ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0088/99

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Mönsterskydd

Rådet har i direktiv 98/71/EG(1) om mönsterskydd avslagit den av Europaparlamentet föreslagna artikel 14 med bestämmelser om reparation och ersatt den med artikel 14a som innebär att dessa bestämmelser inte blir bindande.

På den italienska motorcykelmarknaden är det vanligt att använda begagnade reservdelar och tillbehör. Anser kommissionen därför inte att ovanstående beslut

1. permanentar en protektionistisk politik som omintetgör de fördelar som alternativa marknader medför,

2. bryter mot reglerna för den inre marknaden genom att det skapas 15 olika nationella marknader som är slutna och skyddade, och därmed spelar fordonstillverkarna i händerna genom att dessa kan låta tillverka reservdelar till mycket låga priser i utvecklingsländerna och sedan sälja dem till höga priser i en sorts monopolsystem,

3. straffar konsumenterna, som måste betala högre priser för reservdelar och därmed för reparationer, och som därför även måste betala högre försäkringspremier,

4. på grund av ovannämnda orsaker kommer att innebära att många småföretag som tillverkar reservdelar får läggas ner?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 mars 1999)

Kommissionen anser att det nya direktivet om mönsterskydd i hög grad kommer att bidra till en väl fungerande inre marknad för varor som innefattar mönster.

Kommissionen beklagar att det inte gick att nå fram till en överenskommelse om enhetliga regler till skydd för reservdelar. Framhållas bör dock att en reparationsklausul bara skulle ha inneburit förändringar för en del av reservdelsmarknaden, nämligen marknaden för begagnade reservdelar.

Genom direktivet införs enhetliga regler för vissa viktiga aspekter av mönsterskyddet, dock inte beträffande skyddet för reservdelar. Enligt artikel 14 skall medlemsstaterna "frysa" sina rättsliga bestämmelser om reservdelar, om det inte gäller förändringar som kommer att leda till en mer liberaliserad marknad. För tillfället kommer marknaden därför att antingen förbli oförändrad eller avregleras. Om inga förändringar sker i riktning mot en avreglering av marknaden kan konsumenterna förvänta sig att även fortsättningsvis få betala samma priser som innan direktivet trädde i kraft.

Det bör dessutom påpekas att kommissionen enligt artikel 18 i direktivet senast tre år efter genomförandedatumet den 28 oktober 2001 skall lägga fram en analys av vilka följder direktivbestämmelserna har fått för gemenskapens industri. Senast ett år därefter skall kommissionen lägga fram ändringsförslag som behövs för berörda sektorer. Kommissionen kommer att genomföra ovannämnda uppdrag och göra allt för att rådet och parlamentet skall nå fram till en överenskommelse om reservdelar när direktivet har granskats.

Under tiden kommer kommissionen även att inleda ett samrådsförfarande med alla berörda parter med siktet inställt på att nå en frivillig överenskommelse mellan parterna.

(1) EGT L 289, 28.10.1998, s. 28.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0800/99

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(6 april 1999)

Angående: Österrikare i kommissionen

Eftersom jag när jag träffar medborgarna i mitt hemland Österrike alltid får frågor om österrikarna som arbetar vid EU-institutionerna ber jag er besvara följande:

1. Hur många österrikiska medborgare är anställda vid kommissionen?

2. Vid vilka generaldirektorat är dessa österrikare anställda (detaljerad uppräkning)?

3. Hur många av dessa österrikare är A-, B-, C- respektive D-tjänstemän?

4. Hur många svenskar och finnar är anställda vid kommissionen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(28 april 1999)

1. Kommissionen har för närvarande 285 österrikiska medborgare anställda som tjänstemän eller tillfälligt anställda, avlönade via budgeten för administration och forskning med kostnadsdelning.

2. Fördelningen per generaldirektorat framgår av den tabell som skickas direkt till frågeställaren och till parlamentets generalsekretariat.

3. Som framgår av sammanfattningen i slutet av denna tabell är antalet tjänstemän i kategori A 125, i kategori B 57, i kategori C 57 och i kategori D 8. Dessutom finns det 16 tjänstemän i kategori LA.

4. Som jämförelse finns antalet anställda svenskar och finnar per kategori i samma tabell.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0608/99

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Slovakiens deltagande i det femte ramprogrammet för forskning

Kommissionen har bedömt sju kandidatländer (Estland, Polen, Ungern, Lettland, Litauen, Tjeckien och Slovenien) som lämpade för att delta i det femte ramprogrammet för forskning och utveckling.

Slovakien har ännu inte omnämnts, trots att de uppgifter som är kända om landet ger en positiv bild av den ekonomiska prestationsförmågan vilket gör att ett deltagande verkar möjligt.

Vilka värderingskriterier ligger till grund för kommissionens beslut?

Hur kommer det sig att Slovakien ännu inte upptagits i förslaget och när väntas detta ske?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(21 april 1999)

Den 24 februari 1999 antog kommissionen sitt förslag beträffande Slovakiens ansökan om att få delta i Femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom forskning, teknisk utveckling och demonstration. Anledningen till att detta har skett tidigare för några stater än för andra är att Slovakien, Bulgarien och Rumänien lämnade in den officiella skrivelse i vilka de bekräftar sin ansökan om deltagande senare än de andra sju kandidatländer som nämns i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0517/99

från Jens-Peter Bonde (I-EDN) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Veterinärkontroller

Ämnar kommissionen tillåta medlemsstaterna att införa veterinärkontroller vid gränserna för att förhindra att svinpest och andra sjukdomar sprids?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 april 1999)

Den fria rörligheten för varor, inklusive djur och animalieprodukter, är ett av gemenskapens grundläggande mål. Sedan den fria inre marknaden upprättades utförs det inte längre några veterinärkontroller av djur och animalieprodukter vid gränserna mellan medlemsstaterna.

I enlighet med rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden(1) skall de kontroller som erfordras för att undersöka om djuren och animalieprodukterna uppfyller kraven i gemenskapens lagstiftning på veterinärområdet i första hand äga rum på avsändningsorten, och de skall genomföras på den avsändande medlemsstatens ansvar. Den medlemsstat som mottar sändningen får emellertid införa icke-diskriminerande veterinära stickprovskontroller på mottagarorten. Under vissa förhållanden får veterinärkontrollen även utföras under transporten eller på andra platser som t.ex. marknader eller uppsamlingscentraler.

För att skydda gemenskapen från djursjukdomar, som t.ex. klassisk svinpest, i samband med införsel av djur och animalieprodukter från tredje land måste veterinärkontroller genomföras på gränskontrollstationerna i varje medlemsstat, på medlemsstatens eget ansvar.

Kommissionen har inte för avsikt att föreslå några ändringar av gemenskapens lagstiftning som skulle kunna strida mot de principer som gemenskapens nuvarande system med veterinärkontroller grundar sig på.

(1) EGT L 224, 18.8.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0527/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet uppmanade Europaparlamentet kommissionen att göra en utförlig analys av gemenskapens tullbestämmelser för konserver av fiske- och vattenbruksprodukter i syfte att avskaffa de tillträdesfördelar till gemenskapsmarknaden som inte längre är berättigade.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning, samt de resultat som för närvarande uppnåtts?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0046/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(22 januari 1999)

Angående: Problemet med inkompatibla datorer inom högstadie- och gymnasieskolan i Grekland

Fram till slutet av 1996 hade man i 1 187 av de 1 777 högstadieskolorna i Grekland installerat datorer för undervisningsändamål. Ändock är den överväldigande majoriteten av dessa datorer, som inte har uppgraderats, av andra och tredje generationen (286 och 386), och följaktligen inte kompatibla med operativssystemet Windows eller de moderna telekommunikationsprogram som baserar sig på detta operativsystem.

Jag vill fråga kommissionen följande:

1. Vilken information har den om rådande infrastruktur inom högstadie- och gymnasieskolan i Grekland vad gäller dataområdet samt för telekommunikationsmöjligheterna inom denna infrastruktur?

2. Hur lång tid kommer det ta att genomföra programmet för att införa datorer i högstadie- och gymnasieutbildningen (inom ramen för det grekiska operativa programmet för utbildning och grundläggande yrkesutbildning) och kommer elevernas möjligheter att utnyttja moderna telekommunikationsprogram att vara förenliga med de grundläggande målen för det operativa programmet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(12 mars 1999)

Ur strukturfonderna ges det stöd till införande och användning av informationsteknik i högstadie- och gymnasieskolor i Grekland genom det operativa programmet "allmän utbildning och grundläggande yrkesutbildning". Verksamheten genomförs successivt med ledning av en integrerad plan som omfattar inköp av hårdvara och standardmjukvara, inrättande av datalaboratorier, huvudsakligen för integrerade gymnasier, utarbetande eller anpassning av mjukvara för undervisning, lärar- och studentutbildning, samt uppkoppling till Internet eller andra nätverk. De grekiska myndigheterna har fastställt specifikationer för systemet för att det skall vara möjligt att använda moderna tillämpningar inom telekommunikation.

Trots de omfattande medel som beviljats för införande av informationsteknik till högstadie- och gymnasieskolor kommer det inte att vara möjligt att utrusta alla skolor med datorer under den nuvarande programperioden (1994-1999). Insatserna borde fortsätta under nästa ramverk för EG-stöd.

För vidare uppgifter bör parlamentsledamoten kontakta det grekiska utbildningsministeriet.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 348 , 03/12/1999 s. 0106



SKRIFTLIG FRÅGA E-0618/99 från Peter Crampton (PSE) till kommissionen (12 mars 1999) Angående: Fiskeavtal med Island Mot bakgrund av att Förenade kungariket har en kvot om 1 000 ton kungsfisk och att inga fiskebearbetningsfartyg är tillåtna, undrar jag om skepp från Förenade kungariket kan skära huvudet av och rensa den fisk de fångat? Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (8 april 1999) Enligt fiskeavtalet mellan gemenskapen och Island tilldelas Förenade kungariket en kvot på 1 160 ton kungsfisk (av den totala gemenskapskvoten på 3 000 ton). Enligt avtalet skall ett begränsat antal fiskelicenser utfärdas till trålare som inte bedriver industrifiske, vilket faktiskt hindrar att man på gemenskapens fiskefartyg tar bort huvudet från eller rensar fångsten till sjöss eller påbörjar annan beredning i isländska vatten. Detta beredningsförbud och det bakomliggande hävdandet av fångster av färsk fisk var ett av Islands viktigaste krav när fiskeavtalet ingicks 1993. Sedan 1997 kan fabriksfartyg som antingen har avlägsnat eller förseglat all utrustning som behövs för fabriksverksamheten också beviljas fiskelicens. Detta innebär dock inte att att det allmänna beredningsförbudet, inklusive huvudborttagning och urtagning, har upphävts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0609/99

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Främjande av tidskrifter och tidningar inom EU

De publikationer som rapporterar om de europeiska institutionerna är många. Det vore intressant att veta i hur stor utsträckning europeiska medel används för främjande av detta område.

Kan kommissionen därför svara på följande frågor:

1. Utgår det något ekonomiskt stöd till publikationer inom EU?

2. Om så är fallet, vilka tidskrifter respektive tidningar stöds av kommissionen?

3. Hur stora är budgetmedlen för dessa publikationer?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

1. Kommissionen subventionerar inte tidningar och tidskrifter eller förläggare, utom vad gäller ett litet program för att betala kostnaderna för översättning av litterära verk på mindre utbredda språk.

2. Kommissionen köper emellertid vid behov utrymme i olika tidningar och tidskrifter för att till exempel utlysa allmänna uttagningsprov. Den köper också utrymme i vissa tidningar och tidskrifter för eget bruk. En del av kommissionens representationskontor har inom ramen för sitt informationsarbete varit olika tidningar behjälpliga för extranummer eller extrasidor om EU-frågor. Anslagen för denna typ av verksamhet tilldelas enligt ett antal olika budgetposter.

3. Valet av tidningar och tidskrifter för förvärv av annonsutrymme görs utifrån kriterier för maximal nationell täckning - inte utifrån i vilken utsträckning eller på vilket sätt de behandlar EU-frågor.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 370 , 21/12/1999 s. 0073



SKRIFTLIG FRÅGA E-0621/99 från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen (12 mars 1999) Angående: Avgångs- och ankomsttider för flyg Känner kommissionen till att möjligheten för flygbolag att öppna handel med avgångs- och ankomsttider vid flygplatser kommer att leda till att mindre regionala enheter konkurreras ut från centrala storflygplatser? Står inte detta i motsättning till en regionernas politik med tillgång till lufttransporter regioner emellan? Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (28 april 1999) Kommissionen håller på att utarbeta ett förslag till ändring av rådets förordning (EEG) 95/93 av den 18 januari 1993 för att optimera fördelningen av avgångs- och ankomsttider med särskild hänsyn till för- och nackdelarna med att införa en rättvis mekanism för att förenkla förskjutningar av avgångs- och ankomsttiderna. Man överväger även olika sätt att stärka nytillträdande lufttrafikföretags ställning, inbegripet regionala flygbolag, och att göra den befintliga förordningen lättare att tillämpa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0530/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet ansåg Europaparlamentet att unionen borde utveckla en försörjningspolitik som motsvarar de verkliga behoven i gemenskapens bearbetningsindustri som helhet, genom att stödja gemenskapens fiskeflotta och säkerställa permanent tillgång till de nödvändiga råvarorna till de bästa villkor som världsmarknaden kan erbjuda.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0725/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

För närvarande finns endast siffrorna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 tillgängliga.

Vilka irländska regioner kommer enligt kommissionen inte att klassificeras som mål 1-regioner under denna treårsperiod?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0643/99

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(16 mars 1999)

Angående: Kostnader för EU-körkortet

Myndigheterna i medlemsstaterna tar i regel ut en avgift för att utfärda det nya EU-körkortet.

1. Är man i allmänhet förpliktigad att byta ut det gamla körkortet mot ett nytt EU-körkort?

2. Känner kommissionen till vilka avgifter det medför i medlemsstaterna för att få det nya körkortet?

3. Hur förklarar kommissionen de delvis avsevärda skillnaderna i avgift i de olika medlemsstaterna för att få det nya körkortet?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(4 maj 1999)

1. I rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1) finns detaljerade bestämmelser om utfärdande av körkort som fastställer följande:

"'I enlighet med bestämmelserna i detta direktiv skall medlemsstaterna införa nationella körkort i överensstämmelse med den gemenskapsmall som beskrivs i bilaga 1.'

'Körkort som är utfärdade av medlemsstaterna skall erkännas ömsesidigt.'

'Om innehavaren av ett giltigt nationellt körkort förlägger sin permanenta hemvist till en annan medlemsstat än den som har utfärdat körkortet får värdmedlemsstaten för körkortsinnehavaren tillämpa sina nationella bestämmelser om giltighetstid, hälsokontroller och skatter, och får på körkortet föra in all information som är nödvändig för administrativa syften.'"

Från och med den första juli införde alla medlemsstater en ny körkortsmall i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. Utfärdandet av körkort är emellertid fortfarande en fråga om nationell behörighet. Antagandet av den nya gemenskapsmallen innebär inte att existerande giltiga körkort måste förnyas. Detta får varje medlemsstat själv bestämma. I direktivet anges tydligt att alla körkort som har utfärdats av en medlemsstat skall erkännas ömsesidigt, inbegripet de körkort som har utfärdats före den första juli 1996 och som inte överensstämmer med bestämmelserna i direktivet.

2. Kostnaden för att utfärda ett nytt gemenskapskörkort är också en fråga om nationell behörighet. I praktiken tar varje medlemsstat olika mycket betalt för att utfärda ett nytt körkort. Detta belopp varierar mellan ungefär 12,5 [fmxeuro] och 84 [fmxeuro].

3. De stora skillnader vad gäller de belopp som medlemsstaterna tar betalt för att utfärda ett nytt körkort speglar de olika kostnader i medlemsstaterna för teoriprovet, det praktiska provet, hälsokontrollerna, kostnaden för att administrera detta förfarande och utfärdandet av själva dokumentet.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0270/99

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Brist på insyn vid Cedefop

Kommissionsledamot Liikanen svarade den 22 januari 1999 på min skriftliga fråga E-3391/98(1) om verksamheten vid Cedefop att kommissionen "inte har något ytterligare att tillägga till sitt tidigare svar på fråga E-2549/98"(2).

Jag har upprepade gånger fäst kommissionens uppmärksamhet vid det häpnadsväckande tillvägagångssätt som används vid anställning av personal vid detta centrum. Detta skadar centrets anseende och svärtar utan anledning ner det land som hyser det.

Anklagelserna i grekisk dags- och veckopress ökar ständigt och sökande till utlysta tjänster vid Cecefop vittnar om den brist på insyn som råder, men kommissionen deklarerar i sina svar att "den inte har något att tilllägga" och på detta sätt mörklägger den de tillvägagångssätt som tillämpas.

När tänker kommissionen besluta sig för att på ett seriöst sätt ta itu med anställningen av personal vid Cedefop (och andra decentraliserade EU-organ), vars brist på insyn bidrar till att bilden av EU fläckas ner ännu mer?

Anser inte kommissionen att den bör ingripa direkt och effektivt och kontrollera anklagelserna om brist på insyn inom dessa organ, så att den inte längre öppet anklagas för mörkläggning, något som oundvikligen kommer att leda till fortsatta förslag om misstroendevotum och allvarliga anklagelser mot personer inom kommissionen som har politiskt och tjänstemässigt ansvar?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

Kommissionen har inte något ytterligare att tillägga till sina tidigare svar på de skriftliga frågorna E-2549/98 och 3391/98.

(1) EGT C 207, 21.7.1999, s. 63.

(2) EGT C 118, 29.4.1999, s. 92.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 348 , 03/12/1999 s. 0054



SKRIFTLIG FRÅGA E-0361/99 från James Moorhouse (ELDR) till kommissionen (1 mars 1999) Angående: Brott mot de mänskliga rättigheterna i Myanmar Vilka åtgärder ämnar Europeiska unionen vidta mot Myanmar med hänsyn till att regimen i Myanmar fortsätter sin förkastliga politik av etnisk utrensning och folkmord på etniska minoriteter? Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (16 mars 1999) Kommissionen fortsätter att noga följa de förtryckande åtgärder som militärregimen vidtar mot det burmesiska folket. Kommissionen ger sitt fulla stöd till en kontinuerlig och enhetlig tillämpning av unionens gemensamma ståndpunkt om Myanmar. De senaste händelserna ger ingen anledning att ändra unionens ståndpunkt, och dess åtgärder gentemot Myanmar bibehålls därför.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0612/99

från Bernie Malone (PSE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Avtal om dubbelbeskattning

Är det kommissionens praxis att granska avtal om dubbelbeskattning för att tillse att det inte förekommer någon diskriminering på grund av nationalitet? Känner kommissionen till de bestämmelser i avtalet om dubbelbeskattning för Irland - Förenade Kungariket som handlar om beskattning av utdelningar från kapitalinvesteringar i utlandet? Anser kommissionen att detta ställningstagande är diskriminerande?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(27 april 1999)

Det är medlemsstaternas ansvar att förhandla fram och sluta bilaterala dubbelbeskattningsavtal. Avtalen måste vara förenliga med gemenskapsrätten, särskilt med de grundläggande friheterna och principen om icke-diskriminering. Kommissionen undersöker inte systematiskt nationell skattelagstiftning och dubbelbeskattningsavtal, men dessas förenlighet med gemenskapsrätten kontrolleras när ett särskilt fall läggs fram för kommissionen.

Kommissionen känner till att både Förenade kungariket och Irland nyligen har ändrat sin lagstiftning om beskattning av utdelning. Kommissionen känner också till att protokollet till konventionen mellan Irland och Förenade kungariket trädde i kraft den 1 januari 1999 vad gäller företagsbeskattning och kommer att träda i kraft den 6 april 1999 vad avser inkomstskatt, och att det innehåller en ny artikel om beskattning av utdelning.