SKRIFTLIG FRÅGA E-0088/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(1 februari 2001)

Ämne: Europeiska unionens inställning till den talibanska regimens förföljelse av afghanska kvinnor i deras land

Vittnesmål från Afghanistan samt rapporterna från Amnesty International och FN:s kommission för mänskliga rättigheter bekräftar att talibanerna för en mycket hård politik och att de utövar ett barbariskt och grymt förtryck som drabbar hela befolkningen. Under denna regim, som uppträder allt annat än civiliserat, lever kvinnorna i ett slags slaveri eller behandlas som husdjur, deras rättigheter kränks systematiskt och de skymfas allvarligt på alla områden i samhället. Vilken typ av politik för Europeiska unionen mot makthavarna i detta land för att komma tillrätta med de afghanska kvinnornas fruktansvärda situation? Är det åtgärder som står i proportion till unionens politiska och ekonomiska styrka och till allvaret i den situation som dessa olycksdrabbade och skymfade kvinnor befinner sig i?

Svar

(14 maj 2001)

Rådet delar fullt ut den ärade parlamentsledamotens engagemang i de afghanska kvinnornas lidande under talibanernas styre.

Rådet beklagar att den trista verkligheten i Afghanistan visar att talibanerna hittills förblivit oemottagliga för argument och påtryckningar utifrån, trots unionens och det internationella samfundets fortgående ansträngningar. Båda parterna i konflikten fortsätter sina militära operationer och en politisk lösning på konflikten är fortfarande avlägsen. Det finns ett trängande behov av att förbättra den upprörande situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna, men under dessa förhållanden är tyvärr utsikterna till förbättring inte särskilt ljusa.

Talibanerna kontrollerar ungefär 90 % av Afghanistans territorium. Genom att det militära läget i Afghanistan hela tiden ändras har rådet emellertid inte några precisa uppgifter om hur många kvinnor som vid en given tidpunkt lever under Kabulregimen. Dessutom har den katastrofala situationen när det gäller humanitära förhållanden och de mänskliga rättigheterna i landet lett till en massiv utvandring av flyktingar till grannländerna, särskilt Iran och Pakistan, vilket gör det ännu svårare att bedöma den demografiska situationen i Afghanistan. Rådet har ofta tagit upp frågan om de afghanska flyktingarnas kritiska situation med värdländerna i området och kommer även fortsättningsvis att göra detta, och gemenskapen och flera medlemsstater kommer också fortsättningsvis att ge humanitärt bistånd till afghanerna när förhållandena så tillåter. Den övervägande delen av detta bistånd gagnar kvinnorna.

Den nyligen uppdaterade gemensamma ståndpunkten av den 22 januari 2001 utgör fortfarande grundvalen för unionens politik gentemot Afghanistan. Unionen fortsätter sina ansträngningar för att åstadkomma varaktig fred, få den utländska interventionen att upphöra och uppmuntra den interna dialogen i Afghanistan. Unionen understryker särskilt vikten av att främja respekten för internationell humanitär rätt och de mänskliga rättigheterna, inbegripet kvinnors och barns rättigheter.

Unionen kommer därför att fortsätta att:

- uppmana alla parter att erkänna, skydda och främja alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter samt att respektera den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna som Afghanistan har undertecknat,

- uppmana de afghanska fraktionerna att upphöra med diskriminerande politik och att erkänna, skydda och främja mäns och kvinnors lika rättigheter och värdighet, inbegripet tillgång till utbildning och hälsoinrättningar, sysselsättning, personlig säkerhet och frånvaro av övergrepp och trakasserier samt i detta sammanhang också understryka vilka negativa följder diskriminerande politik får för en verksam tillförsel av bistånd,

- stödja FN:s generalsekreterares förslag om att använda civila observatörer av de mänskliga rättigheterna i UNSMA:s enhet för medborgarrättsfrågor,

- stödja sådana biståndsprogram i Afghanistan som integrerar jämställdhetsfrågor och aktivt försöker främja att både män och kvinnor deltar på lika villkor och dessutom främjar fred och mänskliga rättigheter,

- fästa särskild vikt vid de mänskliga rättigheterna vid internationell samordning av humanitärt bistånd till Afghanistan.

Rådet hoppas att de senaste sanktionerna på grundval av FN:s säkerhetsråds resolution nr 1333, som rådet för närvarande behandlar för att så snart som möjligt anta motsvarande gemensamma ståndpunkt och EG-förordning, kommer att bidra till att minska den yttre inblandningen och främja en förhandlingslösning på den afghanska konflikten.