SKRIFTLIG FRÅGA E-3985/97 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Konkurrenskraften hos gemenskapens industri för skaldjurskonserver

Gemenskapens industri för skaldjurskonserver är samtidigt en av världens mest traditionella och en av världens modernaste. Det är känt att gemenskapens industri måste möta en rad utmaningar för att bibehålla och i förekommande fall stärka sin internationella konkurrenskraft.

Utmaningarna gäller bland annat såväl hygien- och hälsoeffekter och miljömässiga effekter av produkter från tredje land som billigare arbetskraft i länder utanför gemenskapen, beroende av importerade råvaror, den europeiska och globala dimensionen på dess marknader och det stora beroendet av kapital och fortlöpande modernisering för att optimera processer och installationer i syfte att förbättra konkurrenskraften och öka internationaliseringen. I detta syfte har kommissionen i flera dokument identifierat en rad åtgärder som industrin, kommissionen och medlemsstaterna bör vidta. Dessa är bland annat åtgärder för att förbättra regelverket, åtgärder för att säkerställa en effektiv konkurrenskraft, åtgärder för att öka investeringarna i immateriella tillgångar och åtgärder för att utveckla det industriella samarbetet.

1. Har kommissionen genomfört någon grundlig vetenskapligt baserad kostnadsnyttoanalys av gemenskapsreglernas effekter vad gäller märkning och konsumtion av fiskkonservprodukter? Om så är fallet, kan kommissionen lämna ut resultaten? Om inte, är kommissionen beredd att göra en sådan analys?

2. Skulle kommissionen kunna föreslå en verklig avreglering av handeln med tillväxtländer och söka metoder för att rätta till de snedvridningar på olika nivåer av skydd som uppstått på grund av de nuvarande bestämmelserna om hälsoaspekter och miljömässiga aspekter?

3. Anser inte kommissionen att man kan förbättra utbildningen genom att främja ökat samarbete mellan industrin, centrum för innovation och teknik och andra parter i samhället?

4. Anser kommissionen att man vid utarbetningen av gemenskapens femte ramprogram för FoTU kan ta hänsyn till fiskkonservindustrins behov och prioriteringar? Skulle det inte i så fall vara nödvändigt att öka samarbetet mellan industrin och olika institut och centrum för forskning, och teknisk utveckling?

5. Denna sektor har dessutom begärt att bearbetningsindustrin för fiskkonserver skall skapa program eller ingå frivilliga avtal som kompletterar eller går ännu längre än de miniminivåer som krävs enligt nuvarande regler. Vad anser kommissionen om detta?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (2 april 1998)

1. Kommissionen har hitintills inte gjort någon analys av den typ som parlamentsledamoten förordar. Denna typ av analys ingår inte heller i kommissionens prioriteringar.

2. Kommissionen anser att globaliseringsutmaningen skapar ett starkare behov än någonsin av förbättrat internationellt samarbete inom området hälsa och arbetarskydd. En omfattande gemenskapslagstiftning avseende hälsa och arbetarskydd har upprättats under det senaste årtiondet och kommissionen har som mål att få tredje land att förbättra sin lagstiftning så att den uppnår samma nivå som gemenskapen.

3. Kommissionen uppmuntrar utbildning av arbetstagare inom konservindustrin inte endast för att förbättra produktkvaliteten och gemenskapsföretagens prestationer utan också för att göra dem medvetna om de krav som ställs på detta verksamhetsområde genom hygien- och miljödirektiven. Samverkan mellan olika åtgärder som vidtas av industrin, forskningscentrer för teknisk utveckling och arbetsmarknadens parter kan effektivt bidra till arbetstagarnas utbildning.

Ett av målen för forskningsprogrammet FAIR är att främja och underlätta för industrin, särskilt små och medelstora företag, att delta i verksamhet som avser forskning och teknisk utveckling. I detta syfte har teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag inkluderats i programmet. Industrin deltar i allt högre grad i ansökningsomgångar för delade kostnader och gemensamma verksamhetsprojekt på fiskeri- och vattenbruksområdet.

4. Kommissionens förslag till det femte ramprogrammet diskuteras för närvarande i rådet och parlamentet och inbegriper förslag om livsmedelsvetenskap. Målen i kommissionens förslag till det femte ramprogrammet om forskning och teknisk utveckling (1998-2002) ((KOM(97) 142 slutlig. )) är att förbättra den europeiska forskningspotentialen och bidra till att se till att den europeiska forskningen följer gemenskapens ekonomiska och sociala mål. Det reviderade förslaget av den 14 januari 1998 ((KOM(98) 8 slutlig. )) inbegriper nyckelåtgärden ¨Hälsa, livsmedel och miljöfaktorer¨ som syftar till att ge Europas konsumenter en säker, balanserad och varierad livsmedelsförsörjning och att stärka den europeiska livsmedelsindustrins konkurrenskraft. Fiskkonservindustrins behov och prioriteringar åtgärdas därför på ett bra sätt och samarbetet mellan industrin och forskningsorganisationerna kommer i hög grad att stärkas inom ramen för den planerade nyckelåtgärden.

5. Kommissionen bedömer att ansträngningarna inom fiskesektorn kommer att gå utöver de minimikrav som ställs i befintlig lagstiftning. Detta har kommissionen tillkännagivit i sitt meddelande om framtiden för marknaden för fiskeriprodukter ((KOM(97) 719 slutlig. )). Kommissionen har också anfört detta i debatten om de åtgärder som bör vidtas för att gynna en bättre produktion.