SKRIFTLIG FRÅGA E-3452/00

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Årsrapport om narkotika

Alldeles nyligen gavs en årsrapport för 2000 om utvecklingen på narkotikaområdet inom Europeiska unionen. Årsrapporten utgör en första viktig kontroll av de resultat som uppnåtts genom den strategi för perioden 20002004 som EU antog under Europeiska rådets möte i Helsingfors 1999.

I rapporten kommer man bland annat fram till följande:

- Cannabis är fortfarande den vanligaste drogen i EU. Minst 45 miljoner unionsmedborgare har provat cannabis minst en gång. Cannabis utgör den vanligast förekommande drogen i samband med narkotikabrott och är särskilt vanlig bland yngre användare.

- Amfetamin och extasy är de näst vanligaste drogerna och de används inte lika ofta som tidigare på de stora diskoteken, utan blir allt vanligare vid de mindre, lokala arrangemangen.

- Användningen av kokain blir allt vanligare och sprids till allt större grupper av befolkningen.

- Heroinisterna är till största delen vuxna personer med allvarliga sociala och psykiatriska problem samt hälsoproblem.

- Förekomsten av hiv och hepatit B och C bland sprutnarkomaner tycks vara stabil.

- I många europeiska länder tillämpas en narkotikapolitik som snarare inriktas på att minska efterfrågan än att minska utbudet, som grundar sig på förebyggande och avskräckande åtgärder mot brottslighet, och främjar utarbetandet av korrekta och vetenskapligt godkända undersökningar, samt avser att avkriminalisera narkotikabrott på grundval av narkotikaanvändningens omfattning och form.

Anser kommissionen att man mot bakgrund av det ovanstående bör vidta direkta åtgärder och riktlinjer för medlemsstaterna, som stämmer överens med ovanstående tendenser och som är anpassade till narkotikaproblemets nya karaktär?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 januari 2001)

Den information som lades fram i årsrapporten 2000 från Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) samt information i tidigare rapporter har undersökts noggrant och använts vid utarbetandet av EU:s narkotikastrategi(1) och unionens handlingsplan för narkotikabekämpning 20002004(2). Tack vare dessa rapporter har kommissionen nu en mycket mera riktig och tillförlitlig bild av narkotikaproblemet i unionen.

Unionen handlingsplan för narkotikabekämpning är en allmän ram för narkotikarelaterade åtgärder och narkotikarelaterad politik i unionen. Den främjar ett balanserat och integrerat handlingssätt i narkotikafrågor, enligt vilket man anser att en minskning av efterfrågan och utbud av narkotika och bekämpande av narkotikahandeln är ömsesidigt förstärkande insatser.

De företeelser och tendenser som parlamentsledamoten tar upp beaktas av kommissionen i genomförandet av unionens handlingsplan för narkotikabekämpning. De beaktas särskilt vid urvalet av projekt som får finansiellt stöd inom olika gemenskapsprogram.

Gemenskapens program för narkotikabekämpning har redan finansierat flera projekt som har direkt anknytning till de frågor som tagits upp i ECNN:s rapport. Gemenskapens ramprogram för forskning och utveckling finansierar också narkotikarelaterad forskning.

När det gäller förebyggande av brottslighet godkände kommissionen i november 2000 ett meddelande om förebyggande av brottslighet i unionen(3), i vilket övergripande tillvägagångssätt och gemensamma riktlinjer föreslås i kampen mot brottslighet och organiserad brottslighet. I dokumentet lägger man även fram ett förslag till rådets beslut om inrättande av ett program för stimulans, utbyte, utbildning och samarbete på det brottsförebyggande området (Hippokrates).

(1) Europeiska unionens råd, Bryssel, den 1 december 1999, 12555/3/99, rev. 3, limité Cordrogue 64.

(2) Europeiska unionens råd, Bryssel, den 7 juni 2000/9283/00, limité Cordrogue 32.

(3) KOM(2000) 786, slutlig.