SKRIFTLIG FRÅGA E-2008/01

från Renato Brunetta (PPE-DE) till kommissionen

(6 juli 2001)

Ämne: Operativa ledningssystem för försörjningen med naturgas till den europeiska marknaden som helhet

Enligt uppgifter i Europeiska investeringsbankens undersökning The Western European Gas Market, 1996 (Den västeuropeiska gasmarknaden, 1996), kommer den europeiska marknadens beroende av externa källor att öka från 31 procent år 1995 till 45 procent år 2010.

Leverans av dessa kvantiteter kräver ett system med diversifierade, långsiktiga leveransavtal och ett optimalt utnyttjande och byggande av rörledningar som gör det möjligt att transportera den levererade gasen till konsumentmarknaden. I samband med projekteringen av dessa lösningar måste frågan om gastransportnätens operativa ledning betraktas som ett strategiskt problem på högsta nivå.

Vilka initiativ har kommissionen tagit, eller har kommissionen för avsikt att ta för att garantera högsta tänkbara reliability and dependability när det gäller försörjningen med naturgas från källor som ligger utanför Europeiska unionens territorium (som kommer att bli de dominerande) och framför allt, vilka är de organisationsformer som leverantörer och transportörer vill inrätta för att på operativ nivå möta problemet att dämpa effekterna av de allvarliga katastrofer som skulle kunna ske i anläggningarna för transport av naturgas eller som ett resultat av att producentländerna blockerar leveranserna?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Gemenskapens efterfrågan på naturgas väntas öka under de kommande decennierna medan gemenskapens inhemska produktion av gas på medellång till lång sikt väntas minska. Gemenskapens beroende av gaskällor utanför Europa väntas således öka under närmaste 2030 åren.

På grund av den allt större efterfrågan på importerad gas krävs starka politiska förbindelser och bra transportförbindelser med leverantörsländer utanför gemenskapen och en diversifierad försörjning. I kommissionens grönbok Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning(1) behandlas centrala strategiska frågor angående gemenskapens försörjningstrygghet, bland annat möjliga geopolitiska konsekvenser av den väntade ökningen av beroendet av import från gasleverantörer utanför EU, till exempel Algeriet och Ryssland.

Det bör påpekas att kontinuiteten i leveranserna från tidigare Sovjetunionen och sedan Ryssland, som är den största externa leverantören av gas till gemenskapen, har varit exemplarisk under de senaste 25 åren, och att förstärkt tekniskt och politiskt samarbete med leverantörer utanför gemenskapen är av ömsesidigt strategiskt intresse på lång sikt.

Det bästa sättet för att minska eller hantera geopolitiska risker och garantera Europas försörjningstrygghet baseras på frihandel, integrering av öppna marknader och ett intensivare samarbete med leverantörer utanför gemenskapen och transitländer. En ömsesidig integrering och ett öppnande av alla marknadsled kommer också att innebära att man kan locka till sig det kapital som krävs för de nödvändiga investeringarna i produktions- och transportinfrastruktur.

På toppmötet mellan Europeiska unionen och Ryssland i Paris den 30 oktober 2000 kom man överens om att inleda en regelbunden dialog i energifrågor mellan gemenskapen och Ryssland för att möjliggöra framsteg när det gäller utformning av och arrangemang för partnerskapet mellan unionen och Ryssland på energiområdet. Det övergripande syftet är att förbättra relationerna på energiområdet och samtidigt säkerställa att politiken för att öppna och integrera energimarknaderna fortsätter.

För att förbättra tryggheten när det gäller energileveranser mellan Ryssland och gemenskapen angavs i det gemensamma uttalandet från toppmötet mellan Ryssland och unionen i Moskva den 17 maj 2001 att man skulle prioritera en bedömning av den befintliga energitransportinfrastrukturens pålitlighet.

Gemenskapens gasleverantörer har tillgång till en rad instrument för att garantera energiförsörjningstryggheten om leveranserna avbryts, bland annat gaslager under jord. Gemenskapens lagringskapacitet har ökat betydligt under de senaste åren. Ett centralt mål är att fortsätta diversifieringen av försörjningen, bland annat när det gäller flytande naturgas. På ekonomisk distans från gemenskapen finns omkring 80 % av världens totala konstaterade gasreserver och gemenskapen befinner sig således i en ganska bra situation vad gäller gasförsörjning. Gasreserverna i världen anses vara rikliga.

Potentialen i gemenskapens inhemska gasproduktion bör dock inte heller underskattas. I samarbete med gasproducenterna håller kommissionen för närvarande på att undersöka framtidsutsikterna för både intern och extern gasförsörjning för att garantera en fortsatt trygghet vad gäller gasleveranser till Europa, liksom en lämplig och stabil ram som främjar investeringar i gassektorn.

Kommissionen är medveten om försörjningstrygghetens strategiska betydelse och rekommenderar i sitt förslag till ändring av det gällande direktivet om den inre gasmarknaden(2) att medlemsstaterna skall utse ett organ som skall övervaka frågor som rör försörjningstryggheten, framför allt balansen mellan utbud och efterfrågan på de nationella marknaderna och den väntade framtida efterfråge- och utbudsnivån.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.

(2) KOM(2001) 125 slutlig.