ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0765/03

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(12 mars 2003)

Ämne: Det föreslagna svenska torskfiskestoppet

Med anledning av Sveriges beslut att inte delta i fisket av flera torskbestånd uppmanar kommissionen Sverige att vidta tekniska åtgärder som ett alternativ. I både förordning (EG) nr 88/98(1) (tekniska åtgärder i Östersjön) och förordning (EG) nr 850/98(2) (tekniska åtgärder i andra områden) ges medlemsstaterna en möjlighet att vidta åtgärder utöver de minimikrav som anges i dessa förordningar (artikel 13 i förordning 88/98 och artikel 46 i förordning 850/98).

Kan kommissionen lämna en förteckning över de fall där medlemsstater har använt sig av denna möjlighet? Kan kommissionen för varje enskilt fall specificera följande:

- Vilket fiske eller vilka fisken berördes, med angivelse av målarter, område och fiskeredskap?

- När och för hur lång tid genomfördes åtgärden?

- Vilka åtgärder vidtogs av medlemsstaterna i förhållande till de krav som anges i den gemensamma fiskeripolitiken?

- Har det gjorts någon analys för att se om åtgärderna fick någon effekt?

Det är intressant att notera att i kommissionens förslag till den nya förordning om tekniska åtgärder(3) som skall ersätta förordning (EG) nr 850/98 verkar det inte finnas någon artikel som motsvarar artikel 46. Trots detta står det i motiveringen att kommissionen garanterar att alla villkor i förordning (EG) nr 850/98 bibehålls. Kan kommissionen förklara varför artikeln i fråga har strukits?

(1) EGT L 9, 15.1.1998, s. 1.

(2) EGT L 125, 27.4.1998, s. 1.

(3) KOM(200) 672 av den 3 december 2002.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(7 april 2003)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela henne resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0326/03

från Maurizio Turco (NI) till kommissionen

(5 februari 2003)

Ämne: Små bidrag från gemenskapsmedel, som handhas direkt av kommissionen, till ett stort antal religiösa organisationer

I svaret på fråga E-0291/01(1) framgår följande: Ett stort antal religiösa organisationer () skulle kunna få små bidrag från gemenskapsmedel, som handhas direkt av kommissionen. Bidragen är av två slag: stöd till driftkostnader för samordningsarbete och evenemang på europeisk nivå till ideella organisationer och engångsstöd till enskilda projekt.

Kan kommissionen ange hur stora belopp det handlar om och vilka organisationer som under treårsperioden 20002002 har fått sådana små bidrag för samordningsarbete och evenemang på europeisk nivå till ideella organisationer och för enskilda projekt?

(1) EGT C 261 E, 18.9.2001, s. 78.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(4 mars 2003)

Endast organisationen Church & Society Commission med säte i Bryssel har fått bidrag till religiösa organisationers samordnings- och representationsverksamhet på europeisk nivå under 20002002. Organisationen svarar för sekretariatet inom Soul for Europe, som inbegriper de största trossamfunden (kristna, muslimer och judar) och till organisationer med en humanistisk åskådning. Bidraget hade öronmärkts av Europaparlamentet under budgetpost A-3021. De beviljade beloppen var 2000, 2001 respektive 2002: 44 000 euro, 41 000 euro och 39 780 euro.

Bidrag från budgetpost A-3024 i unionens allmänna budget beviljas till särskilda projekt som genomförs av sammanslutningar och förbund med europeiskt ändamål.

Budgetposten tilldelades ett lika stort anslag 2000, 2001 respektive 2002, nämligen 1 260 000 euro.

Detta anslag ska uteslutande beviljas verksamhet och projekt med europeiska mål samt verksamhet inom vilken man på europeisk nivå studerar den etiska och andliga grunden för den europeiska integrationen.

Förteckningar över bidragsmottagare under de tre senaste åren har sänts direkt till parlamentsledamoten och Europaparlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0183/03

från Jean-Louis Bernié (EDD) till kommissionen

(24 januari 2003)

Ämne: Undantag för flyttfåglar

Vid de pågående medlemskapsförhandlingarna skall kommissionen ha beviljat Malta undantag för jakt på flyttfåglar under våren.

Stämmer detta?

Om så är fallet, vilka är villkoren för detta undantag?

Har Frankrike begärt undantag för jakt på flyttfåglar?

Om så är fallet, vilka undantag har begärts och när kan Frankrike hoppas på att de beviljas?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(14 februari 2003)

Genomförandet av rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1), nedan kallat fågeldirektivet, behandlades inom ramen för anslutningsförhandlingarna med Malta om miljökapitlet. Beträffande vårjakt på flyttfåglar har överenskommits att Malta från och med anslutningen skall genomföra de relevanta bestämmelserna i direktivet till fullo. I artikel 9 i direktivet tillåts dock undantag på vissa, mycket stränga villkor. Om Malta önskar tillåta vårjakt måste landet se till att alla krav i artikel 9 är uppfyllda samt att all tillåten jakt sker under strängt kontrollerade förhållanden och är begränsad till att omfatta enbart ett litet antal fåglar. Dessutom övervakas tillämpningen av artikel 9 av kommissionen och i det fall Malta väljer att tillämpa artikel 9 är landet förpliktat att årligen avlägga rapport om detta.

Av denna anledning kan fågeljakt på Malta från och med anslutningen enbart ske inom de gränser som föreskrivs i direktivet.

Beträffande frågeställarens fråga om huruvida Frankrike ansökt om undantag i fråga om jakt på flyttfåglar bör det erinras om att medlemsstaterna inte behöver ansöka om undantag för jakt på skyddade fåglar. När det gäller fastställandet av jaktsäsongerna har Frankrike dock grundat sin lagstiftning på artikel 7.4 i fågeldirektivet, i stället för att tillämpa artikel 9 för att avvika från bestämmelserna om jakt i artikel 7 i fågeldirektivet.

I artikel 2 i den franska förordningen nr 2000-754 i artikel 2 ges emellertid en möjlighet att förlänga perioden för fångst, hållande i fångenskap och annan förnuftig användning av vissa fåglar i litet antal. I sitt beslut kunde den franska högsta förvaltningsdomstolen (Conseil d'Etat) inte ta ställning till lagligheten av artikel 2 i förordning nr 2000-754. Den ansåg att man för att kunna svara på denna fråga måste veta huruvida det är möjligt att tillämpa artikel 9.1 c i fågeldirektivet för att göra ett undantag för jakt, i synnerhet för föreslagna förlängningar av jaktsäsongerna.

Detta är skälet till att den franska högsta förvaltningsdomstolen i januari 2002 hänsköt flera frågor rörande tolkningen av möjligheten att medge undantag när det gäller jakt till Europeiska domstolen. Ytterligare klargörande kan erhållas först efter det att domstolen uttalar sig om den begäran om förhandsavgörande som nyligen inlämnats av den franska högsta förvaltningsdomstolen.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0153/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUSão Tomé och Príncipe och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUSão Tomé och Príncipe kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av São Tomé och Príncipes fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 mars 2003)

1. I artikel 2 i det nu gällande protokollet till fiskeavtalet mellan gemenskapen och Demokratiska republiken São Tomé och Príncipe(1) fastställs det ekonomiska bidraget till 2 250 000 euro för en treårsperiod. Av det beloppet anges det i protokollet att 370 000 euro (första året), 382 500 euro (andra året) och 382 500 euro (tredje året) avser de åtgärder till stöd för fiskesektorn i São Tomé som avses i artikel 4 i det protokollet. Dessutom skall kommissionen under det första året även finansiera en studie för att utvärdera beståndet av djuphavskrabba med ett belopp på 50 000 euro.

2. Det ekonomiska bidraget på 2 250 000 euro för en treårsperiod utgör det belopp som betalas i utbyte mot de fiskemöjligheter som ställs till förfogande för gemenskapsflottan.

3. De belopp som skall betalas av fartygsägarna fastställs i bilagan till protokollet. Licensavgiften för notfartyg för tonfiskfiske är 25 euro per ton tonfisk som fångats i São Tomé och Príncipes vatten. Licenserna utfärdas sedan förskottsbetalning erlagts med 3 750 euro för notfartyg för tonfiskfiske, 1 375 euro för långrevsfartyg och 625 euro för tonfiskfiskefartyg som bedriver spöfiske med fasta linor. Fiskefartyg för djuphavsfiske efter krabba skall betala en avgift på 42 euro per bruttoregisterton per år.

(1) EGT L 351, 28.12.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0421/03

från Giovanni Pittella (PSE)och Elena Paciotti (PSE) till kommissionen

(17 februari 2003)

Ämne: Yrkesutbildning för läkare som genomgår specialistutbildning

Genom lagdekret nr 368 av den 17 augusti 1999 har Italien genomfört direktiv 93/16/EEG(1) om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis, ändrat genom direktiv 97/50/EG(2), direktiv 98/21/EG(3), direktiv 98/63/EG(4) och direktiv 1999/46/EG(5).

Mot bakgrund av denna lagstiftning motsvarar den avtalsenliga statusen för läkare som genomgår specialistutbildning den som fastställs i yrkesutbildningsavtal.

Genomförandet av bestämmelserna i lagdekret nr 368/99 är kopplad till antagandet av bestämmelser om ekonomisk täckning. Den italienska regeringen har emellertid inte infört dessa i budgetplanen.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att Italien skall genomföra direktiv 93/16/EEG genom att stadga om lämplig ekonomisk täckning av lagdekret nr 368/99, så att läkare som genomgår en specialistutbildning omfattas av de avtals- och försäkringssystem som tillämpas i fråga om yrkesutbildningsavtal?

(1) EGT L 165, 7.7.1993, s. 1.

(2) EGT L 291, 24.10.1997, s. 35.

(3) EGT L 119, 22.4.1998, s. 15.

(4) EGT L 253, 15.9.1998, s. 24.

(5) EGT L 139, 2.6.1999, s. 25.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 mars 2003)

Enligt bilaga I till rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis (även kallat läkardirektivet) skall specialistutbildningen äga rum i vissa

bestämda befattningar som godkänts av den behöriga myndigheten. Ingenting sägs om avtals- och socialförsäkringsvillkor, men i bilagan fastställs uttryckligen att skälig ersättning skall ges för denna utbildning. Parlamentsledamoten hänvisas till EG-domstolens dom i mål C-131/97 (Carbonari) där det anges att skyldigheten enligt direktivet att ersättning skall utgå under utbildningstiden är ovillkorlig. Domstolen framhåller också att det är ostridigt att läkardirektivet inte innehåller någon gemenskapsrättslig definition, vare sig avseende vilken ersättning som skall anses utgöra skälig ersättning eller avseende formerna för fastställande av denna ersättning. Sådana definitioner omfattas i princip av medlemsstaternas behörighet, vilka på detta område skall vidta särskilda genomförandeåtgärder. Samtidigt har medlemsstaterna ett omfattande utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att bestämma vem som har ansvaret för att ersättning utbetalas för utbildningsperioderna för medicinska specialiteter.

En medlemsstat kan följaktligen bestämma att läkaren under specialistutbildningen får ersättning i form av ett borsa di studio (utbildningsstipendium) eller i överensstämmelse med ett contratto di formazione (utbildningsavtal) enligt ovanstående principer. På grundval av tillgängliga uppgifter ser kommissionen inga skäl att vidta åtgärder, eftersom det inte går att dra slutsatsen att Italien för närvarande bryter mot de principer som följer av domstolens rättspraxis.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 70/1

(2004/C 70 E/001)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2576/02

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(16 september 2002)

Ämne: Återbetalning av kostnader för Viagra

Sjukförsäkringen för de 45 000 EU-tjänstemännen har just beslutat att under vissa förutsättningar betala tillbaka kostnaderna för potenspillret Viagra. Det är den första sjukförsäkring i Europa som gör det. Enligt den franska dagstidningen le Monde togs detta beslut just när sjukförsäkringen, som betalas av EU till två tredjedelar, för första gången någonsin uppvisar ett underskott.

Hur många EU-tjänstemän kommer i anmärkning för återbetalning av kostnader för Viagra?

Varför anser kommissionen att det är nödvändigt att låta sin sjukförsäkring omfatta Viagra?

Om erektionsstörningar är ett problem, bör då inte EU ta ett initiativ till att låta kostnader för Viagra återbetalas av sjukförsäkringarna i alla EU:s medlemsstater?
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 78/688

(2004/C 78 E/0734)

SKRIFTLIG FRÅGA E-1287/02

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(7 maj 2002)

Ämne: Rapsodlingar

Känner kommissionen till några undersökningar om att rapsodlingar skulle påverka människornas hälsa — i synnerhet om den odlas i närheten av bebyggelse?

Har kommissionen några planer på att kontrollera rapsodlingar i närheten av bebyggelse?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 juni 2002)

Liknande skriftliga frågor lämnades in 1991, 1992 och återigen 1996 (E-1452/91 från McCubbin (1), E-2414/91 från Ewing (2), E-2415/91 från Ewing (3), E-611/92 från Raffin (4), E-2146/96 från McNally (5)). Kommissionen känner inte till att det skulle råda enlighet inom vetenskapsvärlden när det gäller den fråga som parlamentsledamoten tar upp. Kommissionen vet att det råder viss oro när det gäller kopplingen mellan tänkbara allergiska symtom hos människor och rapsodling och kan bekräfta att flera undersökningar har gjorts (6), särskilt av Scottish Crops Research Institute och universitetet i Dundee (7). Enligt vad som framkommer i de publicerade dokumenten finns inget bindande belägg för att styrka ett direkt orsakssamband när det gäller människors hälsa och rapsodling.

(1) EGT C 311, 2.12.1991.

(2) EGT C 159, 25.6.1992.

(3) EGT C 209, 15.8.1992.

(4) EGT C 32, 2.2.1994.

(5) EGT C 11, 13.1.1997.

(6) Butcher RD, Goodman BA, Deighton N, Smith WH. Evaluation of the allergic/irritant potential of air pollutants: detection of proteins modified by volatile organic compounds from oilseed rape (Brassica napus ssp. Oleifera) using electrospray ionization-mass spectrometry. Cli Exp Allergy. Oct 1995; 25(10): 985-92. Hemmer W, Focke M, Wantke F, Jager S, Gotz M, Jarisch R. Oilseed rape pollen is a potential relevant allergen. Cli Exp Allergy. Feb 1997; 27(2): 156-161. Hemmer W. The health effects of oilseed rape: myth or reality? BMJ. 1998; 316: 1327-28. Soutar A, Harker C, Seaton A, Brooke M, Marr I. Oilseed rape and seasonal symptoms: epidemiological and environmental studies. Thorax, 1994; Vol 49: 352-56. Soutar A, Harker C, Seaton A, Packe G. Oilseed rape and bronchial reactivity. Occup Environ Med. Sep 1995; 52 575-580 Welch J, Jones MG, Cullinam P, Coates OA, Newman Taylor AJ. Sensitization to oilseed rape is not due to cross-reactivity with grass pollen Cli Exp Allergy. Mar 2000; 30(3): 370-375.

(7) McEvan M, Macfarlane Smith WH. Identification of volatile organic compounds emitted in the field by oilseed rape (Brassica napus ssp. Oleifera) over the growing season. Cli Exp Allergy. 1998; 28: 332-38. Parratt D, Macfarlane Smith WH, Thomson G, Cameron LA, Butcher RD. Evidence that oilseed rape (Brassica napus spp. Oleifera) causes respiratory illness in rural dwellers; Sco Med J. 1995; 40: 074-76.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3302/02

från Francesco Fiori (PPE-DE) till kommissionen

(21 november 2002)

Ämne: Bioterrorism Act

Genom det invecklade förfarande som föreskrivs i den så kallade Bioterrorism Act kan man följa en given produkts väg från tillverkning till distribution på den amerikanska marknaden, vilket gör att man kan begränsa de eventuella effekterna på folkhälsan i samband med terroristangrepp mot livsmedelskedjan. Det är uppenbart vad som fått Förenta staterna att införa detta förfarande.

Men sådana bestämmelser kan få oroväckande konsekvenser för den internationella handeln och för de eventuella hinder som kan inverka på handelsförbindelserna med Förenta staterna, en av de viktigaste exportmarknaderna för våra viktigaste livsmedelsprodukter (pasta, olivolja, ost).

Åtgärden inverkar på den italienska livsmedelssektorns intressen och kan få negativa konsekvenser för de små och medelstora företagen.

Hur tänker kommissionen förhindra att det skapas konstgjorda handelshinder och undvika att dessa exportföretag får alltför stora problem?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(19 december 2002)

Kommissionen känner till de förfaranden som fastställs i den amerikanska lag om bioterrorism som undertecknades den 12 juni 2002. Lagen är ett led i den amerikanska regeringens övergripande strävan efter att sörja för lämpliga skyddsåtgärder mot eventuella terroristangrepp via livsmedelskedjan eller andra kanaler. Kommissionen har avseende alla dessa frågor, inbegripet skydd mot bioterrorism, antagit en konsekvent hållning gentemot den amerikanska regeringen, vilken går ut på att en lämplig säkerhetsnivå skall uppnås genom åtgärder som innebär minsta möjliga handelsrestriktioner. Denna ståndpunkt överensstämmer med andan i WTO-avtalet och med Doha-utvecklingsagendans mål att underlätta handeln.

Mot bakgrund av risken för att åtgärderna i lagen om bioterrorism (registrering av livsmedelsinrättningar, upprättande och underhåll av förteckningar, meddelande i förväg om import, beslagtagning av livsmedel) leder till handelsrestriktioner lämnade kommissionen och medlemsstaterna den 30 augusti 2002 preliminära skriftliga synpunkter till den amerikanska livsmedels- och läkemedelsmyndigheten (American Food and Drug Administration) för att uttrycka sin oro över såväl innehållet som förfarandena i denna lag och för att betona att vissa av de föreslagna skyddsåtgärderna kommer att få en betydande inverkan på handeln utan att nödvändigtvis ge önskat resultat.

Enligt lagen om bioterrorism skall det antas tillämpningsåtgärder före den 12 december 2003. Den amerikanska livsmedels- och läkemedelsmyndigheten håller just nu på att skriva utkast till förslag till förordningar som kommer att offentliggöras före utgången av 2002. Kommissionen kommer vid det tillfället att till fullo använda sig av såväl den amerikanska lagstiftningsprocessen som WTO:s SPS-förfarande för att framföra sina synpunkter om de olika detaljerna i den amerikanska livsmedels- och läkemedelsmyndighetens förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3264/02 från Terence Wynn (PSE) till kommissionen. Tullmyndigheter.



Europeiska unionens officiella tidning nr 011 E , 15/01/2004 s. 0044 - 0045



SKRIFTLIG FRÅGA E-3264/02 från Terence Wynn (PSE) till kommissionen (19 november 2002) Ämne: Tullmyndigheter Har tullmyndigheterna på flygplatsen i Palma, Mallorca, Spanien rätt att beslagta cigaretter för vilka tull erlagts av resenärer som lämnar ön? Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar (23 december 2002) Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att den har tagit emot klagomål gällande att de spanska myndigheterna beslagtagit tobaksprodukter från utrikesresenärer. Kommissionen håller på att undersöka dessa klagomål för att säkerställa att spansk lagstiftning och praxis är i överensstämmelse med lagstiftningen rörande den inre marknaden och i synnerhet rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor(1). (1) EGT L 76, 23.3.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2715/02

från Baroness Sarah Ludford (ELDR) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Tvångsrepatriering av nordkoreanska flyktingar från Kina

Under de senaste åren har tiotusentals nordkoreaner flytt svält och förföljelse i Nordkorea och illegalt tagit sig över gränsen till Kinas nordöstra provinser.

Sedan 1999 har den kinesiska regeringen med tvångsmetoder återvisat dessa flyktingar och asylsökande till Nordkorea. Den kinesiska regeringen betraktar dem som ekonomiska invandrare och därigenom även som illegala invandrare. Under det senaste året har man slagit anmärkningsvärt hårt till mot dessa flyktingar och tvångsrepatrieringen har intensifierats ytterligare.

Detta sker trots det faktum att många av flyktingarna, efter att ha flytt från ett land som Nordkorea, med ett beklagansvärt rykte vad gäller mänskliga rättigheter, utan tvekan kan ställa genuina anspråk på asylstatus. Nordkoreanerna går, efter att ha utlämnats av Kina, ett mycket osäkert öde till mötes i sitt hemland, ett öde som kan inbegripa fängslande, tortyr, i vissa fall godtycklig avrättning eller död i häkte på grund av sjukdomar och svält (källa: Amnesty International).

Genom tvångsrepatrieringen vägrar den kinesiska regeringen flyktingarna tillgång till förfaranden som skulle avgöra deras eventuella flyktingstatus. Detta strider mot den grundläggande principen om att en flyktingssökande inte skall avvisas som ingår i konventionen om flyktingstatus från 1951, som Kina undertecknat.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att garantera att nordkoreanska flyktingars och asylsökandes rättigheter respekteras, och för att se till att de ges tillgång till ett rättvist och oberoende asylförfarande, i enlighet med konventionen om flyktingstatus från 1951? Går kommissionen med på att ta upp frågan om orättvis tvångsrepatriering av nordkoreanska flyktingar vid nästa runda av den dialog mellan EU och Kina om mänskliga rättigheter som förs vartannat år?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 november 2002)

Kommissionen är mycket oroad över situationen i Nordkorea när det gäller de mänskliga rättigheterna. Den tar i samband med sina regelbundna politiska kontakter med de nordkoreanska myndigheterna systematiskt upp frågor som rör de mänskliga rättigheterna, däribland flyktingarnas svåra situation, och hade i Pyongyang i juni 2002 tillfälle att till dessa myndigheter ge uttryck för sin oro över behandlingen av de flyktingar som Kina sänt tillbaka och att uppmana Nordkorea att respektera de berörda personernas grundläggande rättigheter.

Eftersom ett stort antal nordkoreaner flyr över gränsen till Kina, har Europeiska unionen vid flera tillfällen, bland annat i samband med den dialog som unionen för med Kina om de mänskliga rättigheterna, uppmanat Kina att respektera internationella humanitära normer och att ge FN:s flyktingkommissariat tillträde så att det kan göra en bedömning av situationen för nordkoreanerna i gränsområdet.

Kommissionen kommer att fortsätta att noga följa situationen för flyktingarna från Nordkorea och att ta upp denna i sina kontakter med de nordkoreanska och kinesiska myndigheterna.