SKRIFTLIG FRÅGA E-2268/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2002)

Ämne: Den europeisk åklagaren och utvidgningen

Hur ser kommissionen på den europeiska åklagarens roll efter utvidgningen av EU?

Skulle kommissionen kunna kommentera kandidatländernas rättsliga system och om deras system kan hantera skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen?

Är kandidatländernas rättsliga system förenliga med förslaget om en europeisk åklagare?

Skulle kommissionen kunna kommentera hur den kommer att förena upp till 10 nya rättsliga system utöver de 17 olika rättsliga system som för närvarande finns inom EU? (T.ex. undersökningsdomares rättsliga befogenheter och anklagades rättigheter).

Vilka problem förutser kommissionen i samband med genomförandet och administrationen av det europeiska åklagarämbetet i de nya medlemsstaterna?

Hur avser kommissionen att övervinna dessa svårigheter?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(20 september 2002)

I grönboken om straffrättsligt skydd av Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen och inrättande av en europeisk åklagare(1) sägs om länderna utanför unionen att förhållandet till kandidatländerna är särskilt betydelsefullt. De får och kommer att få betydande stöd ur gemenskapsbudgeten. Det europeiska åklagarämbetet kommer troligen att inrättas efter utvidgningen. När åklagarämbetet väl inrättats skall det fungera på samma sätt i den större unionens alla medlemsstater.

Inom ramen för föranslutningsstrategin och vid anslutningsförhandlingarna följer kommissionen noggrant kandidatländernas framsteg med att närma sina lagar till gemenskapens regelverk och tillämpa det. I anslutningsförhandlingarna behandlas hela gemenskapens regelverk om skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen, i synnerhet inom kapitel 24 (rättsliga och inrikes frågor) och kapitel 28 (finansiell kontroll). Förhandlingarna om både kapitel 24 och 28 har provisoriskt avslutats med tio kandidatländer. Förhandlingarna fortsätter med Bulgarien och Rumänien. Inga övergångsperioder har begärts för något av kapitlen.

Kommissionen har samfinansierat en undersökning av kandidatländernas straffrättsliga och administrativa påföljder, återvinning, anmälan och corpus juris (allmän rapport från Christine Van den Wyngaerts 2001). Experter från kandidatländerna deltog när rapporten utarbetades. Den övergripande slutsatsen i undersökningen är att det inte tycks finnas några oöverstigliga hinder för kandidatländerna att införliva corpus juris eller den europeiska åklagarmyndigheten. Undersökningen ger en detaljerad rapport om varje kandidatland och en förklaring av särdragen i varje lands rättssystem.

En anledning att inrätta en europeisk åklagare är att man vill lösa de problem som beror på klyftor mellan de olika rättssystemen. Syftet är att inrätta ett enda område för förundersökningar och åtal, i anslutning till de 17 nationella rättssystemen i dagens EU. Utvidgningen gör kommissionens förslag än mer nödvändigt. Dagens problem med de olika möjligheterna att nå straffrättsliga påföljder kommer att öka efter utvidgningen. Enligt förslaget skall den europeiska åklagaren inom hela unionen ansvara för förundersökningar och åtal som skall skydda gemenskapens ekonomiska intressen, medan de nationella domstolarna behåller ansvaret för att skydda de åtalades rättigheter och för själva rättegången.

Kandidatländerna har inga särskilda problem med att införa och administrera en europeisk åklagarmyndighet. Kandidatländerna lär stöta på samma eventuella problem som dagens medlemsstater.

Kommissionen uppmärksammar parlamentsledamoten på att den arbetar för att instanser eller enheter skall inrättas för att samordna kampen mot bedrägerier i varje kandidatland. Kandidatländerna ansvarar själva för samordningen av lagstiftningsmässiga, administrativa och operationella frågor som rör skyddet av Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen. Instanserna eller enheterna skall arbeta nära tillsammans med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) och den europeiska åklagaren. Flera medlemsstater och kandidatländer har redan inrättat sådana instanser eller enheter.

(1) KOM(2001) 715 slutlig.