ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1178/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: EU:s utvidgning och regioner

Vi lever i en historisk tid som är avgörande för unionen och hela den europeiska kontinenten. Förutom Turkiet har de övriga tolv kandidatländerna tillsammans mer än etthundra miljoner invånare, vilket innebär att EU skulle öka sin befolkning med 27 procent samtidigt som Europaparlamentet förmodligen inte kommer att ha mycket mer än 700 ledamöter, det vill säga endast 11 procent mer än i sin nuvarande sammansättning.

Anser inte kommissionen, med hänsyn till att man inte avser att ändra de europeiska institutionernas roller och behörigheter, att regionernas representation kommer att minska betydligt? Har kommissionen inte föreskrivit något annat sätt för att se till att regioner som Baskien (tre miljoner invånare) eller de katalanskspråkiga områdena (12 miljoner invånare) kan få en representation som motsvarar framtida medlemsstater som Malta eller Cypern? Avser inte kommissionen att göra en genomgående reform av regionkommittén för att göra denna till ett verkligt organ för territoriell representation?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(22 juni 2000)

När det handlar om regionernas representation i parlamentet erinrar kommissionen om det svar den givit på den skriftliga frågan H-666/99 från fru Evans vid frågestunden i parlamentet i november 1999(1).

När det gäller Regionkommittén föreslog kommissionen i sitt yttrande av den 26 januari 2000 om regeringskonferensen att man mellan medlemsstaterna skulle tillämpa en geografisk fördelningsnyckel som är identisk med den som gäller parlamentet. Kommissionen har föreslagit att man för hela Regionkommittén inte skall överstiga den tröskel som den har uppskattat till en tredjedel av antalet platser i parlamentet (233 ledamöter), för att garantera att kommittén är effektiv.

Kommissionen anser när det gäller kommitténs framtida roll att samarbetet mellan regionerna kommer att bli ännu viktigare i en utvidgad union och även utvärderingen av effekten på det regionala planet av den föreslagna lagstiftningen. Regionkommitténs konsultativa roll skall således bibehållas för att den skall kunna utföra sitt uppdrag som består i att på europeisk nivå uttrycka de regionala och lokala sammanslutningarnas intressen.

(1) Europarlamentets debatter (november 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1138/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Livsmedelsmyndighetens roll i krissituationer skall bestå i att uppställa villkor och ge stöd (eventuellt också svara för genomförandet) (stycke 52 ff.). Myndigheten skall inte fatta några beslut om konkreta åtgärder i krissituationer. Detta kommer att förbli en uppgift för kommissionen och de föreskrivande kommittéerna som är sammansatta av företrädare för medlemsstaterna.

Erkänner kommissionen att beslutsfattandet hittills inte alltid fungerat tillfredsställande i krissituationer på grund av att det rått olika åsikter bland medlemsstaterna? Om inte: anser kommissionen i så fall att krissituationerna hittills har hanterats på ett föredömligt sätt? Om kommissionen instämmer med mig: överväger kommissionen då att i framtiden ge livsmedelsmyndigheten ett ansvar för hanteringen av krissituationer?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0946/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Återställande av kulturföremål som stulits eller olagligt förts ut

FN har lagt fram en ny konvention om återställande av stulna kulturföremål i vilken det föreskrivs att berörda parter i sådana fall skall förhandla med varandra.

1. Har kommissionen gett sitt stöd för denna konvention?

2. Har kommissionen föreslagit att medlemsstaterna skall skriva under konventionen?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 maj 2000)

Såvitt kommissionen känner till finns det inom Förenta nationerna inga planer på att anta en ny konvention om återlämnande av stulna kulturföremål, eftersom området redan regleras i Unidroit-konventionen (från 1995) om stulna eller olagligt exporterade kulturföremål. Kommissionen deltog som observatör då konventionen utarbetades.

Kommissionen delar den generella målsättningen att bekämpa otillåten handel med kulturföremål, vilket är målsättningen med Unidroit-konventionen. Med tanke på gemenskapens befogenheter med stöd av gällande gemenskapsrätt har den dock ännu inte uttryckt sitt stöd för konventionen genom att föreslå att medlemsstaterna skall underteckna den.

På EES-nivå föreskrivs, vilket kommissionen erinrar om, i parlamentets och rådets direktiv 96/100/EG av den 17 februari 1997 om ändring av bilagan till direktiv 93/7/EEG om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium(1) de metoder och det förfarande för återlämnande, som gäller mellan EES-avtalets parter, då det handlar om kulturföremål som olagligen förts ut från någon parts territorium. Direktivet är ett komplement till processen med den inre marknadens fullbordande och har som mål att tillhandahålla medel, utöver gränskontrollerna, för att skydda kulturföremål på ett lämpligt sätt.

Gemenskapsrätten beaktas i Unidroit-konventionen, där det i artikel 13 stadgas: De konventionsstater som är medlemmar i organisationer för ekonomisk integration eller regionala organ kan anmäla att de i sina inbördes relationer ämnar tillämpa de interna reglerna för dessa organisationer eller organ, och att de därför inte staterna emellan ämnar tillämpa bestämmelserna i denna konvention när konventionens tillämpningsområde sammanfaller med reglerna i fråga.

Två av de fem medlemsstater som undertecknat konventionen har gjort en sådan deklaration, nämligen Nederländerna i samband med undertecknandet och Finland, som redan har ratificerat konventionen, i samband med att ratifikationsinstrumentet deponerades. Övriga medlemsstater som nu har undertecknat konventionen är Frankrike, Portugal och Italien. Den senare medlemsstaten har redan deponerat sitt ratifikationsinstrument och följaktligen blivit part i konventionen.

(1) EGT L 60, 1.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0834/00

från Maria Berger (PSE) till rådet

(20 mars 2000)

Ämne: Övervakning av internationella telekommunikationer

Vid den utfrågning om dataskydd i Europeiska unionen som ägde rum den 2223 februari 2000 i Europaparlamentet, rapporterade Duncan Campbell, företrädare för STOA, om situationen för det globala avlyssningssystemet Echelon. Därvid framkom att ekonomiskt relevanta uppgifter avlyssnas genom Echelon i Europa, vilket skadar det europeiska näringslivet.

I motsats till detta hävdade John Mogg, generaldirektör vid kommissionen, och kommissionsledamot Martin Bangemann att Echelon endast var rykten i pressen, vilket tydligt bestreds av ledande tjänstemän som Martin Brady, direktör för den australiska underrättelsetjänsten Defence Signal Directorate.

Många indicier talar för att rådet och kommissionen mycket väl känt till detta avlyssningssystem, men inte vidtagit några åtgärder och medvetet inte informerat Europaparlamentet.

Oaktat allt detta har rådet och kommissionen till och med förändrat EG-lagstiftningen i en USA-vänlig riktning, när de följde huvuddragen i en amerikansk lag från 1994 (CALEA) och när rådet tog hänsyn till önskemål från USA i rådets resolution av den 17 januari 1995(1) om krav för laglig avlyssning av telekommunikationer.

1. Vilka enheter inom rådet har vid vilken tidpunkt känt till övervakning av telekommunikationerna i Europa, och vilka åtgärder har de vidtagit mot detta?

2. Vilka åtgärder avser rådet av vidta för att i framtiden säkra de elektroniska kommunikationerna i Europa mot avlyssningsförsök samt garantera skyddet av personuppgifter och ekonomiska uppgifter?

3. Kände rådet till att Enfopol-dokumenten grundar sig på ILETS-möten (International Law Enforcement Telecommunications Seminar) under USA:s ordförandeskap, och varför diskuterades Enfopol 90 aldrig, utan behandlades bara genom ett skriftligt förfarande?

(1) EGT C 329, 4.11.1996, s. 1.

Svar

(8 juni 2000)

1. Rådets överläggningar om de tekniska aspekterna på laglig avlyssning av telekommunikationer som utförs av medlemsstaternas behöriga myndigheter förbereds av arbetsgruppen för polissamarbete. Så var fallet i fråga om rådets ovan nämnda resolution av den 17 januari 1995 och rådets slutsatser av den 28 maj 1998 om kryptering och brottsbekämpning.

I fråga om Echelon har rådet redan flera gånger besvarat parlamentsfrågor (H-0330/97, P-0501/98, 0-0057/98, H-0546/98, H-0872/98, H-0889/98).

2. I fråga om skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet erinrar rådet om Europaparlamentets och rådets direktiv av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet(1).

3. Enfopol-dokumenten är inom rådet förberedande dokument om polissamarbete. 1999 behandlade rådet ett utkast till resolution om laglig avlyssning av telekommunikationer med avseende på nya tekniker. Detta utkast antogs dock inte av rådet.

(1) EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0451/00

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till rådet

(14 februari 2000)

Ämne: Skattebestämmelser som snedvrider konkurrensen inom EU

Kan rådet bekräfta att en arbetsgrupp av rådstjänstemän i ett antal medlemsstater påträffat 60 skattebestämmelser som kan betraktas som att de snedvrider konkurrensen?

Stämmer det att det i rapporten anges att Nederländerna med nio kritiserade bestämmelser på detta område intar en tätposition när det gäller skattebestämmelser som snedvrider konkurrensen?

Vilka nio bestämmelser handlar det om?

Stämmer det att man i Tyskland, Frankrike, Italien och Förenade kungariket (alltså de större medlemsstaterna) inte påträffat någon enda skattebestämmelse som snedvrider konkurrensen?

Vad anser rådet om denna tjänstemannarapport, och när kommer rådet att göra en egen politisk bedömning?

Svar

(16/17 maj 2000)

1. Rapporten från uppförandekodgruppen (företagsbeskattning) som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till och som överlämnades till rådet (Ekofin) den 29 november 1999, är tillgänglig på rådets internetsida (ue.eu.int/newsroom, under miscellaneous, dokument nr 4901/99).

2. Trots att det beslutats att göra texten tillgänglig för allmänheten via Internet har rådet emellertid ännu inte tagit ställning till innehållet och kan följaktligen inte i detta skede svara vad beträffar bakgrunden till de ställda frågorna.

3. Dessutom erinrar rådet den ärade parlamentsledamoten om att Europeiska rådet i Helsingfors enades om att skapa en högnivågrupp som inom ramen för en övergripande rapport som den skall överlämna till rådet skall redogöra för möjliga lösningar på dessa frågor, särskilt när det gäller uppförandekoden som ingår i skattepaketet, i enlighet med slutsatserna vid Ekofin-rådets möte den 1 februari 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0808/00

från Hans Modrow (GUE/NGL) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Sanktioner mot Jugoslavien

Europeiska unionens medlemsländer har i samband med sexmånadersembargot på flygtrafik till och från Jugoslavien utarbetat en förteckning över flera hundra jugoslaviska medborgare som skall rapporteras som inte önskvärda i EU och ålagts ett generellt inreseförbud.

Jag undrar följande:

- Vilken institution har utarbetat denna svarta lista och enligt vilka kriterier?

- Hade parlamentet rådfrågats innan denna åtgärd vidtogs, och om detta inte skett, finns avsikten att göra det nu istället?

- Stämmer det att bland andra ministern för flyktingfrågor, Belgrads ambassadör i Skopje och höga tjänstemän inom områdena ekonomi, handel och hälso- och sjukvård förts in på denna förteckning, personer vilkas verksamhet alltså är omedelbart förknippad med att lindra och undanröja krigets följder?

- Kan kommissionen förklara vad den avser med uttrycket personer som med sin verksamhet stöder president Milosevic?

- Är kommissionen medveten om att den genom att skärpa sanktionerna på detta sätt motarbetar den jugoslaviska oppositionen, som anser att EU-sanktionerna bidrar till att stärka den nuvarande Belgrad-regimen?

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(29 mars 2000)

Kommissionen önskar erinra om att rådet har beslutat kriterierna för förteckning och strykning av enskilda personer på listan över personer för vilka inresevisum till medlemsstaterna inte utfärdas. Alla uppdateringar av förteckningen över viseringsförbud antas genom rådets beslut om genomförande av artikel 1 i den gemensamma ståndpunkten 1999/318/GUSP(1).

Parlamentet rådfrågades inte i förväg om denna förteckning. I enlighet med artikel 15 i fördraget om Europeiska unionen planeras inget sådant samråd.

Förteckningen innehåller namnen på företrädare för regimen i Belgrad och personer som stödjer denna. I enlighet med artikel 1.4 i den gemensamma ståndpunkten. kan undantag beviljas i särskilda fall om detta skulle främja unionens väsentliga mål och kunna bidra till en politisk uppgörelse.

Kommissionen anser att den fras som ledamoten hänvisar till är självklar.

Kommissionen delar inte ledamotens bedömning att de skärpta sanktionerna stärker regimen i den f.d. republiken Jugoslavien och motarbetar den serbiska oppositionen. Sanktionerna tillämpas så långt det är möjligt på ett sådant sätt att de inverkar på regimen men inte befolkningen. Inreseförbudet erkänns som en effektiv sanktion mot regimen i Belgrad medan vissa av de övriga sanktionerna redan delvis har lyfts (t.ex. flygförbudet och oljeembargot i fråga om Kosovo och Montenegro) eller tillfälligt har upphävts (t.ex. flygförbudet för Serbien som en del av ett större paket för att stärka både inreseförbudet och de finansiella sanktionerna). Upphävandet av flygförbudet skedde bland annat som ett svar på begäran från den serbiska demokratiska oppositionen.

(1) EGT L 123, 13.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1079/00 från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen. Erkännande av tandteknikeryrket.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 374 E , 28/12/2000 s. 0207 - 0207



SKRIFTLIG FRÅGA E-1079/00 från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen (7 april 2000) Ämne: Erkännande av tandteknikeryrket Kan kommissionen med tanke på den yrkeskunskap som krävs för att utöva tandteknikeryrket och med tanke på att man i många medlemsstater i Europeiska unionen redan erkänt denna yrkesgrupp ange vilka initiativ den italienska regeringen tagit i syfte att erkänna tandteknikeryrket? Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar (12 maj 2000) Kommissionen har ingen information om några sådana initiativ som frågeställaren nämner. Eftersom tandteknikeryrket inte är harmoniserat på gemenskapsnivå är det å ena sidan endast medlemsstaterna som har behörighet att ge yrket officiell status och reglera det (krav på utbildning, tillstånd och regler för att utöva yrket). Å andra sidan innehåller rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988(1) eller rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992(2), vilka handlar om det allmänna systemet för erkännande av utbildningsbevis och därmed skall tillämpas av medlemsstaterna när de erkänner en tandteknikerutbildning, inte någon skyldighet för kommissionen att grundligt undersöka alla de yrken direktiven gäller. I detta sammanhang vill kommissionen göra frågeställaren uppmärksam på att tandteknikeryrket (odontotecnico) redan är reglerat i Italien, eftersom det finns förtecknat för Italien i bilaga C till direktiv 92/51/EEG. (1) EGT L 19, 24.1.1989. (2) EGT L 209, 24.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0340/00

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Djurtransporter

Jag har förstått av kommissionens rapporter att det vid närmare undersökningar har visat sig att färdplaner för gränsöverskridande transporter som godkänts av tyska, nederländska, spanska, belgiska, franska och irländska myndigheter i själva verket inte alltid respekterar bestämmelserna i rådets direktiv 91/628/EEG(1) om avlastning och vila vid transporter av levande djur.

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att förhindra eventuella överträdelser?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0340/00, E-0341/00 och E-0425/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(21 mars 2000)

Genom rapporter från Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och klagomål från olika organisationer känner kommissionen till att rådets direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport, ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG, inte genomförts på ett tillfredsställande sätt i alla medlemsstater. Kommissionen håller dessa problem noga under uppsikt och medlemsstaternas myndigheter görs uppmärksamma på dem när de uppdagas. Överträdelseförfaranden har inletts inom detta område särskilt mot en medlemsstat och andra överträdelseförfaranden är under förberedelse.

Dessutom skall kommissionen enligt artikel 13 i direktivet lämna en rapport till rådet om medlemsstaternas erfarenheter sedan direktivet trädde i kraft. Till denna rapport kan förslag bifogas. Rapporten kommer att överlämnas inom kort och i den beaktas alla tillgängliga uppgifter.

Under tiden har en arbetsgrupp inom Ständiga veterinärkommittén inrättats för att överväga problem i samband med genomförandet av direktivet när det gäller transporter över långa sträckor. Kommissionen kommer eventuellt att överväga att ändra gemenskapslagstiftningen på grundval av slutsatserna från arbetsgruppen om transporter och mot bakgrund av medlemsstaternas erfarenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0746/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(13 mars 2000)

Ämne: EU:s hälso-, aids- och befolkningspolitik

Tänker kommissionen öka den personal som handlägger (de nu sammanslagna) budgetposterna för aids- och befolkningspolitik?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0745/00 och E-0746/00 ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(17 april 2000)

Kommissionen analyserar för närvarande de erfarenheter som gemenskapen gjort på hälso-, aids- och befolkningsområdet i syfte att lägga fram riktlinjer för gemenskapens framtida åtgärder.

Detta arbete utgör en del av den allmänna diskussionen om och omformuleringen av gemenskapens utvecklingspolitik och av den därmed sammanhängande diskussionen beträffande en handlingsplan för fattigdomsbekämpning och jämställdhet och innebär också en översyn av prioriteringarna inom socialpolitiken.

Informella diskussioner har ägt rum med experter från medlemsstaterna och vissa andra viktigare partner. I allmänhet har reaktionerna varit positiva och riktlinjerna kommer nu att diskuteras inom ledningen, innan mera omfattande samråd inleds.

De politiska riktlinjerna kommer naturligtvis även att göras tillgängliga för diskussion i parlamentet, men bör behandlas inom den bredare ram som avses ovan.

Vad beträffar förvaltningen av den särskilda budgetpost som ledamoten nämner kommer mänskliga resurser och tekniskt bistånd att beaktas inom ramen för det pågående övergripande arbetet med att fastställa prioriteter för politik och resurser. En del av detta arbete kommer att tas upp i uppföljningen av vitboken(1) om reformen av kommissionen.

Inom denna ram kommer fördelningen av mänskliga och finansiella resurser att utgöra en del av det övergripande arbete med att fastställa prioriteter och fördela resurser som kommer att vara avslutat senast i september 2000.

(1) KOM(2000) 200 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0313/00

från Marietta Giannakou-Koutsikou (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Säkerställandet av zigenarnas sociala rättigheter

Det är ett obestridligt faktum att ett stort antal kringvandrande befolkningsgrupper, däribland i synnerhet de zigenare som bor i tält, inte bara i Europeiska unionen utan också på andra håll i Europa, lever ett liv som pendlar på gränserna till, och ibland också helt utanför, det sociala ramverk vi har. Många exempel kan anföras som ger stöd för uppfattningen att zigenarna är offer för social uteslutning, vilket samtidigt medför att deras sociala rättigheter på områdena för hälsa, social omsorg och undervisning begränsas. Denna omständighet beror på flera samverkande faktorer som till exempel sociala fördomar, avsaknad av ett samordnat ingripande från samhällets sida och en allmänt förhärskande mentalitet som ofta, även om den inte alltid är medveten, gränsar till lagöverträdelser.

Kan kommissionen tala om för oss huruvida den har för avsikt att främja enhetliga eller särskilda program för att understödja zigenarna socialt, baserade på ett stärkande av det samhälleliga medvetandet, bevarande av de berörda befolkningsgruppernas civila identitet och respekt för deras etniska integritet?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(7 april 2000)

I Amsterdam-fördraget anges uttryckligen att kampen mot utslagning är ett mål för gemenskapen och medlemsstaterna. Det är medlemsstaterna som har huvudansvaret för att förebygga och bekämpa social utslagning, men gemenskapen kan och måste bistå medlemsstaterna

på de områden där man kan göra en verklig insats. Inom dessa ramar kan gemenskapen bidra till att bekämpa social utslagning när det gäller alla utsatta individer och grupper, inbegripet resandefolket, och kommissionen har redogjort för möjliga förslag på området i meddelandet Att bygga ett Europa för alla(1).

Enligt de förslag om bekämpning av diskriminering som nyligen lagts fram och som antogs av kommissionen den 25 november 1999 förbjuds dessutom diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung i arbetslivet samt när det gäller utbildning, social trygghet och socialförsäkringar, sociala förmåner och tillgång till varor och tjänster(2). Genom att bekämpa såväl direkt som indirekt diskriminering kommer gemenskapen att bidra till att undanröja några av de hinder för integrering som zigenare och andra resande möter. Kommissionen har anmodat rådet och parlamentet att påskynda behandlingen av detta åtgärdspaket.

(1) KOM(2000) 79 slutlig.

(2) KOM(1999) 564, 565, 566 och 567 slutlig.