SKRIFTLIG FRÅGA E-2333/01

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Genomförande av mekanismen för ren utveckling (Clean Development Mechanism CDM) och avskogning i Amazonas

Kyotoprotokollets mekanism för ren utveckling (Clean Development Mechanism CDM) lämnar utrymme för skogsvårdsprojekt, eftersom skogarna kan tjäna som så kallade kolsänkor. Omfattningen och tillämpningen av denna mekanism på skogsvårdsprojekt är i dagens läge fortfarande föremål för diskussion. Att med hjälp av hållbar skogsvård förhindra avskogning kan betraktas som ett sätt att åtgärda växthuseffekten eftersom detta leder till att skogarnas potentiella förmåga att binda koldioxid bevaras. I detta sammanhang är Amazonområdet av särskilt intresse, emedan regnskogarna i Amazonas är världens största återstående tropiska regnskogsområde.

Det beror i hög grad på den lokala och inhemska befolkningens motivation och medverkan om projekt för hållbar skogsvård och därmed också förhindrandet av avskogningen skall lyckas eller inte. En grundläggande förutsättning i detta sammanhang är att den lokala och inhemska befolkningen skall kunna uppnå klara ekonomiska och sociala fördelar samt att den aktivt medverkar vid genomförandet. Det råder emellertid en stor klyfta mellan å ena sidan de internationella förhandlingarna om hur de nationella regeringarna i detalj skall genomföra mekanismen för ren utveckling och å andra sidan hur mycket sådana lokala och inhemska skogsinvånare har att säga till om, som direkt berörs av dessa förhandlingar.

1. Anser kommissionen det önskvärt att projekt för hållbar skogsvård med inriktning på att förhindra avskogning skall komma i fråga för mekanismen för ren utveckling, och om inte, varför inte i så fall?

2. Är kommissionen beredd att aktivt verka för att lokala och inhemska befolkningsgrupper skall få ha ett ord med i laget när villkoren för projekt med så kallade kolsänkor skall fastställas inom mekanismen för ren utveckling och, om så är fallet, i vilken form anser kommissionen i så fall att dessa grupper skall få utöva sin talan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(30 oktober 2001)

1. Liksom medlemsstaterna och många andra parter motsatte sig även kommissionen under förhandlingarna vid sjätte konferensen för parterna (COP6) till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändring (UNFCCC) att förhindrandet av avskogningen skulle inkluderas som en särskild projektåtgärd i enlighet med mekanismen för ren utveckling. Följaktligen räknas denna åtgärd för närvarande inte in i mekanismen för ren utveckling under första åtagandeperioden.

Detta innebär naturligtvis inte att kommissionen har överseende med avskogning eller är omedveten om de katastrofala miljömässiga och sociala konsekvenserna av denna. Tvärtom gör kommissionen betydande politiska och ekonomiska ansträngningar samt ansträningar inom särskilda projekt för att förhindra avskogningen i hela världen, vilken för närvarande uppgår till 13 miljoner hektar årligen.

Projektåtgärder för att förhindra avskogning passar emellertid inte in särskilt bra med mekanismen för ren utveckling. Den främsta anledningen för detta är läckage. Även om enskilda skogsområden kan bevaras framgångsrikt tenderar den undanträngda efterfrågan på timmer eller mark att komma fram på andra ställen utanför projektgränserna, kanske till och med i andra länder och leda till koldioxidutsläpp där. Att ge erkännande för och ersätta förhindrandet av avskogningen på projektbas kan leda till ett skadligt incitament att inte agera mot avskogning i ett land annat än genom andra politiska åtgärder och lagstiftning

Parterna har därför valt att behandla förhindrandet av avskogning i den särskilda klimatförändringsfonden och anpassningsfonden till Kyotoprotokollet, vilka båda kommer att inrättas inom en nära framtid. Förhindrandet av avskogning skall emellertid inte få något erkännande genom mekanismen för ren utveckling.

2. Protokollet tjänar ett dubbelt syfte för mekanismen för ren utveckling, nämligen att hjälpa parterna i bilaga I att uppfylla sina åtaganden och att bidra till en hållbar utveckling. För kommissionen är det inte tänkbart att främja en hållbar utveckling genom skogsprojekt utan att de lokala grupperna och ursprungsbefolkningarna får delta fullt ut. Kommissionen har därför spelat en aktiv roll under de tidigare förhandlingarna om bestämmelserna för sänkor i mekanismen för ren utveckling för att säkerställa att dessa grupper får spela en framträdande roll.

Enligt resultaten från COP6 återstår det att senast 2003 komma överens om detaljer om den socioekonomiska inverkan som projekt avseende sänkor har i mekanismen för ren utveckling. Preliminära förslag för processen för att certifiera utsläppsminskningar, såsom krävs i artikel 12 i protokollet, täcker rätt omfattande de intresserade parternas deltagande.

Ett praktiskt instrument för att se till att intressenterna deltar i skogsförvaltningen skulle kunna vara skogscertifiering vilket är en oberoende tredjepartsutvärdering av hur förvaltningen uppfyller vissa hållbarhetskriterier. Dessa kriterier inbegriper ursprungsbefolkningens rättigheter och ett tillräckligt deltagande från intressenterna. Nästan 100 miljoner hektar skog över hela världen har blivit skogscertifierade. För att främja en möjlig användning av detta instrument för att säkerställa kolsänkornas miljömässiga och sociala förenlighet har kommissionen nyligen anordnat en särskild workshop om detta ämne.