SKRIFTLIG FRÅGA E-3602/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(13 december 2002)

Ämne: Ny fond för ersättning till offer för föroreningar

Europeiska kommissionen gav den 14 november, 24 timmar efter att Prestigetragedin hade inletts, ut ett meddelande med titeln Erikas förlisning, Europeiska unionen i spetsen för sjösäkerheten.

I meddelandet som hålls i en berömmande stil som i allt motsvarar titeln, säger till och med att Kommissionen föreslog att en kompletterande fond skulle inrättas till ersättning för skador vid föroreningar, upp till ett allmänt tak på en miljard euro, till ersättning till de drabbade om taket som nu uppgår till 200 miljoner euro enligt de befintliga reglerna skulle överskridas.

Kan Europeiska kommissionen upplysa mig om detta förslag? Kan kommissionen ge mig en rättsliga hänvisning till de nämnda befintliga reglerna? Talar kommissionen om sin rätt till budgetinitiativ inom ramen för de europeiska institutionerna, eller menar man ett internationellt förslag?

Tycker inte kommissionen att det vore rekommendabelt med litet mer ansvar och informationsstränghet, och litet mindre produktion av propaganda?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3602/02, E-3603/02 och E-3604/02ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(11 februari 2003)

Syftet med kommissionens pressmeddelande av den 14 november 2002 med titeln Erikas förlisning, Europeiska unionen i spetsen för sjösäkerheten var, såsom framgår av titeln, att avlägga en rapport om de åtgärder som kommissionen vidtagit tre år efter Erikas förlisning.

Texten har alltså inte någonting att göra med Prestige och konsekvenserna av den olyckan. Fartyget hade vid tidpunkten för pressmeddelandet endast havererat och sjönk först den 19 november 2002.

Trots denna förvirring vad datumet beträffar vill kommissionen påpeka att det varningssystem för föroreningsbekämpning som åberopas i kommissionens meddelande Mot en strategi för att skydda och bevara den marina miljön(1) fungerade tillfredsställande.

Den funktion för bistånd vid föroreningsbekämpning som kommissionen inrättat tillsammans de nationella räddningstjänster som ingriper vid den här typen av olyckor gjorde att det var möjligt att omedelbart förfoga över tillgängliga resurser på gemenskapsnivå. De franska, spanska och portugisiska myndigheterna fick på så sätt snabbt tillgång till fartyg och annan särskild utrustning för att bekämpa föroreningen.

Kommissionen ber att få erinra parlamentsledamoten om att den sedan Erikas förlisning utarbetat och möjliggjort antagandet av en rad åtgärder som saknar motstycke på sjösäkerhetsområdet. Den visade därmed att den var besluten att agera.

Inom ramen för Erika II-paketet föreslog kommissionen också att det skulle inrättas en kompletterande oljeskadefond (COPE-fonden). Denna fond skulle, upp till ett totalt belopp på högst 1 miljard euro, komplettera den ersättning som utgår från den internationella fonden för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (FIPOL-fonden) om det nuvarande taket på 200 miljoner euro överskrids.

Detta förslag antogs aldrig, eftersom medlemsstaterna ansåg att det var bättre att agera internationellt än på gemenskapsnivå. Med utgångspunkt i förslaget om COPE-fonden utarbetades därför ett utkast till protokoll till FIPOL-konventionen, som inom kort kommer att behandlas av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). I sitt meddelande av den 3 december 2002(2) erinrade kommissionen om att den stödjer detta projekt under förutsättning att de drabbade får rätt till samma ersättning som de skulle ha fått genom COPE-fonden.

Detta initiativ fick, liksom alla andra förslag som lades fram i samma meddelande, ett brett stöd. Följaktligen antog parlamentet den 21 november 2002 ett antal resolutioner där man uppmanade unionen att omedelbart vidta åtgärder för att bekämpa föroreningen och förbättra sjösäkerheten. Vid sitt möte den 6 december 2002 gav även rådet (transport) sitt stöd till de förslag

som kommissionen lagt fram i sitt meddelande av den 3 december 2002. Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn den 1213 december 2002 välkomnades kommissionen snabba agerande när det gällde att hantera konsekvenserna av förlisningen.

Vad gäller inspektionerna ombord på Prestige inom ramen för hamnstatskontroller ber kommissionen att få upplysa parlamentsledamoten om att Prestige inte kom från en hamn i norra Spanien, utan från Ryssland och Lettland, och att fartyget var på väg till Singapore.

Fartyget genomgick sin sista hamnstatskontroll i Rotterdam i september 1999, trots att det därefter anlöpte flera hamnar i unionen eller i stater som undertecknat Parisöverenskommelsen, bland annat Gibraltar.

Med anledning av detta har kommissionen, inom ramen för sin behörighet, skrivit till myndigheterna i de olika medlemsstaterna för att höra varför fartyget inte genomgick några inspektioner när det anlöpte hamnar inom deras jurisdiktion.

(1) KOM(2001) 539 slutlig.

(2) KOM(2002) 681 slutlig.