SKRIFTLIG FRÅGA E-2306/98

från Helwin Peter (PSE) , Hiltrud Breyer (V) och Doris Pack (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Lagstiftning om äktenskap, familj, barn och skilsmässa i EU-medlemsstaterna

1. Antalet äktenskap mellan personer från olika EU-länder ökar. I alla medlemsstater gäller olika äktenskaps- och familjelagstiftning som ännu inte erkänns ömsesidigt och därför begränsar EU-medborgarnas fria rörlighet på ett betydande sätt. I Tyskland går det inte att gifta sig utan att det exempelvis företes ett intyg om härstamning. En fransk brud kan emellertid endast få ett intyg om ursprung i sitt hemland. På EU-nivå finns det inga bestämmelser om erkännande av detta dokument som likvärdigt. Konsekvensen är mycket stora administrativa kostnader. Hur har kommissionen hittills tagit itu med den problematik som olika äktenskaps- och familjelagstiftning utgör? Vilka resultat har kommissionen kommit fram till?

2. Skilsmässa mellan två EU-medborgare erkänns inte heller av andra medlemsstater. Ett tysk-italienskt gift par som skilt sig i Tyskland betraktas inte automatiskt som skilt i Italien. Gemensamma barn bär oåterkalleligen faderns namn. Detta kan leda till problem om barnet lever med sin mor och hon på nytt antar sitt flicknamn, det vill säga ett annat namn än barnets. Vilka möjligheter ser kommissionen när det gäller att få till stånd ett ömsesidigt erkännande av de olika lagstiftningarna i medlemsstaterna?

3. Tjänstemännen vid folkbokföringsmyndigheterna saknar ofta kunskap om lagstiftningen i en annan medlemsstat. De europeiska folkbokföringsmyndigheterna anger att de har ett stort behov av sakkunskap. I vad mån anser kommissionen det motiverat att utarbeta en EU-informationsbroschyr och att införa särskilda fortbildningsmöjligheter? Är kommissionen beredd att stödja sådana erbjudanden ekonomiskt?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(8 oktober 1998)

1. Kommissionen har inte tagit några initiativ vad gäller materiella bestämmelser inom familjerätten. När Amsterdamfördraget träder i kraft kommer kommissionen att vid behov kunna ta initiativ inom detta område.

2. Vad beträffar erkännande av skilsmässodomar i andra medlemsstater kan nämnas att rådet (rättsliga och inrikes frågor) nyligen antagit en konvention om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål (kallad "Bryssel II-konventionen"). I konventionen, som ännu inte ratificerats av medlemsstaterna, föreskrivs i synnerhet att inget särskilt förfarande behövs för att uppdatera uppgifter om civilstånd i relevanta register i en medlemsstat på grundval av en dom på äktenskapsskillnad meddelad i en annan medlemsstat. Konventionen innehåller däremot inga bestämmelser huruvida gemensamma barn skall få faderns eller moderns efternamn, utan denna fråga får avgöras enligt de internationellt privaträttsliga regler som tillämpas av den domstol där målet anhängiggjorts.

3. Det är först och främst medlemsstaternas ansvar att informera sina respektive folkbokföringsmyndigheter. Kommissionen kan dock inom ramen för Grotius-programmet ge ekonomiskt stöd till projekt som lämnas in av rättstillämpare och som har till syfte att öka dessas kunskap om rättssystemet i andra medlemsstater.