SKRIFTLIG FRÅGA E-2534/99

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Fri rörlighet för läkare patientsäkerhet

I motiveringen till SLIM-direktivet om att förenkla och uppdatera EU:s sektordirektiv om ömsesidigt erkännande av

yrkeskvalifikationer (KOM(1997) 638)(1) meddelade kommissionen sin avsikt att uppmana rådet att avskaffa de rådgivande kommittéerna om utbildning för vissa yrken inom sjukvården (läkare, sjuksköterska, tandläkare, barnmorska och farmaceut). Om rådet går med på denna begäran tänker kommissionen ombilda de rådgivande kommittéerna genom ett kommissionsbeslut, med en enklare struktur och ett mycket snävare definierat uppdrag. De rådgivande kommittéerna skulle inte längre ha i uppdrag att främja den fria rörligheten för personer som utövar yrken inom sjukvården genom att i förväg uppdatera kraven på minimikvalifikationer för de berörda yrkena. I stället skulle den rådgivande kommittén bara uttala sig om sådana problem med den fria rörligheten som kommissionen rapporterar till den.

Känner kommissionen till att kommissionens avdelningar, i väntan på rådets beslut att avskaffa den rådgivande kommittén för läkarutbildning, har informerat läkarrepresentanter att kommissionen inte tänker påbörja något nytt arbete i denna kommitté?

Känner kommissionen till att Standing Committee of European Doctors, paraplyorganisationen för medlemsstaternas läkarförbund, den 12 november 1999 enhälligt fördömde kommissionens åtgärd att ställa in den rådgivande kommitténs sammanträde den 30 november 1999 och inte påbörja något nytt arbete i kommittén?

Känner kommissionen till att EU:s läkare anser det vara ett hot mot patienternas bästa i hela EU att kommissionen tänker tillsätta en ny kommitté utan uppdrag att uppdatera EU:s minimikrav för allmän- och specialistläkarutbildning?

Är kommissionen, mot bakgrund av kritiken från läkarna inom EU, övertygad om att dess nuvarande politik för kommittén och dess förslag om kommitténs framtida uppdrag är förenliga med kommissionens skyldighet enligt artikel 152 i EG-fördraget att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå för människor vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder?

Har kommissionen vidtagit några åtgärder för att försäkra sig om att dess politik och förslag beträffande läkarutbildning inte kommer att ha några negativa hälsokonsekvenser? I så fall vilka?

(1) EGT C 28, 26.1.1998, s. 1.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 februari 2000)

Till att börja med skall det konstateras att situationen för den rådgivande kommittén för läkarutbildning inte skiljer sig från de andra kommittéerna inom det här området. Det finns i själva verket sex rådgivande kommittéer som rör utbildningen till vissa sjukvårdsyrken (läkare, farmaceuter, tandläkare, veterinärer, allmänsjuksköterskor och barnmorskor). Dessa sex kommittéer har inrättats av rådet i anslutning till sektorsdirektiven om underlättande av fri rörlighet för dessa yrkeskategorier. För samtliga kommittéer gäller samma regler.

Den första frågan gällande arbetet inom den rådgivande kommittén för läkarutbildning bör ses mot bakgrund av reformen av de sex ovannämnda rådgivande kommittéerna. Som ett led i SLIM-initiativet (Simpler Legislation for the Internal Market Förenklad lagstiftning för den inre marknaden) tillkännagav kommissionen i sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet om SLIM-initiativet(1) av den 6 november 1996 att man hade för avsikt att rationalisera arbetet inom de rådgivande kommittéerna för utbildning. De planerade åtgärderna beskrivs närmare i motiveringen till det direktivförslag som frågeställaren också hänvisar till. Detta förslag antogs vid parlamentets första behandling den 2 juli 1998. Åtgärderna skall enligt planerna börja tillämpas den 1 januari 2001, då de nya kommittéerna också skall ha inrättats.

Vi befinner oss alltså för närvarande i en övergångsperiod då kommittéerna har möjlighet att avsluta allt pågående arbete utan att behöva inleda något nytt arbete

som inte kan avslutas före den 1 januari 2001. Det är alltså helt befogat att kommissionen har informerat samtliga berörda kommittéer om denna övergångsperiod och dess konsekvenser för arbetet, vilket också gjordes vid sammanträdet för den rådgivande kommittén för läkarutbildning den 5 februari 1999. Till följd av detta beslöt den rådgivande kommittén för läkarutbildning att bilda informella arbetsgrupper, som skulle fungera självständigt, utan ekonomiskt stöd från kommissionen. Mot denna bakgrund beslöt kommittén också att det sammanträde som preliminärt hade planerats till den 30 november 1999 var avhängigt av hur det informella arbetet fortskred.

När det gäller den andra frågan om det sammanträde som inställdes den 30 november 1999 erinrar kommissionen om att det generellt sett görs en noggrann prövning av de många olika kommittéernas önskemål om sammanträden, eftersom resurserna är begränsade. Anledningen till att sammanträdet den 30 november 1999 ställdes in var att det saknades en fullständig dagordning. Det informella arbetet hade i själva verket inte kommit så långt att det var möjligt att hålla sammanträdet detta datum. Beslutet att ställa in sammanträdet var därför befogat och helt i linje med vad rådgivande kommittén för läkarutbildning skulle ha gjort i motsvarande situation.

När det gäller den tredje frågan om skyddet av patienternas bästa bör det påpekas att det huvudsakliga syftet med de utbildningskriterier som anges i rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis(2) är att fastställa vilka minimikrav som anses vara nödvändiga och tillräckliga för ömsesidigt erkännande av läkares examensbevis. Som framgår av direktivets titel är syftet med detta att underlätta den fria rörligheten för läkare. För att åstadkomma detta innehåller direktivet ett system för ömsesidigt erkännande av examensbevis som bygger på vissa minimikrav i fråga om utbildning. Utbildningens organisation och innehåll är för övrigt till stor del medlemsstaternas ansvar, i enlighet med artiklarna 149 och 150 (f.d. artiklarna 126 och 127) i EG-fördraget. Dessa båda artiklar utesluter uttryckligen all EU-harmonisering av utbildning. Skyddet av folkhälsan och patienternas bästa ligger också framför allt under medlemsstaternas behörighet.

Den fjärde frågan gäller vilken politik som tillämpas för rådgivande kommittén för läkarutbildning och vilka åtgärder som planeras för framtiden. Kommissionen vill här framhålla att situationen för denna kommitté inte skiljer sig från situationen för andra kommittéer av det här slaget. För övrigt skulle kommissionen vilja uppmärksamma frågeställaren på det faktum att rådgivande kommittén för läkarutbildning har till uppgift att säkerställa en jämförbar hög utbildningsnivå för läkarutbildningen inom gemenskapen, enligt rådets beslut 75/364/EEG av den 16 juni 1975 om inrättande av denna kommitté(3). Den utbildningsnivå som tillämpas i respektive medlemsstat är avhängig av den lagstiftning som har antagits av varje medlemsstat, naturligtvis under förutsättning att varje medlemsstat följer de minimikrav för utbildning som anges i direktiv 93/16/EEG.

I detta syfte kommer kommissionen att fortsätta att sammankalla företrädare för de berörda myndigheterna i varje medlemsstat. Lämpligt instrument för detta är den kommitté bestående av högre tjänstemän med ansvar för hälso- och sjukvårdsfrågor som inrättas genom rådets beslut 75/365/EEG av den 16 juni 1975(4).

Den nya rådgivande kommittén kommer att få till uppgift att avge yttranden om den viktigaste aspekten av direktiv 93/16/EEG, dvs. ömsesidigt erkännande av examensbevis från läkarutbildning för att underlätta den fria rörligheten. Detta utesluter emellertid inte möjligheten att beakta de aspekter som rör läkarutbildningen inom ramen för ömsesidigt erkännande av examensbevis, i enlighet med kommissionens skyldigheter enligt artikel 152 (f.d. artikel 129) i EG-fördraget.

När det gäller den femte frågan om vilka åtgärder som kommissionen har vidtagit för att försäkra sig om att dess politik och förslag beträffande läkarutbildning inte kommer att ha några negativa hälsokonsekvenser, framhåller kommissionen att man inom ramen för sin behörighet har ingått ett nära samarbete med medlemsstaterna och berörda yrkesgrupper för att samtliga intressen skall beaktas. Kommissionens planerade åtgärder för att reformera vissa rådgivande kommittéer varav den rådgivande kommittén för läkarutbildning är en kommer inte att medföra några förändringar i det avseendet.

(1) KOM(1996) 559 slutlig.

(2) EGT L 165, 7.7.1993.

(3) EGT L 167, 30.6.1975.

(4) EGT L 165, 7.7.1993.