ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2409/98

från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen

(17 juli 1998)

Angående: Kommissionens närvaro i Macao

Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Kinas nationella folkkongress besöker Folkrepubliken Kina ungefär vart annat år. Det senaste besöket ägde rum i slutet av maj och första veckan i juni i år.

Precis som vid tidigare tillfällen deltog kommissionens kontor i Beijing på flera sätt, från logistikhjälp till informationsmöten, och framför allt så deltog kommissionens företrädare i flera av de officiella mötena. En av kontorets medarbetare följde med delegationen under hela besöket fram till Dalian.

Europaparlamentets delegation har sedan den upprättades besökt Macao två gånger under sina resor, 1991 och i år från lördag kväll den 6 juni till söndag eftermiddag den 7, och vid detta tillfälle träffade delegationen guvernören, Macaos lagstiftande råd (Legco) och ansvariga för vissa projekt som EU stödjer. Ingen företrädare från kommissionens kontor i Hongkong deltog i besöket i Macao trots att Macao tillhör dess jurisdiktion.

Anser kommissionen att dess besök i Macao inte faller under Hongkong-kontorets ansvarsområde? Anser man att detta besök är onödigt? Vilka är orsakerna till att kontoret i Hongkong inte var representerat, då det deltog i mötet med konsulerna, som ägde rum i Hongkong?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Kommissionens kontor i Hongkong är ackrediterat även i Macao. Kommissionens kontor i Hongkong har nära kontakter med Macaos myndigheter och har aktivt följt ett flertal program som kommissionen bedriver i Macao.

Den delegation från Europaparlamentet som frågeställaren syftar på besökte Macao och Hongkong den 6-8 juni 1998. Kommissionens kontor i Hongkong organiserade programmet för delegationen i nära samarbete med parlamentets generalsekreteriat. Möten mellan parlamentets delegation och lokala myndigheter och institutioner både i Hongkong och Macao ordnades i samarbete med kommissionens kontor i Hongkong.

Framför allt organiserade och deltog kontoret i mötet mellan parlamentets delegation och unionens delegationschefer i Hongkong, där frågor som rörde både Hongkong och Macao togs upp.

Tyvärr kunde kommissionens kontor i Hongkong på grund av personalbrist inte skicka någon företrädare till i mötet i Macao.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2034/98

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Arbetstidsförkortning

Hur har kommissionen i sin rekommendation om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik, KOM(98) 0279, kunnat fastslå att en obligatorisk och allmän förkortning av arbetstiden kan ha negativa konsekvenser och bör undvikas, i vetskap om att två medlemsstater redan planerat att övergå till 35-timmarsvecka?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

Det är inte kommissionens avsikt att lägga sig i medlemsstaternas politik när denna enbart avser den nationella behörigheten. Kommissionen avser att iaktta subsidiaritetsprincipen.

Kommissionen är emellertid gemenskapsintressets väktare och däri ingår även den ekonomiska politiken. Europeiska rådet och Ekofinrådet har uppmanat kommissionen till en ökad samordning av den ekonomiska politiken för att säkerställa den gemensamma valutans framgång och en avsevärt höjd sysselsättning inom gemenskapen. Det var med dessa målsättningar i åtanke som kommissionen utarbetade sin rekommendation om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik för 1998.

Det åligger därför kommissionen att lämna fristående synpunkter på alla ekonomipolitiska initiativ som kan förväntas påverka gemenskapsekonomin i dess helhet eller förverkligandet av de ekonomiska målsättningar som fastställs i artikel 2 i EG-fördraget. En minskad arbetstid faller inom denna kategori av ekonomipolitiska åtgärder. Det är därför bara naturligt att kommission uttalar sig om detta, samtidigt som subsidiaritetsprincipen iakttas.

Kommissionen anser att arbetstidsminskningen inte får leda till att de europeiska företagens konkurrenskraft minskas. Det är emellertid riktigt att denna allmänna princip inte är oförenlig med nationella initiativ som anpassar arbetstidsminskningen för att bevara den europeiska konkurrenskraften.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2429/98

från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: EU-stöd till Alsace och särskilt till departementet Haut-Rhin

1. Hur stort är det totala stödbelopp som betalats ut till Alsace, och särskilt till departementet Haut-Rhin, sedan januari 1995?

2. För vilka projekt och från vilka fonder har detta stöd beviljats?

3. Vilka konkreta projekt har genomförts på följande områden och hur stora summor rör det sig om i varje fall:

- Ungdom.

- Utbildning.

- Sysselsättningsfrämjande åtgärder.

- Universitet.

- Forskning och utveckling.

- Kultur.

- Vänortsverksamhet.

- Gränsöverskridande samarbete.

- Ekonomisk utveckling.

- Information till medborgarna.

Kompletterande svar

från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

Som komplement till sitt svar av den 22 september 1998(1) kan kommissionen nu ge följande information.

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

(1) EGT C 50, 22.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2321/98

från José Apolinário (PSE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Gemenskapsinitiativet Interreg

Kan kommissionen, med hänsyn till principen om den ekonomiska och sociala sammanhållningen och dess otvetydiga följder för regionalpolitiken, redogöra för hur mycket stöd de portugisiska inlandsområdena i själva verket fick inom ramen för Interreg-initiativet? Vilka medel fanns till förfogande under perioden 1994-1999 och vilka medel kommer att beviljas Portugal inom ramen för Interreg-initiativet under perioden 2000-2006?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

De ekonomiska medel som ställts till de portugisiska och spanska myndigheternas förfogande inom ramen för gemenskapsinitiativet Interreg II för perioden 1994-1999 uppgår till ca 570 miljoner ecu.

Av detta belopp anslås ca 208 miljoner ecu till delprogrammet Portugal och 363 miljoner ecu till delprogrammet Spanien.

Resurskoncentrationen till inlandsregionerna fastställdes i samband med att initiativet antogs, då det beslutades att initiativet endast skulle omfatta gränsregionerna (på NUTS III-nivå: Minho-Lima, Cavado, Alto Trás-os-Montes, Douro, Beira Interior Norte, Cova da Beira, Beira Interior Sul, Alto Alentejo, Alentejo Central, Baixo Alentejo och Algarve).

När det gäller utsikterna för perioden 2000-2006, föreslår kommissionen att gemenskapsinitiativen skall minskas till tre stycken, varav ett skulle omfatta interregionalt samarbete. Kommissionen föreslår också att 5 % av de ekonomiska medlen skall anslås till gemenskapsinitiativ. Det är i detta skede omöjligt att precisera hur stora de olika medlemsstaternas andelar av detta anslag kommer att bli.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2693/98

från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Papua Nya Guinea utsatt för ett jordskalv som uppmätts till 7 grader på Richterskalan

Vid Papua Nya Guineas nordvästra kust har en havsbävning inträffat som orsakat tusentals döda, till stor del barn. De tio meter höga vågorna raserade fullständigt ett område på cirka trettio kilometer och förstörde flera byar.

Är kommissionen medveten om det allvarliga i situationen? Har kommissionen genomfört någon aktion för akut humanitär katastrofhjälp? Om inte, har kommissionen tänkt ut någon strategi för att lindra följderna av havsbävningen?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Omedelbart efter jättevågen mot Papua Nya Guinea den 17 juli 1998 sände kommissionen katastrofhjälp till det drabbade området. Denna katastrofhjälp bestod av artiklar som egentligen var på väg till Bougainville inom ramen för en annan katastrofhjälpsåtgärd och den omfattade medicin- och återuppbyggnadspaket, kläder och andra absolut nödvändiga artiklar.

Dessutom ställde kommissionen humanitärt bistånd på 500 000 ecu till katastrofoffrens förfogande. Detta bistånd skulle göra det möjligt för europeiska icke-statliga organisationer att tillhandahålla ytterligare katastrofhjälp, såsom mediciner, livsmedel och rent vatten.

Det kom emellertid ett snabbt och överväldigande internationellt gensvar på denna naturkatastrof från regeringar (särskilt i Australien, Nya Zeeland, Frankrike och Japan), icke-statliga organisationer och privatpersoner. I en rapport som offentliggjordes i slutet av juli förklarade Förenta nationernas kontor för samordning av humanitära frågor och dess utsända grupp till Papua Nya Guinea att det akuta behovet av katastrofhjälp redan var avhjälpt. Denna uppgift har bekräftats av flera andra källor.

Med hänsyn till de förändrade omständigheterna till följd av den osedvanligt generösa internationella gensvaret, beslutade kommissionen efter samråd med de icke-statliga organisationer som skulle genomföra det av gemenskapen finansierade biståndet, relevanta FN-organ och sin delegation i Papua Nya Guinea, att omfördela de medel som ställts till förfogande till andra, mer akuta kriser på andra håll i världen.

När det gäller det sanerings- och återuppbyggnadsarbete som skall genomföras i det område som drabbats av jättevågen kommer kommissionen att hänsyn till alla konkreta önskemål som lämnas av Papua Nya Guineas regering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2171/98

från Hiltrud Breyer (V) till rådet

(10 juli 1998)

Angående: Överträdelser av gemenskapsrätt vid Castortransporter

Skulle rådet kunna meddela vilka åtgärder man avser att vidta angående medlemsstaternas överträdelser av EU:s strålskyddsbestämmelser, som de i Rådets direktiv 92/3/EURATOM(1) av den 3 februari 1992 och 96/29/EURATOM(2) i samband med transporter i Castorbehållare?

Svar

(19 oktober 1998)

I artikel 21 i rådets direktiv 92/3/Euratom om övervakning och kontroll av transport av radioaktivt avfall mellan medlemsstater samt till och från gemenskapen(3) och i artikel 55 i rådets direktiv 96/29/Euratom om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(4) föreskrivs det att medlemsstaterna omedelbart skall underrätta kommissionen om de bestämmelser i lagar och andra författningar som de har satt i kraft samt de administrativa åtgärder som de har vidtagit för att följa dessa direktiv.

Det åligger därför kommissionen att övervaka att medlemsstaterna iakttar bestämmelserna i dessa två direktiv.

(1) EGT L 35, 12.2.1992, s. 24.

(2) EGT L 159, 29.6.1996, s. 1.

(3) EGT L 35, 12.2.1992, s. 24.

(4) EGT L 159, 29.6.1996, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1840/98

från James Moorhouse (ELDR) till kommissionen

(12 juni 1998)

Angående: Situationen för de mänskliga rättigheterna i Demokratiska republiken Kongo

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit och planerar kommissionen att vidta för att få Demokratiska republiken Kongo att respektera de mänskliga rättigheterna, frige de politiska fångarna och på ett konkret plan inleda demokratiseringsprocessen?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(9 juli 1998)

Kommissionen önskar erinra om att det direkta biståndssamarbetet mellan unionen och f.d. Zaire upphävdes tillfälligt i början av 1992 på grund av att regimen lade hinder i vägen för demokratiseringsprocessen. Sedan dess har unionen intagit en försiktig och progressiv hållning i syfte att främja de framsteg vad gäller demokratisering som görs av regeringen i Demokratiska republiken Kongo. Denna hållning bekräftades vid rådets möte (allmänna frågor) den 15 september 1997 där det slogs fast att biståndssamarbetet skall återupptas på villkor att det kan konstateras framsteg vad gäller de mänskliga rättigheterna, demokratisering och rättsstaten.

Kommissionen och medlemsstaterna följer med uppmärksamhet och oro hur situationen utvecklas i Kinshasa. Samtidigt förs en kritisk och konstruktiv dialog med regeringen, i linje med den progressiva hållning som nämns ovan. Inom ramen för detta arbete deltar kommissionen i uppvaktningar av den kongolesiska regeringen i form av delegationer från den europeiska trojkan och från representationskontoret på plats.

De åtgärder som kommissionen initierat och inlett i samarbete med medlemsstaterna på det område som frågeställaren tar upp, dvs. de mänskliga rättigheterna, rättsystemet och stöd till demokratiseringsprocessen är följande:

- Ett finansiellt anslag på 30 miljoner ecu står till förfogande för användning inom ramen för programmet för stöd till valförberedelser. Programmet avser folkräkning och registrering av väljare och andra åtgärder för att förenkla organisationen av val och en eventuell folkomröstning om grundlagen.

- Ett anslag på 4 miljoner ecu för inrättande av en europeisk valenhet med uppgiften att övervaka valprocessen. Denna åtgärd har ännu inte inletts, utom i form av punktinsatser, i avvaktan på att en verklig valprocess inleds.

- En grupp från kommissionen besökte i april och maj 1998 Kinshasa för att skapa ett program för stöd till de mänskliga rättigheterna och återupprättande av rättssystemet. För närvarande undersöker kommissionen vilka möjligheter det finns att inrätta ett sådant program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2701/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Inskrivningsrättigheter

Kan kommissionen ge en översikt av vilka inskrivningsrättigheter som gäller i Europeiska unionens femton medlemsstater vid köp av fast egendom?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(21 september 1998)

Inskrivningsrättigheterna vid köp av fast egendom tillhör medlemsstaternas behörighetsområde och det planeras inte någon harmonisering av dessa rättigheter på gemenskapsnivå.

Av detta skäl har kommissionen inte tillgång till de detaljerade uppgifter som skulle vara nödvändiga för att kunna förse parlamentsledamoten med den information som efterfrågas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1560/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(19 maj 1998)

Angående: Artikel 10 i sjätte direktivet

Skulle kommissionen vilja uttala sig om olika medlemsstaters tolkning och nuvarande tillämpning av artikel 10 i sjätte direktivet (77/388/EEG)(1), där det föreskrivs att datumet för utställandet av en faktura endast får användas som "skattskyldighetens inträde" för "vissa transaktioner eller vissa kategorier av skattskyldiga personer"?

Skulle kommissionen kunna yttra sig om nuvarande praxis i Förenade kungariket sedan standardmetoden som baserades på bruttoinkomster avskaffades och är detta förfarande fortfarande förenligt med artikel 10?

Vilken metod används i andra medlemsstater?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 juli 1998)

Den allmänna princip som fastställs i artikel 10.2 första stycket i sjätte momsdirektivet innebär att skattskyldighet inträder och skatt kan tas ut när varorna levereras eller tjänsterna utförs. I artikel 10.2 tredje stycket fastställs emellertid att medlemsstaterna får göra ett avsteg från denna allmänna princip och föreskriva att skatten för vissa transaktioner eller vissa kategorier av skattskyldiga personer kan tas ut vid ett senare tillfälle. Medlemsstaterna kan till exempel i fråga om tillhandahållande av tjänster eller återförsäljning av varor föreskriva att mervärdesskatt skall tas ut först när fakturan utfärdas eller när betalningen sker. Detta förekommer i olika medlemsstater och under olika omständigheter.

Standardmetoden för beräkning av bruttointäkterna infördes i Förenade kungariket på grundval av denna bestämmelse och innebar att återförsäljare kunde betala skatten vid ett senare tillfälle om de inte fick full betalning i samband med leveransen. Metoden var emellertid tillåten endast om leverantören själv finansierade skulden och kunde inte användas om varorna betalades av tredje man, till exempel ett finansbolag.

Förenade kungariket beslutade av flera skäl att avskaffa metoden i den budget som antogs i november 1996. För det första infördes metoden år 1978 för att minska problemen med osäkra fordringar för återförsäljare som finansierade sin egen kredit. Detta problem försvann emellertid till stor del när Förenade kungariket införde en särskild skattelättnad för mervärdesskatt på osäkra fordringar. För det andra fanns det farhågor om att metoden användes för skatteflykt.

Sedan metoden avskaffades har Förenade kungariket åter börjat tillämpa den allmänna principen i artikel 10.2 första stycket, dvs. att skattskyldighet inträder när varorna levereras.

(1) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2498/98

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Gemenskapsstöd till turistföretag som investerar i utlandet

Ett av de mål som gemenskapens turistsektor i störst utsträckning uppnått är internationalisering, både när det gäller att dra åt sig turism till Europeiska unionen och att sälja tjänster i utlandet eller utnyttja anläggningar.

Därigenom har man uppnått en dubbel målsättning på så vis att man exporterar teknisk kompetens från gemenskapens turistföretag och låter många utvecklingsländer få del i utvecklingen, förutom det stöd som kommer turister från gemenskapen till del när de besöker nämnda länder.

Kan kommissionen ange vilka gemenskapsprogram som ger hjälp till turistföretag från gemenskapen som investerar i utlandet, vilka erfarenheter som finns i fråga om detta och vilka ändringar som kommissionen bedömer vara nödvändiga för att öka närvaron av turistföretag från gemenskapen utanför EU:s gränser, särskilt i utvecklingsländerna?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(15 oktober 1998)

Kommissionen delar Gerardo Fernández-Albors uppfattning att turistnäringen i medlemsstaterna internationaliseras i allt större utsträckning och att den bidrar kraftigt till det mellanstatliga handelsutbytet, inte minst med tredje land. En tredjedel av medlemsländernas export och import av tjänster är faktiskt turism och EU-företagens direktinvesteringar i tredje land enbart inom hotell- och restaurangnäringen uppgick 1995 till 4 700 miljoner ecu(1).

Gemenskapen har inget särskilt stödprogram för EU-företag som önskar investera i tredje land, men flera av gemenskapens övergripande program eller initiativ kan ge stöd till sådan verksamhet. Det gäller t.ex. insatserna inom ramen för den nya europeiska strategin för bättre marknadstillträde och snabbare avreglering av tjänstemarknaden.

Gemenskapen arbetar också aktivt via förhandlingar i WTO, särskilt tjänsteavtalet (GATS), på att förmå länder utanför EU att öppna sina marknader och erbjuda bättre investerings- och arbetsvillkor åt turistföretag från EU.

Inom den bistånds- och samarbetspolitik som EU bedriver tillsammans med tredje länder kan sådan finansieringsverksamhet som ECIP, EBAS, AL-INVEST bidra till att europeiska turistföretag utanför gemenskapen internationaliseras och därmed till att de lättare kan exportera sitt kunnande.

I de senaste rapporterna om gemenskapens insatser för turistnäringen(2) redovisas de viktigaste av de stödåtgärder på området som kan komma i fråga för turistföretag.

(1) Eurostat, Betalningsbalansen, Kvartalsrapport 2-98, s. 79; Europeiska unionens direktinvesteringar - årsboken 1997, s. 73.

(2) KOM(97) 332 slutlig och SEK(97) 1419.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1693/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Den finska alkoholpolitiken och unionen

Kommissionen har gett Finland en anmärkning för dess alkoholpolitik i fråga om importbegränsningarna. Samtidigt har Finland beviljats en övergångsperiod fram till slutet av 2003 för att anpassa importen till de normala alkoholbegränsningarna inom unionen.

På vilket sätt övervakar kommissionen den finska regeringens förberedelser så att den finska alkoholpolitiken på vederbörligt sätt övergår till unionens normala alkoholpolitik?

Hur förhåller sig kommissionen överhuvudtaget till att den finska alkoholpolitiken inte följer de grundläggande principerna för konkurrenslagstiftningen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 juli 1998)

Finland införde 1996 ensidigt begränsningar för alla resande från tredje land (bland annat de baltiska staterna och Ryssland) beträffande den mängd alkohol som varje resande får föra med sig in i Finland.

Gemenskapslagstiftningen medger inte sådana restriktioner. Kommissionen delar alltså parlamentsledamotens åsikt att Finland bryter mot gemenskapsrätten när man tillämpar dessa nationella bestämmelser, och anser att det finns andra sätt att bekämpa missbruket som, enligt de finska myndigheterna, påverkar allmän ordning och hälsa.

Med åberopande av den befogenhet som tilldelas den genom artikel 155 i EG-fördraget har kommissionen därför inlett ett sådant förfarande som avses i artikel 169 i samma fördrag för att få Finland att rätta sig efter gemenskapsrätten och sätta stopp för det olagliga förhållande som råder.

Beträffande de begränsningar av hur mycket alkohol som får föras in från andra medlemsstater som parlamentsledamoten hänvisar till och som rådet medgett under en övergångsperiod, kommer kommissionen att noga följa den anpassningsprocess som skall vara avslutad 2003, och kommer att vidta åtgärder om så inte blir fallet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1429/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(11 maj 1998)

Angående: Avlyssning på Internet

Enligt uppgifter som erhållits från Europaparlamentets utskott för rättsliga frågor och medborgarrätt fångar den amerikanska säkerhetstjänsten rutinmässigt upp alla e-brev, telefonsamtal och faxmeddelanden. Enligt utskottsbetänkandet överförs de så uppsnappade upplysningarna till Fort Meade i Maryland (det vill säga till underrättelsetjänstens högkvarter). Enligt uppgift från det tyska tevebolaget ARD avlyssnar den amerikanska underrättelsetjänsten (NSA) även regelbundet telenäten i Europeiska unionen.

1. Känner kommissionen till att NSA gjort intrång i EU:s datanätverk och därigenom kommit över känslig information rörande GATT-förhandlingarna?

2. Om ja, vilka tekniska säkerhetsåtgärder har vidtagits och vilka hinder har skapats för att förhindra framtida tillgrepp av känsliga uppgifter?

3. Känner kommissionen till vilka övriga databaser respektive datanätverk som den amerikanska säkerhetstjänsten har gjort intrång i?

4. Förfogar kommissionen över upplysningar om Europaparlamentet direkt eller indirekt varit föremål för dylik avlyssningsverksamhet från den amerikanska säkerhetstjänstens sida?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(25 juni 1998)

1. Frånsett påståendena i pressen har kommissionen inga bevis för dessa anklagelser.

2. Kommissionen bevakar dock uppmärksamt gemenskapens intressen och fortsätter sina kraftfulla ansträngningar för att förbättra datanätverkens säkerhet, i synnerhet vad gäller kommunikationen med e-post. Kommissionen fördömer alla försök att överträda bestämmelserna om konfidentiella handlingar. Detta gäller all information som finns hos eller överförs av gemenskapsinstitutionerna.

3. och 4. Parlamentsledamoten hänvisas till ovanstående svar.