SKRIFTLIG FRÅGA E-1595/99

från Christoph Konrad (PPE-DE) till rådet

(20 september 1999)

Ämne: EU: s särskilda sändebud och särskilda samordnare

1. Hur många aktiva och inaktiva (dvs. endast utnämnda) särskilda EU-sändebud/samordnare finns det? Vilka är dessa personer? För vilka områden/länder ansvarar de och i vilken utsträckning samarbetar de med andra internationella organisationer?

2. På vilken rättslig grund utses dessa personer? Hur länge varar deras mandat? Var har de sin bas, eller var bedriver de sin verksamhet huvudsakligen? Vilka ekonomiska och materiella resurser förfogar de över (inklusive budget för resor)? Hur stor personal har de (tjänsteförteckning)?

3. Utnämningen den 2 juli 1999 av Bodo Hombach till EU:s särskilda sändebud för stabilitetspakten för Sydösteuropa upphörde den 31 juli 1999 med förbehåll för en formell bekräftelse i enlighet med artikel 2 (gemensam åtgärd). Gäller det formella beslutet om stabilitetspakten som en sådan bekräftelse?

4. Hur förklarar rådet att det nu samtidigt finns två EU-forum för processen för stabilitet i Sydösteuropa, nämligen a) Royaumont-processen under ansvar av EU:s särskilda sändebud P. Roumeliotis som har sitt kontor i Thessaloniki och en budget på 550 000 euro under perioden maj 1999 till maj 2000 och b) stabilitetspakten under ansvar av EU:s särskilda sändebud B. Hombach som har sitt kontor i Bryssel och en budget på 850 000 euro för 1999? Hur är de båda forumens uppgifter avgränsade i förhållande till varandra, och vem har de rapport- och redovisningsskyldighet inför (t.ex. den nye herr GUSP, J. Solana)?

Svar

(29 november 1999)

EU har för närvarande följande särskilda representanter (EUSR), som har utnämnts på grundval av artikel 18.5 i FEU:

1. Aldo Ajello, särskild representant för området kring de afrikanska stora sjöarna (gemensam åtgärd 96/250/GUSP). Årligt mandat (det nuvarande löper ut den 31 juli 2000, se rådets beslut 1999/423/GUSP). Gällande budget: 1 137 000 euro 4 medarbetare. Kontor i Bryssel.

2. Miguel Angel Moratinos, särskild representant för fredsprocessen i Mellanöstern (gemensam åtgärd 96/676/GUSP). Årligt mandat (det nuvarande löper ut den 31 december 1999). Gällande budget: 2 400 000 euro. 9 medarbetare. Kontor i Bryssel.

3. Niels Eriksson, EU:s rådgivare till den palestinska myndigheten i dess insatser mot terrorism (gemensam åtgärd 97/289/GUSP). Ursprungligen utnämnd för en period om tre år, som har förlängts till och med den 31 maj 2002 (gemensam åtgärd 1999/440/GUSP). Budget: 3 600 000 euro till och med den 30 juni 2000. 3 medarbetare. Placerad i Ramallah.

4. Bodo Hombach, utnämnd till EU:s särskilda representant för uppdraget som samordnare för stabilitetspakten för sydöstra Europa. Utnämnd till och med den 31 december 1999 enligt rådets beslut 1999/345/GUSP bekräftat genom rådets gemensamma åtgärd 1999/523/GUSP av den 29 juli 1999. Budget: 850 000 euro. 22 medarbetare. Kontor i Bryssel.

5. Panagiotis Roumeliotis, särskild representant för processen för stabilitet och goda grannförbindelser i Sydösteuropa (Royaumontprocessen, se gemensam ståndpunkt 98/633/GUSP). Årligt mandat. Det nuvarande löper ut den 31 maj 2000 (rådets beslut 1999/361/GUSP). Gällande budget: 550 000 euro. 4 medarbetare. Kontor i Bryssel.

Royaumontprocessen startades den 13 december 1995. Meningen är att processen i sinom tid skall införlivas med OSSE. Den omfattar frågor om mänskliga rättigheter och demokrati hela sydöstra Europa.

Stabilitetspakten antogs formellt i Köln den 10 juni 1999. Dess mål är att uppnå synergieffekter mellan organisationer och andra initiativ i regionen. Demokratisering och mänskliga rättigheter är viktiga aspekter av stabilitetspakten. Den särskilde representanten Panagiotis Roumeliotis medverkar i detta avseende aktivt i arbetet i stabilitetspaktens arbetsforum om demokratisering och mänskliga rättigheter.

Dessutom fastställs i artikel 2 i rådets gemensamma åtgärd 1999/523/GUSP att de särskilda representanterna Bodo Hombach och Panagiotis Roumeliotis skall samordna sin verksamhet.

Beträffande de särskilda representanternas redovisningsskyldighet fastställs i artikel 4 i rådets gemensamma åtgärd 1999/523/GUSP att EU:s särskilda representant skall regelbundet samt vid behov få vägledning av rådet; han skall regelbundet samt vid behov under ordförandeskapets ansvar och med rådets generalsekreterares biträde rapportera till rådet [...].Efter det att Amsterdamfördraget trädde i kraft kommer i framtiden denna text att föras in i alla gemensamma åtgärder avseende EU:s särskilda representanter.