ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2035/98

från Georg Jarzembowski (PPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Bristande säkerhet på färjor

Tysklands turist- och motororganisation ADAC undersöker sedan lång tid hur den internationella havsrätts-konventionens SOLAS (Safety of Life at Sea) säkerhetsföreskrifter följs på färjor i Öster- och Nordsjön samt i Medelhavet. I det undersökningsresultat som publicerades i juniutgåvan av medlemstidskriften "ADAC Motorwelt" rapporteras det om delvis avsevärda säkerhetsbrister på färjor i Nordsjön och i synnerhet i östra Medelhavet.

1. Känner kommissionen till denna artikel eller ADAC:s undersökningsresultat?

2. Hur bedömer kommissionen resultaten av säkerhetsundersökningen?

3. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta - eventuellt mot de berörda medlemsstaterna - när det gäller de brister i säkerheten som konstaterats?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(27 juli 1998)

1. Ja.

2. Kommissionen välkomnade och stödde det initiativ som togs av den tyska turist- och motororganisation. Genom detta initiativ understryks behovet av att kontrollera att de internationella och europeiska säkerhetsnormerna efterlevs genom att myndigheterna i både flaggstaterna och värdstaterna genomför regelbundna och stränga kontroller.

Kommissionen har undersökt kontrollresultaten mot bakgrund av gemenskapens lagstiftning om sjösäkerhet och har följande uppfattning:

- Den obligatoriska och avancerade tillämpningen av Internationella säkerhetsorganisationskoden (ISM-koden) sedan den 1 juli 1996 på grundval av rådets förordning (EG) 3051/95 av den 8 december 1995 om säkerhetsorganisation för roll-on/roll-off-passagerarfartyg (ro-ro-fartyg)(1) verkar ha haft positiva effekter när det gäller säkerheten på de fartyg som kontrollerats i år sett i förhållande till resultaten från liknande kontroller under 1997.

- Färjor i internationell trafik visar generellt sett bättre resultat än fartyg i inrikestrafik vilket bekräftar att det var berättigat att anta rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg(2) som en gemenskapsåtgärd för säkerheten när det gäller passagerarfartyg i inrikestrafik.

- Kontrollresultaten visar att det är nödvändigt att övervaka och kontrollera efterlevnaden av de internationella och europeiska säkerhetsnormerna genom ett system för obligatoriska och mer omfattande undersökningar som genomförs av de berörda värdstaterna, vilket kommissionen nyligen föreslagit (förslag till rådets direktiv om villkor för drift av reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen(3)).

3. Mot bakgrund av ovannämnda gemenskapslagstiftning kommer kommissionen att göra de olika medlemsstaterna uppmärksamma på kontrollresultaten och uppmana dem att, i egenskap av flaggstat eller hamnstat, vidta nödvändiga åtgärder för att avhjälpa de brister som konstaterats.

(1) EGT L 320, 30.12.1995.

(2) EGT L 144, 15.5.1998.

(3) EGT C 108, 7.4.1998.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 050 , 22/02/1999 s. 0112



SKRIFTLIG FRÅGA E-1907/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (16 juni 1998) Angående: EU-politik för fysisk planering och strukturfonderna Skulle kommissionen kunna lägga fram en lista över samtliga pilotprojekt på området fysisk planering som till dags dato samfinansierats av Europeiska kommissionen inom ramen för artikel 10 i Europeiska regionala utvecklingsfonden, samt de projekt som kommer att finansieras fram till slutet av nuvarande programplaneringsperiod, med specificering av gynnade regioner, totalkostnaden för genomförandet och gemenskapens samfinansiering?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1939/98

från Jaak Vandemeulebroucke (ARE) till kommissionen

(18 juni 1998)

Angående: Situationen för samvetsömma i Grekland

Känner kommissionen till att Grekland, i strid mot sin egen lagstiftning och i strid mot alla råd från bland annat Europaparlamentet, allt fortfarande hindrar värnpliktsvägrare både när de försöker utverka för sig en ställning som värnpliktsvägrare och när de fullgör sin civiltjänst. Efter vad som berättas har vissa rentav de facto arresterats.

Kan kommissionen upplysa mig om vad kommissionen tänker företa sig för att göra den grekiska regeringen uppmärksam på att dessa förehavanden är oacceptabla? Kan kommissionen hålla med mig om att Grekland på detta sätt allvarligen kränker de mänskliga rättigheterna och att landet på det sättet löper risken att inte längre uppfylla de grundläggande kraven för medlemskap i Europeiska unionen?

Kan kommissionen också ge besked om vilka åtgärder kommissionen vidtagit i anledning av Europaparlamentets tidigare resolutioner om situationen för värnpliktsvägrare?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(9 juli 1998)

Som kommissionen redan vid upprepade tillfällen påpekat hör problemet med värnpliktsvägran till medlemsstaternas behörighetsområde och kommissionen kan inte uttala sig i frågor som ligger utanför dess behörighetsområde.

Medlemsstaterna skall utöva sin behörighet i enlighet med de internationella och regionala åtaganden som de har undertecknat, särskilt Europarådskonventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1069/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(6 april 1998)

Angående: Gemenskapens skattesatser för investeringar i det egna landet

Kan kommissionen ange om någon enskild medlemsstat tillämpar särskilda lägre skattesatser för investeringar i det egna landet, och vilken denna medlemsstat i så fall är? Förhindrar ett sådant tillvägagångssätt den fria konkurrensen och strider det mot gemenskapens konkurrensbestämmelser?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(3 juli 1998)

Samtliga medlemsstater gör åtskillnad i beskattningen mellan bosatta och icke-bosatta investerare vilket bland annat avspeglar den allmänna principen i OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) modellavtal om att skatten i sista hand skall tas ut i investerarens bosättningsland och inte i det land där inkomsten tjänats in.

Den generella förmånsbehandling som ges för ränta som betalas till icke-bosatta personer och den ohämmade konkurrensen mellan medlemsstaterna inom detta område kan uppmuntra skatteflykt, undergräva skatteintäkterna inom gemenskapen och bidra till en större faktisk skattebörda på arbete än på kapitalinkomster.

Skattebestämmelser omfattas emellertid inte av konkurrensreglerna om de tillämpas generellt i en medlemsstats ekonomi utan att gynna vissa företag eller viss tillverkning.

Medlemsstaterna godkände, som en del av ett samordnat paket för att bekämpa skadlig skattekonkurrens, i december 1997 en uppförandekod för företagsbeskattning och uppmanade kommissionen att lämna förslag till direktiv om beskattning av sparande och om räntor och royalties mellan företag. Förslaget till rådets direktiv om ett gemensamt system för beskattning av räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika medlemsstater(1) lades fram den 6 mars 1998. Ett förslag till rådets direktiv i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen(2) förelades rådet den 5 juni 1998.

I uppförandekoden framhålls särskilt bestämmelserna om statligt stöd i EG-fördraget och kommissionen har åtagit sig att på nytt granska de nuvarande skattebestämmelserna för att säkerställa att målsättningarna i EG-fördraget tillämpas konsekvent och lika av alla, samt att senare i år offentliggöra riktlinjer för tillämpningen av reglerna för statligt stöd med avseende på direktbeskattning av företag.

(1) EGT C 123, 22.4.1998.

(2) KOM(98) 295 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1911/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Utvecklingsprogrammet för det europeiska området och strukturfonderna

Kommissionsledamoten Mathies framträdde inför Europaparlamentets utskott för regionalpolitik den 18 mars 1998 inom ramen för de förslag till reform av strukturfonderna för nästa programplaneringsperiod 2000-2006 som godkändes av ledamöterna i kommissionen samma dag. Under sitt framträdande uppgav Mathies att man redan under 1999 skulle bevilja tekniskt stöd med tanke på förberedelserna inför den nya programplaneringsperioden 2000-2006. Mot denna bakgrund ber parlamentets utskott för regionalpolitik i sitt betänkande A4-0206/98 kommissionen att beakta de politiska principer och alternativ som definierats i det första officiella förslaget till utvecklingsprogram för det europeiska området när den fastställer riktlinjer som skall utgöra grunder för utarbetandet av framtida program.

Skulle kommissionen kunna informera om i vilken utsträckning de politiska principer, mål, riktlinjer och alternativ som ingår i det första officiella förslaget till utvecklingsprogram för det europeiska området kommer att beaktas vid erhållande av nämna tekniska stöd?

Skulle kommissionen kunna informera om i vilken utsträckning nämnda riktlinjer kommer att ingå i de prioriteringar som skall ligga som grund för utarbetandet av framtida program?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(15 juli 1998)

I artikel 9.4 i förslaget till rådets förordning (EG) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, godkänt av kommissionen den 18 mars 1998(1), fastställs att kommissionen skall upprätta riktlinjer som redovisar gemenskapens prioriteringar för vart och ett av de mål som dragits upp för strukturfonderna.

Dessa riktlinjer skall ta hänsyn till bestämmelserna i artikel 1 i samma förslag där det fastställs att gemenskapen genom de mål som fastställts för strukturfonderna skall främja en harmonisk, balanserad och hållbar utveckling av den ekonomiska verksamheten. Dessa riktlinjer skall utgöra referensramar för bedömningen av de planer som kommer att läggas fram av medlemsstaterna.

(1) KOM(98) 131 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1175/98

från Ulf Holm (V) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Djurtransporter

När EU:s jordbruksministrar hade möte i december 1997 skall man ha nått enighet kring en kompromiss för detaljregler av långa transporter av djur. I media har rapporterats om att de nya detaljreglerna är för svaga och inte kommer att ge djuren någon förbättring, bland annat gällande frågan om ventilation.

Tror kommissionen att dessa nya regler kommer att göra djurtransporterna mindre grymma och barbariska, än de varit hittills? Om kommissionen tror det, på vilket sätt är de nya reglerna en förbättring?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 juni 1998)

Till följd av att rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 90/628/EEG om skydd av djur vid transport(1) antogs, ansåg sig kommissionen av två skäl ha anledning att lägga fram förslag till rådet på ytterligare bestämmelser. Dessa skäl berörde fastställande av de krav som mellanstationerna måste uppfylla och fastställande av mer detaljerade normer för vägfordon. När det gäller mellanstationerna antogs kommissionens förslag som rådets förordning (EG) 1255/97 av den 25 juni 1997 om gemenskapskriterier för mellanstationer och om ändring av färdplanen i bilagan till direktiv 91/628/EEG(2). Efter det att den transporttid som anges i direktivet har gått ut för berörd djurart skall djuren lossas, utfodras, vattnas och beredas vila under minst 24 timmar vid en sådan mellanstation. Dessa regler gäller från och med den 1 januari 1999. När det gäller normer för specialutrustade vägfordon antog rådet som rådets förordning (EG) 411/98 av den 16 februari 1998 om tilläggsnormer avseende skydd av djur vilka skall tillämpas på vägfordon som används för djurtransporter som överskrider åtta timmar(3). Viktiga inslag i denna text är kraven på strö på golvet, lämpligt foder under transporten, åtkomlighet till djuren, ventilationssystem, rörliga skiljeväggar så att separata avdelningar kan skapas och vatten till djuren. Dessa regler gäller från och med den 1 juli 1999.

Kommissionen anser att antagandet av de båda förordningarna kommer att utgöra ett viktigt steg framåt när det gäller att skydda djurens välbefinnande under långa transporter, under förutsättning att alla medlemsstater sätter i kraft dessa regler på ett lämpligt sätt inom sitt territorium.

(1) EGT L 148, 30.6.1995.

(2) EGT L 174, 2.7.1997.

(3) EGT L 52, 21.2.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1978/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Avlägsnande av radioaktivt avfall i Italien

Kan kommissionen mot bakgrund av min fråga 1948/97(1) och svaret på denna fråga tala om hur långt man har kommit i arbetet med att avlägsna radioaktivt avfall, särskilt vad beträffar kärnkraftverket Caorso i provinsen Piacenza?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Radioaktivt avfall från användningen av radioaktiva isotoper inom medicin, industri och forskning samlas, behandlas och prepareras av Nucleare-Ecologia (Nucleo) S.p.A. Vid de nukleära anläggningarna behandlas och upparbetas radioaktivt avfall av ENEL, den italienska nationella elbyrån och ENEA, den europeiska atom-energiorganisationen.

Slutförvaring av kortlivat radioaktivt avfall ovan jord eller nära markytan planeras, och en lista över tänkbara platser har sänts till industridepartementet. Nyligen lades ett lagförslag fram för parlamentet, om inrättande av ett nytt organ som skulle ansvara för beskrivning, konstruktion, byggnad och drift av en slutförvaringsanläggning för lågaktivt avfall samt för slutlig nedmontering av kärnkraftsanläggningar och pilotanläggningar.

Djupförvaring av långlivat avfall i lerformationer undersöks fortfarande. Alternativet att använda en central mellanlagringsstation för utbränt reaktorbränsle, förglasat avfall från upparbetning och långlivat medelaktivt avfall undersöks också. Den särskilda situation som gäller för det bränsle som lagras vid Caorsoreaktorn behandlades i kommissionens svar på frågeställarens skriftliga fråga 1948/97(2).

Val av alternativ och tidsplanering beträffande nedmontering av anläggningar samt lagring och bortskaffande av radioaktivt avfall faller inom den nationella politikens område.

(1) EGT C 45, 10.2.1998, s. 128.

(2) EGT C 45, 10.2.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1516/98

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Eurokampanjen och kvinnor

Vid det sammanträde som kommissionärernas arbetsgrupp för lika möjligheter höll 1997, meddelade ordförande Santer att kvinnor är en prioriterad målgrupp för informationskampanjerna om euron.

Kan kommissionen informera om hur ordförandens ord omsatts i praktiken, och i hur stor utsträckning det finns specifika kampanjer för kvinnor inom andra informationskampanjer inom Prince-programmet (Medborgarnas Europa, Låt oss bygga Europa tillsammans, etc.)?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Kommissionen bekräftar att kvinnorna är en av de prioriterade målgrupperna i informationskampanjen om euron. Det fanns dock ingen särskild informationsplan för denna grupp i inledningen av kampanjen som i huvudsak riktades till näringslivet.

Kvinnor ingår i alla de befolkningsgrupper som euro-informationen vänder sig till. Det har därför ansetts viktigt att tänka på den kvinnliga befolkningen i alla delar av kampanjen. Kommissionen har medfinansierat och stött insatser och nya kommunikationsverktyg som utarbetats av organisationer i civilsamhället för en kvinnlig publik. Dessa projekt har nått kvinnor såväl i yrkeslivet som i familje- och samhällslivet.

I kampanjens nya fas, som tydligt vänder sig till den breda allmänheten, kommer inriktningen på kvinnor att förstärkas. De medlemsstater som ingått partnerskapsavtal har uppmanats att föra in informationskampanjer riktade till kvinnor i informationsplanerna för nästa år. Kommissionen utför också kvantitativa och kvalitativa analyser för att hitta de bästa sätten för att ge kvinnorna information om euron. Kommissionen bedriver ett samordningsarbete i syfte att utnyttja alla sina medel för att uppnå informationsmålen. Nyhetsbrevet Europas kvinnor kommer t.ex. att ägna ett helt nummer åt euron i höst.

Satsningar som rör kvinnor har också fått stöd genom de två andra kampanjerna i Prince-programmet (Medborgarnas Europa och Europa - vårt gemensamma ansvar). Ett av sex teman i Medborgarnas Europa är just frågan om lika möjligheter inom gemenskapen; ämnet behandlas i broschyrer och faktablad. De organisationer som arbetar med kvinnoprojekt har också, precis som 1997, möjlighet att begära ekonomiska bidrag genom den pågående ansökningsomgången inom ramen för Europa - vårt gemensamma ansvar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1410/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Brytning av marmor i kommunen Pieria

Med de behöriga kommunala myndigheternas godkännande förbereder sig ett privat företag för att öppna ett stenbrott i Pieria-bergen, vid en plats som kallas Kteni-Koutolos, belägen så gott som i centrum av ett område som, enligt ett förslag, utmarkerats för att ingå i nätverket Natura 2000, under kodbeteckningen GR-1250002. I juni 1995, efter att förslaget om att införliva området i nätverket hade lagts fram, beviljades tillstånd för att leta marmor på ett ca 5,5 hektar stort område, och för uthyrning av området, för brytning av marmorn, på 26 år. Dessa tillstånd föregicks inte av något godkännande av den plats där marmorbrottet enligt planerna skall öppnas.

Öppnandet av marmorbrottet kommer direkt att beröra kommunerna Vrias, Ritini och Elatochorio, vars invånares (ca 2 500 personers) enda inkomstkälla består av tobaksodling. Det antika stenbrottet som är beläget i omgivningen skall dock, på kommunen Vrias begäran, göras till ett arkeologiskt område och införlivas i programmet Leader 2. Tillsammans med en rad andra projekt är det meningen att det här skall bidra till att göra området känt som ett centrum för miljöturism i bergstrakter.

Jag vill fråga kommissionen vilken bedömning den gör av det faktum att man skall öppna ett stenbrott i ett område, som ingår i Natura 2000 och som skyddas av direktiv 92/43/EEG(1), och hur den motiverar de investeringar i turism som den finansierar genom programmet Leader, samtidigt som ett stenbrott skall öppnas på denna plats, vilket kommer att leda till stora förändringar i landskapet, och på vilket sätt kommissionen, i samförstånd med de behöriga grekiska myndigheterna, kommer att verka för att planerna på att öppna ett stenbrott ses över en gång till.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1709/98

från Edouard des Places (I-EDN) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Förpackning och buteljering på produktionsorten

En stor del av de europeiska vinerna buteljeras i det område där de konsumeras inom de producerande eller icke-producerande medlemsländerna.

Det är emellertid uppenbart att vissa medlemsstater, inom ramen för subsidiaritetsprincipen, tenderar att genomföra bestämmelser som säger att förpackning av vissa VQPRD-viner obligatoriskt måste ske i den trakt där de produceras.

Anser kommissionen att sådana bestämmelser överensstämmer med den nu gällande gemenskapsrätten, särskilt artiklarna 34, 85 och 90 i Fördraget om Europeiska unionen, och med EG-domstolens rättspraxis?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta på detta område, framför allt i samband med reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin som man inom kort ämnar lägga fram för rådet?

Falska namn på vinegendomar och vinslott blir allt vanligare och kritiseras allt oftare av konsumentorganisationerna. Ämnar kommissionen mot bakgrund av detta inta en hårdare hållning för att bättre kunna skydda konsumenterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 juni 1998)

När det gäller de frågor som hänför sig till obligatorisk buteljering i produktionsområdet, ombeds parlamentsledamoten ta del av det svar som kommissionen gav på parlamentsledamoten Buffetauts skriftliga fråga P-1657/98(1).

Kommissionen kan dessvärre inte svara på frågan om användning av orden "domaine" och "chateau", eftersom kommissionen inte har några närmare uppgifter som gör det möjligt att undersöka en upprepad förekomst av falska namn. Parlamentsledamoten ombeds därför att ge närmare uppgifter om detta.

Användningen av dessa ord vid beteckning av viner preciseras dock i gemenskapslagstiftningen, närmare bestämt artikel 6 i kommissionens förordning (EEG) 3201/90 av den 16 oktober 1990 om närmare bestämmelser för beskrivning och presentation av vin och druvmust(2), samt i domstolens beslut i mål C-403/92.

(1) Se s. 65.

(2) EGT L 309. 8.11.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1946/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(18 juni 1998)

Ämne: Centrum för europeiska språk

Inom ramen för det operativa programmet för utbildning och grundläggande yrkesutbildning har uppföljningskommittén för den andra gemenskapsstödramen godkänt att "centrum för europeiska språk" inrättas under en tvåårsperiod. Dessa centrum, som inte bara skulle uppmuntra ungdomars språkinlärning utan även medverka till att främja de mindre spridda språken inom Europeiska unionen och följaktligen visa på fördelarna med mångkulturella relationer, har hittills inte fungerat alls.

Av vilken orsak har dessa centrum inte fungerat och vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att deras verksamhet skall inledas?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1807/98 och E-1946/98 ingivna av Pádraig Flynn för kommissionen

(3 september 1998)

Åtgärd 1.1c i programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning" - som godkändes av programmets övervakningskommitté i maj 1996 - gäller inrättandet av och verksamheten vid centrum för europeiska språk i Grekland.

Enligt de ursprungliga planerna skulle 33 centrum för europeiska språk gradvis inleda sin verksamhet från och med 1997. Men till följd av många problem i samband med genomförandet (t.ex. bristen på en lämplig institutionell ram och det faktum att det inte fanns något ansvarigt organ för inrättandet av centrum för europeiska språk och verksamheten vid dessa) kom verksamheten aldrig igång. Av denna orsak ämnar undervisningsministeriet föreslå en drastisk minskning av åtgärden.

Eftersom centrumen för europeiska språk inte ännu har någon verksamhet har frågan om förfaranden för utfärdande av bevis över förvärvad kunskapsnivå i främmande språk inte ännu tagits upp till behandling.