SKRIFTLIG FRÅGA E-0195/02

från Bert Doorn (PPE-DE) till kommissionen

(5 februari 2002)

Ämne: Polens, Tjeckiska republikens, Slovakiens och Sloveniens framsteg på vägen mot anslutning

Känner kommissionen till att det fortfarande i flera kandidatländer finns giltiga rättsakter som ger uttryck för etnisk diskriminering eller som i förlängningen är diskriminerande, och att dessa handlar om fråntagande av medborgarskap och tvångsinlösen, och innebär att de berörda fortfarande inte omfattas av grundläggande medborgerliga rättigheter och att de inte har något som helst rättsligt skydd?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0194/02, E-0195/02, E-0196/02 och E-0197/02ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(17 maj 2002)

Kommissionen övervakar fortgående kandidatländernas efterlevnad av de politiska anslutningskriterier som utarbetats i Köpenhamn, dvs. demokrati, rättsstat, mänskliga och medborgerliga rättigheter och skydd av minoriteter. Sedan kommissionen 1997 yttrade sig om kandidatländernas ansökningar om medlemskap i unionen 1997 beskriver och utvärderar den varje år i detalj utvecklingen på dessa områden i återkommande rapporter om kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning. Rapporterna de senaste antogs i november 2001(1) har offentliggjorts och översänts till Europaparlamentet. Övervakning sker även vid de möten som föreskrivs i Europaavtalen (t.ex. associeringsråd, associeringskommittéer), liksom även inom ramen för partnerskapen för anslutning med avseende på specifika, prioriterade frågor.

I de återkommande rapporternas allmänna bedömning konstaterar kommissionen att de tolv kandidatländer som för närvarande förhandlar med unionen uppfyller de politiska anslutningskriterierna. När Europeiska råden i Luxemburg (12 och 13 december 1997) och Helsingfors (10 och 11 december 1999) beslutade att inleda anslutningsförhandlingar med kandidatländerna, bekräftade de kommissionens bedömning av de politiska kriterierna såsom denna kommit till uttryck i yttranden och i de återkommande rapporterna. Europeiska rådet i Helsingfors 1999 fastslog uttryckligen att efterlevnaden av de politiska

Köpenhamnskriterierna var en förutsättning för att anslutningsförhandlingar skulle kunna inledas. Europeiska rådet i Laeken (14 och 15 december 2001) upprättade en förteckning över tio kandidatländer, vilka skulle kunna gå med i unionen så tidigt som 2004.

På grund av kandidatländernas historia under och efter kriget är situationen beträffande äganderätten särskilt komplicerad. Det kan inte bortses från att de exproprieringar som ägt rum skedde långt före gemenskapens bildades och Romfördraget trädde i kraft, och att de därmed i princip saknar relevans för införandet och genomförandet av unionens regelverk i kandidatländerna.

Problem i samband med restitutionen av konfiskerad egendom är därför främst en fråga för varje kandidatland, och, allt efter omständigheterna, Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna. Kandidatländerna har hittills valt de strategier som de anser vara lämpligast med hänsyn till deras historiska, sociala och ekonomiska bakgrund. Även när ingen särskild lagstiftning införts, äger varje individ under gällande lagstiftning rätt att få sitt fall prövat av domstol. Efter anslutningen till unionen, och inom tillämpningsområdet för EG-fördraget, kommer varje slags diskriminering på grund av nationalitet (i en medlemsstat) eller på grund av ras eller etniskt ursprung, religion eller tro att vara förbjuden.

Oaktat avsaknanden av behörighet för unionen rörande egendomsordningen (artikel 295 i EG-fördraget), har kommissionen kunnat notera att denna känsliga fråga utvecklats på följande sätt i kandidatländerna: i augusti 2001 fattade den tjeckiska regeringen ett första beslut, med stöd av en en särskild lag som trädde i kraft i juli 2000, om överföring av fastigheter och mark till föreningen för tjeckisk-judiska samfund. I Slovakien har kyrklig egendom återlämnats med stöd av en lag från 1994, vilken omfattar perioden från 1945. Dessutom är en regeringskommission som bildades i augusti 2001, i färd med att utarbeta lagstiftning angående tiden för andra världskriget; en sådan lagstiftning skulle särskilt behandla restitution av egendom till slovakisk-judiska samfund. Polen har en lagstiftning avseende återupprättandet av äganderätten till gemensam egendom. I samband härmed har ett antal synagogor, kyrkor, skolor etc. återlämnats eller ersättning medgivits. I Rumänien trädde en lag för restitution av fast egendom i kraft i februari 2001, i vilken anges de grundläggande principer och förfaranden som är tillämpliga vid restitution av egendom. Lagen omfattar även perioden 1940 till 1945 och borde därmed tillmötesgå restitutionanspråken från judar som drabbades av diskriminerande lagstiftning under kriget. Det måste emellertid samtidigt nämnas att genomförandet av denna lag ännu så länge varit något otillfredsställande. I Slovenien utgör avnationaliseringslagen från 1991 den lagliga grunden för avnationaliseringsprocessen.

AVNOJ-dekreten(2) antogs och genomfördes även de mot bakgrund av den mycket specifika historiska situationen under Andra världskriget, långt före gemenskapens bildades och Romfördraget trädde i kraft. Med avseende på den medlemsstat som är främst berörd Österrike är inrättandet av en slovensk-österrikisk historikerkommission som bland annat skall behandla återverkningarna av andra världskriget en positiv utveckling. Dessutom fortgår avnationaliseringsprocessen och i september 2002 hade beslut fattats beträffande 61 procent av den egendom som var föremål för anspråk. Trots dessa bedrifter behöver framstegen inom detta område ytterligare påskyndas. Frågan om avnationalisering har stått på dagordningen vid ett antal möten inom ramen för Europaavtalet senast vid associeringskommitténs möte i Bryssel den 15 februari 2002.

(1) KOM(2001) 700 slutlig.

(2) Såvitt är relevant för denna fråga stadgar dessa dekret att invånare av tyskt eller österrikiskt ursprung skall utvisas och att deras egendom skall konfiskeras.