SKRIFTLIG FRÅGA E-0729/98

från Carlo Ripa di Meana (GUE/NGL) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Den italienska statens finansiering av ett byggnadsprojekt i centrum av Rom, initierat av Vatikanen, trots att det ligger utanför italienskt territorium

Den italienska staten har med 40 miljarder ITL deltagit i att finansiera ett byggnadsprojekt på totalt 80 miljarder ITL, som initierats av Vatikanen. Projektet skall genomföras i centrum av Rom, trots att det ligger utanför italienskt territorium.

Vatikanen har efter privata förhandlingar gett företagen Impregilo och Dioguardi i uppdrag att utföra arbetena utan att dock utlysa någon europeisk anbudsinfordran i enlighet med direktiv 89/440/EEG(1). Som motivering för detta undantag hänvisar man till att den italienska staten i föreliggande fall skulle bidra med att finansiera mindre än 50 % av ett projekt som genomförs av tredje man, och att direktiv 89/440/EEG inte skall tillämpas i detta fall, vilket fastställs i artikel 3 i lag nr 406/91 som införlivar direktiv 89/440/EEG i den italienska lagstiftningen.

Det projekt som mottagit finansiering omfattar ett underjordiskt parkeringshus i Gianicolokullen, men däremot inte några infarts- eller utfartsramper. Man kommer alltså att uppföra ett otillgängligt femvåningsblock.

Den italienska staten har initierat ett separat projekt för att bygga uppfartsramper till parkeringshuset i Gianicolo. Totalkostnaderna för projektet uppgår till ca 12 miljarder ITL, och det skall godkännas i enlighet med de normala europeiska upphandlingsförfarandena under ledning av förvaltningsdirektionen för offentliga arbeten i Latinum såsom upphandlande myndighet.

Det verkar uppenbart att uppförandet av ett parkeringshus samt infarts- och utfartsramper är oskiljbara delar av ett och samma projekt, eftersom ett parkeringshus utan ramper skulle utgöra ett meningslöst projekt.

Syftet med att på ett konstgjort sätt dela projektet i två separata delar (parkeringshus och ramper) är att kringgå det europeiska upphandlingsförfarande som föreskrivs i direktiv 89/440/EEG. Det totala bidraget från den italienska staten uppgår således till (40+12=) 52 miljarder ITL, d.v.s. 56 % av totalkostnaderna för de arbeten som krävs för att uppföra ett komplett parkeringshus med ramper.

Kan kommissionen vidta åtgärder mot den italienska staten i syfte att återställa korrekta konkurrensvillkor, bl.a. via EG-domstolen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

Artikel 2 i direktiv 89/440/EEG, numera artikel 2 i rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten(2), är inte tillämplig på det fall parlamentsledamoten tar upp, eftersom Vatikanstaten är ett självständigt och suveränt tredje land som inte är underkastat att respektera gemenskapens direktiv för sina upphandlingsförfaranden, oavsett om den italienska staten bidrar finansiellt till dessa eller ej och oavsett räckvidden av ett sådant bidrag. Det avgörande kriteriet är det faktum att den upphandlande myndigheten i detta fall inte omfattas av gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT L 210, 21.7.1989, s. 1.

(2) EGT L 199, 9.8.1993.