ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4091/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till rådet

(15 januari 1999)

Angående: Europeisk samordning av försvarsindustrin

Inför det annalkande 50-årsjubiléet för grundandet av Nato analyseras allt mer de grundläggande förändringar som skett på den internationella arenan under samma period och behovet av att uppnå samförstånd om nya utmaningar och uppdrag. Skillnaderna mellan de amerikanska och europeiska politiska visionerna kan skärpas om man inte finner vägar för samarbete mellan försvarsindustrierna på bägge sidor om Atlanten i syfte att utveckla den nya tekniken under 2000-talet.

Anser rådet att den europeiska försvarsindustrin snart kommer att uppnå en tillräcklig storlek och samordningsförmåga för att kunna föra en konstruktiv dialog med den amerikanska mycket samordnade försvarsindustrin? Vilken roll spelar i detta sammanhang de olikheter i juridisk status som förekommer mellan de stora försvarsindustrierna i å ena sidan Tyskland och Förenade kungariket, där industrin är av privat karaktär, och å andra sidan Frankrike, där denna industri i första hand är offentligt ägd?

Svar

(22 april 1999)

Som den ärade parlamentsledamoten säkert är medveten om inrättades 1995 ad hoc-gruppen för en europeisk försvarsmaterielpolitik (POLARM) som skall arbeta med frågor som rör den europeiska försvarsmaterielpolitiken och lägga fram rekommendationer till rådet om tänkbar uppföljning både genom åtgärder som vidtas inom gemenskapens ram och enligt avdelning V i EU-fördraget. Dessutom fastslås det i kommande artikel 17 i EU-fördraget att: "Den gradvisa utformningen av en gemensam försvarspolitik skall, på det sätt som medlemsstaterna anser lämpligt, stödjas av samarbete mellan dem på krigsmaterielområdet".

POLARM-gruppen behandlar för närvarande ett meddelande från kommissionen med rubriken "Att genomföra unionens strategi för försvarsindustrin". Detta meddelande innehåller både en handlingsplan för försvarsindustrin och ett förslag till gemensam ståndpunkt om utarbetandet av en europeisk försvarsmaterielpolitik.

När det gäller den ärade parlamentsledamotens sista fråga omfattas inte de regler som styr systemet för privat ägande i medlemsstaterna av rådets ansvarsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3023/98

från Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Skadliga miljöeffekter till följd av gemenskapsstöd (Cerâmica do Olival- Olival/Ourém och Preceram-Travasso/Pombal, Portugal)

I två samhällen i samma region, om än ganska långt från varandra - Olival/Ourém och Travasso/Pombal - fanns det för några år sedan två keramikfabriker som av lokalbefolkningen betraktades som en del av samhällets vardags- och arbetsmiljö.

Med hjälp av gemenskapsmedel moderniserades dessa två fabriker - Cerâmica do Olival och Preceram. Det som även av lokalbefolkningen borde ha betraktats som något positivt, och som också var det till en början, fick mycket negativa konsekvenser för miljön, uppenbarligen till följd av den nya bränsletyp som användes. Under de följande åren drabbades floran och jordbruksprodukterna och även många människors hälsa påverkades negativt.

Denna situation gav upphov till reaktioner av skilda slag och befolkningen demonstrerade och protesterade hos de offentliga myndigheterna och hos undertecknad som på ort och ställe har fått dessa konsekvenser bekräftade.

Det råder nu en viss förtvivlan över hur meningslösa alla ansträngningar har varit och över att situationen håller i sig och till och med försämras, i synnerhet vad gäller folkhälsan. Ansvaret för dessa konsekvenser läggs på gemenskapsstödet, som från början betraktades som något positivt.

Är kommissionen medveten om detta? Yttrade den sig om dessa projekt och har den, eller hade den, någon kontroll över tillämpningen av dessa medel, i synnerhet med avseende på deras miljökonsekvenser?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(4 november 1998)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 297 , 15/10/1999 s. 0132



SKRIFTLIG FRÅGA E-4109/98 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till rådet (15 januari 1999) Angående: Brott mot Fördraget om Europeiska unionen - Storbritanniens deltagande i attackerna mot Irak Storbritanniens deltagande i de militära operationerna mot Irak utgör ett brott mot artikel J 1.1 och 2, artikel J 2.1 och artikel J 8 i Fördraget om Europeiska unionen eftersom det inte förekommit någon som helst information eller något som helst samråd före denna operation. Jag ber rådet bekräfta eller tillbakavisa detta påstående. Om svaret blir en bekräftelse - vilka åtgärder avser rådet att vidta? Svar (26 april 1999) Den ärade parlamentsledamoten torde ha lagt märke till att ingen gemensam ståndpunkt i detta ärende har fastställts av rådet. Skyldigheterna att lämna information och att samråda har respekterats. Därför kan rådet inte se att artikel J 1.1 och J 1.2, artikel J 2.1 eller artikel J 8 i Fördraget om Europeiska unionen har överträtts.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2363/98

från Lyndon Harrison (PSE) till kommissionen

(15 juli 1998)

Angående: Skydd av turister

En olycka inträffade tidigare i år då ett litet barn från min valkrets fick allvarliga skador när han slant och råkade köra foten genom glaset i dörren till en uteplats på en semesteranläggning med självhushåll i Spanien. Har kommissionen övervägt att harmonisera normerna, i synnerhet när det gäller användningen av härdat glas på semesteranläggningar, vilka utnyttjas av turister från alla delar av EU?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(10 september 1998)

Byggnormer, och särskilt säkerhetsbestämmelser för byggnader som är öppna för allmänheten, faller fortfarande under medlemsstaternas kompetensområde.

Kommissionen har gett Europeiska standardiseringsorganisationen, CEN, i uppdrag att harmonisera standarder för dörrar och fönster, även dem som är tillverkade av glas, samt standarder för golvbeläggningar, med beaktande av halkskyddsegenskaper. Bestämmelser vad gäller olika användningar av dessa byggprodukter fastställs dock i de enskilda medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3948/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Upphandlingskontrakt vid generaldirektorat VIII

Inom ramen för utvecklingsstödet har kommissionen skrivit upphandlingskontrakt med tredje part. Kan kommissionen uppge vilka villkor, och i synnerhet ursprungskrav, det finns för leverans av varor som jordbruksmaskiner till utvecklingsländer? Gäller dessa ursprungsvillkor även maskindelar? Kan man vidare även anlita företag med säte i ett utvecklingsland, inklusive det gynnade landet?

Kan kommissionen förklara varför man ställer som villkor att varorna endast får ha sitt ursprung i gemenskapen? Anser kommissionen inte att utvecklingsländerna skulle kunna gagnas av om varor och/eller delar av dessa även kunde komma från utvecklingsländer?

Finns samma sorts villkor inom andra program, exempelvis Phare eller Tacis?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(11 februari 1999)

Vad gäller det externa bistånd som finansieras inom ramen för Europeiska utvecklingsfonden (EUF) sägs i artikel 294.1 b i Lomékonventionen att "inköpta varor skall ha sitt ursprung i gemenskapen eller i AVS-staterna i överensstämmelse med föreskrifterna i bilaga 54". Samma regel förekommer i artikel 4.1 b i i de allmänna bestämmelserna rörande upphandling av arbeten, varor och tjänster som finansieras av EUF. Vad gäller upphandlingar som finansieras inom Phare- eller Tacis-programmen infogas en bestämmelse av motsvarande innebörd i standardinstruktionerna till anbudsgivarna. I båda fallen gäller att varor med ursprung i mottagarländerna kan komma i fråga på samma villkor som varor med ursprung i gemenskapen.

För övrigt kan i väl underbyggda fall företag från andra utvecklingsländer som inte är belägna i Afrika, Västindien eller Stillahavsområdet (AVS), eller andra anknutna länder, tillåtas delta (artikel 296 i Lomékonventionen samt artiklarna 4 och 6 i EUF:s allmänna bestämmelser). Liknande undantag kan beviljas för Phare- och Tacis-programmen enligt artikel 114.2 i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas budget(1).

(1) EGT L 356, 31.12.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3939/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till rådet

(4 januari 1999)

Angående: Bedömning av följderna av att överge det internationella rymdstationsprojektet

Den 20 november 1998 lyckades man från Baikonur i Kazakstan sända upp den första delen av den internationella rymdstationen, en händelse som gör verklighet av decenniers science-fictiondrömmar. Om några få dagar, den 3 december, kommer Zaraya (Sunrise) att kopplas ihop med Unity som sänds upp från USA. Redan nu har förseningar uppstått på grund av ekonomiska problem i Ryssland, men det allvarligaste är att Rysslands uppskjutning av servicemodulen har flyttats fram till juli 1999. Under tiden har de kritiska rösterna vuxit i styrka. En av dessa är tidningen The Economist som i en ledare den 14 november skriver: "With Russia's contribution to the project fast dwindling to nothing, the station is now losing even symbolic value. Since it has never had much scientific value..., should it be going ahead at all? The answer is no." Inget sägs om hur man bedömer följderna av att inställa projektet.

Detta visar de ökade svårigheter som uppstått för det internationella samarbetet inom olika storskaliga vetenskapliga områden som rymdprojekt, fusionskraftsprojekt etc. på grund av ekonomiska problem och ändrade strategier. Kan rådet ange vilken ståndpunkt EU intar och hur Europeiska rymdorganisationen och dess medlemmar kommer att påverkas?

Svar

(15 mars 1999)

Rådet kan inte besvara denna fråga som torde vara ett ärende för Europeiska rymdorganisationen (i vilken samtliga medlemsstater dessutom inte är medlemmar).

Det bör erinras om att gemenskapens FoTUD-verksamhet inom rymdteknik är begränsad till att omfatta samordning av verksamheten inom de tillämpningsområden (telekommunikation, navigering och övervakning av jorden) som drar nytta av rymdtekniker och rymdsystem samtidigt som den tillförsäkrar samverkan med ESA:s verksamhet.

I femte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002) ingår inte någon egentlig "rymdverksamhet".
SKRIFTLIG FRÅGA E-3533/98

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kött- och benmjöl

Kan kommissionen redogöra för hur den ställer sig till användningen av kött- och benmjöl som foder till djur, bland annat kycklingar, i EU-länderna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

I kommissionens beslut 94/381/EG av den 27 juni 1994 om vissa skyddsåtgärder vad avser bovin spongiform encefalopati och utfodring med däggdjursprotein(1) förbjuds utfodring med protein från däggdjursvävnader men endast till idisslare. Av praktiska skäl och för att säkerställa den rättsliga samstämmigheten infördes också detta förbud i lagstiftningen om foder genom kommissionens beslut 97/582/EG(2) av den 28 juli 1997 om ändring av beslut 91/516/EEG(3) om upprättande av en förteckning över råvaror vilkas användning är förbjuden i foderblandningar.

För att förhindra att användare av okunskap om gällande lagstiftning utfodrar idisslare med foder som innehåller protein från däggdjursvävnader föreskrivs i kommissionens direktiv 97/47/EG(4) av den 28 juli 1997 och 98/67/EG(5) av den 7 september 1998 att foderråvaror och foderblandningar märks med en upplysning om utfodringsförbudet.

Beträffande användningen av kött- och benmjöl som foder till fjäderfä finns det för närvarande inga restriktioner baserade på gemenskapslagstiftningen. I sitt förslag till förordning om fastställande av bestämmelser för förebyggande och kontroll av viss transmissibel spongiform encefalopati föreslår kommissionen emellertid att förbudet mot utfodring med däggdjursprotein skall utsträckas till samtliga uppfödningsarter i de områden där det finns störst risk för överföring av spongiform encefalopati(6).

(1) EGT L 172, 7.7.1994.

(2) EGT L 237, 28.8.1997.

(3) EGT L 281, 9.10.1991.

(4) EGT L 211, 5.8.1997.

(5) EGT L 261, 24.9.1998.

(6) KOM(98) 623 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3832/98

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Den internationella ekonomiska turbulensens konsekvenser för den europeiska stålmarknaden - beträffande området för rättvis världshandel

Den internationella stålkonjunkturen står inför nya utmaningar: tre stora regioner i världen - Ryssland, Sydostasien och Latinamerika - befinner sig i ekonomiska svårigheter. På detta följer två konsekvenser: omläggningen av traditionella handelsströmmar har lett till massiv importökning i Europa. Denna ökning utgjordes 1998 av 520 % från Asien och 109 % från USA. Dessutom leder koncentrationen av försäljningsmarknaden till en tillbakagång av den europeiska exporten, vilken ytterligare förstärks av tendenser till regional protektionism. De europeiska stålproducenterna har hittills framgångsrikt trotsat denna utveckling. Vad som i framtiden krävs är dessutom målinriktad utbildning och fortbildning inom denna sektor.

Hur bedömer kommissionen den nuvarande situationen gällande utbildningsnivå och möjligheter till vidareutbildning inom detta område? Var ska förstärkta åtgärder sättas in i framtiden?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Under de senaste två decennierna har stålindustrin genomgått ett flertal kriser. Man har tvingats till ganska kraftiga nedskärningar av arbetskraften samtidigt som det krävts fortbildning av kvarvarande anställda för att förbereda dem för den ständigt pågående tekniska utvecklingen. Detta har medfört att merparten av arbetskraften idag har en god teknisk utbildningsnivå.

Färska undersökningar, som i huvudsak genomförts av stålindustrin, visar att företagens konkurrenskraft och därigenom deras ekonomiska livskraft är mindre än tidigare beroende av en anpassning till ny produktionsteknik och arbetskraftens anpassning till denna nya teknik, även om detta fortfarande utgör grundläggande förutsättningar. Enligt dessa undersökningar kommer företagens konkurrenskraft i allt högre utsträckning att avgöras av förändringar inom deras interna organisation som i viss mån baseras på arbetstagarnas enskilda och kollektiva deltagande i företagsprojekt.

Dessutom måste företagen i personalutbildningen, utan att bortse från den tekniska utbildning som eventuellt är nödvändig, beakta och kanske till och med prioritera åtgärder som syftar till att göra arbetstagarna mer mångsidiga och bättre medvetna om deras enskilda och kollektiva roll i företaget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3751/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Ekonomiskt stöd till utbildningsstiftelser

Är kommissionen medveten om det ekonomiska stöd som ges till utbildningsstiftelser såsom rådet för utbildning i världsmedborgarskap, Council of Education in World Citizenship, som påstår sig vara partipolitiskt obundet men ändå nyligen i samband med Europa 2000 presenterade en styrelse av valda företrädare vid North Devon College som inte innehöll någon företrädare för de brittiska socialdemokraterna, Labour Party? Detta trots att Förenade kungarikets regering består av socialdemokrater och att partiet står för det näst högsta antalet parlamentsledamöter i regionen efter det konservativa partiet.

Kommer kommissionen i framtiden att säkerställa att sådana organisationer uppmanas att tillgodose behovet av politisk opartiskhet?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(18 januari 1999)

Sammanslutningar inom utbildning kan få ekonomiskt stöd inom ramen för Sokrates-programmet, det europeiska programmet för samarbete inom utbildning. Stödet är avsett för genomförandet av projekt som följer programmets kriterier, bland annat vad gäller innehåll och kvalitet. I det sammanhanget beaktar man sakkunnigheten hos medlemmarna i dessa organ endast om dessa personer är involverade i genomförandet av det projekt för vilket man ansökt om stöd. Den politiska tillhörigheten utgör inte något kriterium i avgörandet om ett projekt skall få stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3491/98

från Luigi Moretti (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Förekomst av relästationstorn för radio och tv i bostadsområden

Det har blivit allt vanligare att man förlägger relästationstorn för radio och tv i närheten av bostadsområden, eller till och med i centrum av vissa städer.

Sådana torn avger magnetiska vågor som är skadliga för medborgarnas hälsa, och det blir allt vanligare att medborgarna får problem med sin hälsa (bland annat dövhet, sömnproblem, leukemi). Avser kommissionen att mot bakgrund av det ovanstående

1. mer ingående redogöra för de eventuella risker som dessa torn kan medföra då de är belägna i bostadsområden?

2. överväga att utarbeta ett förslag till förordning där man anger säkerhetsavstånd från bostäder och i synnerhet från skol- och sjukhusbyggnader?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3645/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Gemensamt system för beskattning - betalning av räntor och royalties

Med anledning av "Förslag till rådets direktiv om ett gemensamt system för beskattning av räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika medlemsstater" (dok. KOM(98) 0067-98/0087(CNS))(1), vill kommissionen förbehålla sig rätten att, inom ramen för en förbättring av den inre marknaden, föreslå en successiv utvidgning av den rätt till undantag från skatteplikt som enligt förslaget skall gälla för uttag av royalties och räntor mellan bolag som inte är kopplade till varandra.

Denna formulering grundar sig på oron över att den ekonomiska effekten i förslaget försvagas för de medlemsstater som är nettoimportörer av kapital och teknologi, medan man för övrigt för de berörda staterna (Grekland och Portugal) begär att få inrätta en övergångsperiod på fem år under vilken skattekvoten successivt skall minskas. Grundregeln är att betalning av räntor och royalties som kan befrias från källskatt är betalningar där priset bestäms i största möjliga konkurrens (arm's length) mellan oberoende företag. När dessa betalningar utförs mellan närstående företag innebär en sådan regel att den överskjutande delen av betalningarna betraktas som utdelade vinster, vilket faller inom ramen för tillämpningen av direktiv 90/435/EEG(2). Vilken är logiken med en sådan formulering?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Förslaget till direktiv har till syfte att undanröja ett av de skattemässiga hindren för samarbete över gränserna mellan företag i skilda medlemsstater. Det är en lagstiftningsåtgärd som är nödvändig för att genomföra den inre marknaden.

För att minska de ekonomiska effekterna för medlemsstater som är nettoimportörer av kapital och teknik innehåller emellertid förslaget ett gradvis avskaffande av källbeskattningen. Tillämpningsområdet kommer till en början att vara begränsat till betalningar mellan närstående bolag. Dessutom föreskrivs en övergångsperiod på fem år för Grekland och Portugal. Med tanke på att de flesta ränte- och royaltybetalningarna sker mellan närstående företag synes detta undantag berättigat.

Det är riktigt att räntor och royalties i princip skall fastställas som om det inte funnes någon koppling mellan betalaren och betalningsmottagaren. Denna bestämmelse, som är helt fristående från övergångsbestämmelserna för Grekland och Portugal, syftar till att från förslagets tillämpningsområde undanta betalningar som behandlas som vinstutdelning. Räntor och royalties som inte överstiger det belopp som skulle ha avtalats om det inte rått ett särskilt förhållande mellan betalare och mottagare kommer att betraktas som ränta eller royalty, även om betalningen sker mellan närstående företag, och omfattas således av direktivet. Det överskjutande beloppet behandlas alltså som vinstutdelning och omfattas av bestämmelserna i direktiv 90/435/EEG, om villkoren i detta direktiv är uppfyllda.

(1) EGT C 123, 22.4.1998, s. 9.

(2) EGT L 225, 20.8.1990, s. 6.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3792/98

från Niels Kofoed (ELDR) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Helautomatiska mjölkningsmaskiner - punkt 4 i kapitel III i direktiv 89/362/EEG

Enligt punkt 4 i kapitel III i bilagan till hygiendirektivet 89/362/EEG(1) krävs visuell kontroll av mjölken före mjölkning av en enskild ko. Om man använder helautomatiska mjölkningsmaskiner är det inte möjligt att uppfylla detta krav. Icke desto mindre finns fler än 400 helautomatiska mjölkningsmaskiner i drift i Nederländerna, Tyskland, Frankrike, Belgien, Italien och Förenade kungariket.

Kan kommissionen upplysa om vad man har för avsikt att göra för att säkerställa att reglerna tillämpas enhetligt i Europeiska unionen? Avser kommissionen att ändra direktivet på så sätt att helautomatiska mjölkningsmaskiner kan användas på vissa villkor? Överväger kommissionen att vidta åtgärder för att säkra efterlevnaden av gällande regler?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 januari 1999)

Kommissionen har underrättats om de mjölkningsmaskiner som parlamentsledamoten refererar till. Principen för dessa är att djuret fritt skall kunna bli mjölkat, vilket gör att mjölkaren inte kan kontrollera mjölken visuellt, men som utgör ett framsteg vad gäller djurets välbefinnande och jordbrukarnas livskvalitet. Mekaniska och kemiska sensorer skall göra det möjligt att bedöma mjölkens kvalitet med samma precision som den visuella kontrollen enbart.

Kommissionen skall söka fastställa hur oundviklig denna utveckling är och om den är förenlig med maximal livsmedelssäkerhet, som givetvis även i fortsättningen skall prioriteras. Kommissionen kommer därför att utgå ifrån rapporterna från de planerade besöken på gemenskapens anläggningar inom mjölksektorn om bestämmelserna behöver kompletteras. Detta kommer i så fall att ske inom ramen för den allmänna förenklingen av de veterinära hälsodirektiven.

(1) EGT L 156, 8.6.1989, s. 30.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3185/98

från Hadar Cars (ELDR) , Karl Olsson (ELDR) och Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Antibiotikabesprutning av frukt och grönsaker

Nyligen har i Sverige uppmärksammats att antibiotika används som bekämpningsmedel i frukt- och grönsaksodlingar i vissa medlemsstater (Belgien, Nederländerna och Spanien). Det är fastställt att en överdriven användning av antibiotika kan leda till resistenta bakterier hos både människor och djur. Användningen av antibiotika som bekämpningsmedel utgör därför en hälsofara.

Vad avser kommissionen att vidta för åtgärder för att användandet av antibiotika som bekämpningsmedel mot växtskadegörare upphör?
SKRIFTLIG FRÅGA E-4097/98

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Problem vid genomförandet av det fjärde finansprotokollet för Cypern på grund av att turkcyprioterna inte samarbetar

Det har uppstått problem och förseningar vad gäller utnyttjandet av resurserna inom det fjärde finansprotokollet för Cypern. En av huvudanledningarna till detta är att turkcyprioterna vägrar att samarbeta för att genomföra de planerade projekten.

Mot bakgrund av att det har gjorts upprepade försök att övervinna turkcyprioternas omedgörlighet, utan att det dock lett till några resultat än så länge, anser inte kommissionen att det är dags att dessa resurser ställs till den cypriotiska regeringens förfogande, så att man kan genomföra de projekt som eventuellt skulle kunna omfatta båda folkgrupperna och eliminera risken för att dessa resurser inte kommer till användning eller så småningom går förlorade?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro och undersöker för närvarande de cypriotiska myndigheternas ansökan om att få använda de medel som står till förfogande enligt det fjärde finansprotokollet för att stödja projekt som bidrar till att förstärka Cyperns strategi inför anslutningen och till att stärka det civila samhället på Cypern genom initiativ som underlättar ett närmande av de båda samfunden (t.ex. stöd till restaureringen av Tekke-moskén i Larnaca).