SKRIFTLIG FRÅGA P-2195/01

från Giorgio Celli (Verts/ALE) till kommissionen

(17 juli 2001)

Ämne: Höghastighetståg

Många medborgare och miljöaktivister har lämnat in en rad anmälningar om brott mot miljöskyddslagarna. Med tanke på den senaste tidens rättsprocesser har man av säkerhetsskäl avbrutit flera av de byggnadsarbeten (på sträckan BolognaFlorens) som genomförs inom ramen för det italienska höghastighetstågsprojektet.

Kan kommissionen undersöka om de lagar som rör järnvägsprojektets miljökonsekvenser efterlevs i enlighet med rådets direktiv 85/337/EEG(1)?

Vilken information har kommissionen fått om de hydrogeologiska problem som orsakas av detta EU-finansierade offentliga arbete?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Vanligen informeras kommissionen om situationer där medlemsstaternas myndigheter tillämpar gemenskapens miljölagstiftning på ett bristande sätt genom brev med klagomål, frågor från Europaparlamentet samt framställningar till Europaparlamentets utskott för framställningar. Men situationer som anges vara oförenliga med gällande gemenskapsrätt måste alltid beskrivas i detalj, så att kommissionen får möjlighet att granska ärendet mot bakgrund av gällande miljölagstiftning i gemenskapen.

Enligt rådets direktiv 85/337/EEG(1) av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt och direktiv 97/11/EG(2) av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG, skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering skall bli föremål för krav på tillstånd och en bedömning av deras påverkan innan tillstånd ges. Vilka projekt som omfattas av direktivet anges i bilagorna.

I enlighet med direktiv 85/337/EEG, både i sin lydelse före och efter ändringen genom direktiv 97/11/EG, skall projekt som omfattas av bilaga I genomgår miljökonsekvensbedömning.

Utgående från de uppgifter som frågeställaren lämnar anser kommissionen att den berörda verksamheten omfattas av direktiven 85/337/EEG och 97/11/EG, och torde räknas till kategori 7 (järnvägslinjer för fjärrtrafik) i bilaga I till dessa båda direktiv. Frågeställaren nämner dock ingenting som tyder på att det skulle förekomma brott mot dessa direktiv i det föreliggande fallet. Så länge ingenting tyder på att brott mot gemenskapslagstiftningen förekommit (eller kommer att förekomma) anser kommissionen inte att det finns något skäl att ingripa. Kommissionens insatser för att kontrollera att gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt i medlemsstaterna måste grundas på framföranden som omfattar element (fakta och åtgärder) som tyder på att brott mot gemenskapslagen föreligger.

Med tanke på att det i detta fall inte finns några specifika motiv för klagomål kan man för närvarande inte se något brott mot direktivet.

Att en nationell domstol har inlett ett förfarande avseende försummelse när det gäller genomförande av miljöskyddslagar, och att denna domstol av säkerhetsskäl har stoppat olika byggnadsprojekt på avsnittet Bologna-Florens av höghastighets-järnvägssträckan, är i sig ingenting som innebär att brott mot direktivet föreligger.

När nationella domstolar undersöker huruvida interna förvaltningsförfaranden är förenliga med nationell lagstiftning, som härleds från gemenskapslagstiftningen är detta dessutom ingenting annat än en kontroll av att gemenskapsrätten tillämpas korrekt. att nationella domstolar utför samma uppgifter som kommissionen skall utföra enligt artikel 211 i EG-fördraget är helt i linje med kommissionens utgångspunkt att det är de nationella domstolarna och förvaltningsorganen som i första hand skall se till att medlemsstaternas myndigheter efterlever gemenskapslagstiftningen.

Det bör betonas att de nationella domstolarnas insatser när det gäller brott mot gemenskapsrätten är mycket mer effektiva än kommissionens. Kommissionens befogenheter begränsas av EG-fördraget. Inom ramen för sin uppgift att se till att gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt i alla medlemsstater kan kommissionen inleda överträdelseförfaranden och anhängiggöra ärendet vid Europeiska domstolen. Men även domstolens domar konstaterar endast om överträdelse har skett eller ej. Domstolen kan varken upphäva en nationell bestämmelse som inte är förenlig med gemenskapens lagstiftning, tvinga en nationell förvaltning att reagera på en begäran från en enskild person eller beordra en medlemsstat att betala skadestånd till en enskild person som har påverkats negativt på grund av ett brott mot gemenskapslagstiftningen. Endast nationella domstolar kan utfärda order till nationella organ och upphäva ett nationellt beslut. Det är också enbart nationella domstolar som har befogenhet att i tillämpliga fall beordra en medlemsstat att ersätta förluster som enskilda personer har lidit på grund av överträdelse av gemenskapslagstiftning som gäller medlemsstaten.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.