ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3311/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Ryskt medlemskap i Världshandelsorganisationen (WTO)

Vid det nyligen avslutade toppmötet för World Economic Forum, som för första gången hölls i Moskva, tog Rysslands president tillfället i akt att ge ny skjuts åt ansträngningarna att integrera Ryssland i världsekonomin.

Medlemskap i WTO är ett prioriterat mål inom den nuvarande ryska regeringens ekonomiska moderniseringspolitik, vilket framgick av den otålighet som den ryska presidenten tydligt visade när frågan diskuterades vid toppmötet.

Kan kommissionen ge besked om EU:s ståndpunkt i denna fråga? Anser kommissionen det för troligt att Rysslands strävan att bli antagen som medlem i WTO kommer att lyckas inom överskådlig framtid, med tanke på de klagomål som den ryske presidenten framfört om att landet förväntas möta villkor som inte har gällt för andra länder?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(1 februari 2002)

Europeiska unionen stöder målsättningen att Ryssland skall bli medlem av Världshandelsorganisationen (WTO) på affärsmässiga villkor. Förhandlingarna om ryskt medlemskap har pågått i några år, men den ryska regeringens nuvarande program för ekonomiska reformer och andra lagändringar har naturligtvis gett processen ny fart. Efter toppmötet mellan Europeiska unionen och Ryssland den 3 oktober 2001 har kommissionen tagit ännu fler konkreta initiativ för att påskynda förhandlingarna. Europeiska unionen har bland annat åtagit sig att före utgången av 2001 lägga fram en omfattande förteckning över krav för Ryssland. Dessa kommer att ligga till grund för intensiva bilaterala förhandlingar längre fram och kommer även att användas i förberedelserna i Genève av ett första utkast till rapport från den arbetsgrupp inom WTO som bedömer Rysslands ansökan.

Kommissionen anser att varje tidsfrist för anslutningen till WTO skulle bli godtycklig till sin natur. Ännu viktigare är att Europeiska unionen fortsätter sitt fulla engagemang i processen, bl.a. genom att tillhandahålla det tekniska bistånd som skall hjälpa Ryssland att uppfylla och efterleva de krav som WTO-medlemskapet ställer. Villkoren för Rysslands anslutning till WTO kommer att fastställas genom förhandlingar i WTO-arbetsgruppen. Utfallet av dessa förhandlingar kan inte förutspås med någon precision just nu.

Kommissionsledamoten med ansvar för handel fick tillfälle att förklara några av dessa punkter för Rysslands handelsminister German Gref under sitt besök i Moskva den 5 december 2001. Kommissionen är angelägen om att den nuvarande farten i den ryska anslutningsprocessen bibehålls. Den stöder intensivt de ryska ansträngningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3322/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(30 november 2001)

Ämne: Försäljning av arkeologiska föremål av oskattbart värde i Turkiet

Enligt den turkiska tidningen Milliet har KUSAV (en av Turkiets största kulturfonder) beslutat inleda offentlig försäljning av sällsynta arkeologiska värdeföremål som fonden har i sin ägo. Föremålen är från forngrekisk, hellenistisk och bysantinsk tid. Detta meddelar man om, till och med på Internet, och uppmanar alla som är intresserade av antika föremål att kontakta fonden. KUSAV bjuder alltså ut värdeföremål från Magnesia och Pergamon i Mindre Asien och företrädarna för fonden hänvisar till ett enormt intresse som denna försäljning redan rönt i Förenta staterna, Schweiz, Saudiarabien, Kuwait och andra länder. Samma tidning omnämner också att en stor försäljningsutställning hållits i galleri Suav i Istanbul med oerhört värdefulla föremål från hettiternas stormaktsperiod och från hellenistisk, bysantinsk och osmansk tid.

En annan stor turkisk tidning Hurriet avslöjade (den 11 november 2001) en smugglarliga som till utlandet säljer kulturföremål från den ockuperade delen av Cypern. Tidningen konstaterar att det i New York finns massor av föremål från den ockuperade delen av Cypern. Dels är det fråga om antika föremål, dels om mycket värdefulla ikoner som stulits ur kyrkor i den norra delen av ön som ockuperas av den turkiska armén.

Hur ställer sig kommissionen till dessa upplysningar som är hämtade ur två stora turkiska dagstidningar? Har man med turkarna tagit upp frågan om den offentliga försäljningen av arkeologiska skatter via turkiska fonder som, förmodas det, inte längre klarar av bördan som skyddet av dessa medför? Vilka sanktioner skulle kunna vidtas mot stater (som dessutom är kandidatländer) som beslutar sig för att så här provokativt anordna offentliga auktioner av andra kulturers kulturskatter som upphittats på deras territorium, eller som skyddar smuggelverksamhet och svarthandel, vilket är fallet i den ockuperade delen av Cypern där den turkiska ockupationsmakten nu i 27 år tillåtit fullständig utplundring av öns kulturella rikedomar?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(15 januari 2002)

Kommissionen övervakar noggrant anpassningen av den turkiska lagstiftningen till gemenskapens regelverk.

I kommissionens återkommande rapport som publiceras en gång om året ges en översikt över de framsteg som Turkiet gjort inbegripet på området kultur. I den senaste rapporten som offentliggjordes den 13 november 2001(1) tillkännagav kommissionen att det endast gjorts begränsade framsteg inom detta område.

Mot bakgrund av de förhållanden som parlamentsledamoten hänvisar till kommer kommissionen att uppmärksamma de turkiska myndigheterna på behovet av att anta och genomföra rådets förordning (EEG) nr 3911/92 av den 9 december 1992 om export av kulturföremål(2) och rådets direktiv 93/7/EEG av den 15 mars 1993 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium(3).

(1) SEK(2001) 1756.

(2) EGT L 395, 31.12.1992.

(3) EGT L 74, 27.3.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3350/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(5 december 2001)

Ämne: Taiwans inträde i WTO

I och med att Taiwan gått med i WTO blir det allt viktigare med EU:s kontakter med den fjortonde största handelsekonomin i världen. Man har sedan länge lovat att man skall öppna en EU-representation i Taipei. Hur många fler år kommer kommissionen att försena detta?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 februari 2002)

Kommissionen har genomfört en allmän översyn av tjänsten för yttre representation och gjort en förnyad bedömning av prioriteringarna för utökningen av kommissionens nätverk av representationskontor i tredjeland mot bakgrund av de knappa resurserna och andra faktorer, i synnerhet delegeringen av förvaltningen av gemenskapens externa biståndsprogram. Översynen låg till grund för kommissionens meddelande till parlamentet och rådet om utveckling av tjänsten för yttre representation(1). I det meddelandet föreslås att ett antal representationskontor skall öppnas i de regioner där kommissionen fortfarande är underrepresenterad. I meddelandet anges att öppnandet av ett handelsrepresentationskontor i Taiwan kommer att övervägas.

Mot bakgrund av begränsningarna i budgeten för tjänsten för yttre representation kommer de medel som krävs för öppnandet av nya representationskontor huvudsakligen att komma från en omdisponering av tjänster och anslagsomfördelning inom den befintliga tjänsten för yttre representation.

Till följd av ändrade omständigheter och nya prioriteringar vad gäller unionens yttre förbindelser kommer ytterligare förändringar av nätverket utöver det nuvarande programmet sannolikt att bli nödvändiga. Kommissionen kommer att fortsätta att analysera de långsiktiga kraven på utveckling av tjänsten för yttre representation, inbegripet konsekvenserna när det gäller medel.

(1) KOM(2001) 381 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3413/01

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Den humanitära krisen i Afghanistan och flyktingarna

De slutsatser som Amnesty International och andra frivilligorganisationer har dragit när det gäller situationen för de afghanska flyktingarna, både för dem som finns i utlandet och för dem som på grund av bombningarna är på flykt inom landet, snuddar vid gränsen för en mänsklig tragedi.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att de länder som stödjer den militära insatsen skall ta ett större ansvar för flyktingvågen från Afghanistan? Kommer man att öppna korridorer för att sända in humant bistånd till Afghanistan? Kommer man att ge flyktingstatus till alla personer som flyr till andra länder och bygga upp lämpliga flyktingläger på säkert avstånd från konfliktområdet?

Svare från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(20 februari 2002)

Den humanitära tragedi som så många observatörer i höstas fruktade för Afghanistan har lyckligtvis inte blivit verklighet. Den talibanska regimens fall och den gradvisa nedtrappningen av bombningarna har gjort det möjligt att i stor skala återuppta all slags humanitär hjälp och att nå de mest behövande befolkningsgrupperna. Antalet flyktingar som flytt från Afghanistan efter den 11 september 2001 är fortfarande begränsat jämfört med antalet afghanska flyktingar som då redan befann sig utomlands.

Kommissionen fortsätter att ge ekonomiskt stöd genom akut humanitärt bistånd från Europeiska gemenskapernas kontor för humanitärt bistånd (ECHO) och instrumentet Hjälp till befolkningsgrupper i Asien som tvingats lämna sin hembygd till FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) och ett flertal icke-statliga organisationer som arbetar för afghanska flyktingar i Pakistan och Iran. Som den för yttre förbindelser ansvariga kommissionsledamoten nyligen förklarade på konferensen för bistånd till Afghanistans återuppbyggnad i Tokyo är kommissionen för övrigt involverad i den långsiktiga återuppbyggnaden av detta land. Denna kommer att bidra till att göra det möjligt för de afghanska befolkningsgrupper som flytt eller fördrivits att återvända till sin hembygd så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2986/01

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 2001)

Ämne: Finansiering av tidskriften Panorama Latvii med anslag från Phare

Stämmer det som stått i Lettlands press om att kommissionen med sitt program för demokrati finansierat tidskriften Panorama Latvii (tidigare Sovjetskaja Latvija) med anslag från Phare?

Känner kommissionen till att tidskriftens utgivare Alfreds Rubriks tidigare varit förste sekreterare för Lettlands kommunistiska parti och medverkat i kuppen i augusti 1991?

Har kommissionen som politik att stöda sovjetnostalgiska och stalinistiska tidskrifter i kandidatländerna för anslutning?

Vad tänker kommissionen dra för slutsatser av det inträffade för att sådant inte skall hända i framtiden?

Vilken tjänsteman bar ansvaret för att anslagen beviljades?

Varför fungerade inte den politiska kontrollen?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(12 december 2001)

Kommissionen har inom ramen för det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (budgetpost B7-700) gett ekonomiskt stöd till den icke-statliga organisationen Lettiska kommittén för mänskliga rättigheter för mikroprojektet Informationstjänster om migrationsfrågor. Detta projekt uppgick till uppskattningsvis 4 300 euro, varav högst 3 850 euro fick finansieras med gemenskapsmedel.

Den icke-statliga lettiska kommittén för mänskliga rättigheter har till uppgift att försvara den rysktalande befolkningen i Lettlands intressen med särskild inriktning på medborgarskapsfrågor. Detta projekt har till syfte att lämna upplysningar och tillhandahålla juridisk rådgivning om migrationslagstiftningen i syfte att minska det antal personer som bor i Lettland utan rättslig status eller några giltiga identitetshandlingar.

Olika åtgärder genomfördes för att uppnå detta mål, bl.a. publicering av artiklar i olika tidningar som lettiska kommittén för mänskliga rättigheter antog lästes av målgruppen. En av dessa publikationer var Panorama Latvii. Det är att märka att Alfreds Rubiks inte har någon redaktionell funktion på denna tidning, även om tidningen vid några tillfällen stött hans synpunkter.

Projektet genomfördes i nära samarbete med avdelningen för medborgarskaps- och migrationsfrågor vid det lettiska inrikesministeriet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3482/01

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Kommissionens särskilda rådgivare

Enligt uppförandekodexen för kommissionsledamöterna kan dessa använda sig av särskilda rådgivare som är avlönade eller oavlönade; förteckningen över dessa rådgivare skall antas av kommissionen inom ramen för ett strikt budgetanslag och ett förfarande präglat av öppenhet. Rådgivarna skall vara erkända experter inom sitt område och de tillhör inte kommissionens personal.

Skulle kommissionen kunna tillhandahålla en förteckning över samtliga särskilda rådgivare som utsetts av var och en av kommissionsledamöterna sedan ordförande Prodi och den nya kommissionen trädde i tjänst 1999, rådgivarnas tjänstgöringstid, de områden inom vilka de är sakkunniga och de belopp som betalats ut som ersättning till dem?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

Kommissionen omfattas av bestämmelserna om dataskydd i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/45/EG av den 27 juni 2001 om ändring av rådets direktiv 89/655/EEG om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av arbetsutrustning i arbetet (andra särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG)(1) och kan följaktligen inte lämna ut detaljerade uppgifter om enskilda särskilda rådgivares kontrakt eller ersättning.

Kommissionen kan emellertid bekräfta att den sedan den nuvarande mandatperioden började 1999 använt sig av 48 särskilda rådgivare. En alfabetisk förteckning över dessa har sänts direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat tillsammans med en förteckning över vilka kommissionsledamöter som vid något tillfälle har vänt sig till dessa särskilda rådgivare.

Av de 48 rådgivarna är 17 pensionerade högre tjänstemän vid kommissionen med betyande erfarenhet och erkänd sakkunskap inom sina respektive områden. Dessa särskilda rådgivare får ingen ersättning.

En del av de 31 särskilda rådgivarna är akademiker som får en ersättning på 260, 315 eller 375 euro för varje dag som de arbetar för kommissionen. Den totala ersättningen till de särskilda rådgivarna uppgick år 1999 till 15 200 euro (76 dagar), år 2000 till 93 855 euro (289 dagar) och år 2001 till 96 415 euro (295 dagar).

(1) EGT L 195, 19.7.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3551/01

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(20 december 2001)

Ämne: Situationen för varvsindustrin i Europa

Rådet (industri) misslyckades den 5 december 2001 med att komma fram till en gemensam ståndpunkt när det gäller ett tillfälligt stöd till varvsindustrin, för att denna skall kunna stå emot den illojala konkurrensen från Sydkorea som den drabbats av. Om ingen förändring sker kommer många europeiska skeppsvarv att tvingas lägga ner sin verksamhet. Kan kommissionen upplysa om varför den inte har anmält och uppenbarligen inte har för avsikt att anmäla Sydkoreas illojala metoder till Världshandelsorganisationen (WTO)?

Kan kommissionen informera om vad den nu har för planer sedan rådet tillbakavisat förslaget om ett tillfälligt stöd för att ta itu med den situation som den europeiska varvsindustrin befinner sig i? Varven kan inte stillatigande finna sig i den illojala konkurrensen från Sydkorea.

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(31 januari 2002)

Kommissionen noterade att rådet vid sitt möte den 5 december 2001 inte var redo att stödja kommissionens förslag om en tillfällig skyddsåtgärd. Som frågeställaren säkert känner till har kommissionen emellertid tagit emot och godkänt en begäran från industrin om uppdatering av undersökningen rörande förordningen om handelshinder så att den omfattar perioden från december 2000 till november 2001. Kommissionen håller för närvarande på att förbereda en uppdatering av rapporten.

Klagomål till Världshandelsorganisationen (WTO) kan inges först när den ytterligare undersökningen avslutats. Det förefaller lämpligt att uppdatera den del av rapporten om förordningen om handelshinder som handlar om skada. Uppdateringen skulle medföra att kommissionen kan stödja sig på mer aktuella och detaljerade uppgifter om skada när den vänder sig till WTO.

Sammanfattningsvis kommer kommissionen att ta situationen under övervägande, särskilt mot bakgrund av både resultaten av sin ytterligare undersökning rörande förordningen om handelshinder och sin tvådelade strategi. Kommissionen har inte för avsikt att ändra sin strategi vad gäller Sydkorea, vilken förklaras i kommissionens svar på den skriftliga frågan E-2142/01(1).

(1) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 68.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3438/01

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Uppfyllande av väsentliga krav på förpackningar

Ett av de få väsentliga kraven i förpackningsdirektivet är kravet på att användningen av tungmetaller i förpackningsmaterial kraftigt måste begränsas. I Nederländerna övervakas detta emellertid inte av inspektoratet för miljöhygien. Frågan anses inte behöva prioriteras. Följden blir att förpackningar som innehåller alltför mycket krom finns i handeln i Nederländerna.

Känner Europeiska kommissionen till detta? Om inte: ämnar kommissionen ge Nederländernas regering en tillrättavisning för att Nederländerna inte uppfyllt detta väsentliga krav?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 februari 2002)

I artikel 9 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1) krävs att från och med den 31 december 1997 får förpackningar endast släppas ut på marknaden om de uppfyller alla väsentliga krav som anges i direktivet, inbegripet kraven i bilaga 2. Ett av dessa krav är att förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att innehållet av skadliga ämnen och andra farliga ämnen och material som beståndsdelar i förpackningsmaterialet eller förpackningsmaterialets komponenter minimeras med avseende på deras förekomst i utsläpp, aska eller lakvatten när förpackningar eller restprodukter från hantering eller förpackningsavfall förbränns eller deponeras. Enligt artikel 11 skall medlemsstaterna dessutom säkerställa att summan av koncentrationerna av bly, kadmium, kvicksilver och sexvärdigt krom i förpackningar och förpackningskomponenter inte överstiger 100 ppm (från den 30 juni 2001).

Kommissionen känner för närvarande inte till några fall där dessa krav inte uppfylls. Kommissionen kommer emellertid att ställa frågor till de nederländska myndigheterna avseende deras skyldigheter enligt artiklarna 9 och 11 i direktiv 94/62/EG.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3684/01

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(17 januari 2002)

Ämne: Djurförsök

Håller kommissionen på att i bilaga V i direktivet om farliga ämnen införa nya tester som inte utförs på djur inför genomförandet av kemikaliepolitiken?

Vilka åtgärder håller på att vidtas för att garantera att den nuvarande processen för validering och godkännande av nya tester som inte utförs på djur skyndas på så att de befintliga djurförsöken kan ersättas i tid inför genomförandet av kemikaliepolitiken?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(28 februari 2002)

Kommissionen stöder en fortsatt utveckling och validering av testmetoder där man inte använder djur, framför allt via det arbete som utförs av det europeiska centrumet för validering av alternativa metoder (ECVAM), som är en del av Gemensamma forskningscentret. När sådana metoder väl har validerats förs de in i bilaga V till rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(1). Detta arbete kommer att fortsätta både då den nya kemikalielagstiftningen utformas och efter det att lagstiftningen trätt i kraft. Man fortsätter också arbetet med att revidera de befintliga metoder för testning på djur som anges i bilaga V, för att, när så är möjligt, reducera det antal djur som används.

Man håller på att se över vilka framsteg som gjorts när det gäller valideringen av testmetoder där man inte använder djur, för att kunna fastställa vilka metoder som kommer att kunna användas under den tidsperiod som avses i vitboken Strategi för den framtida kemikaliepolitiken(2).

(1) EGT P 196, 16.8.1967.

(2) KOM(2001) 88 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3269/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(23 november 2001)

Ämne: Kontroll av mjältbrandslaboratorierna i Europa

I Förenta staterna har Iowa State University låtit förstöra sina lager av mjältbrandsbakterier. Enligt World Federation for Culture Collection finns mjältbrandsbakteriereserver i Europa, förutom i Förenade kungariket, Tyskland, Frankrike och Italien även i Turkiet, Tjeckien, Polen, Ungern och Schweiz.

Mot bakgrund av ovanstående och med beaktande av de problem som uppstått i samband med fallen av mjältbrand vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Har kommissionen för avsikt att i samarbete med medlemsstaterna göra upp ett register över laboratorier (armé-, universitets-, veterinär- och läkemedelslaboratorier) inom de 15 medlemsstaternas territorium där mjältbrandsbakterier eller andra sjukdomsbakterier (smittkoppor, pest, kolera, difteri, tuberkulos, tyfus, lepra, polio m fl) förvaras.

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att begränsa reserverna av mjältbrandsbakterier i dessa laboratorier och för att få till stånd stränga bestämmelser om deras övervakning?

3. Har kommissionen för avsikt att vidta samma åtgärder också i EU:s kandidatländer?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

Som kommissionen tillkännagav i sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet(1) som svar på uppmaningen från Europeiska rådet i Gent den 19 oktober 2001, ämnar den skapa förutsättningar att på EU-nivå snabbt spåra och identifiera biologiska och kemiska agens som misstänks användas i attacker, och att snabbt göra en tillförlitlig bestämning och diagnos av misstänkta fall. En kartläggning av vilken kapacitet medlemsstaternas laboratorier har för att svara på dessa utmaningar kommer att vara en del av denna åtgärd, som i sinom tid även kommer att utsträckas till EU:s kandidatländer.

(1) KOM(2001) 707 slutlig.