukare demonstrerade i flera dagar i början av november i staden Barletta och i byarna i Ofantodalen mot de stora prisökningarna på drivmedel, de rekordhöga böterna för vinodlingar som bedömts vara olagliga och den 35-procentiga sänkningen av olivoljestödet.

Protesterna skapade allvarliga olägenheter för invånarna i Barletta, inte minst på grund av att man belägrade stadshuset, blockerade de viktigaste vägarna i staden och tvingade kvar ett tåg på järnvägsstationen. Tre poliser skadades också när de försökte hejda demonstranterna.

Kan dessa jordbrukare, som omfattas av mål 1, ha rätt till

- slopade sanktioner för de vinodlingar som bedömts vara olagliga, eller åtminstone en minskning till en symbolisk straffavgift, i likhet med vad som redan skett i Spanien,

- utebliven sänkning av olivoljestödet, eller om sänkningen bedöms korrekt, åtminstone en måttligare sänkning än hela 35 procent,

- sänkt pris på drivmedel som används i jordbruksverksamhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 januari 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2938/00

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Europeiska kommissionens ståndpunkt om privatiserad vattenförsörjning

I vissa medlemsstater diskuterar man livligt privatiserad vattenförsörjning. I Nederländerna håller man just nu på att utforma en lag om förbud mot privatisering av vattenförsörjningen. Vid EU:s toppmöte i Lissabon gav man begränsat stöd till förslag om avreglering/privatisering av vattenförsörjningen.

1. Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, bekräfta att man inte håller på att utarbeta några förslag om avreglering/privatisering av vattensektorn?

2. Kan kommissionen redogöra för sin ståndpunkt för att räta ut alla frågetecken beträffande var kommissionen står i frågan?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(8 november 2000)

Kommissionen fäster stor vikt vid att försörjningen av vatten av god kvalitet tryggas i hela gemenskapen. Gemenskapen har på initiativ från kommissionen antagit lagstiftning i synnerhet avsedd att garantera god vattenkvalitet.

Det är i första hand medlemsstaterna som avgör hur den allmänna vattendistributionen skall organiseras. Kommissionens uppgift är att se till att åtgärderna för att trygga vattenförsörjningen i medlemsstaterna är förenliga med gemenskapsrätten. Dessa principer lyftes fram i kommissionens nyligen framlagda meddelande om tjänster i allmänhetens intresse(1), där kommissionen framhöll att det i första hand är medlemsstaternas myndigheter på nationell, regional och lokal nivå som ansvarar för att definiera vad som skall anses vara en tjänst i allmänhetens intresse, och hur denna tjänst skall utföras.

Kommissionen kan bekräfta att den inte förbereder några lagförslag om avreglering eller privatisering av vattenförsörjningen i medlemsstaterna. Vad beträffar privatisering önskar kommissionen tillägga att artikel 295 (tidigare artikel 222) i EG-fördraget innebär en garanti för att gemenskapen förhåller sig neutral till frågan om offentligt eller privat ägande av företag. Därför föreslår eller kräver kommissionen aldrig att offentliga företag privatiseras.

(1) KOM(2000) 580 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2533/00

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Standardisering och certifiering av system för tidig riskvarning

Förbundsrepubliken Tyskland har skapat en rättslig grund för att kunna införa system för tidig riskvarning inom företag. Känner kommissionen till om även andra medlemsstater infört system av detta slag?

Anser kommissionen att det är meningsfullt att införa en standardisering och/eller certifiering av sådana system på den inre marknaden?

Tyskland har nyligen skapat en rättslig grund för att kunna införa system för tidig riskvarning. Denna har fastställts i lagen om övervakning och öppenhet inom företagsvärlden, lagen om riktlinjer för kapitalbolag och kompanier och i artikel 91.2 i aktielagen. Sedan årets början är revisorer skyldiga att upprätta en lägesrapport om huruvida det finns ett system för tidig riskvarning.

Om det finns liknande system i andra medlemsstater kan man fråga sig om det på en inre marknad för kapitalplacerare inte skulle kunna vara meningsfullt att skapa en gemensam grundval för kvaliteten och jämförbarheten hos sådana system för tidig riskvarning.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

Kommissionen känner till det tyska system som parlamentsledamoten hänvisar till. Syftet förefaller vara att förse investerare och fordringsägare med största möjliga skydd genom att ålägga företagens ledningar att rapportera om de åtgärder som vidtagits för att kartlägga risker.

Kommissionen känner än så länge inte till någon jämförbar lag i någon annan medlemsstat.

På gemenskapsnivå finns det inga motsvarande bestämmelser.

Inom ramen för handlingsplanen för finansiella tjänster har kommissionen dock inlett en undersökning om medlemsstaternas regler för företagsledning. Genom den bör kommissionen kunna få en mer exakt bild av situationen i denna fråga i samtliga medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2659/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Europeiskt förbud mot kamphundar och andra farliga hundar

Under de senaste veckorna har en liten tysk pojkes död efter att ha anfallits av en kamphund och formligen slitits i stycken, och en rad andra händelser av liknande slag, skapat så stor uppmärksamhet att innehav av kamphundar och andra farliga hundar nu underkastas ytterst stränga regler. Anser kommissionen inte att man med hänsyn till detta måste skapa enhetliga europeiska normer för ett fullständigt förbud av uppfödning, import och innehav av kamphundar, så att sådana händelser inte kommer att kunna ske inom EU i framtiden?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

Kommissionen är medveten om den fara som innehav av kamphundar innebär för människors säkerhet.

Kommissionens arbetsprogram innehåller emellertid inte för närvarande något lagförslag som syftar till att fullständigt förbjuda uppfödning, import och innehav av kamphundar på gemenskapens territorium.

I detta sammanhang anser kommissionen snarare att det är medlemsstaternas ansvar att, inom ramen för subsidiaritetsprincipen, vidta de åtgärder som är nödvändiga för hemmaopinionen, samtidigt som man följer bestämmelserna i EG-fördraget.

Även om artikel 28 i EG-fördraget förbjuder medlemsstaterna att vidta nationella åtgärder som skapar hinder för den fria rörligheten av dessa djur, ges medlemsstaterna faktiskt i artikel 30 i EG-fördraget möjlighet att vidta sådana åtgärder, om det visar sig vara berättigat för att skydda människors hälsa och liv, och under förutsättning att hindren i fråga är anpassade till det mål man vill nå och tillämpas enhetligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2525/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Korridor VIII

Kan kommissionen uppge hur långt den har kommit i utarbetandet av programmet för att genomföra korridor VIII?

Vilka åtgärder har redan vidtagits?

Vilka finansiella medel finns tillgängliga?

Vilka eventuella hinder kvarstår?

Vilken roll spelar regionen Puglia?

Svar från Loyola de Palacio på komissionens vägnar

(21 september 2000)

Kommissionen stöder starkt utvecklingen av samtliga alleuropeiska transportkorridorer genom att förhandla med de berörda parterna och vidta alla politiska, tekniska och finansiella åtgärder som är nödvändiga för att främja en mer gynnsam ram för transportverksamhet i Europa.

Kommissionen har under de senaste månaderna tillsammans med det italienska ordförandeskapet för korridor VIIII det italienska transport- och sjöfartsministeriet aktivt deltagit i arbetet med att färdigställa samförståndsavtalet för denna korridor. Syftet har bl.a. varit att hjälpa de deltagande länderna framför allt Albanien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Bulgarien, Grekland, Italien och Turkiet att enas om en slutlig kompromiss om texten i samförståndsavtalet.

I början av juli 2000 enades parterna i Rom om nästan hela texten. Om inga åsiktsändringar sker i sista minuten förväntas protokollet kunna undertecknas av de deltagande ländernas myndigheter och kommissionen inom de närmaste veckorna.

Sträckningen för intermodala korridor VIII, som beskrivs i utkastet till samförståndsavtal, omfattar en huvudlinje som kopplar samman Bari/Brindisi Durres/Vlore Tirana Cafasan Skopje Sofia Plovdiv Burgas/Varna. Dessutom omfattar korridoren vägförbindelsen Ormenion Slivengrad Burgas och Byala/Gorna Oriahovica Pleven Sofia, å ena sidan, och Cafasan Kapshtice/Kristallopigi, å andra sidan.

Så fort avtalet undertecknats kommer en första fas att inledas, som bl.a. kommer att innebära att en teknisk undersökning genomförs. Denna kommer att omfatta en beskrivning av infrastruktursituationen i korridoren och en bedömning av de prioriterade behoven

Utvecklingen av korridor VIII har redan erhållit ett betydande finansiellt stöd från gemenskapen för sektorer på biståndsländernas territorium genom programmen Phare, Obnova och, på allra senaste tid, Ispa och även från internationella finansiella institutioner och bilaterala bidragsgivare.

Betydelsen av korridor VIII har också understrukits inom ramen för den stabilitetspakt för sydöstra Europa som instiftades i juni 1999 i vilken kommissionen deltar aktivt. Vid den konferens för bidragsgivare till denna pakt om ägde rum i Bryssel i slutet av mars 2000, identifierades flera projekt längs korridor VIII som prioriterade för omedelbara åtgärder. Följaktligen bör dessa projekt genomföras i praktiken inom några månader.

Regionen Puglia kan (precis som andra lokala myndigheter som berörs av utvecklingen av korridor VIII) delta i utvecklingen av denna korridor genom den italienska regeringens företrädare i enlighet med samförståndsprotokollet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2897/00

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Trädamm och direktivet om carcinogener

Genom rådets direktiv 1999/38/EG(1) av den 29 april 1999 om ändring för andra gången av direktiv 90/394/EEG(2) om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet samt utvidgning av direktivet till mutagena ämnen betecknas damm från hårda träslag generellt som carcinogent (klart cancerframkallande).

Den österrikiska träförädlingsindustrin och med den träförädlingsindustrin annorstädes i Europa har alltid vänt sig mot denna tolkning, i och med att den för det första alltid varit övertygad om att damm från obehandlat trä är ofarligt för arbetstagarnas hälsa och för det andra för att begreppet damm från hårda träslag är alltför omfattande och oklart. Alla studier som legat till grund för detta beslut har koncentrerat sig på damm från trä.

Tack vare en flerårig studie som gjorts av det tyska cancerforskningsinstitutet i Heidelberg och som numera finns tillgänglig har det framgått att det inte är dammet från obehandlat trä, särskilt från ek och bok, som är cancerframkallande utan damm från trä som förorenats med vissa kemikalier.

Känner kommissionen till att den vetenskapliga grunden för rådets direktiv 1999/38/EG av den 29 april 1999 om ändring för andra gången av direktiv 90/394/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet kullkastats av en studie som utförts av den tyska organisationen Berufsgenossenschaft Holz?

På vilket sätt tänker kommissionen reagera på resultaten från denna studie?

(1) EGT L 138, 1.6.1999, s. 66.

(2) EGT L 196, 26.7.1990, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Rådets direktiv 1999/38/EG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet samt utvidgning av direktivet till mutagena ämnen omfattar arbete som innebär exponering för damm från hårda träslag enligt förslaget från Vetenskapliga kommittén för yrkeshygieniska gränsvärden.

Kommissionen känner till den nya undersökning som gjorts av det tyska cancerforskningscentrumet (Deutsche Krebsforschungszentrum) i Heidelberg. En vetenskaplig expert från Holz-Berufsgenossenschaft redogjorde i juni 2000 för denna undersökning, som sedan diskuterades ingående inom Vetenskapliga kommittén.

Det finns rön som tyder på att trädamm inte är den enda orsaken till tumörer i näsan hos försöksdjur, men dessa rön betraktas som preliminära. Vetenskapliga kommittén har begärt ytterligare information från den berörda forskaren, främst avseende den nya utvärderingen av det inflammatoriska förloppet. Efter att ha mottagit dessa kompletterande uppgifter kommer kommissionen att fatta beslut om en eventuell omprövning av frågan om carcinogeniteten hos damm från olika träslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1547/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(18 maj 2000)

Ämne: Mikrofinansiering och minskad fattigdom

Kan kommissionen ange vilka medel EU anslagit för att man skall utöka mikrofinansieringen som en del i bekämpningen av fattigdom?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1547/00 och E-1609/00 ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(12 juli 2000)

Kommissionen spelar en aktiv roll när det gäller att finansiera åtgärder inom detta område. Enligt en undersökning som gjordes förra året uppskattas finansieringsåtaganden på totalt 214 miljoner euro ha ingåtts för mikrofinansieringsprojekt, inbegripet åtgärder som utförs av icke-statliga organisationer, under perioden 19951999. Detta är emellertid en uppskattning. Summan kan vara betydligt högre, eftersom mikrokredit är en integrerad del av många olika åtgärder, särskilt inom ramen för landsbygdsutvecklingsprojekt och åtgärder som är inriktade på kvinnor. Beträffande faktiska årsvisa utbetalningar kan kommissionen för tillfället dessvärre inte redovisa några exakta siffror.

Kommissionens strategi på detta område ses för närvarande över. Med utvärderingar av insatser på mikrokreditområdet som grund har kommissionen inlett ett arbete med att ompröva sin hittillsvarande ansats. Detta är en följd av den pågående debatten i givarsamfundet om den så kallade mikrofinansieringsrevolutionen. 1998 offentliggjorde kommissionen ett meddelande till rådet och kommissionen beträffande mikrofinansiering och minskad fattigdom(1) samt riktlinjer för metodik.

I den nya strategin framhålls vikten av att man på ett mera integrerat och hållbart sätt riktar in sig på olika ekonomiska behov hos befolkningsmajoriteten och inte bara ser till kreditaspekten, vilken förut betonades i mikrokreditprogrammen. Tidigare ledde denna aspekt oftast till ineffektiva insatser, snedvridning av marknaden och utbredning av en låntagarkultur, utan märkbara eller hållbara effekter när det gäller fattigdomsminskning. I det nya perspektivet bör man särskilt uppmärksamma institutionell förstärkning av och kapacitetsuppbyggnad inom institutioner för mikrofinansiering och icke-statliga organisationer som är verksamma inom mikrofinansiering, i syfte att stödja deras professionalisering och institutionalisering.

Det övergripande reformpaket, slutligen, som antogs av kommissionen den 16 maj rörande förvaltningen av biståndet till tredje land väntas komma att få positiva effekter vad gäller effektiviteten och snabbheten i behandlingen av finansieringsärenden, däribland ärenden som gäller mikrokredit.

(1) KOM(1998) 527 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2799/00

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Tibet och de europeiska företagen AGIP:s och BP Amocos deltagande i Kinas utvinning av tibetansk olja

China National Petroleum Corporation (CNPC) har börjat bygga en gasledning som skall transportera gas från Tsaidam i Tibet till Lanzhou. CNPC är ett statligt monopol som har ensamrätt på utvinning av olja och gas i Tibet. CNPC:s italienska partners är AGIP petroleum, brittiska BP Amoco och Enron.

Vad har kommissionen för uppgifter om AGIP:s och BP Amocos deltagande i detta kinesiska projekt för att ta i besittning och utnyttja de tibetanska naturtillgångarna, och framför allt om projektets omfattning? Anser kommissionen att genomförandet av detta projekt skulle innebära en ännu större inflyttning av kinesiska nybyggare till Tibet och förmodligen skulle medföra miljöskador, och att man därför borde avråda från eventuellt deltagande av företag från EU? Har kommissionen uppgifter om de eventuella diskussionerna om projektet mellan de inblandade europeiska företagen och den tibetanska exilregeringen? Anser kommissionen att genomförandet av detta kinesiska projekt i Tibet är oförenligt med principerna om Tibets självstyre, miljöskydd, hållbar utveckling och respekt för mänskliga rättigheter, mål som EU har uttalat och satt upp som riktlinjer för sina externa åtgärder?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(18 september 2000)

Kommissionen har tagit ställning för att den kulturella, språkliga och religiösa identiteten i den självstyrande regionen Tibet skall bevaras. Denna fråga har tagits upp flera gånger inom dialogen om mänskliga rättigheter mellan EU och Kina och inom ramen för den politiska dialogen med regeringen i Peking. Kommissionen strävar också efter att främja en hållbar utveckling genom sitt samarbetsprogram med Kina och för en dialog med Kina om globala miljömålsättningar, särskilt när det gäller den biologiska mångfalden.

Kommission känner till rapporterna i media om att europeiska företag har för avsikt att delta i Kinas oljeindustri och petrokemiska industri. Kommissionen är också medveten om den oro som finns över hur prospekteringen i Tibet kommer att påverka miljön. Kommissionen har dock varken medel för eller behörighet att påverka investeringsbeslut som enskilda europeiska företag fattar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2456/00

från Graham Watson (ELDR) till rådet

(24 juli 2000)

Ämne: Fallet William Shaiboub

Måndagen den 5 juni 2000 dömdes den kristne kopten William Shaiboub till 15 års straffarbete för mordet på två män i byn El-Kosheh i Egypten i augusti 1998. Gripandet av William Shaiboub följde på det urskillningslösa tillfångatagandet av över 1 000 kopter i slutet av augusti och september 1998. Många av dessa, inklusive William själv, torterades, och de fotografiska bevisen för detta läcktes ut till väst. De enda åklagarvittnena mot William Shaiboub tog snabbt tillbaka sina utsagor och sade att de enbart hade medgivit hans skuld under tvång. Dessutom blev William Shaiboubs rättegång uppskjuten vid flera tillfällen, vilket ledde till omfattande spekulationer om att domen mot honom skulle vara avsiktligt fördröjd för att invänta en tidpunkt då omvärldens uppmärksamhet skulle ha riktats åt annat håll.

Känner rådet till domen mot William Shaiboub?

Vad för slags framställningar på hans vägnar har man för avsikt att göra till de egyptiska myndigheterna?

Svar

(20 november 2000)

Inom rådet har man diskuterat den ökning av sekteristiska våldsdåd som drabbat den koptiska befolkningsgruppen i övre Egypten, i synnerhet i El-Khosheh. Rådet känner till att William Shaiboub den 5 juni dömdes till 15 års straffarbete för mord på två män i El-Khosheh i augusti 1998. Han överklagade sin dom den 12 juni. Rådet fortsätter att följa detta fall mycket noga.