ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2912/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: Multipelbomber

Vad anser kommissionen om den nya föreslagna internationella lagen enligt vilken användare av multipelbomber skall vara skyldiga att undanröja små bomber som inte exploderat? Anser kommissionen att all användning, framställning och export av multipelbomber bör frysas tills en sådan lag införts?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(20 november 2001)

Flera undersökningar som gjorts beträffande multipelbomber visar att inte mindre än 10 % av de bomber som släpps inte detonerar vid nedslaget och att dessa odetonerade bomber tenderar att ha samma följder som truppminor. Detta innebär att de också aktiveras av offren och förorsakar dödliga skador eller mycket svåra skador som är lika allvarliga som de som truppminor leder till.

Kommissionen är medveten om det stora lidande som odetonerade multipelbomber orsakar flera år efter det att konflikterna är slut.

Kommissionen har också vederbörligen noterat det förslag för att lösa problemen med multipelbomber och andra explosiva föremål efter tidigare krig som Internationella rödakorskommittén lagt fram inför den kommande översynskonferensen av FN-konventionen om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar.

Vid översynskonferensens möte i Genève i Schweiz den 11/21 december 2001 förväntas unionen lägga fram en gemensam ståndpunkt i frågan om odetonerade föremål efter tidigare krig och då kräva ett mer omfattande åtagande från det internationella samfundets sida. Unionen är i synnerhet oroad över de humanitära och sociala problem som flera olika typer av odetonerad krigsmateriel orsakar.

Unionen kommer att göra framställningar för att söka påskynda framstegen i diskussionerna i denna fråga inom den expertgrupp som har inrättats särskilt för detta ändamål.

Kommissionen kommer att mycket noga följa utvecklingen vid översynskonferensen.

På operativ nivå lämnar kommissionen ett indirekt men påtagligt bidrag för att minska hotet från odetonerade multipelbomber och odetonerad krigsmateriel genom det rättsliga och budgetära instrument som förordningarna angående antipersonella landminor (truppminor) utgör. Minröjning innefattar i själva verket också ofta röjning av sådan krigsmateriel och detta har särskilt varit fallet i Laos och Kosovo.

Kommissionen kommer att försäkra sig om att de lärdomar som dessa åtgärder ger kommer att användas i framtida insatser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3314/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Stadga om de rättssökandes rättigheter

Enligt ett flertal framstående jurister inom EU är det angeläget att det på gemenskapsnivå finns en stadga om rättssökandes rättigheter som garanterar att rättsökande bemöts på ett rättvist och tillbörligt sätt, på ett språk som de förstår, och att de vid behov har möjlighet att framlägga klagomål.

En sådan stadga bör fastställa sådana grundläggande principer som rätten att bli informerad om åtgärder som vidtagits, möjligheten att möta domaren och rätten att bli informerad om den ungefärliga kostnaden för ett rättegångsförfarande och att ha tillgång till advokat, ombud eller annans rättslig expertis.

Kan kommissionen upplysa om huruvida den anser att den inom ramen för sin initiativrätt kan lägga fram ett konkret och effektivt förslag om upprättandet av en sådan stadga om de rättsökandes rättigheter?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(24 januari 2002)

Kommissionen arbetar för att förbättra ersättningen till brottsoffer och deras möjlighet att få upprättelse, och planerar samtidigt åtgärder som skall skydda de i brottmål misstänkta eller åtalades intressen inom unionen.

Rådets rambeslut 2001/220/RIF av den 15 mars 2001 om brottsoffrets ställning i straffrättsliga förfaranden(1) innehåller bestämmelser som ålägger medlemsstaterna att garantera information, lämna särskild hjälp till brottsoffer, samt bestämmelser om ersättning och medling. Bestämmelserna skall genomföras under perioden mars 2002 till mars 2006.

Kommissionens grönbok av den 28 september 2001 om ersättning till brottsoffer(2) tar upp statlig ersättning till brottsoffer.

Vad gäller misstänkta och åtalade i brottmål finns planer på att utvärdera och förbättra förenligheten med befintliga texter om mänskliga rättigheter, främst Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter, och att vidta åtgärder om grundläggande mänskliga rättigheter kränks.

Kommissionen planerar en bred remiss om processuella garantier under januarimaj 2002 som skall följas upp av ett meddelande från kommissionen som planeras till majjuni 2002 om åtgärder som skall vidtas i alla medlemsstater för att skydda misstänktas och åtalades rättigheter.

(1) EGT L 82, 22.3.2001.

(2) KOM(2001) 536 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3141/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(7 november 2001)

Ämne: Administrativa problem i samband med järnvägsprojekt inom gemenskapens stödram för Grekland

Enligt uppgifter i grekisk press har den ansvarige kommissionsledamoten i en skrivelse till den grekiska regeringen uppmärksammat en rad administrativa problem inom förvaltningsbolaget för den grekiska järnvägsorganisationen Ergose (överskridande av budgetplaner, förseningar) i samband med projekten för att modernisera järnvägsnätet Patra-Athen-Thessaloniki-Euzoni (PATHE) som samfinansieras med medel ur gemenskapens stödram.

Hur såg den ursprungliga tidsplanen för ovannämnda järnvägsbyggen ut och vilka avvikelser från denna tidsplan har förekommit?

Hur såg den ursprungliga budgeten ut för ovannämnda projekt och vilket av projekten i fråga har slutförts med dessa pengar?

Om svårigheter i samband med förverkligandet av ovannämnda projekt förekommer vilka är då dessa och vad tänker kommissionen göra för att hjälpa till att övervinna dem?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 januari 2002)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaret på den skriftliga frågan P-3122/01 från Christos Folias(1) när det gäller tidsplan, kostnader och avvikelser i samband med järnvägsprojekt som hittills har medfinansierats av Sammanhållningsfonden och när det gäller de frågor som kommissionen har diskuterat med den grekiska regeringen.

Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) medfinansierar också, med totalt 245 miljoner euro, järnvägsprojektet PATHE, vilket sker inom gemenskapens stödram för Grekland under programperioden 19941999. För stödramen under perioden 20002006 uppgår den planerade medfinansieringen till 860 miljoner euro.

De grekiska myndigheterna kommer att slutgiltigt redovisa vilka arbeten som genomförts inom den föregående stödramen i samband med slutrapporten för det operativa programmet Järnvägar, vilket kommer att ske senast sex månader efter det att arbetena avslutats. Det är först då som kommissionen kommer att få en klar bild av hur ERUF:s bidrag har utnyttjats under perioden 19941999.

När det gäller den nuvarande stödramen har kommissionen begärt information från den grekiska regeringen om vad som krävs för att PATHE-sträckan skall bli helt utbyggd. En fullständig rapport väntas inte förrän i slutet av år 2008 när stödberättigandeperioden för betalningar under den innevarande stödramen löper ut. I denna rapport kommer hänsyn även att tas till den finansiering som förväntas från Sammanhållningsfonden.

Den 30 oktober 2001 skickade de grekiska myndigheterna in en preliminär rapport. Kommissionen tänker kontakta dem för att få en slutgiltig version. När en sådan föreligger kommer den att läggas till som en bilaga till det operativa programmet Järnvägar, flygplatser, transporter i städerna, 20002006.

I samma skriftväxling har kommissionen noterat den ändrade organisationen för Ergose som den grekiska regeringen införde i början av 2001. En granskning av denna kommer att göras inom kort för att kontrollera att Ergose fungerar på ett tillfredsställande sätt efter ändringarna.

(1) Se s. 103.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3051/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(5 november 2001)

Ämne: Kostnader för vägarbeten i Grekland

I Grekland råder en allmän uppfattning om att kostnaderna för stora projekt som medfinansieras av EU är väsentligt högre än i andra medlemsländer. Kan kommissionen ge konkreta uppgifter som bekräftar eller motsäger ovanstående påstående? Kan kommissionen till exempel ange hur stor kilometerkostnaden för bilvägar är dels i Grekland, dels i andra medlemsstater med liknande geografiska förhållanden? I hur många fall har man överskridit den ursprungliga budgeten för stora vägbyggen i Grekland under den tid den andra gemenskapsstödramen löpte? Vilken är motsvarande andel i övriga medlemsstater?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(13 februari 2002)

Kommissionen förfogar inte över de uppgifter som krävs för en giltig bedömning av kilometerkostnaderna för motorvägar vare sig i Grekland eller i andra medlemsländer med liknande geografiska och geologiska förhållanden. Ett flertal faktorer påverkar dessa kostnader och det arbete som skulle behöva läggas ned på att få fram dessa uppgifter skulle inte stå i rimlig proportion till resultatet. Samma sak gäller för jämförelsen mellan olika vägprojekt i medlemsstaterna inom ramen för gemenskapens stödramar 19941999 när det gäller frågan om i hur hög grad den ursprungliga budgeten överskridits.

Kommissionen kan emellertid ge parlamentsledamoten följande uppgifter, på grundval av information från de behöriga nationella myndigheterna. Kilometerpriset för en tvåfilig motorväg ligger i Grekland på mellan 3 miljoner euro (vid goda geografiska och geologiska förhållanden) och minst 30 miljoner euro när det är nödvändigt att bygga en tunnel. I Tyskland och Frankrike uppskattas kilometerpriset vara 6 respektive 35 miljoner euro i tätorter eller om det krävs omfattande bro- eller tunnelkonstruktioner.

Överskridandet av den ursprungliga budgeten för de stora vägprojekten i Grekland i samband med gemenskapens stödramar är en fråga för medlemsstaten, eftersom det är medlemsstaterna som ansvarar för att nationell lag och gemenskapslag efterlevs vid genomförandet av avtal om offentliga arbeten. Kommissionen får inte några regelbundna underrättelser om genomförandet av alla avtal inom ramen för gemenskapens stödramar, som till en viss del fortfarande pågår. Kommissionen granskar förvaltningen av denna typ av avtal endast vid klagomål eller efter kontroller som visat att det kan förekomma felaktigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2501/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(13 september 2001)

Ämne: Oljeledning mellan Odessa och Brody

I Ukraina har man färdigställt en oljeledning från Odessa till Brody. Kommissionen har subventionerat konstruktionen av ledningen sedan 1995. Hur stora belopp har EU direkt eller indirekt tilldelat rörledningsprojektet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(5 november 2001)

Kommissionen har sedan 1995 lämnat stöd till den ukrainska energisektorn genom tekniskt bistånd och kunskapsöverföring till nationella ukrainska energibolag för att påskynda reformen av energisektorn och förbättra effektiviteten och säkerheten i den ukrainska energianvändningen.

När det gäller oljeledningen mellan Odessa och Brody har kommissionen genom Inogate-programmet (Interstate Oil and Gas Transport to Europe) och Tacis nationella program hjälpt Ukraina med att kontrollera att denna ledning och även Druzjba-ledningen är säkra och intakta (3,2 miljoner euro från Tacis nationella program). Detta projekt har även gjort det möjligt att överföra kunskap till ukrainska experter om modern underhållsteknik för drift av alla oljeledningar som går genom Ukraina.

Det har inte gjorts några direktinvesteringar med gemenskapsmedel i oljeledningen mellan Odessa och Brody.

För närvarande håller flera andra projekt med anknytning till energi och oljeledningar i Ukraina på att förberedas eller genomföras, bl.a. uppbyggnad av gasmätarstationer som är förenliga med internationella normer, i Grebenyky och Causeni, (4 miljoner euro från Inogate-programmet) och ett regionalt gaskalibreringscentrum för Ukraina, Vitryssland och Moldavien (7,5 miljoner euro från Inogate-programmet bör komma i gång inom kort).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3580/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(9 januari 2002)

Ämne: Det galiciska fiskefartyget Lameiro Uno uppbringas av ett marockanskt inspektionsfartyg

Den 26 november 2001 uppbringades det galiciska fiskefartyget Lameiro Uno, med hemmahamn i Marín, av ett marockanskt inspektionsskepp. Det galiciska fartyget har en besättning på 13 man, varav nio är galicier och de övriga fyra mauretanier. Fartyget uppbringades medan det färdades mot sin ankarplats i mauretanska farvatten. Detta framgår av satellitbilder som de spanska myndigheterna förfogar över och som motbevisar de marockanska myndigheternas beskyllningar att fartyget ägnade sig åt tjuvfiske. Känner rådet till detta uppbringande och omständigheterna som ligger bakom det? Vilka åtgärder tänker rådet vidta gentemot Marockos regering för att hjälpa besättningen och det galiciska fartyget ur denna situation?

Svar

(25/26 mars 2002)

Fallet med uppbringandet av det galiciska fiskefartyget som den ärade parlamentsledamoten åberopar har inte hänskjutits till rådet.

Eftersom det inte finns något fiskeavtal mellan gemenskapen och Marocko bör parterna respektera reglerna för internationell rätt, och det ankommer på flaggstaten att göra lämpliga de marscher till den marockanska regeringen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3257/01

från Nirj Deva (PPE-DE) till rådet

(23 november 2001)

Ämne: Självbestämmande

Kan rådet bekräfta sitt stöd till principen om befolkningars självbestämmande, särskilt när det gäller det brittiska territoriet på Gibraltar?

Svar

(25/26 mars 2002)

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att det åligger Förenade kungariket och Spanien att komma fram till en gemensam lösning för Gibraltar som stämmer överens med internationell rätt och som respekterar parternas intressen.

Den ärade parlamentsledamoten erinras också om att Förenade kungarikets och Spaniens ständiga representanter i Europeiska unionen i brev av den 3 september 2001 informerade rådet om mötet mellan de två ländernas utrikesministrar i London den 26 juli 2001 då de enades om att återuppta diskussionerna om Gibraltar inom ramen för Brysselförklaringen vilken ingår i den gemensamma kommunikén från den 27 november 1984.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3013/01

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(29 oktober 2001)

Ämne: Gränsvärden för listeriabakterier

Det är omöjligt att producera rökt lax med ett gränsvärde på 0 för listeriabakterier, eftersom det finns listeriabakterier i den råa fisken.

Anser kommissionen att det är förenligt med gemenskapslagstiftningen att Italien har toleransgräns på 0 för listeriabakterier, medan andra länder tolererar runt 100?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(14 december 2001)

Som svar på parlamentsledamotens fråga kan kommissionen lämna följande upplysningar.

- Det har ännu inte fastställts några mikrobiologiska kriterier för Listeria monocytogenes i rökt lax i enlighet med rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter(1).

- Kommissionen bad 1999 Vetenskapliga kommittén för veterinära åtgärder till skydd för människors hälsa att utarbeta ett yttrande om Listeria monocytogenes(2). Yttrandet från denna kommitté den 23 september 1999 innehåller slutsatser och rekommendationer som är tillämpliga i detta sammanhang. Det heter bland annat att det måste vara ett mål att hålla koncentrationen av Listeria monocytogenes i livsmedel under 100 kolonibildande enheter per gram (cfu/g) och att väsentligt minska andelen livsmedel med en koncentration av mer än 100 Listeria monocytogenes per gram. Detta mål bör sägas vara ett mål när det gäller livsmedelssäkerheten.

- Kommitténs yttrande om Listeria monocytogenes ur folkhälsosynpunkt går alltså emot tanken på nolltolerans och föreslår i stället differentierade normer. På grundval av kommitténs vetenskapliga yttrande har kommissionen utarbetat ett utkast till beslut, som baseras på olika rådsdirektiv om livsmedelshygien. Detta beslut förväntas läggas fram för medlemsstaterna under de närmaste månaderna.

- Eftersom det inte finns någon harmonisering inom gemenskapen på detta område och inom de ramar som EG-fördragen utgör, har medlemsstaterna rätt att med utgångspunkt från försiktighetsprincipen fastställa mikrobiologiska normer för att skydda folkhälsan och hälsan för personer inom riskgrupper. Sådana normer bör vara proportionerliga, icke-diskriminerande och vila på vetenskaplig grund.

(1) EGT L 268, 24.9.1991. Direktivet senast ändrat genom direktiv 97/79/EG av den 18 december 1997 om ändring av direktiven 71/118/EEG, 72/462/EEG, 85/73/EEG, 91/67/EEG, 91/492/EEG, 91/493/EEG, 92/45/EEG och 92/118/EEG med avseende på organiseringen av veterinärkontroller av produkter som förs in i gemenskapen från tredje land, EGT L 24, 30.1.1998.

(2) Se yttrandet av den 23 september 1999 om Listeria monocytogenes från Vetenskapliga kommittén för veterinära åtgärder till skydd för människors hälsa: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scv/out25_en.html.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3069/01

från Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(26 oktober 2001)

Ämne: Centrala containerhamnar

Vilken är kommissionens inställning när det gäller anläggandet av en central europeisk containerhamn?

Instämmer kommissionen med följande punkter, särskilt med avseende på Ian Hudghtons fråga daterad i dag:

- Att en sådan central containerhamn måste vara en djupvattenhamn, om containrarna skall kunna lastas om mellan dessa jättefartyg och matarfartygen?

- Att Scapa Flow på Orkneyöarna är den lämpligaste platsen för en sådan central containerhamn?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-3068/01 och P-3069/01ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(28 november 2001)

Det finns för närvarande ett antal knuptunktshamnar för containertrafik i Europa. För att stora containerfartyg och matarfartyg skall kunna användas effektivt måste knutpunktshamnar uppfylla flera krav, och ett tillräckligt vattendjup är ett av de viktigaste.

Kommissionen anser inte att ett centralt organ borde bestämma vilken hamn eller vilka hamnar som skall vara knutpunktshamnar för containertrafik. Både i dag och i framtiden kommer det att finnas en mångfald bland hamnarna. I kombination med marknadens krav kommer detta att styra utvecklingen av det befintliga systemet med europeiska knutpunktshamnar, som med ändrade transport- och handelsmönster genomgår permanenta förändringar.

Kommissionen är medveten om de miljöproblem som orsakas av ett antal arbeten i hamnar. Den anser emellertid att den lagstiftning som krävs för att hantera dessa problem redan finns. När det gäller skyddade områden inom ramen för Natura 2000 anges ett tydligt förfarande i artikel 6 i livsrumsdirektivet(1) för hur man skall garantera att förändringar som påverkar dessa områden utvärderas ingående och endast genomförs efter att ett antal miljökrav uppfylls.

Kommissionen känner till planerna på att utveckla Scapa Flow i Orkney till en europeisk knutpunktshamn. Kommissionens är av uppfattningen att marknadskrafterna kommer att bestämma valet av hamnar samt det bästa systemet för knutpunktshamnar och deras förbindelser med matarhamnar.

Inget statligt stöd till muddringsarbeten planeras inom ramen för det statliga stödet till sjötransport. Stöd kan under vissa speciella omständigheter beviljas i form av lägre sociala avgifter och inkomstskatt för EU-sjömän som arbetar på mudderverk, men denna form av stöd har normalt ingen koppling till hur stora muddringsarbeten som utförs. Stödet är snarare kopplat till ett genuint stöd för sysselsättningen för gemenskapens sjömän, som regleras inom ramen för kommissionens mer allmänna politik för statligt stöd till sjötransporter. Om offentliga myndigheter skulle vilja ge statligt stöd till just muddringsarbeten krävs det en förhandsanmälan till kommissionen.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2811/01

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(10 oktober 2001)

Ämne: Ersättning till musiker

Kan kommissionen bekräfta att det finns en gemenskapsregel som innebär att musiker skall kunna få en skälig ersättning oavsett om inspelningen har spelats i radio eller live inför publik? Detta skulle EU och kandidatländerna kommit fram till som ett led i utvidgningen av EU.

Om så inte är fallet, vilka länder har inte gått med på detta, och i så fall varför inte?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(20 november 2001)

Alla kandidatländer är skyldiga att anpassa sig till den rättsliga ramen för immateriella rättigheter i gemenskapens lagstiftning (gemenskapens regelverk). I rådets direktiv 92/100/EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga området(1) erkänns artisters och grammofonproducenters rätt att erhålla en skälig ersättning varje gång en ljudinspelning som har givits ut i kommersiellt syfte sänds eller spelas

inför publik (artikel 8.2). I enlighet med ovannämnda skyldighet skall alla kandidatländer införa en rätt till ersättning för artister i enlighet med artikel 8.2 i direktiv 92/100/EEG.

(1) EGT L 346, 27.11.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2741/01

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(5 oktober 2001)

Ämne: Nästa WTO-runda

Vad ämnar kommissionen göra vid nästa WTO-runda för att minska de orimliga konkurrensfördelar som de stater får som inte ratificerar Kyotoprotokollet?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(21 november 2001)

Kyotoprotokollet är ett multilateralt miljöavtal. Unionen har konsekvent arbetat för att de kommande WTO-förhandlingarna skall omfatta multilaterala miljöavtal liksom andra miljörelaterade frågor i syfte att säkerställa att WTO och miljöavtalen i stället för att underminera varandra stöder varandra, även på de sätt som ledamoten nämner.

Som bekräftades vid Europeiska rådets möte i Göteborg stöder unionen ikraftträdandet av Kyotoprotokollet 2002, vilket i så fall sammanfaller med världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg. Kommissionen har därför antagit ett förslag till rådets beslut rörande ratificering av Kyotoprotokollet på gemenskapens vägnar.

Det råder bred enighet om att unionens årliga kostnader för att nå sina mål enligt Kyotoprotokollet kommer att variera mellan under 0,1 % och 0,3 % av bruttonationalprodukten (BNP). Det är högst sannolikt att det extra utnyttjandet av kolsänkor (trädplantering, skogsbruk, osv.) som överenskommits i Bonn, tillsammans med det amerikanska tillbakadragandet, kommer att leda till att dessa uppskattade värden minskar.

Vissa energiintensiva sektorer kan komma att bli de som påverkas mest negativt eftersom de utsätts för internationell konkurrens och dessutom på grund av att deras marginalkostnader för rening är förhållandevis höga. De faktiska kostnaderna för olika sektorer kommer dock i hög grad att bero på hur medlemsstaterna fördelar sina minskningsåtaganden enligt Kyotoprotokollet mellan olika sektorer. Antingen kan de göra nedskärningar på 8 % över hela linjen inom samtliga sektorer eller också kan ett lägsta kostnadsscenario tillämpas inom unionen (sektorernas bidrag är större ju lägre deras marginalkostnader för rening är). Oavsett vilken lösning som väljs krävs ytterligare arbete för att identifiera lämpliga åtgärder för att hjälpa sårbara industrier att anpassa sig till en tillvaro där koldioxidutsläppen skall minska.