ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2511/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(9 september 2002)

Ämne: Europeisk uppförandekod för export av vapen och vapensystem till länder utanför EU

Enligt uppgifter i internationell press gör sig EU:s medlemsstater skyldiga till allvarliga brott mot uppförandekoden för export av vapen till tredje länder.

Trots att EU-länderna i maj 1998 fastslog gemensamma och stränga kriterier för sin vapenexport, och trots att bindande överenskommelser ingåtts, så tillverkar och exporterar medlemsstaterna vapensystem till tredje länder som inte uppfyller kriterierna i uppförandekoden.

- Förenade kungariket sägs ha sålt vapensystem till odemokratiska regimer och länder som prövas hårt av inre konflikter (Indien, Indonesien, Nigeria, Marocko, Tanzania).

- Belgien har nyligen exporterat 5 500 vapen, tillverkade i den belgiska vapenfabriken Fabrique National, till Nepal där ett inbördeskrig pågår sedan många år tillbaka.

Kan kommissionen med anledning av ovanstående upplysa mig om huruvida den anser att brott mot uppförandekoden om vapenexport föreligger vad gäller Förenade kungariket särskilt med beaktande av första och andra stycket i det andra kriteriet, och vad gäller Belgien särskilt med beaktande av det tredje kriteriet? Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att se till att den bindande uppförandekoden respekteras och för att garantera en striktare efterlevnad av bestämmelserna i den?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(16 oktober 2002)

Den EU-uppförandekod för vapenexport som parlamentsledamoten hänvisar till antogs av medlemsstaterna 1998 inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Det rör sig om ett politiskt bindande dokument vars syfte det är att genom åtta kriterier uppställa höga gemensamma standarder för vapenexport och att öka insynen. Enligt tillämpningsbestämmelserna i koden skall avslag anmälas och konfidentiella samråd hållas mellan de berörda medlemsstaterna, men det slutgiltiga beslutet ankommer på den medlemsstat som erhållit en ansökan avseende en transaktion som inbegriper vapen och vapensystem.

De diskussioner som förs i rådets arbetsgrupp för export av konventionella vapen (Coarm), där kommissionen deltar, bidrar till utvecklingen av ett samförstånd och kanske så småningom en gemensam doktrin för hur medlemsstaterna skall genomföra koden. Årliga rapporter offentliggörs både på nationell nivå och på unionsnivå och bidrar till att öka insynen på detta område. Coarms förslag att utveckla koden till ett rättsligt bindande dokument har inte vunnit gehör hos alla medlemsstater. Ett antal tredjeländer har gjort utfästelser om att ansluta sig till principerna i koden. Europeiska unionen verkar också för att dessa principer skall tillämpas av de associerade länderna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3664/02

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(18 december 2002)

Ämne: Pekingmyndigheternas webjacking för att stoppa oönskade hemsidor

Enligt uppgifter som spridits av Dynamic Internet Technology Inc (DIT) teknisk medarbetare till Voice of America, Radio Free Asia och Epoch Times, har myndigheterna i Folkrepubliken Kina sedan några månader tillbaka en ny strategi för att blockera hemsidor som inte uppskattas av regimen. Den tekniska termen för detta är webjacking, vilket innebär att någon dirigerar om webbsidor så att man istället för att hamna där man tänkt sig, kommer till en helt annan sida utan att veta om det. Omdirigeringen sker i detta fall på leverantörsnivå (dvs. hos de kinesiska Internetleverantörerna) genom att domännamnet olovligt ändras. Ett domännamn gäller i hela världen och är det unika namnet på varje värddator på Internet. Det är kopplat till IP-adressen, som är en numerisk adress till varje dator (domännamnet www.bbc.co.uk motsvarar exempelvis IP-numret 212.58 240.31). I hela Kina lär det nu gå till så att domännamnsystemet (DNS) läser fel när den angivna adressen är en hemsida som myndigheterna vill stoppa, och i stället skickas man, helt ovetande, till en falsk IP-adress. Med detta system omdirigeras hela listor med hemsidor till en enda adress, som därefter blockeras vid den stora kinesiska brandväggen, dvs. filtret mot oönskad datatrafik.

Tänker kommissionen begära att de kinesiska myndigheterna klargör om detta omdirigeringssystem förekommer och är utbrett i Kina? Om uppgifterna stämmer, vilka verktyg tänker kommissionen använda för att få den kinesiska regeringen att upphöra med dessa rutiner, med tanke på de politiska och ekonomiska skador som kan bli följden av en omfattande användning av detta kontrollsystem? Tänker kommissionen, om den inte redan gjort det, skaffa sig verktyg för att skydda intressena hos de unionsmedborgare eller föreningar som behandlas på detta sätt av Folkrepubliken Kina?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(4 februari 2003)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro i fråga om tillgången till och användningen av Internet i Kina. Kommissionen har gjort upprepade framställningar i saken hos de kinesiska

myndigheterna, bland annat inom ramen för den bilaterala dialogen mellan unionen och Kina om de mänskliga rättigheterna, särskilt beträffande kränkningar av yttrandefriheten. De upplysningar som parlamentsledamoten gett kommissionen kommer med säkerhet att bli till nytta i de fortsatta och fördjupade kontakterna med de kinesiska myndigheterna med avseende på denna specifika fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2851/02

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen

(10 oktober 2002)

Ämne: Handel med pälsar

I augusti 2002 visade efterforskningar av den amerikanska grenen av Humane Society, och även av Humane Society International, att det i Wien och andra österrikiska städer funnits pälsar från asiatiska tamkatter till försäljning. Detta betyder att det nu i sju medlemsstater i Europeiska unionen säljs katt- och hundpäls i Storbritannien utgår offentliga myndigheter från att försäljning av sådana pälsar äger rum.

Hur kan kommissionen förklara att denna handel inte utgör ett problem för EU:s inre marknad trots att det i fler än 50 procent av Europeiska unionens medlemsstater bedrivs handel med sådana pälsar?

Borde inte handel med katt- och hundpäls falla under Europeiska unionens kontroll, eftersom konsumenterna inte är tillräckligt informerade om sina inköp?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2851/02 och E-3088/02ingivet av David Byrne för kommissionen

(14 november 2002)

Eftersom ett fullständigt förbud mot att framställa, använda, handla med eller importera katt- och hundpäls, ett förbud som vissa medlemsstater har för avsikt att genomföra och som också ofta efterfrågas inom EU, skulle gälla oberoende av de villkor under vilka djuren hålls och avlivas, är det uppenbart att sådana åtgärder inte är motiverade utifrån djurskyddshänsyn. Motiveringen är snarare en fråga om etik, nämligen om man ska använda produkter som härrör från djur som huvudsakligen betraktas som sällskapsdjur. En åtgärd som huvudsakligen syftar till att skydda den allmänna moralen skulle anses kunna ligga inom medlemsstaternas behörighetsområde.

Kommissionen har för närvarande inga förslag som går ut på att informera de europeiska konsumenterna om det sätt på vilka pälsprodukter framställs och känner heller inte till några sådana förslag i medlemsstaterna. Frågan kommer att bevakas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3673/02

från Antonio Di Pietro (ELDR) till kommissionen

(18 december 2002)

Ämne: Sysselsättningskris för elektronikparken i L'Aquila

Elektronikparken i L'Aquila har i flera månader befunnit sig i en mycket allvarlig kris. Över tusen av de anställda vid företagen Flextronics och Lares-Techno riskerar att förlora sina jobb. De möten som har hållits mellan fackföreningarna, den italienska regeringen och de lokala myndigheterna har inte gett arbetstagarna några lugnande besked. Om uppsägningarna genomförs finns det stor risk för att Abruzzo-regionen återigen blir en mål 1-region, vilket skulle omintetgöra de insatser som på sistone gjorts för att erbjuda invånarna nya utvecklingsmöjligheter.

De ovannämnda företagen är verksamma inom elektronik- och telefonibranscherna, som anses vara av strategisk betydelse. Europeiska unionen betonade härförleden att dessa branscher behövs för att överbrygga den teknologiska klyfta som alltjämt finns mellan EU, å ena sidan, och Förenta staterna och Japan, å andra sidan.

Är kommissionen mot denna bakgrund beredd att vidta akuta åtgärder för att råda bot på denna sysselsättningskris? Kan dessa företag integreras i gemenskapsprogrammen Galileo och Cosmos?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(13 februari 2003)

Kommissionen förvaltar strukturfonderna, inklusive Europeiska socialfonden, tillsammans med regionerna i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Kommissionen är därför inte inblandad varken i förvaltningen av de regionala verksamhetsplanerna eller av de finansierade projekten.

Kommissionen har ändå kontaktat Abruzzo-regionen och kan därför meddela parlamentsledamoten att företaget Lares-Tecno fått 95 000 euro för omskolning av sina anställda. Flextronics däremot har inte ansökt om några bidrag.

Alla europeiska företag är berättigade att delta i Galileo. Det finns för närvarande två möjligheter. En etapp gäller utveckling av infrastruktur och omfattar rymdsegmentet (utveckla, bygga och skjuta upp satelliter) och marksegmentet (ledningscentra, kontrollstationer osv.). Kostnaden för denna etapp uppskattas till 1,1 miljarder euro. Reglerna för upphandling skall följas och en anbudsinfordran kommer att göras under 2003. Företagen i elektronikparken i L'Aquila är välkomna att lämna anbud.

Satellitnavigering är för övrigt en mycket lovande marknad, som 2000 uppgick till 1 miljard euro i Europa och enligt beräkningar kan komma att omsätta 6 miljarder euro 2005. Förberedande verksamhet (forskning för att utveckla Europas kunskaper och erfarenheter på området) kommer att finansieras genom sjätte ramprogrammet för forskning och utveckling. Den första ansökningsomgången kommer att genomföras i början av 2003 och omfattar 20 miljoner euro. Även här har de företag som sysslar med tillämpningar och system som har med satellitnavigering att göra alla möjligheter att lämna in förslag till projekt.

Sammanfattningsvis innebär Galileo en rad möjligheter att få nya kontrakt, men de enda kriterier som kommer att beaktas vid urvalet är resultat, innovation, pris och kvalitet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2860/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(10 oktober 2002)

Ämne: Utebliven årlig lägesrapport om handlingsprogrammet för bekämpning av aids

Den 21 februari 2001 godkändes ett handlingsprogram för bekämpning av aids. I februari 2002 fick icke-statliga organisationer vid en överläggning för samråd vid GD Handel veta att det inom kort skulle framläggas en separat årlig lägesrapport om det första året för handlingsprogrammet.

Än så länge har någon sådan rapport inte hörts av och det går rykten om att detta handlingsprogram kommer att behandlas i Europeiska kommissionens sammanfattande årsrapport.

1. Kommer Europeiska kommissionen att uppfylla sin föresats att skilt för sig rapportera om handlingsprogrammet?

2. Om inte: varför lovade då kommissionen tidigare att göra det?

3. Hur definierar Europeiska kommissionen begreppet inom kort?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(19 november 2002)

Kommissionen håller för närvarande på att slutföra en omfattande analys av handlingsprogrammet, 18 månader efter det att det antogs. Eftersom handlingsprogrammet är förenat med en rad nya och viktiga initiativ i fråga om strategier, programplanering och genomförande, är det viktigt att rapporten denna gång är skild från årsrapporten om utvecklingspolitiken.

Enligt planerna kommer rapporten att antas i januari 2003. Kommissionen kommer således att hålla sitt löfte.

Rapporteringen har försenats huvudsakligen på grund av att kommissionen har investerat tid och pengar i den globala fonden för bekämpning av humant immunbristvirus och förvärvat immunbristsyndrom (hiv/aids), tuberkulos (tbc) och malaria, uppföljningen till Doha-förklaringen om folkhälsa och handelsrelaterade immateriella rättigheter (TRIPs), upprättandet av Europeiska unionens och utvecklingsländernas plattform för kliniska försök samt diskussionerna i Europaparlamentet och rådet om förordningen om en särskild budgetpost för handlingsprogrammet, vilka alla är åtgärder som fastställs i handlingsprogrammet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3582/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(13 december 2002)

Ämne: Tillämpningen av lagstiftningspaketet Erika i EU:s medlemsstater

Hur tillämpar EU:s medlemsstater lagstiftningspaketet Erika? Vilka medlemsstater förhindrade ett avtal för att tidigarelägga tillämpningen av dessa lagstiftningsåtgärder? Vilka skäl angavs som motiv för denna inställning?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3563/02, E-3581/02, E-3582/02, E-3583/02,E-3584/02, E-3587/02 och E-3589/02, E-3625/02 och E-3761/02

(56 maj 2003)

Rådet hänvisar de ärade parlamentsledamöterna till det uttalande som ordförandeskapet på rådets vägnar gjorde om samtliga punkter i deras frågor under Europaparlamentets sammanträdesperiod i december 2002 och även till rådets svar på frågorna H-833/02, H-839/02, H-847/02 och H-871/02 från Josu Ortuondo Larrea, Manuel Medina Ortega, Camilo Nogueira Román respektive John Cushnahan vid frågestunden den 15 januari 2003 i Strasbourg.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3506/02

från Robert Evans (PSE) till rådet

(10 december 2002)

Ämne: Behandlingen av Siham Qandah i Jordanien

Känner rådet till Siham Qandahs svåra situation i Jordanien? Jag har blivit kontaktad av väljare som är oroade av rapporter om att hon nödgats gömma sina barn. Hon är rädd för att de kommer att tas ifrån henne, efter det att hon förklarats olämplig som förmyndare, eftersom hon gett dem en kristen uppfostran.

Kan rådet ta upp denna fråga med de jordanska myndigheterna och försöka få ett slut på denna olyckliga situation?

Svar

(56 maj 2003)

Rådet känner inte till de förhållanden som den ärande parlamentsledamoten nämner. Vid mötena med Jordanien inom ramen för associeringsavtalet har rådet dock alltid understrukit att förbindelserna med Jordanien bygger på den gemensamma respekten för de demokratiska principerna och de grundläggande mänskliga rättigheterna som utgör en väsentlig beståndsdel i avtalet enligt artikel 2 i detta. Religionsfriheten är en av de grundläggande friheterna som skall respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3390/02

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till kommissionen

(28 november 2002)

Ämne: Svårigheter för kastanjproduktion

Kastanjer är en marginell produkt inom sektorn för torkad frukt och får ingen form av direkt stöd genom den gemensamma jordbrukspolitiken, i motsats till mycket annan produktion inom denna sektor. Kastanjen har onekligen en mycket viktig ekonomisk, social och miljömässig funktion i de regioner där den odlas. Kastanjeodlingar har ett mycket stort värde för miljön men hotas till sin existens av torka, sjukdomar som drabbat kastanjeträden och den låga avkastning som denna odling ger producenterna, och detta i kombination med växande stadsområden och spekulativa inslag i andra typer av odlingar som faktiskt får gemenskapsstöd.

För närvarande genomgår denna sektor en kris med stora produktionsfall. I Huelva, en provins i den autonoma regionen Andalusien, har man på odlingar som täcker 5 000 hektar skog skördat knappt 700 000 kilo, medan en normal produktion ligger på omkring 6 000 000 kg.

Känner kommissionen till den svåra situationen för denna produktion? Om så är fallet, avser kommissionen att vidta särskilda åtgärder för att bevara de stora värdena i denna produktion? Om inte, kan kommissionen säga varför?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 januari 2003)

Kommissionen är medveten om att sektorn för kastanjer har svårigheter, vilket tydligen leder till ekonomiska, miljömässiga och sociala problem för producenterna i Huelva.

Gemenskapen har en rad redskap för att hantera den här typen av situationer.

Även om kastanjer inte omfattas av de särskilda åtgärder för nötter som föreskrivs i avdelning IIa i rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1), finns det möjligheter att få finansiellt stöd för att förbättra produktion och marknadsföring genom de system med operativa fonder som föreskrivs genom rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(2).

Vidare är det möjligt att få finansiella bidrag för att stödja kastanjeproduktionen, som har en viktig miljömässig och social roll att spela, genom åtgärderna för landsbygdsutveckling.

(1) EGT L 118, 20.5.1972, ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1363/95, av den 15 juni 1995, EGT L 132, 16.6.1995.

(2) EGT L 297, 21.11.1996, ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 911/2002, av den 30 maj 2002, EGT L 142, 31.5.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2891/02

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(14 oktober 2002)

Ämne: Problem med högflödesreaktorn i Petten

Nuclear Research & consultancy Group (NRG) tillhandahåller driftsledning för den så kallade högflödesreaktorn i Petten, som ägs av Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum.

I tv-programmet Reporter avslöjades den 26 september 2002 på grundval av handlingar från anläggningen själv att en större eller mindre läcka i kylsystemet kan leda till att reaktorkärnan blir utan kylvatten och att reaktorkärnan därmed smälter (kan inte uteslutas med absolut säkerhet).

På åttiotalet utvecklades Veldman-scenariet (brott på kylledningen). Detta scenario har analyserats ingående av en arbetsgrupp där även den tidigare operatören Veldman deltagit. NRG anser att risken att detta scenario skulle förverkligas är extremt liten och att möjliga konsekvenser, även om de i sig är allvarliga, inte skulle få några följder för omgivningen.

Reaktorn skall under ett driftsstopp undersökas grundligt vad avser alla säkerhetsproblem.

Statssekreterare Van Geel (miljö) låter denna fråga förbli höljd i dunkel. Av hans brev till Nederländernas andra kammare framgår att det från myndigheternas sida aldrig gjorts en seriös och grundlig undersökning av möjligheten att reaktorkärnan skulle bli utan kylvatten (eftersom den dåvarande internationella praxisen innebar att forskningsreaktorer inte underkastades sådan form av analys). Det är oklart på vad Van Geel baserar uppfattningen från sitt kärnenergiorgan (Kernfysische dienst, KFD) att det i händelse av ett ledningsbrott inte skulle finnas någon risk för explosion.

Instämmer kommissionen med att säkerheten vid kärnanläggningar måste vara höjd över allt tvivel?

Delar kommissionen uppfattningen om att högflödesreaktorn i Petten som en försiktighetsåtgärd måste stoppas tillfälligt tills de allvarliga säkerhetsproblemen vid denna reaktor lösts?

Svar från Philippe Busquin på kommissionensn vägnar

(3 december 2002)

Kommissionen anser att man vid alla kärntekniska anläggningar måste inrätta och upprätthålla effektiva skyddsanordningar mot strålningsrisker för att skydda enskilda, samhället och miljön mot skadliga verkningar av joniserande strålning från sådana anläggningar.

Säkerheten vid högflödesreaktorn garanteras genom att driften av reaktorn sker i enlighet med relevanta säkerhetsbestämmelser under de berörda nationella säkerhetsmyndigheternas övervakning och kontroll. Genom överenskommelse med säkerhetsmyndigheterna analyserar man för närvarande ett antal olycksscenarier runt större och mindre läckor i kylsystemet, inbegripet brott på kylledningar. Kommissionen anser, i fullt samförstånd med de nationella säkerhetsmyndigheterna, att dessa scenarier inte utgör en risk som gör det nödvändigt att stänga högflödesreaktorn.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2946/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 oktober 2002)

Ämne: Valar i fara på grund av användning av högfrekvensteknik under militära flottövningar

För en tid sedan anklagade Greenpeace Nato för att ha orsakat 16 valars död utanför Kanarieöarna i samband med flottövningar som försiggick där. Valarna dog, enligt Greenpeace, på grund av ljudföroreningen från de högfrekventa ekolodssystemen. Många icke-statliga miljöorganisationer, bland dem Natural Resources Defense Council (NRDC), anser att spridningen av denna teknik medför stora risker för många havsarters möjligheter att överleva.

Har kommissionen för avsikt att utreda detta för att ta reda på vem som bär ansvar för det inträffade? Vilka konkreta initiativ ämnar kommissionen ta för att hindra användning av sådana här ekolodssystem? Hör det till kommissionens prioriteringar, inom ramen för skyddet av havsmiljön, att ge en särskild kommitté i uppdrag att utreda på vilket sätt denna teknik påverkar havsfaunans överlevnadsmöjligheter och undersöka eventuella alternativa lösningar? På vilka ställen i Medelhavet är farorna särskilt stora?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Wallström

(3 december 2002)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2797/02 från Lucas(1).

(1) Se s. 17.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3521/02

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(10 december 2002)

Ämne: Hamnkontroller

Gibraltars regering förklarade den 14 november på sin webbplats (http://www.gibraltar.gov.uk) att fartyget MV Prestige, som gick under utanför Galiciens kust den 13 november, endast befunnit sig på Gibraltars farvatten en enda gång under de senaste fyra år och då endast för att tanka (bunkering) utan att gå in i själva hamnen.

Från detta uttalande kan man dra slutsatsen att Gibraltars myndigheter, när ett fartyg tankar bränsle (bunkering) i dessa vatten via ett tankfartyg som fungerar som fast hamninstallation, inte anser sig tvungna att genomföra de kontroller som följer av internationella standarder och gemenskapsbestämmelser (Port State Control).

Instämmer kommissionen med denna tolkning?

Anser kommissionen att bunkering är en hamnverksamhet och därför är underkastad alla förpliktelser som följer av bestämmelserna för denna verksamhet?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 februari 2003)

Kommissionens åsikt är att det skulle vara fel att anse att tankningsoperationer inte kan ge anledning till inspektion enligt gemenskapslagstiftningen om hamnstatskontroll, eftersom hamnstatens inspektionsskyldighet i enlighet med artikel 3 i rådets direktiv 95/21/EG(1) gäller varje fartyg och dess besättning som anlöper en medlemsstats hamn eller en offshoreanläggning, eller ligger för ankar utanför en sådan hamn eller offshoreanläggning.

Beträffande bunkring vid Gibraltar hänvisas frågeställaren till kommissionens svar på den muntliga frågan nr H-0800/02 från José Manuel García Margallo y Marfil under parlamentets sammanträdesperiod i december 2002.

(1) Rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) EGT L 175, 7.7.1995.