ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0222/03

från Guido Podestà (PPE-DE) till kommissionen

(3 februari 2003)

Ämne: Barnarbete

Enligt den senaste rapporten från Internationella arbetsorganisationen (ILO) finns det 211 miljoner barn i åldrarna 514 år i världen som utför någon typ av arbete. Av dessa utför 186 miljoner arbetsuppgifter som är förbjudna genom olika internationella bestämmelser. Upp till 14 års ålder arbetar lika många pojkar som flickor, men därefter ökar andelen pojkar.

Den sektor som utnyttjar flest antal barnarbetare är jordbrukssektorn, och därefter kommer den informella grå ekonomin i städerna, industrin, turismen och hushållsarbete. I den grupp som utför de allra värsta formerna av barnarbete återfinns 8,4 miljoner flickor och pojkar i alla åldrar. Cirka 2 miljoner av dessa barn utnyttjas inom prostitution och pornografi, en sektor som frodas i särskilt hög grad i Moldavien, Rumänien och Ukraina på grund av den organiserade människosmugglingen till Västeuropa.

Den del av världen där barnarbete är allra vanligast är Sydostasien, där det finns 127 miljoner barnarbetare, det vill säga 60 procent av det beräknade totala antalet i världen. Därefter kommer Afrika söder om Sahara med 23 procent. Problemet är emellertid mycket allvarligare i Afrika än i Asien, eftersom 29 procent av barnarbetarna där är yngre än 15 år. Men barnarbete förekommer inte bara i fattiga länder och utvecklingsländer, utan det berör i varierande grad alla länder i hela världen. Även i industriländerna arbetar faktiskt 3 procent av alla barn mellan 10 och 14 år.

För närvarande existerar problemet med barnarbete över hela världen. Antalet barn som utför ett mycket farligt arbete ökar till och med, och cirka två tredjedelar av dessa (det vill säga 111 miljoner) är under 15 år.

Hur ämnar kommissionen bekämpa denna företeelse, mot bakgrund av att Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna inte innehåller något uttryckligt förbud mot barnarbete?

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att utrota denna företeelse i de länder i Östeuropa som snart blir medlemmar av EU?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 mars 2003)

Kommissionen är i högsta grad medveten om behovet av att se till att samtliga aspekter av gemenskapens regelverk på det arbetsrättsliga området, och inte minst de som avser skyddet av minderåriga, tillämpas och verkställs på ett effektivt sätt i kandidatländerna. Kommissionen är för närvarande aktivt igång för att säkerställa att rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet(1) genomförs i kandidatländerna så tidigt som möjligt och senast vid deras anslutning till unionen.

Det framgår av den pågående övervakningen att gemenskapens regelverk på området redan har införlivats i flertalet av kandidatländerna. Bland de tio framtida medlemsstaterna är det endast i Estland, Slovenien och Tjeckien där den nationella lagstiftningen som skall införliva direktivet om minderåriga i arbetslivet ännu inte har trätt i kraft.

Det bör påpekas att barnarbete är förbjudet enligt artikel 32 i stadgan om de grundläggande rättigheterna.

(1) EGT L 216, 20.8.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0246/03

från Raina Echerer (Verts/ALE)och Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(4 februari 2003)

Ämne: Media: korta reklamavbrott vid sportsändningar i italiensk TV

För mer än ett år sen mottog kommissionen en anmälan mot italiensk TV. De kommersiella italienska TV-kanalerna, och på senare tid tyvärr även det statliga TV-bolaget RAI, har för vana att avbryta sändningen av fotbollsmatcher med flera (upp till femton per match) reklamavbrott som bara är några sekunder långa.

Dessa korta reklamavbrott är ett klart brott mot bestämmelserna i gemenskapsdirektivet om utförandet av sändningsverksamhet för television (89/552/EEG, 3.10.1989(1)). Vid sändning av sporter som omfattar pauser får man enligt direktivet bara sända reklam i de naturliga pauserna, det vill säga mellan första och andra halvlek i en fotbollsmatch.

De korta reklamavbrotten visar hur en dominerande ställning på reklammarknaden har kunnat uppstå genom att man i åratal har använt metoder som bryter mot bestämmelserna. Genom dessa metoder har man skapat allvarliga hinder för eventuella nykomlingar på marknaden, till nackdel för allmänhetens rätt till informationsmångfald.

Detta är en extremt känslig fråga för ett lands demokratiska funktion. Genom att fortsätta att använda sig av dessa felaktiga metoder, drar de privata TV-bolagen ekonomiska fördelar och tjänar hundratals miljoner euro. Dessutom utsätts de italienska TV-tittarna för mer reklam än vad som tillåts i EU:s bestämmelser. Kommissionen verkar för övrigt redan ha tagit ställning för den anmälan som gjorts (La Repubblica, 3 januari 2003, s. 48).

Kommissionen uppmanas att svara på följande frågor:

1. Har den italienska regeringen svarat på kommissionens brev angående brott mot gemenskapens regelverk?

2. Om ett sådant svar har avgetts, finns det i detta svar något som förnekar den situation som gett upphov till anmälan och därmed hindrar att kommissionen inleder ett förfarande för brott mot regelverket?

3. Under lång tid har dessa illegala metoder tillåtits i medierna, ett område som är mycket känsligt för ett lands demokratiska liv. Anser inte kommissionen att man därigenom har äventyrat sin trovärdighet som fördragens väktare och skadat gemenskapsrättens tillämpning i hela EU?

(1) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(14 mars 2003)

Kommissionen har inte slutgiltigt tagit ställning till den anmälan parlamentsledamoten tar upp. Kommissionen anser att det krävs en grundlig utredning av frågan om de italienska tv-bolagens praxis innebär en överträdelse av rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television. Som också påpekas i den skriftliga frågan har kommissionen riktat en skrivelse till de italienska myndigheterna för synpunkter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0933/03 från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen. Matematiskt beräkningssätt.



Europeiska unionens officiella tidning nr 161 E , 10/07/2003 s. 0230 - 0230



SKRIFTLIG FRÅGA P-0933/03 från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen (19 mars 2003) Ämne: Matematiskt beräkningssätt 1996 bestämde man sig i Grekland i samförstånd med kommissionen för att vid valet av entreprenör för offentliga arbeten som medfinansieras av EU använda sig av ett s.k. matematiskt beräkningssätt. Kan kommissionen berätta om förfarandet med ett matematiskt beräkningssätt har förändrats eller förbättrats, i syfte att undvika monopol och skapa bättre insyn i tilldelandet av offentliga arbeten? Om så är fallet, vilka förändringar eller förbättringar rör det sig om? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Bolkestein (7 april 2003) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-0097/03 ställd av Trakatellis under frågetiden vid parlamentets möte den Mars I 03(1). (1) Parlamentsdebatter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0057/03

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(22 januari 2003)

Ämne: EU:s fiskeriavtal med Marocko sedan detta land erbjudit fisketillstånd för 64 båtar från Galicien och andra områden inom Spanien

Har kommissionen talat med den spanska staten eller med de marockanska myndigheterna om möjligheten att diskutera grunderna för ett nytt och annorlunda fiskeriavtal med Marocko, sedan den marockanska kungen erbjudit 64 båtar från Galicien och andra områden inom Spanien tillstånd att fiska, som ett sätt att bidra till att kompensera de skador som orsakats av Prestige-katastrofen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 februari 2003)

Kommissionen kan inte annat än glädja sig åt denna mycket generösa gest gentemot en sektor som drabbats hårt av denna maritima katastrof, något som kommer att förstärka de band som finns mellan unionen, dess medlemsstater och Marocko.

Kommissionen kan för övrigt bekräfta för parlamentsledamoten att den inte för närvarande planerar att inleda förhandlingar med Marocko om ett fiskeavtal om tillträde till marockanska vatten.
1.

De vanliga punktskattesatserna på diesel använt som drivmedel är för närvarande 389 respektive 440 euro per tusen liter i Frankrike respektive Tyskland. Tyskland beviljar i enlighet med artikel 1 andra stycket i lagen om mineraloljebeskattning (Mineralölsteuergesetz), jämförd med artikel 1 andra stycket punkt 1 i tillämpningsföreskrifterna för samma lag (Mineralölsteuerdurchführungsverordnung), fullständig skattebefrielse för 97 % ren biodiesel som säljs i Tyskland. I praktiken tillämpas denna skattebefrielse huvudsakligen på metylestrar av vegetabiliskt ursprung (inbegripet raps). Den tyska lagstiftningen är baserad på artikel 8.2 d i rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (1). Kommissionen har ännu inte undersökt närmare om denna artikel är tillämplig, men i dess förslag till en särskild ordning för beskattning av biobränsle, som sannolikt kommer att antas under de närmaste månaderna, har det tagits hänsyn till denna särskilda situation genom en skyddsklausul (en så kallad ”grand-fathering clause”) (artikel 8 c stycke 3). Genom denna klausul är det möjligt för medlemsstater, som den 1 januari 2001 beviljade fullständig skattebefrielse för produkter som helt och hållet bestod av biobränsle, att fortsätta att bevilja dessa produkter fullständig skattebefrielse fram till och med den 31 december 2003. Frankrike har av rådet bemyndigats att utfärda tillstånd för tillämpning av en differentierad punktskattesats på blandningar av diesel och vegetabiliska oljeestrar. Sänkningarna av punktskatterna får inte överstiga 35,06 euro/hl eller 396,64 euro/t för estrar av vegetabiliska oljor. Den franska bestämmelsen grundar sig på artikel 25 i ändringen av finanslagen från 1997, på förordning nr 98-309 av den 22 april 1998 som rör fastställande av krav för deltagande i anbudsinfordran för frisläppande för konsumtion i Frankrike av biobränsle vilket leder till en nedsättning av den inhemska konsumtionsskatten, och på beslutet av den 22 april 1998 som rör inrättandet av en kommitté för granskning av tillståndsansökningar från biobränsleproducerande företag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1583/02

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(4 juni 2002)

Ämne: Erkännande av dokument från tyska notarier i Spanien

Det har kommit till min kännedom att spanska myndigheter upprepade gånger vägrar registrera dokument om överföring av egendom, utfärdade av tyska notarier, i det spanska egendomsregistret. Myndigheterna hänvisar i detta sammanhang till resolution 3a N Expte 166/99-B från det spanska justitieministeriet (Ministerio de Justicia, Secretaria de Estado de Justicia, Direccion General de los Registros y del Notariado) av den 15 mars 2000. Kan kommissionen besvara följande:

1. Är den medveten om situationen?

2. Är förfarandet oförenligt med gemenskapslagstiftningen?

3. Om så är fallet, vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Kompletterande svaravgivet av Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 november 2002)

Efter att ha skrivit till de spanska myndigheterna har kommissionen av dessa fått upplysningar som kan sammanfattas enligt följande.

Det finns inga formella krav för äganderättsöverlåtelser i Spanien.

Registrering av äganderätt är frivillig i Spanien men rekommenderas starkt av myndigheterna då sådan registrering skapar offentlighet i förhållande till tredje man.

Registrering av en handling som upprättats i Spanien kräver att handlingen attesteras som offentlig handling (Escritura Publica). Sedan 1999 registrerar de spanska myndigheterna i enlighet med det kungliga dekretet 664/1999 även urkunder från andra medlemsstater om de attesterats som offentlig handling av medlemsstaterna i fråga eller på annat sätt uppfyller kraven för registrering i dessa medlemsstater.

De spanska myndigheterna kräver att urkunder från Tyskland skall attesteras av en tysk notarius publicus då detta enligt tysk lag är ett formellt krav för registrering av en handling i Tyskland. Privata handlingar som ej attesterats av en notarius publicus eller på annat sätt blivit offentlig handling kan ej registreras i Spanien.

Enligt de upplysningar som erhållits från de spanska myndigheterna kan det sammanfattningsvis framhållas att det ej föreligger några belägg för att spanska myndigheter upprepat vägrat registrering av urkunder som attesterats av notarius publicus i Tyskland. I ifrågavarande kungliga dekret föreskrivs tvärtom registrering av urkunder som attesterats av notarius publicus i Tyskland.

Kommissionen drar härav slutsatsen att de erhållna upplysningarna ej tyder på några inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 49 i EG-fördraget) i Spanien.
Påbegäranavolikaeuropeiskastålbranschorganisationerundersökerkommissionendärförmöjligheterna
till en europeisk skyddsåtgärd. Syftet med en sådan åtgärd skulle i så fall inte vara att minska dennuvarandestoraimportentillgemenskapen,utanendastattförhindradenegativa verkningarnaavenomfattandeomläggningavhandelntillföljdavdeamerikanskaåtgärderna.EventuellaskyddsåtgärderfrångemenskapenssidakommernaturligtvisendastattvidtasifullöverensstämmelsemedWTO-reglerna.
IenlighetmedWTO-reglernaberkommissionenocksåFörentastaternaattföreslåkompensationsåtgärder
sommotsvarardeneuropeiskaexportsomdrabbasavdeamerikanskaåtgärderna.PågrundvalavFörenta
staternas reaktion kommer kommissionen att överväga huruvida tullmedgivandena gentemot Förenta
staternabörupphävas,ifullöverensstämmelsemedWTO-reglerna.
Detärpådethärstadietsvårtattpåetttillförlitligtsättförutsägahurlängetvistenkommerattpågå.Om
WTO:shelatvistlösningsförfarandeskallgenomföraskandettamellan18och24månader.
(2004/C58E/004) SKRIFTLIGFRÅGAP-0800/02
frånChristopherHuhne(ELDR)tillkommissionen
(13mars2002)
Ämne:Utgifterförinitiativförprivatfinansieringochpartnerskapmellanoffentligochprivatsektor/dash
svarpådenskriftligafråganE-3528/01
TillföljdavkommissionenssvarE-3528/01(1),avserkommissionenattinsamlainformationomoffentliga
utgifter för initiativ för privat finansiering och partnerskap mellan offentlig och privat sektor? Hållerkommissionenpåmednågonsådaninsamling?
Omsåärfallet,närplanerarkommissionenkunnatillhandahållauppskattningarförvarjemedlemsstat?
Omsåinteärfallet,kankommissionenangevarfördeninteoroarsigförattmangenomsådanaprogram
på ett effektivt sätt kan utesluta offentliga investeringar från den definition av budgetbalansen somfastställdesiMaastrichtutanattdetslutgiltigaansvaretflyttasbort?
Kommerkommissionenattfastställakriterierfördeprogramsombörfallainomramenfördefinitionen
frånMaastricht?
(1) EGTC147E,20.6.2002,s.198.
SvarfrånPedroSolbesMirapåkommissionensvägnar
(19april2002)
Kommissionensamlarinteinsärskildauppgifteromoffentligautgifterförinitiativförprivatfinansiering
ochpartnerskapmellanoffentligochprivatsektorsomendelavunderrättelseförfarandetnärdetgäller
informationomstatsskuldenochbudgetunderskottetistatensfinanser.
I bokföringen behandlas dock dessa finansieringsinitiativ som en del av de allmänna nationalräken-
skaperna. De ekonomiska effekterna av sådana initiativ tas således med när de viktigaste Maastrich-taggregaten,dvs.stadsskuldochbudgetunderskott,beräknas.
FörövrigtstårdetiEurostatshandbokombudgetunderskottochstatsskuld,somfinnstillgängligförde
somsköterdenationellaräkenskaperna,hursådanaprogramskallbehandlasbokföringsmässigt.Genom
handbokensäkerställsenhetligbokföringavdeviktigasteoperationernaisambandmedinitiativförprivatfinansieringochpartnerskapmellanoffentligochprivatsektor.C58E/4 SV6.3.2004 Europeiskaunionensofficiellatidning
SKRIFTLIG FRÅGA E-3421/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(2 december 2002)

Ämne: EU:s finansiering av kulturprojekt i Albanien

EU finansierar tillsammans med den grekiska regeringen vissa projekt i Albanien. Projekten har som mål att sätta fart på utvecklingen i Albanien. En del av dem skall även bidra till en uppgradering av landets kulturliv.

I vilka områden i Albanien deltar EU i samfinansiering av kulturprojekt? Har man särskilt vinnlagt sig om sådana EU-projekt som har med kultur att göra och som genomförs i södra Albanien? Hur mycket pengar kommer EU sammanlagt att bevilja Albanien under nästa femårsperiod och en hur stor del av dem kommer att gå till kulturprojekt?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(4 mars 2003)

Unionen ger bistånd till Albanien inom ramen för rådets förordning (EG) nr 2666/2000 av den 5 december 2000(1). Biståndet på medellång sikt fastställs i landstrategidokumentet för perioden 20022006, vilket omfattar ett flerårigt vägledande program i vilket de prioriterade områdena för unionens bistånd för perioden 20022004 anges. För närvarande uppgår anslaget för denna period till 143,9 miljoner euro. De viktigaste områdena är rättsliga och inrikes frågor, uppbyggnad av administrativ förmåga, ekonomisk och social utveckling, miljö, naturresurser och stabilisering av demokratin. I landstrategidokumentet prioriteras inte ett samarbete på kulturområdet och följaktligen finansierar kommissionen inga projekt på detta område genom Cardsprogrammet.

Alla dessa prioriterade områden bidrar till att hjälpa Albanien att förbättra sin administrativa och operationella förmåga och sina metoder, vilket gör att landet gradvis kan göra framsteg i stabiliserings- och associeringsprocessen.

Förutom de nationella anslagen tillhandahåller det regionala Cardsprogrammet för perioden 20022004 bistånd på 80 miljoner euro till hela regionen, även Albanien, med avseende på integrerad gränsförvaltning, stabilisering av demokratin, institutionell uppbyggnad och regional infrastruktur.

Inom ramen för Interreg III A gränsöverskridande samarbete mellan Grekland och Albanien planeras en del åtgärder som har till syfte att stödja kulturella och artistiska evenemang till förmån för Albaniens södra delar. Albanien bidrar in natura till dessa åtgärder.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2666/2000 av den 5 december 2000 om bistånd till Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, Förbundsrepubliken Jugoslavien och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien samt om upphävande av förordning (EG) nr 1628/96 och om ändring av förordningarna (EEG) nr 3906/89 och (EEG) nr 1360/90 och besluten 97/256/EG och 1999/311/EG, EGT L 306, 7.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2367/02

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Olaglig höjning av försäkringspremier

Den senaste tiden har försäkringstagarna klagat på att de privata försäkringsbolagen har genomfört orimliga höjningar av försäkringspremierna genom att formulera om försäkringsvillkoren. Försäkringsbolagen försvarar de stora höjningarna med att de beror på den rådande börs- och investeringskrisen.

Eftersom den politik som syftar till att de europeiska medborgarna skall skaffa sig privata försäkringar ständigt vinner mark och eftersom dessa försäkringar ersätter de offentliga vård- och försäkringstjänsterna, vill jag ställa följande frågor:

1. Har kommissionen vidtagit några åtgärder för att skydda försäkringstagarna mot godtycklig prissättning från försäkringsbolagens sida?

2. Finns det några planer på att införa en gemenskapsram för försäkringsvillkoren i syfte att skydda försäkringstagarna i Europa?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 september 2002)

Som parlamentsledamoten kanske vet omfattas finansiella tjänster, inklusive försäkringar, av principen om avtalsfrihet. Kommissionen ingriper i princip inte på försäkringsmarknaderna och lägger sig heller inte i prisbildningen.

Det förefaller som om försäkringskostnaderna steg till följd av händelserna den 11 september 2001 och följaktligen ledde detta till höjningar av de direkta försäkringspremierna för ett antal försäkringsprodukter. Den allmänna nedgången på marknaderna har också minskat avkastningen på försäkringsbolagens investeringar och ökat prispressen. Ett ogynnsamt investeringsklimat innebär att återbäringen från premierna minskar. Kommissionen gör allt vad den kan för att förbättra effektiviteten på den inre marknaden för försäkringar. Dess planer återfinns i handlingsplanen för finansiella tjänster. Kommissionen är övertygad om att ökad konkurrens skulle hjälpa konsumenterna att hitta både lägre priser och ett bredare urval av produkter.

Om ett företag i dominerande ställning tar ut väldigt höga priser, kan det väcka misstankar om brott mot gemenskapens konkurrensregler. Kommissionen kan också ingripa om försäkringsbolag har avtalat om eller spelar under täcket om fasta priser. Likartade prisökningar behöver emellertid inte nödvändigtvis vara ett tecken på hemliga prisöverenskommelser, utan kan också vara en rationell och separat reaktion från varje enskilt försäkringsbolag på förändrade yttre omständigheter. För att kommissionens skall kunna ingripa, måste varje anklagelse om hemliga prisöverenskommelser underbyggas med bevis.

Att försäkringsbolagen skulle ha den typ av konkret praxis för godtycklig prissättning som parlamentsledamoten hänvisar till är ingenting som kommissionen känner till. Det bör emellertid noteras att varje klausul i ett försäkringsavtal som kan anses missgynna konsumenten omfattas av rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal(1).

(1) EGT L 95, 21.4.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3360/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(27 november 2002)

Ämne: Språkregler på kommissionens informationswebbplats om Utvidgningen

Med anledning av att befolkningen inom EU inte verkar ha några mer vittgående kunskaper om eller hysa något större intresse för Europeiska unionens utvidgning ägnar Europeiska kommissionen denna fråga stor uppmärksamhet på sin webbplats www.europa.eu.int och det med all rätt. Det är för övrigt egendomligt att alla sidor på nederländska (www.europa.eu.int/comm/enlargement/index_nl.html) så gott som alltid leder fram till dokument på engelska.

Kan kommissionen ge besked om vad som legat till grund för att kommissionen beslutat offentliggöra sin webbplats endast och allenast på engelska, trots att den handlar om något som är varken mer eller mindre än en milstolpe i Europas utveckling?

Erkänner kommissionen att Europeiska unionen har elva officiella språk? Tänker kommissionen med anledning av detta ställa information till förfogande också på unionens tio övriga språk? Om så är fallet: när skall så ske? Om inte: varför inskränker sig kommissionen då nästan bara till engelska, bortsett från vissa franskspråkiga undantag?

Varför ges engelskan företräde på bekostnad av till exempel tyska, franska eller nederländska?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(7 januari 2003)

Generaldirektorat Utvidgnings webbplats har fortlöpande förbättrats under det senaste året. I början av oktober 2002 presenterades den i sin nya version. En ny omarbetning av webbplatsen kommer att äga rum i januari 2003, och tanken är att i samband med detta införa en komplett uppsättning webbsidor som ger möjlighet att navigera till de andra tio officiella språken. Kommissionen vill i sammanhanget uppmärksamma parlamentsledamoten på att Europas medborgare redan har tillgång till viktiga dokument, exempelvis strategidokumenten för åren 19982002 om kandidatländernas framsteg i förhandlingarna, på alla de elva officiella EU-språken.