ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3340/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Bhopal

Fjorton år efter Bhopal-olyckan i Indien dör fortfarande 10-15 människor varje månad. Nedskärningar har skett i läkarvården och Union Carbide har fortfarande inte utgett fullgod ersättning. Har kommissionen vetskap om de fortgående problemen som utgörs av brist på läkemedel, rent dricksvatten och sanitär utrustning, giftiga kemikalier i samhällets brunnar och nedläggningen av utbildningscentrumet för kvinnor, samt har den utformat stödprojekt för att hjälpa människor i detta område?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(9 december 1998)

Kommissionen har sedan länge varit medveten om katastrofen i Bhopal och de tragiska konsekvenser som denna haft för folket i området. Kommissionen får fortlöpande information om situationen, såväl genom den lokala och internationella pressen som genom sin delegation i Indien. Den har dock varken kontaktats av de indiska myndigheterna eller av någon icke-statlig organisation med förslag om något specifikt projekt för Bhopal-området. Icke-statliga organisationer som är verksamma i Bhopal-området kan lägga fram förslag om projekt som skall samfinansieras av kommissionen med medel från budgetposten för stöd till icke-statliga organisationer (budgetpost B7-6000). Sådana förslag behandlas på samma sätt som alla andra inom ramen för denna budgetpost.

Enligt de uppgifter som står till kommissionens förfogande har det visat sig vara ytterst svårt och tidsödande att distribuera den överenskomna kompensationen till offren för katastrofen i Bhopal. Det kan inte uteslutas att framtida stöd kan komma att påverkas på liknande sätt.

Kommissionen tillhandahåller redan utvecklingsbistånd avsett att hjälpa människor i Indien: 1997 igångsatte gemenskapen det största projekt som någonsin finansierats med medel från budgetposten för utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika (PVD-ALA) och som riktar sig till ett enda utvecklingsland. Det rör sig om ett sektoriellt investeringsprogram kallat "Stöd till utvecklingen av hälso- och familjevård" genom vilket 200 miljoner ecu kommer att anslås under en sexårsperiod för användning över hela landet. Dess viktigaste mål blir att tillhandahålla mödra- och barnavårdstjänster till grupper som hittills inte har kommit i åtnjutande av sådana tjänster.

Kommissionen tar alltid tacksamt emot ytterligare information från personer eller organisationer om humanitära nödlägen som har konsekvenser för de utsatta grupperna i Indien liksom förslag om hur sådana problem kan tacklas, med beaktande av gemenskapsbudgetens ekonomiska ramar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3886/98

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Viagras skadliga följder för hälsan

Meddelandet från förbundsinstitutionen för läkemedel i Tyskland om att tre personer som använt Viagra nyligen har avlidit skapar välgrundad oro för huruvida det är säkert att använda detta läkemedel. Med anledning av att dödsorsaken i alla tre fallen var hjärtattack anses det tämligen troligt att Viagra kan ha medverkat till dessa dödsfall. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att skydda EU-medborgarnas hälsa och framför allt för att ge dem vederhäftig information?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

Kommissionen gav den 14 september 1998 sitt godkännande för försäljning av Viagra. Godkännandet grundades på den vetenskapliga utvärdering som gjorts av Europeiska läkemedelsmyndigheten vilken avgav ett positivt yttrande till ansökan om godkännandet för försäljning. Säkerheten för användarna av detta läkemedel undersöktes noggrant i samband med att den vetenskapliga utvärderingen gjordes.

I produktsammanfattningen anges (som kontraindikation) att läkemedlet inte bör användas av män som är avrådda från att ha sexuellt umgänge. Detta gäller framför allt patienter med allvarliga hjärt- och kärlsjukdomar såsom kärlkramp eller allvarlig nedsättning av hjärtkapaciteten. Det anges också (i de särskilda försiktighets- och förhållningsreglerna för användningen) att en läkarundersökning av patientens hjärt- och kärlsystems funktion bör göras innan behandlingen inleds, med tanke på att all sexuell verksamhet innebär en risk för hjärtat. I patientinformationen anges tydligt att Viagra inte skall tas om man har allvarliga hjärtproblem, om man nyligen haft en hjärtattack eller om man har lågt blodtryck.

Enligt experternas mening är således konsumentens skydd garanterat om försiktighets- och förhållningsreglerna för användning och kontraindikationerna följs.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2560/98

från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen

(29 juli 1998)

Angående: Gruvbolaget Bolidens framtida driftssäkerhet i Aznalcóllar (Doñana, Spanien)

En mycket allvarlig olycka inträffade i Aznalcóllar (Spanien). Denna olycka fick allvarliga miljöföljder för Doñana. Vilka projekt har kommissionen fått från bolaget Boliden angående driften av gruvan i Aznalcóllar och vilka förebyggande åtgärder skall kommissionen vidta för att säkerställa att detta gruvområde uppfyller säkerhetskraven vid den planerade framtida driften i syfte att undvika eventuella nya olyckor?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

Brytningsprojektet "Los Frailes" som drivs av företaget Boliden har genomgått den miljökonsekvensbedömning som föreskrivs genom rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1). Utlåtandet om projektets miljökonsekvenser offentliggjordes i Boletín Oficial de la provincia de Sevilla nr 180 av den 5 augusti 1995. Av de upplysningar som kommissionen förfogar över framgår det att Boliden under hösten tänker lämna in en ansökan om tillstånd för att återuppta driften vid gruvan Los Frailes.

Klargöranden kommer att begäras från de spanska myndigheterna vad gäller de frågor som parlamentsledamoten tar upp. Som ett led i uppföljningen av olyckan kommer dessa frågor dessutom att behandlas vid ett bilateralt möte mellan de spanska myndigheterna och kommissionen vilket kommer att äga rum i Madrid i november 1998.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3564/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Finansiering genom EU av förslag från den ortodoxa kyrkan

Skulle Europeiska kommissionen kunna upplysa mig om vilka förslag, av de som lades fram av den ortodoxa kyrkan (inom och utanför EU), som har finansierats av Europeiska kommissionens generaldirektorat X eller av någon budgetpost i gemenskapsbudgeten?

Skulle kommissionen kunna informera mig om förslag från kyrkor av andra trosbekännelser som stöds genom gemenskapsresurser?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

År 1998 medfinansierade kommissionen, inom ramen för insatserna i gemenskapens åtgärdsprogram på kulturarvsområdet (Rafael), ett projekt vid centrumet för undersökning och forskning kring bysantinska ikoner vid Jungfru Marie Bebådelse-klostret i Ormylia, Chalkidiki, Grekland, som lyder under klostret Simonos Petras på berget Athos. Inom ramen för strukturfonderna kan projekt för bevarandet av kulturarvet, bland annat det arkitektoniska, i princip stödjas och de medfinansieras genom de olika programmen. Genom gemenskapens första och andra stödram för Grekland har ett antal projekt för underhåll och restaurering av kyrkor och kloster av betydelse för det grekiska kulturarvet medfinansierats. De flesta av dessa projekt gäller berget Athos.

Under 1998 samfinansierades flera projekt inom programmet Rafael som direkt eller indirekt är knutna till andra kristna samfund. Ett projektförslag för konservering av medeltida trämålningar lämnades in av domkapitlet vid katedralen i Peterborough (Storbritannien) och omfattar kyrkomålningar i Peterborough, Björsäter (Sverige) och Vestre Slidre (Norge). Ett annat projektförslag lämnades in av de spanska myndigheterna och betecknas som "europeiskt kulturarvslaboratorium" i enlighet med beslutet om att inrätta programmet Rafael. Projektet gäller bevarande av religiösa byggnader och minnesmärken utmed pilgrimsleden till Santiago de Compostela.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0880/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Problem med den fria rörligheten vad gäller läkarutbildning inom EU

Direktiv 93/16 (1) skapar problem vad gäller läkarutbildningen inom EU:s medlemsstater. Innan detta direktiv trädde i kraft (april 1993) var det möjligt att i Grekland godkänna den examen som någon t.ex. tog i Österrike och följaktligen kunde denna person få tillstånd att utöva yrket för att skaffa sig sin specialisering i Grekland, men genom detta direktiv förhindras denna ordning. Även om jämbördigheten mellan olika examina medges, så tillhandahålls inte tillståndet att utöva yrket, vilket måste förvärvas i det land där man har studerat, samtidigt som förhållandena varierar beroende på bestämmelserna i den nationella lagstiftningen i varje land. Hela regleringen skapar enorma problem för dem som har studerat i ett EU-land och vill skaffa sig sin specialisering i ett annat.

Kan kommissionen redogöra för:

1. För dem som var inskrivna på universitet inom EU innan direktiv 93/16 trädde i kraft, skulle de regler som gällde före direktivet kunna gälla under en övergångsperiod?

2. Eftersom de examina som förvärvats inom EU är jämbördiga, skulle det kunna inrättas en bestämmelse som tillåter att en läkare förvärvar tillstånd att utöva yrket i det land han eller hon har för avsikt att arbeta, och inte obligatoriskt i det land där examen tagits?

3. Eftersom examina är jämbördiga, finns det någon möjlighet att en läkare kan skaffa sig sin specialisering i ett annat av EU:s länder än det där han eller hon tagit sin examen om denna specialisering är en del av läkarens utbildning?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.

(1) EGT L 165, 7.7.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3124/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Oligopol och den italienska mjölkmarknaden

Den italienska mjölkmarknaden tycks domineras av ett oligopol bestående av två eller tre stora företag. Då de kommunala mjölkcentralerna skulle privatiseras var det bara dessa företag som lyckades bjuda de höga belopp som krävdes och som de konkurrerande sammanslutningarna av jordbruksföretag inte kunde bjuda över. För en mjölkcentral i norra Italien betalades ett belopp som uppgick till mer än tre gånger utropspriset.

Naturligtvis är det konsumenterna som kommer att få betala, eftersom de får betala ett alltför högt pris för mjölk som visserligen skall vara av hög kvalitet men som inte är så mycket bättre att det motsvarar prisskillnaden.

1. Kände kommissionen till att det förhåller sig på det här sättet?

2. Skulle kommissionen kunna förbättra dynamiken på denna marknad och undersöka möjligheten till en konkurrens som fungerar i praktiken?

3. Kan kommissionen förklara hur en oligopolsituation kan gagna konsumenternas intresse vad gäller deras konsumtion av ett baslivsmedel?

4. Har kommissionen granskat köpet av Roms mjölkcentral?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(20 november 1998)

1.-3. Kommissionen vill upplysa parlamentsledamoten om att den inte känner till att företagen på den italienska mjölkmarknaden skulle ha använt metoder som kan omfattas av artikel 85 eller 86 i EG-fördraget. Kommissionen vill också påpeka att ett oligopol inte i sig strider mot någon av dessa artiklar. Kommissionen kan därför ingripa på en oligopolmarknad endast om den har tillgång till uppgifter som visar att företagen beter sig på ett sätt som strider mot artiklarna 85 och 86.

4. Den 25 mars 1998 beslutade kommissionen att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget angående stöd till privatiseringen av Centrale del Latte di Roma. Kommissionen granskar för närvarande de synpunkter som lämnats i samband med detta förfarande. När granskningen av synpunkterna avslutats, kommer kommissionen att fatta ett slutligt beslut enligt artikel 93.2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3021/98

från Joan Vallvé (ELDR) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Kalkbrott i kommunerna Taltehull och Vingrau i Frankrike

Bolaget OMYA bryter sedan flera år tillbaka kalk i kommunen Taltehull (Tautavel). Bolaget har nu beslutat att påbörja brytning även i kommunen Vingrau. Borgmästaren och invånarna i denna kommun söder om bergsmassivet les Corbières motsätter sig denna exploatering då kommunstyret i Vingrau anser att en exploatering av detta brott skulle strida mot rådets direktiv 79/409/EEG(1) av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar och rådets direktiv 92/43/EEG(2) av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.

Har kommissionen underrättat den franska regeringen om att en exploatering av brottet i Vingrau i departementet Pyrénées orientales i franska Katalonien skulle strida mot nämnda direktiv?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

Kommissionen har redan tidigare fått in klagomål beträffande planerna på att inleda kalkbrytning i zonen Basses Corbières i kommunerna Vingrau och Tautavel i departementet Pyrenées Orientales. Dessutom har kommissionen vid upprepade tillfällen fått frågor från Europaparlamentet, i samband med petitionen nr 923/94.

En granskning av ärendet har visat att Frankrike brustit i tillämpningen av direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar och direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter. Frankrike har försummat att klassificera området Basses Corbières som särskilt bevarandeområde för vissa fågelarter som omfattas av bilaga I i direktivet om bevarande av vilda fåglar (bland annat bonelliörnen), samt för vissa flyttfågelarter som inte omfattas av bilaga I, och har inte heller vidtagit sådana särskilda skyddsåtgärder avseende deras livsmiljö som avses i artikel 4.1 och 4.2 i det direktivet. Frankrike har dessutom inte vidtagit lämpliga åtgärder inom området för att förebygga störningar som kan ha allvarliga följder för de arter som förekommer i området, eller för att undvika att deras livsmiljö förstörs genom inrättandet och driften av kalkbrott i kommunerna Tautavel och Vingrau. Detta innebär ett brott mot föreskrifterna i artikel 6.2-6.4 i direktivet om bevarande av livsmiljöer.

I enlighet med artikel 169 i EG-fördraget har kommissionen i december 1997 avgivit ett motiverat yttrande i vilket fastställs att Frankrike brustit i uppfyllandet av de förpliktelser som framgår ur direktiven om bevarande av vilda fåglar och om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter. Eftersom ingenting tyder på att Frankrike åtgärdat denna försummelse, har kommissionen anhängigjort målet vid domstolen (registrerat den 20 oktober 1998 under nummer C-374/98). Det är därmed domstolen som skall avgöra om Frankrike brutit mot gemenskapsrätten.

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

(2) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3309/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Energiutvinningsprojekt i Aragonien

I Aragonien har nyligen företaget LAESA (laboratorium för energiutvinning) bildats. Detta skall utveckla ett förslag av professor Rubbia som innebär eliminering av kärnavfall genom transmutation av grundämnen.

Projektet har väckt stor diskussion i Aragonen. Enligt förslaget innebär det att LAESA under de kommande åren skall uppföra en prototyp i form av ett laboratorium för att kunna lösa ännu olösta tekniska och ingenjörsmässiga problem.

Med tanke på de stora ekonomiska kostnaderna för projektet har LAESA beslutat att anhålla om offentliga bidrag.

Känner kommissionen till detta projekt?

Om så är fallet, anser kommissionen att det är möjligt att uppföra en prototyp under de närmsta fem åren?

Finns det förutsättningar för att kommissionen skulle kunna finansiera detta eller ett likande projekt?

Har LAESA begärt någon form av ekonomiskt stöd från kommissionen? Har i så fall något stöd beviljats och i vilken utsträckning?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(18 december 1998)

Kommissionen är medveten om förslaget från LAESA, och information om utvecklingen av detta projekt har offentliggjorts. Det finns fortfarande många tekniska problem att lösa innan man kan uppföra en sådan prototyp på ett säkert sätt och att åstadkomma detta inom fem år skulle kräva en betydande insats av de stora Europeiska kärnkraftsindustriföretagen och forskningsinstituten.

Liksom andra europeiska kärnkraftsindustriföretag och forskningsinstitut, kommer LAESA att kunna delta i en förslagsinfordran till det särskilda programmet om kärnenergi i Femte ramprogrammet. Separering och omvandling ingår i nyckelåtgärden för kärnklyvning. LAESA har aldrig sökt något slags finansiellt stöd från kommissionens ramprogram för forskning och teknisk utveckling (FoTU).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3674/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(4 december 1998)

Angående: Budget '99

Europaparlamentet godkände under första läsningen budgeten med titeln "budget för skattebetalaren". Man har framför allt ansträngt sig för att genomföra besparingar på utgiftsidan. För Europaparlamentet har dock budgetposterna höjts med 1,7 % i förhållande till föregående år. Man förklarar detta bland annat med tilläggskostnader för de kommande valen.

1. Vilka konkreta åtgärder avses härmed, och hur stora är nämnda höjningar?

2. Vem kommer att ha kontroll över dessa tilläggsmedel?

Svar

(29 mars 1999)

Den ärade parlamentsledamoten ställer frågor till rådet om ökningen av Europaparlamentets budget mellan 1998 och 1999.

Rådet har emellertid genom sin resolution om det avsnitt av budgeten som rör Europaparlamentet och som är förd till protokollet för mötet den 22 april 1970 förbundit sig att inte ändra beräkningen av Europaparlamentets utgifter, så vitt inte denna beräkning påverkar gemenskapens bestämmelser. Följaktligen har Europaparlamentet ensamt ansvar för sin budget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3441/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Nya regler för taxi i Rom

Den kommunala förvaltningen i Rom ämnar inom några veckor genomföra nya regler för stadens taxi, mot vilken hela branschen häftigt protesterar. I synnerhet taxiförarnas fackföreningar motsätter sig en vildvuxen liberalisering av skift, tider och priser.

Även om man accepterar att en liberalisering är nödvändig, måste det sägas att de nya reglerna skulle skapa en ren anarki, utan någon form av reglering som bland annat skulle kunna ge ett konsumentskydd.

Därför frågar jag kommissionen:

1. om det finns direktiv eller dokument om ämnet;

2. vilka regler som för närvarande gäller inom området i de andra EU-länderna;

3. om en sådan avreglering inte innebär en potentiell fara för kunderna;

4. vilket allmänt omdöme som kommissionen avger om situationen?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(11 januari 1999)

I många europeiska städer finns mycket restriktiva bestämmelser för tillhandahållandet av tjänsten taxi. Kommissionen är medveten om att vissa av dessa bestämmelser kan sätta de ekonomiska sambanden ur spel och leda till en högre prisnivå. Detta är särskilt fallet när dessa bestämmelser på ett ogrundat sätt begränsar tillträde till yrket (numerus clausus) eller de tillåtna tjänsternas omfattning (t.ex. skyldigheten att återvända med tom bil från flygplatser).

Kommissionen har fram till i dag inte utnyttjat sina befogenheter enligt artikel 90.3 i EG-fördraget, eftersom kommissionen anser att bestämmelserna i fråga har negativa effekter för den nationella marknaden. Detta gör att artikel 90.1 i EG-fördraget inte kan tillämpas på bestämmelserna eftersom kriteriet att ändamålet skall vara handel mellan medlemsstaterna inte förefaller vara uppfyllt. Likaså avser befintlig gemenskapsrätt på området tillträde till marknaden(1) och tillträde till yrket(2) för passagerartransport på väg uteslutande passagerartrans-port med fordon för fler än nio personer, inklusive chaufför. Däremot har inga bestämmelser antagits på gemenskapsnivå när det gäller passagerartransport med fordon för mindre än åtta personer.

I detta sammanhang bör man observera att bestämmelser om tjänsten nationell, regional eller lokal taxi huvudsakligen omfattas av de nationella myndigheternas behörighet. Inte desto mindre kan kommissionen bara glädja sig över varje liberaliseringsåtgärd inom sektorn som syftar till att ge positiva effekter på ekonomin.

Beträffande detta särskilda fall har kommissionen inte texten till den förordning som den kommunala förvaltningen i staden Rom har utfärdat.

(1) Rådets förordning (EEG) 684/92 av den 16 mars 1992 - EGT L 74, 20.3.1992, ändrad genom rådets förordning (EG) 11/98 av den 11 december 1997 - EGT L 4, 8.1.1998. Förordning (EG) 12/98 av den 11 december 1997 - EGT L 4, 8.1.1998.

(2) Direktiv 96/26/EG av den 29 april 1996 - EGT L 124, 23.5.1996 ändrad genom direktiv 98/76/EG av den 1 oktober 1998 - EGT L 277, 14.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3443/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Luftkvalitet

Med hänvisning till förslag till rådets direktiv om gränsvärden för halter i luften av svaveldioxid, kväveoxider, partiklar och bly (KOM(97) 500 slutlig - 97/0266(SYN)(1) instämmer jag i beslutet att temporärt fastställa gränsvärden endast för partiklar med diameter upp till 10 µm, med angivande endast av aktionsnivåer för mindre partiklar (2,5 µm). Dessa referensmått bör ses över när mer förfinade mätmetoder utarbetas och efter redovisning av resultaten av mätningarna.

Kan kommissionen lägga fram en rapport om detta inom högst två år efter direktivets ikraftträdande?

Kan vidare tiden för ikraftträdandet av gränsvärdena för partiklar med högst 10 µm diameter tidigareläggas, med tanke på att i några medlemsstater kan gränsvärdena som planeras till 2010 införas redan 2005?

Slutligen: kan det beslutas att inget gränsvärde fastställs för materiella skador vad gäller partiklar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(22 januari 1999)

Kommissionen kommer att senast den 31 december 2003 lägga fram en rapport om genomförandet av rådets förslag till direktiv om gränsvärden för halter i luften av svaveldioxid, kväveoxider, partiklar och bly. I samband med detta kommer man även att ompröva frågan om materiella skador.

Enligt kommissionens mening kan tidsplanen för när de föreslagna gränsvärdena för partiklar skall följas inte påskyndas då dessa gränsvärden kommer att erbjuda en stor utmaning för större delen av gemenskapen. Kommissionen förmodar att de nationella normer frågeställaren nämner är de som ska gälla i Förenade kungariket 2005. Trots den synbara likheten kan dessa normer inte direkt jämföras med de föreslagna anvisningar om gränsvärden som ska gälla i gemenskapen 2010. Den mätmetod för partiklar som används i Förenade kungariket skiljer sig från den som beskrivs i rådets förslag till direktiv. Då detta beaktas blir de nationella normerna i Förenade kungariket mindre stränga än de föreslagna gränsvärdena.

(1) EGT C 9, 14.1.1998, s. 6.