SKRIFTLIG FRÅGA E-0368/00

från Benedetto Della Vedova (TDI) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Överlåtelse av elproduktion från det statliga italienska elbolaget Enel S.p.A., som tidigare hade monopolställning

Den italienska regeringen håller på att genomföra en långsam privatisering och avreglering av elsektorn och beslöt nyligen att, i egenskap av delägare med aktiemajoritet och i enlighet med bestämmelserna på området, avskilja 21 anläggningar med en total kapacitet på 15 000 megawatt (cirka en fjärdedel av Enels totala produktionskapacitet) från Enel och fördela dem på tre nybildade bolag: Eurogen S.p.A, Elettrogen S.p.A och Interpower S.p.A.

Den 25 januari 2000 godkände regeringen det beslut som föreskrev hur överlåtelsen till de tre bolagen skulle gå till. Detta beslut innebär att överlåtelsen till de privata bolagen bör ske genom privata förhandlingar som sköts av Enel, under överinseende av finansministern och industriministern och med stöd från den rådgivande privatiseringskommittén.

För att garantera bättre insyn och större effektivitet kunde den italienska regeringen ha genomfört ett internationellt anbudsförfarande eller lagt ut elproduktionen för försäljning på börsen. På så sätt kunde man ha varit säker på att hitta italienska eller utländska köpare som bättre kunde förvalta de privatiserade bolagen och därmed var beredda att betala ett högre pris.

Anser kommissionen inte att den italienska regeringen har handlat på ett sätt som visar att den vill kontrollera ägarstrukturerna i bolagen på den inhemska elmarknaden och som därför strider mot de bestämmelser som reglerar EU:s konkurrenspolitik, fria rörlighet för kapital och konsumenträtt?

Syftar inte den italienska regeringens tillvägagångssätt till att låta Enel missbruka sin dominerande ställning, vilket strider mot artikel 82 b i EG-fördraget som innebär ett förbud mot metoder som går ut på att begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna, det vill säga metoder som syftar till att förhindra oönskade konkurrenters tillträde till marknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(31 mars 2000)

Kommissionen har granskat det dekret som utfärdades av den italienske ministern för statens finanser den 25 januari 2000, i vilket angavs försäljningsvillkoren för det italienska elbolaget ENEL:s produktionsanläggningar.

Kommissionens inställning till fria kapitalrörelser och etableringsfrihet framgår i detalj av meddelandet om vissa juridiska aspekter på gemenskapsinterna investeringar(1). Kommissionen har varit tveksam till vissa aspekter på Italiens och vissa andra medlemsstaters privatiseringslagstiftning. Detta avspeglar sig i ett antal mål som för närvarande handläggs av EG-domstolen (C-58/99 i fråga om Italien). Frågetecknen gäller i allmänhet att staten behåller vissa särskilda befogenheter i företag som har privatiserats eller håller på att privatiseras samt uttryckliga begränsningar för utländskt ägande. Så länge gemenskapens regler följs i fråga om fria kapitalrörelser och etableringsfrihet samt de principer som EG-domstolen fastslagit och som anges i meddelandet, anser inte kommissionen att reglerna om fri rörlighet för kapital och etableringsfrihet måste innehålla särskilda bestämmelser om hur en privatisering skall gå till i detalj, eller begränsningar av medlemsstatens valfrihet när det gäller till vem den vill sälja ett företag, om privatiseringen inte sker genom offentligt anbudsförfarande. Ett privatiseringsbeslut som grundas på bestämmelser som innebär en begränsning av den fria rörligheten för kapital måste emellertid uppfylla fyra villkor som fastställts i rättspraxis: bestämmelserna måste tillämpas på ett icke diskriminerande sätt, de måste vara motiverade av ett tvingande allmänintresse, de måste vara lämpliga för att uppnå det mål som eftersträvas och de får inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet.

Vid analysen av ministerdekretet utifrån gemenskapens konkurrensregler har kommissionen kommit fram till att överlåtelsen, oavsett vilket förfarande som väljs, kommer att tillåta nya aktörer att förvärva produktionskapacitet som hittills varit i Enel:s händer. Ändamålet med dekretet är således att nya konkurrenter kommer in på marknaden för elproduktion. Bestämmelsen har alltså i sig ett syfte som främjar konkurrensen.

Parlamentsledamoten har påpekat risken för att de försäljningsvillkor som regeringen valt gör det möjligt att missbruka den dominerande ställning som Enel har innehaft. Kommissionen anser emellertid inte att det för tillfället finns några tecken som tyder på att Enel, på grund av det förfarande som valts, skulle kunna missbruka sin dominerande ställning.

(1) EGT C 220, 19.7.1997.