ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3838/98

från Antoni Gutiérrez Díaz (GUE/NGL) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Köp av fotbollsspelare

I synnerhet inom fotbollen uppgår priserna för köp av proffsspelare till astronomiska belopp. Denna verksamhet har dessutom utvecklats till en spekulationsmetod som begränsar den fria rörligheten för fotbollsspelare inom Europeiska unionen.

Vad har kommissionen för avsikt att göra för att rätta till ovannämnda situation?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(27 januari 1999)

Efter domstolens dom i Bosman-målet(1) den 15 december 1995 är det förbjudet att begära ersättning för andra kostnader än utbildningskostnader när en professionell fotbollsspelare från gemenskapen byter klubb inom EES-området efter anställningsavtalets utgång. Domstolen uttalade sig inte om betalning av ersättning i andra fall. Exempel på sådana andra fall är spelare som inte kommer från gemenskapen, spelare som byter klubb under avtalstiden och byte av klubb inom samma stat.

Kommissionen övervakar att Bosman-domen följs. Kommissionen anser bland annat att FIFA:s och UEFA:s system för internationella spelarövergångar under andra omständigheter än dem som omfattas av domen kan strida mot artikel 85 i EG-fördraget. Samma sak gäller för FIFA:s krav att nationella fotbollsförbund skall införa nationella system för spelarövergång.

Kommissionen inser behovet av att uppmuntra rekrytering och utbildning av unga fotbollsspelare och har efter Bosman-domen uppmanat ansvariga organisationer att skapa ett alternativ till det internationella systemet för spelarövergång. Eftersom inget godtagbart förslag lagts fram, sände kommissionen den 15 december 1998 ett klagomål till FIFA. Kommissionen vill på detta sätt se till att alla system för spelarövergångar avskaffas där den utbetalda ersättningen inte står i proportion till de faktiska utbildningskostnaderna. Kommissionen har nämligen erhållit flera klagomål om dessa system och hoppas kunna förmå FIFA att skapa ett system som är förenligt med EG-fördraget och samtidigt tillgodoser behovet av att utbilda unga fotbollsspelare.

(1) Mål C-415/93, REG 1995, s. I-4921.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1942/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: Gemenskapens miljöskyddsbestämmelser kränks genom att vindkraftverk byggs i Alto Sannio

I området Alto Sannio (provinsen Benevento) i Italien håller man på att bygga en anläggning med cirka 600 vindkraftverk. Trots att det är ett område som skall vara föremål för nyplantering och för vilket Europeiska gemenskapen redan hade avsatt medel för att bevara landskapets och naturens skönhet och genomföra ett område för bergsturism, har regionen Kampanien genom andra gemenskapsbidrag planerat utbyggnaden av vissa kraftledningar som delvis går genom jord och delvis via luft och som skall leda energi i ENEL:s nät. Det är rimligt att anse att detta kraftverk har planerats utan någon som helst respekt för de gemenskapsdirektiv som rör återhämtning för samt skydd och uppvärdering av området vad gäller landskap, miljö, historia och arkeologi. De negativa följderna av dessa arbeten är tydliga: raserade klippor, förstörda källor, miljontals kubikmeter med sopor som kastats uppe i bergen, utgrävningar i områden med naturlig risk för jordskred. Dessutom har man inte låtit den allmänna opinionen delta på det sätt som uttryckligen föreskrivs i rådets direktiv EEG nr 85/337 (1) av den 27 juni 1985.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta svara på följande:

1. Är det inte ett enormt slöseri att tilldela gemenskapsmedel för inbördes oförenliga projekt i samma område?

2. Är inte genomförandet av detta vindkraftverk, hur angeläget det än är att skapa en källa till alternativ och förnybar energi, resultatet av en oövertänkt politik som kan orsaka en oåterkallelig ekologisk katastrof med allvarliga följder för flora och fauna?

3. Går det inte att fastställa villkoren för inledandet av ett förfarande för överträdelse mot den italienska staten för bristfälligt genomförande av och bristande respekt för gemenskapsdirektiven på området miljöskydd och skydd av territoriet?

Svar avgivet av Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0837/98

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: TV-programinnehåll och yttrandefrihet

I Finland finns det fyra självständiga TV-kanaler som är journalistiskt oberoende av den finska staten. En av dessa (Oy Yleisradio Ab) har - med journalistiska målsättningar och utan sponsring - producerat en programserie som syftar till att främja försäljningen av finska produkter. Kommissionen har översänt en skrivelse till det finska trafikministeriet, i vilken produktion av sådana program förbjuds.

Med detta kränker kommissionen journalisternas yttrandefrihet och blandar sig i TV-programmens innehåll. Anser kommissionen att dess tjänstemän har handlat korrekt i denna fråga och på vilket fördrag grundar den i så fall sin motivering?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3587/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Greklands undantag från tillämpning av direktiv 98/18/EG

Enligt direktiv 98/18/EG(1) om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg skall man genomföra större ombyggnationer på fartyg som den 1 oktober 2000 är över 27 år gamla i syfte att öka säkerheten. Fartyg som seglar under grekisk flagg och särskilt de som uteslutande seglar mellan grekiska hamnar beviljas undantag då de tas ur trafik innan de blir 35 år gamla.

Kan kommissionen i samband med detta svara på följande:

1. Varför är grekiska fartyg som seglar mellan grekiska hamnar, och som inte skall byggas om, en mindre risk än fartyg från andra medlemsstater, som ju skall byggas om?

2. Tror inte kommissionen att det är risk för att de fartyg vars ombyggnad inte är fullständig och med vilka man bedriver passagerartrafik i medlemsstaterna kommer att säljas till grekiska redare för att användas på rutter mellan grekiska hamnar?

3. Har Grekland skickat en fullständig förteckning till kommissionen över alla existerande passagerarfartyg som undantas från ovannämnda direktiv i enlighet med artikel 6.3 g?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(7 januari 1999)

1. Kommissionen har ingen anledning att tro att passagerarfartyg som seglar mellan grekiska öar utgör en mindre risk än passagerarfartyg som används för inrikes resor i andra medlemsstater. Bestämmelsen i artikel 6.3 g i rådets direktiv 98/18/EG, som innebär att ett begränsat antal existerande grekiska passagerarfartyg undantas från vissa uppgraderingskrav i direktivet, är motiverad med hänsyn till den socio-ekonomiska sammanhållningen. Till skillnad från andra medlemsstater har Grekland också infört en åldersgräns på 35 år för passagerarfartyg som används för inrikes resor. Eftersom uppgraderingskraven i direktivet medför omfattande ombyggnationer och betydande investeringar, anses det inte ekonomiskt hållbart att kräva en sådan uppgradering av fartyg som har en återstående livslängd på mindre än åtta år.

2. Kommissionen tror inte att det finns någon risk för att passagerarfartyg som inte uppfyller uppgraderingskraven i direktivet skulle kunna säljas till grekiska redare för att användas på rutter mellan grekiska hamnar. Denna risk utesluts genom att undantaget i artikel 6.3 g begränsas till existerande passagerarfartyg som redan före den 1 januari 1996 användes enbart för inrikes resor i Grekland, eller som överfördes till sådan inrikes trafik innan direktivet trädde i kraft.

3. I enlighet med artikel 6.3 g har Grekland till kommissionen överlämnat en förteckning över existerande passagerarfartyg som uppfyller villkoren för undantag i artikel 6.3 g. Denna förteckning kommer inom kort att offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

(1) EGT L 144, 15.5.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3850/98

från Sören Wibe (PSE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Materialet "Glasskriget"

Kan kommissionen redogöra för utgifterna för produktionen, tryckningen och distributionen m.m. av materialet "Glasskriget". I hur stor upplaga har "Glasskriget" tryckts på de olika språken?

Planerar kommissionen ytterligare informationsinsatser av denna typ inriktad gentemot de yngre ungdomsgrupperna?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(5 mars 1999)

Produktionskostnaderna för materialet "Glasskriget" uppgår till totalt 181 970 euro. Kostnaderna för distribution på begäran i de enskilda medlemsstaterna ingår i arbetet vid kommissionens representationskontor och kan inte beräknas. Materialet har tryckts i följande upplaga på de olika språken: danska 14 650, tyska 97 530, engelska 136 100, grekiska 10 900, franska 112 100, italienska 31 520, nederländska 43 050, spanska 47 000, portugisiska 33 400, finska 5 500 och svenska 7 250.

Kommissionen får många förfrågningar om informationsmaterial om gemenskapen för användning i skolorna. Den har för närvarande inga planer på att utarbeta material av samma typ som "Glasskriget".
SKRIFTLIG FRÅGA E-3586/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Införlivande av direktiv 92/44/EEG i grekisk lagstiftning

Enligt presidientdekret 121/FEK A 103/15.5.98 har direktiv 92/44/EEG(1) om öppna nät för förhyrda förbindelser införlivats med den grekiska lagstiftningen.

Då det verkar som om kommissionen tvivlar på att ovannämnda direktiv har införlivats korrekt, ombes den svara på följande:

1. Anser kommissionen att Grekland har införlivat ovannämnda direktiv felaktigt eller ofullständigt?

2. Har andra medlemsstater haft liknande problem med att införliva direktiv 92/44/EEG?

3. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att varje enskild medlemsstat skall införliva ovannämnda direktiv korrekt?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(14 januari 1999)

Rådets direktiv 92/44/EEG om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser behandlar harmonisering av villkoren för öppen och effektiv åtkomst till och användning av de förhyrda förbindelserna i allmänt tillgängliga telenät och tillgången i gemenskapen på ett minimiantal förhyrda förbindelser med harmoniserade tekniska egenskaper.

1. Den 4 juni 1998 anmälde de grekiska myndigheterna till kommissionen presidentdekret 121 av den 15 maj 1998 som syftar till att införliva direktivet. Dekretet anmäldes som följd av en dom från EG-domstolen i juli 1995 som sade att Grekland inte hade uppfyllt sina förpliktelser i enlighet med EG-fördraget genom att underlåta att inom den föreskrivna tiden (senast den 5 juni 1993) sätta i kraft den lag som krävdes för att den grekiska lagstiftningen skulle överensstämma med direktivet.

Även om Grekland har anmält ovanstående presidentdekret, anser kommissionen att det krävs fler åtgärder för att uppnå full överensstämmelse med direktivet. Kommissionens bedömning vilar i stor utsträckning på att det i den grekiska lagstiftningen saknas krav som skulle säkerställa att ett kostnadsredovisningssystem införs och används, vilket krävs i direktivet.

2. Den 25 november 1998 antog kommissionen en fjärde rapport om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet(2). I rapporten beskrivs de återstående problemen i fråga om att genomföra denna lagstiftning i medlemsstaterna, vilket omfattar att medlemsstaterna skall utforma och införa kostnadsredovisningssystem för tillhandahållande av förhyrda förbindelser. Rapporten finns på följande Internet-adress: http//www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy och http//www/europa.eu.int/comm/dg4/lawliber/libera.htm.

3. Kommissionen granskar fortlöpande de anmälda nationella åtgärder som syftar till att införliva direktiven, och utvärderar genomförandet av gemenskapens lagstiftning på telekommunikationsområdet för att kontrollera att medlemsstaterna uppfyller kraven i harmoniseringsdirektiven. Om en medlemsstat inte helt och hållet uppfyller kraven i direktiven, inleder kommissionen överträdelseförfaranden i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget. Två sådana förfaranden pågår för närvarande mot två medlemsstater som inte uppfyller kraven i direktivet.

(1) EGT L 165, 19.6.1992, s. 27.

(2) SEK(98) 1981.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3944/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Lokala projekt inom ramen för Agenda 21 Lokala projekt inom ramen för Agenda 21

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att stödja utbyte av information och erfarenheter vad gäller planer på lokala projekt inom ramen för Agenda 21?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(1 mars 1999)

Kommissionen har under flera år aktivt stött utbyte av information och erfarenhet om det lokala projekt inom ramen för Agenda 21. Verksamheten omfattar allt från policy-utveckling till ekonomiska bidrag till verksamhet som studier, projekt, konferenser och publikationer.

Meddelandet "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram"(1) bekräftar ytterligare kommissionens engagemang på detta område. Särskilt viktiga är åtgärderna 19, 20 och 23 som fastställer framtida prioriteringar i förhållande till utbytet av erfarenhet och den lokala verksamheten inom ramen för Agenda 21.

Exempel på tidigare verksamhet som kommissionen har bedrivit på detta område inkluderar expertgruppen för stadsmiljö och projektet om en hållbar utveckling i städerna (det resulterade i en rapport om en hållbar utveckling i städerna och en handledning för bra metoder som beskriver lokala projekt inom ramen för Agenda 21 och ger praktiska exempel); kampanjen för hållbar utveckling i europeiska städer, som startades för att främja och stödja lokala myndigheter i arbetet för att uppnå hållbarhet på lokal nivå genom lokala projekt inom ramen för Agenda 21; europeiska och regionala konferenser (inklusive Aalborg 1994, Lissabon 1996, Åbo och Sofia 1998, Sevilla och Haag 1999) samt en databas om bra metoder för stadsförvaltning och hållbarhet som riktar in sig på att upplysa om hur städer kan förvaltas på ett mer hållbart sätt.

(1) KOM(98) 605.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3250/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(20 oktober 1998)

Angående: Livsmedelshjälp till Ryssland

EU har för avsikt att sända livsmedelshjälp till Ryssland för att hjälpa landet att täcka sitt behov av livsmedel. Enligt de uppgifter som offentliggjorts kommer hjälpen främst att bestå av animaliska produkter (kött och mjölk) och spannmål. Produkter från Medelhavsländerna som till exempel frukt, grönsaker och olivolja kommer enligt planerna inte att ingå i sändningarna eller kommer, i den mån de ingår, att utgöra en mycket begränsad del av hjälpen.

Eftersom frukt, grönsaker och olivolja ur medicinsk synvinkel är mycket viktiga med tanke på en balanserad kost, och eftersom Ryssland dessutom utgör en av de största marknaderna för grekiska jordbruksprodukter, i synnerhet citrusfrukter (35 % av apelsinexporten går till Ryssland) och det faktum att denna marknad nu är stängd och att detta redan har konsekvenser - vill jag fråga kommissionen om den ämnar vidta åtgärder för att se till att livsmedelshjälpen till Ryssland i jämlikhetens namn också kommer att bestå av produkter från Medelhavsländerna, som till exempel citrusfrukter, grönsaker och olivolja?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(11 november 1998)

Kommissionen har inte mottagit någon officiell begäran från Ryssland, vare sig om livsmedelsbistånd eller om humanitärt bistånd. Gemenskapen har således inte fattat något beslut i frågan. Kommissionen följer dock uppmärksamt livsmedelssituationen i Ryssland.

Om kommissionen skulle få en begäran om sådant bistånd skulle den noggrant pröva denna. Det är ännu för tidigt att diskutera vilka produkter som skulle ingå i en eventuell biståndsåtgärd. Det är också för tidigt att lämna några upplysningar eller ha någon uppfattning om urvalet produkter som skulle levereras i händelse av ett program för livsmedelsbistånd till Ryssland. Detta skulle dessutom vara beroende av innehållet i en eventuell rysk begäran.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4060/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Bioteknikföretag

Kan kommissionen uppge hur många bioteknikföretag som är registrerade i varje medlemsland och vilka som är små och medelstora företag respektive stora företag samt vilka som är börsnoterade?

Är det också möjligt att få uppgift om hur många bioteknikprodukter som vart och ett av dessa företag har fått licens för och hur många som för närvarande är ute på marknaden?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(26 februari 1999)

Enligt de senast tillgängliga uppgifterna fanns det 1997 totalt 942 bioteknikföretag i gemenskapen(1). De företagstyper som omfattas av denna siffra är nystartade företag (med 1-49 anställda och grundade 1997), små företag (med 1-49 anställda och grundade 1997), medelstora företag (med 50-149 anställda) samt stora företag (med 150-500 anställda).

Fördelningen mellan medlemsstaterna såg ut på följande sätt:

>Plats för tabell>

Siffrorna för små och medelstora företag visar att biotekniksektorn är en dynamisk sektor i gemenskapen.

För närvarande är 61 europeiska bioteknikföretag noterade på olika börser(2) i Europa (London Stock Exchange, EASDAQ, Nouveau Marché) och i Nordamerika (NASDAQ). Det är omöjligt att säga för hur många bioteknikprodukter vart och ett av dessa företag har fått licens, eller hur många av dessa produkter som finns på marknaden. Tabellen nedan visar dock antalet patent som Europeiska patentkontoret (EPO) beviljat europeiska företag under 1997(3).

>Plats för tabell>

År 1997 beviljades europeiska företag totalt 681 patent, vilket kan jämföras med 728 år 1996, 673 år 1995 och 726 år 1994.

En annan indikator är antalet produkter som släppts ut på marknaden inom ramen för Europeiska gemenskapens lagstiftning. År 1997 godkände Europeiska byrån för läkemedelsgranskning (EMEA) 22 produkter, varav 11 kan anses vara rent biotekniska produkter. Ingen av dessa produkter har dock utvecklats av europeiska företag(4). Av de produkter som godkänts inom ramen för direktiv 90/220/EEG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön(5) härrörde 16 av 18 från europeiska företag (den 9 november 1998). Inom ramen för förordningen om nya livsmedel anmäldes 5 av 8 produkter i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) 258/97(6) av europeiska företag.

(1) Ernst & Young, 1998: European Life Sciences 98: Continental Shift, s. 3. Inga uppgifter för Grekland och Luxemburg ingår.

(2) Ernst & Young, 1998: European Life Sciences 98: Continental Shift, s. 11.

(3) Källa: Europeiska patentkontoret, januari 1999. Patenttyper som ligger till grund för siffrorna: A0IG (hortikultur), A01H (nya växter), A61K (preparat för medicinskt bruk och tandläkarbruk samt toalettartiklar), C12N (mikroorganismer eller enzymer), C12P (jäsning eller enzymförbrukande processer), C12Q (mätnings- eller försöksprocesser, där enzymer eller mikroorganismer ingår).

(4) Källa: Ernst & Young, 1998: European Life Sciences 98: Continental Shift.

(5) EGT L 117, 8.5.1990.

(6) EGT L 43, 14.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3881/98

från Livio Filippi (PPE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Skydd för parmaskinka

Har kommissionen införskaffat närmare upplysningar om den dom som avkunnats av appellationsdomstolen i London, nämligen att det ärende som anhängiggjorts av konsortiet för parmaskinka är obefogat? Konsortiet protesterade mot att skinka som skivats och förpackats utanför produktionsområdet säljs under beteckningen parmaskinka.

De europeiska institutionerna understryker i allt högre grad att kvalitet måste betraktas som en konkurrensfaktor när det gäller europeiska livsmedel. Hur ämnar kommissionen agera för att bidra till en lösning på konflikten mellan konsortiet för parmaskinka och de brittiska myndigheterna och för att skydda kvaliteten och namnet på parmaskinka?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 januari 1999)

Kommissionen känner till den dom som parlamentsledamoten nämner och som avkunnades i målet "Consorzio del prosciutto di Parma v. ASDA Food Store Ltd and Hygrade Foods Ltd" och har i detalj studerat innehållet.

Ärendet gäller rätten att utanför ursprungsområdet utan konsortiets överinseende skiva parmaskinka som omfattas av en skyddad ursprungsbeteckning. Detta bryter emot de bestämmelser som anges, på vissa villkor, i kravspecifikationen för den benämning som registrerats på gemenskapsnivå.

Kommissionen är villig att uttala sig om den dom som parlamentsledamoten nämner om det skulle framställas en begäran om förhandsavgörande till domstolen med befintliga rättsmedel i enlighet med Förenade kungarikets interna rättsordning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3639/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Livsmedelsbistånd till Ryssland

Har kommissionen, i samband med förberedelserna av ett livsmedelspaket som skall skickas som bistånd till Ryssland, övervägt att skicka med fryst pelagisk fisk som EU för närvarande har mycket svårt att exportera?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(12 januari 1999)

Kommissionen har inte för avsikt att låta fisk ingå i programmet för livsmedelsleveranser till Ryssland, eftersom den ryska regeringen inte har begärt detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2557/98

från ( Hanja) Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Förenade kungarikets karantänslagar

Stämmer det att Storbritannien fortfarande håller fast vid kraven på sex månaders karantän för husdjur som följer med arbetstagare från övriga delar av Europeiska unionen (personer som fått arbete i Förenade kungariket och som bor där)?

Stämmer det att Förenade kungariket tillåter införsel av hundar och katter för kommersiella ändamål under förutsättning att djuren åtföljs av friskintyg och identifiering med mikrochips samt att de är rabiesvaccinerade och att det tagits blodprov på dem?

Känner kommissionen till varför en sådan skillnad görs och står denna skillnad i överensstämmelse med den europeiska lagstiftningen?

Är kommissionen beredd att anmoda regeringen i Förenade kungariket att avskaffa denna främmande och djurfientliga diskriminering så att husdjur som förklarats vara friska utan problem kan tas med till Förenade kungariket?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3846/98

från José Valverde López (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Införlivandet av direktiv om bortskaffande av polyklorerade bifenyler och polyklorerade terfenyler (PCB/PCT)

Direktiv 96/59/EG(1) om bortskaffande av polyklorerade bifenyler och polyklorerade terfenyler (PCB/PCT) skulle införlivas i medlemsstaternas lagstiftning senast i mars 1998.

Hur långt har medlemsstaterna kommit när det gäller införlivandet av direktivet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

Åtta medlemsstater (Belgien, Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Finland och Sverige) har till kommissionen överlämnat texter rörande åtgärder för införlivande av rådets direktiv 96/59/EG av den 16 september 1996 om bortskaffande av polyklorerade bifenyler och polyklorerade terfenyler (PCB/PCT). Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget mot de sju medlemsstater som inte har överlämnat texter om sina åtgärder för direktivets införlivande.

(1) EGT L 243, 24.9.1996, s. 31.