SKRIFTLIG FRÅGA E-4110/00

från Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) till kommissionen

(11 januari 2001)

Ämne: Vägbygge i ett våtmarksområde i Brandenburg utan föregående miljökonsekvensbeskrivning

På grundval av den Brandenburgiska lagstiftningen om vägbyggen har man beslutat att bygga ut väg 189 mellan Retzin och Rohlsdorf i delstaten Brandenburg. I detta ärende har man enligt min uppfattning inte tillämpat kriterierna i bilaga III:s andra punkt, enligt vilka man inte kan underlåta att genomföra en miljökonsekvensbeskrivning (MKB), i enlighet med EG-rättens anda. Den berörda vägsträckan dras genom en mycket känslig och värdefull våtmark med växtsamhällen som är värda att skydda. Grundvattennivån som ligger endast två meter under markytan är mycket känslig för föroreningar.

1. Anser kommissionen att EU:s miljöbestämmelser endast tillämpas korrekt om man i samband med detta vägbygge genomfört en miljökonsekvensbeskrivning?

2. Hur ser kommissionen på lämpligheten av ett planerings- och tillståndsförfarande (Plangenehmigungsverfahren) för denna vägsträcka, i samband med syfte att uttömmande sammanfatta områdets känslighet, ge en helhetsbedömning av vägbyggnadsprojektets miljöeffekter och på ett tillfredsställande sätt väga myndigheternas planer på utbyggnad mot det ingrepp detta innebär i det känsliga våtmarksområdet?

3. Anser kommissionen att lagstiftningen om vägbyggen i Brandenburg innebär att ändringen av direktiv 97/11/EG om MKB tillämpas korrekt och fullt ut?

4. Anser kommissionen att den behöver uppmana regeringen i delstaten Brandenburg till att ändra sin lagstiftning om vägbyggen?

Om detta är fallet, när kommer man att göra detta?

Om detta inte är fallet, av vilket skäl gör man inte detta?

5. Anser kommissionen att regeringen i delstaten Brandenburg, oberoende av direktiv 97/11/EG om MKB, borde pröva vägbyggen genom känsliga naturområden mera noggrant?

6. Har kommissionen kontrollerat om detta vägbygge, direkt eller indirekt, har subventionerats med EU-medel?

Om detta är fallet, vilka åtgärder kommer man då att vidta?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 mars 2001)

Förlängningen av den federala väg B 189 kan omfattas av punkt 7 b eller c i bilaga I(1) eller punkt 10 e i bilaga II(2) till rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(3), ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG(4) (nedan kallat direktivet). Kommissionen har inte tillräckliga uppgifter för att kunna bedöma om projektet kräver en miljökonsekvensbeskrivning enligt direktivet.

Kommissionen förstår inte helt vad parlamentsledamotens fråga nr 2 syftar på (om tillståndsförfaranden är lämpliga i allmänhet eller i detta särskilda fall). Det är under alla omständigheter medlemsstaten som enligt artikel 2.2 i direktivet fastställer förfarandet för hur en miljökonsekvensbeskrivning skall utföras för att uppfylla direktivens krav.

Punkt 2 i bilaga III omfattar bl.a. i punkt d naturreservat och nationalparker, i punkt e områden som är klassificerade eller skyddade enligt medlemsstaternas lagstiftning; särskilda skyddsområden som har fastställts av medlemsstaterna i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(5) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(6), samt i punkt h historiskt, kulturellt eller arkeologiskt betydelsefulla markområden.

Tyskland anmälde Gesetz- und Verordnungssblatt für das Land Brandenburg Teil I Nr. 12 vom 28. juli 1999 till kommissionen såsom åtgärd för genomförande av direktiv 97/11/EG vad vägbyggande i Land Brandenburg beträffar. Artikel 38 (3) 1 och 2 i denna brandenburgiska lag tycks gälla genomförande av punkt 7 b och c i bilaga I; artikel 38 (3) 3 tycks gälla genomförande av punkt 10 e i bilaga II. När det gäller projekt som omfattas av bilaga II tycks Brandenburg ha valt att använda sig av det alternativ som direktivet erbjuder i artikel 4.2 b. Brandenburg måste därför beakta de urvalskriterier som anges i bilaga III när landet fastställer vilka gränsvärden eller kriterier som skall gälla för väganläggningar som omfattas av bilaga III.

Tyskland har hittills bara underrättat kommissionen om två mindre lagstiftningsåtgärder för genomförande av direktiv 97/11/EG (däribland ovannämnda brandenburgiska lag). Kommissionen har därför inte kunnat bedöma om Brandenburg vid överförandet av bestämmelserna (bl.a. genom ovannämnda artikel 38 (3) 3) har beaktat de urvalskriterier som anges i bilaga III i sin helhet. Kommissionen kommer att göra en noggrannare bedömning så snart Tysklands underrättelser om vilka åtgärder som vidtagits för genomförandet är fullständiga. Det tycks dock som om alla urvalskriterier i bilaga III inte avspeglas helt i de gränsvärden och kriterier som anges i artikel 38 (3) 3.

När det gäller tillämpningen av gränsvärdena har Europeiska gemenskapernas domstol uttalat att även om medlemsstaterna genom artikel 4.2 andra stycket tilldelas en befogenhet att företa en skönsmässig bedömning för att bestämma vilka slag av projekt som skall undergå en bedömning eller för att fastställa de kriterier och/eller gränsvärden som skall iakttas, begränsas denna befogenhet av skyldigheten enligt artikel 2.1 att göra en miljöbedömning av projekt som kan medföra en betydande miljöpåverkan, bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering (mål C-72/95 Kraaijeveld, skäl 50, och mål C-392/96 Kommissionen mot Irland, skäl 64).

Kommissionen har inte befogenhet att besvara parlamentsledamotens femte fråga.

Vad kommissionen vet används inte medel från gemenskapens stödfonder till detta vägbygge.

(1) Punkt 7 b och c i bilaga I gäller anläggning av motorvägar och motortrafikleder respektive anläggning av en ny väg med fyra eller flera körfält, eller uträtning och/eller breddning av en befintlig väg med två eller färre körfält så att den får fyra eller fler körfält, där en sådan ny väg eller uträtad och/eller breddad sträcka av en väg skulle ha en oavbruten längd av 10 km eller mer.

(2) Punkt 10 e i bilaga II gäller byggande av vägar, hamnar och hamnanläggningar, inklusive fiskehamnar (projekt som inte omfattas av bilaga I).

(3) EGT L 175, 5.7.1985.

(4) EGT L 73, 14.3.1997.

(5) EGT L 103, 25.4.1979.

(6) EGT L 206, 22.7.1992.