ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2968/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(25 september 2000)

Ämne: En integrering av skolmjölken i en hälsofrämjande livsmedelspolitik

Eftersom skolmjölksprogrammet bidrar till uppfyllandet av målsättningarna beträffande livsmedel och folkhälsa har kommissionen och jordbruksministrarna beslutat om att ånyo stödja

detta till 75 % genom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. Det vore dock meningsfullare att erbjuda skolbarn gratis mjölk än att låta dem lockas av de dryckesautomater innehållande Cola och Fanta som tillverkarna placerat ut. Det förefaller som det då även vore lämpligt att de återstående 25 % av skolmjölksprogrammet överförs till programmet för en hälsofrämjande livsmedelspolitik.

Kommer rådet att arbeta för att de resterande 25 % av stödet för skolmjölksprogrammet överförs till programmet för en hälsofrämjande livsmedelspolitik, med tanke på den särskilda omsorg som kommissionen och medlemsstaterna hyser för detta tema? Om inte, varför anser då rådet att de resterande 25 % av stödet för skolmjölksprogrammet inte bör belasta budgeten för en hälsofrämjande livsmedelspolitik? Hur kan rådet förena en dylik ståndpunkt med kommissionär Fischlers uttalande om att distributionen av mjölk i skolorna kan bidra till att vissa målsättningar uppnås ifråga om näringstillförsel eller i socialt hänseende (svar på skriftlig fråga E-1320/00)(1)?

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 126.

Svar

(22 december 2000)

Rådets beslut att minska gemenskapsstödet till skolmjölksprogrammet till 75 % är i överensstämmelse med Europaparlamentets yttrande.

Rådet vill påminna om att beslutet ger medlemsstaterna möjlighet att höja skolmjölksstödet med ett belopp uppgående till de återstående 25 % för att inrikta denna åtgärd mot en hälsofrämjande livsmedelspolitik.

För närvarande har rådet inte förelagts något förslag om att den 25-procentiga minskningen av gemenskapsstödet skall överföras till en budgetpost för en sådan politik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1897/00

från Ingo Friedrich (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Utskickspraxis vid Europeiska kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik

Europeiska kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik skickar ut affischer med uppgifter om projekt som medfinansierats av Europeiska fonden för regional utveckling under åren mellan 1989 och 1999.

1. Hur stor är den sammanlagda upplagan för affischerna för Tyskland respektive för EU:s övriga medlemsstater?

2. Vilka är de sammanlagda kostnaderna för framställningen av affischerna för Tyskland respektive för EU:s övriga medlemsstater?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

1. De affischer parlamentsledamoten nämner har tagits fram med hjälp av kommissionens bilddokumentation över regionala utvecklingsprojekt. Tyskland är det tredje landet för vilket man producerar sådana affischer; tidigare har man gjort det för Spanien och Portugal. För Tyskland har 6 000 affischer tryckts upp, varav ungefär 4 360 har skickats ut till lokala myndigheter, kommissionens representationskontor och de administrativa organ som förvaltar strukturfonderna. För Portugal har 4 000 affischer tagits fram och för Spanien 5 000. De flesta har redan distribuerats inom respektive medlemsstat.

Kommissionen tycker att affischer är ett kostnadseffektivt sätt att informera medborgarna om alla de verksamheter som medfinansieras av gemenskapen. Många av de inblandade myndigheterna har bett om ytterligare exemplar för att användas bland annat i skolor.

2. Kostnaderna för att utforma och trycka de tyska affischerna uppgick till 8 043 euro, dvs. 1,3 euro per affisch. Styckepriset för de spanska och portugisiska affischerna var ungefär detsamma. Kommissionen har också för avsikt att ta fram affischer för Frankrike och Sverige när dessa länder är ordförande i unionen, och detta kommer att kosta ungefär lika mycket som för ovannämnda länder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3008/00 från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen. Elektromagnetiska fält och telekommunikationsutrustning.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 136 E , 08/05/2001 s. 0156 - 0156



SKRIFTLIG FRÅGA E-3008/00 från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen (26 september 2000) Ämne: Elektromagnetiska fält och telekommunikationsutrustning Med hänvisning till den skriftliga frågan P-1472/99(1) om elektromagnetiska fälts eventuella skadliga följder för folkhälsan, har någon ny forskning under tiden genomförts som föranlett kommissionen att överväga att lägga fram ett förslag om nya åtgärder för att skydda allmänheten från dessa elektromagnetiska fält? (1) EGT C 27 E, 29.1.2000, s. 84. Svar från David Byrne på kommissionens vägnar (26 oktober 2000) Med undantag av om nya vetenskapliga rön godkänns av kommissionens vetenskapliga styrkommitté, skall rådets rekommendation 1999/519/EG av den 12 juli 1999 om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz à 300 GHz)(1), ses över och aktualiseras inom fem år från den dag då rekommendationen antogs. Denna översyn skall ske mot bakgrund av de forskningsprogram som för närvarande pågår inom femte ramprogrammet. (1) EGT L 199, 30.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2881/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Snabbtågslinjen mellan Galicien och Portugal

Som uttryck för en åsikt som delas av hela norra Portugals gemenskap, förklarade kommunalrådet i Porto, Nuno Cardoso, nyligen att det var nödvändigt att bygga en snabbtågslinje från Lissabon till Ferrol i Galicien. Detta skulle också medföra en förbindelse mellan Porto och Vigo, och därifrån vidare till Europas centrala delar genom Valladolid, något som skulle vara av största vikt för Europaregionen Galicien-norra Portugal. Denna ståndpunkt är kännetecknande för de ekonomiska och sociala sektorerna i hela Galicien, och försvaras särskilt av stadskontoren i norra Portugal och Galicien, som tillsammans utgör institutionen Eixo Atlântico.

Vid beaktande av denna situation, har kommissionen tagit något beslut eller är den åtminstone informerad om de spanska och portugisiska regeringarnas planer i fråga om snabbtågslinjen som skall knyta ihop norra Portugal, från Porto, och hela Galicien? Har Galiciens autonoma regering eller dess chef, genom arbetsgemenskapen Galicien-norra Portugal, som den just nu också företräder, fört någon typ av förhandling med Europeiska kommissionen som syftar till att uppnå de nödvändiga investeringarna för detta projekt, som skulle få utomordentligt positiva följdverkningar för det portugisiska och det galiciska samhällena?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Inom ramen för de regelbundna kontakterna med de regionala myndigheterna har kommissionen fått kännedom om de berörda diskussionerna om och studierna av trafikkorridoren Porto-Galicien som en del av den multimodala förbindelsen mellan Portugal samt Spanien och Mellaneuropa.

Kommissionen har inte fattat några beslut i detta avseende. Denna fråga kommer att undersökas närmare i samband med översynen av riktlinjerna för de transeuropeiska näten (TEN), som skall läggas fram innan utgången av år 2000 eftersom den berörda trafikkorridoren redan utgör en del av det prioriterade TEN-projektet avseende den multimodala förbindelsen mellan Portugal samt Spanien och Mellaneuropa.

Kommissionen har ingen behörighet att inleda förhandlingar om finansieringen av de nämnda arbetena. I alla fall skall gemenskapsfinansieringen av denna typ av arbete alltid beviljas i enlighet med gällande rättsliga styrmedel.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1830/00

från Giorgio Lisi (PPE-DE) till rådet

(5 juni 2000)

Ämne: Rådets ståndpunkt beträffande problemen med transport av punktskattepliktig alkohol

Denna fråga har gjorts om till en muntlig fråga H-0876/00.

Svar

(20 november 2000)

1. Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om de slutsatser som rådet antog vid sitt möte den 19 maj 1998 om bedrägeri inom alkohol- och tobakssektorerna. Vid det tillfället underströk rådet nödvändigheten av att medlemsstaterna och kommissionen bekämpar bedrägeri inom området punktskatter på alkohol- och tobaksprodukter. Det godkände även sammanfattningen av rapporten från högnivågruppen för frågor som rör bedrägeri inom alkohol- och tobakssektorerna. Slutligen betonade rådet med förbehåll för resultatet av den genomförbarhetsstudie som föreslagits av kommissionen, vikten av ett datoriserat kontrollsystem som ett mål på lång sikt och åtog sig att under tiden arbeta för ett snabbt genomförande av ett effektivt system för tidig varning som skall användas selektivt. Kommissionen har därefter arbetat i denna riktning med dessa frågor och rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att vända sig direkt till denna institution för att få reda på detaljer och hur ovan nämnda åtgärder utvecklar sig.

2. En övergripande diskussion ägde rum i Ekofin-rådet vid mötet den 5 juni 2000 om den rådande situationen när det gäller skattebedrägeri både i fråga om indirekta och direkta skatter och möjligheten att förstärka det administrativa samarbetet på dessa områden

Rådet tog då del av en rapport från den ad hoc-grupp för frågor som rör skattebedrägeri som inrättades av Coreper den 8 september 1999. Rapporten visar att skattebedrägeriet inom gemenskapen har nått en oroande nivå. Alla medlemsstaterna bekräftade att de vill intensifiera kampen mot bedrägeri både internt och vid förbindelserna dem emellan. Rådet uppmanade kommissionen att så snart som möjligt lägga fram förslag med utgångspunkt i de rekommendationer som arbetsgruppen enhälligt kommit överens om. Förslaget skulle också gälla vilka åtgärder som kan vidtas för att lösa det särskilda problemen med punktskattebedrägeri.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2084/00

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2000)

Ämne: Kommissionens riktlinjer för testning och utvärdering av säkerheten hos genmodifierade grödor

Har kommissionen, antingen på egen hand eller i samarbete med medlemsstaterna, utvecklat någon uppsättning riktlinjer för testning och utvärdering av säkerheten hos genmodifierade grödor och deras inverkan på människors hälsa?

Om så är fallet:

1. var kan man få tag på dessa riktlinjer och

2. finns de tillgängliga för konsumenterna på någon webbplats? Om det finns några sådana riktlinjer, hur tillses det att det efterlevs?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2083/00, E-2084/00 och E-2086/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(3 oktober 2000)

Den nya livsmedelsförordningen (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser)(1) skall tillämpas på genmodifierade växter eller produkter som härrör från dessa om avsikten är att använda dem som livsmedel och livsmedelsingredienser.

Kommissionen har gett riktlinjer för inlämning och bedömning av ansökningar enligt den nya livsmedelsförordningen (kommissionens rekommendation 618/97/EG om de vetenskapliga aspekterna på och utformningen av information som skall lämnas som stöd för ansökningar om att släppa ut nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser på marknaden, samt utarbetandet av de första utvärderingsrapporterna enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97)(2).

Varje nytt livsmedel och ny livsmedelsingrediens skall utvärderas för sig. Medlemsstatens organ för livsmedelsutvärdering skall göra den första utvärderingen. Kommissionen och de övriga medlemsstaterna kan lämna in synpunkter på eller komma med invändningar mot denna första utvärderingsrapport under 60 dagar. Vid invändningar samråder kommissionen med Vetenskapliga kommittén för livsmedel. Alla yttranden som Vetenskapliga kommittén för livsmedel avger offentliggörs på Internet. Kommissionen har för avsikt att säkerställa att utvärderingar mot vilka inga invändningar görs och om vilka följaktligen inget yttrande från Vetenskapliga kommittén för livsmedel begärs också skall offentliggöras på Internet i framtiden.

Kommissionens gemensamma forskningscenter genomför för närvarande en undersökning om hur genmodifierade organismer påverkar människors hälsa och miljön(3). Målet är att samla in och analysera uppgifter om konsumtion av genmodifierade organismer eller produkter som härrör från dessa på kort och lång sikt. Denna rapport torde bli färdig i början av 2001 och kommer eventuellt att ge mer information om frågan.

(1) EGT L 43, 14.2.1997.

(2) EGT L 253, 16.9.1997.

(3) Impact of GMOs on Human Health and the Environment: Mapping of Risks, som samordnas av Institutet för tekniska framtidsstudier i Sevilla.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2777/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Ohärdade isocyanater från lamineringslim går över i livsmedel

Mot bakgrund av att Internet Consumer Alert rapporterat att över 40 procent av alla isocyanatbaserade lamineringslim som i Belgien används i livsmedelsförpackningar är ofullständigt härdade då förpackandet utförts samt med hänsyn tagen till att Internet Consumer Alert rapporterat att ohärdade laminater kan gå över i livsmedel, att detta kan förorsaka svåra allergiska reaktioner och att det dessutom befaras att ohärdade isocyanater tillsammans med fukten i de förpackade livsmedlen kan bilda carcinogena aromatiska aminer: kunde kommissionen uttala sig om situationen och ge en bild av sin strategi för att åtgärda de potentiella risker för folkhälsan det medför att isocyanater går över i livsmedel?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 oktober 2000)

Laminat består av flera plastskikt som fogats samman med hjälp av bindemedel, som ofta framställts av isocyanatföreningar. Isocyanater kan ge upphov till primära aromatiska aminer om de avges i livsmedel eller livsmedelssimulatorer. I kommissionens direktiv 90/128/EEG av den 23 februari 1990 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel(1) fastställs att plast inte får innehålla mer än 1 milligram isocyanater per kilo. Det finns dock ännu inte något EU-gränsvärde för primära aromatiska aminer. I Tyskland rekommenderas att utsläppet av sådana aminer inte bör överskrida 0,2 mikrogram/100 milliliter (ml) testvätska.

Som en följd av Internet consumer alert report har kommissionen fått information om att de företag som nämndes i rapporten har utfört en rad tester på laminat för att kontrollera om mängden avgivna aromatiska aminer håller sig inom de värden som anges i den tyska rekommendationen. Resultaten av dessa tester var negativa. Belgiens officiella centrallaboratorium har vidare av de belgiska myndigheterna fått i uppdrag att kontrollera inte bara om dessa laminater uppfyller kraven i den tyska rekommendationen när det gäller mängden avgivna aromatiska aminer, utan också om kraven i direktiv 90/128/EEG uppfylls när det gäller innehållet av isocyanatinnehållet i det färdiga laminatet. Kommissionen har bett de belgiska myndigheterna att lämna en kopia på resultaten så snart resultaten föreligger.

Kommissionen överväger att föra in en bestämmelse i det ovannämnda direktivet om att primära aromatiska aminer inte bör kunna påvisas i livsmedel eller livmedelssimulatorer.

För att undvika att isocyanatinnehållet i ohärdade laminater överskrider de lagliga gränsvärdena och för att aromatiska aminer inte ska gå att påvisa måste det gå en viss tid mellan tillverkning och använding av laminaterna. På begäran av de belgiska myndigheterna har den europeiska livsmedelsindustrins förening ännu en gång informerat sina medlemmar om vikten av att denna tid respekteras, i enlighet med rekommendationerna från laminattillverkarna.

(1) EGT L 75, 21.3.1990, rättat genom EGT L 349, 13.12.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2419/00

från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: Sjösäkerhet

Det italienska transport- och sjöfartsministeriet har, i strid med vad som föreskrivs i SOLAS 74-konventionen för fartyg byggda före år 1995 och i DPR (presidentdekret) nr 432/91 och 156/73, inte bara tillåtit att radiostationer stängts, vilket har medfört allvarliga risker för radiooperatörernas privatliv och säkerhet, utan även tillåtit att radiocentraler installerats på kommandobryggan i passagerarfartyg, färjor och handelsfartyg.

På vissa passagerarfartyg, färjor och handelsfartyg har sjöfartsmyndigheten dessutom avskaffat RT GMDSS/GOC-officeren utan att ersätta honom och utan att införa en översikt över säkerhetsutrustning. Samtidigt har ansvaret för radiotjänsten överförts till däcksbefälet som skall utföra denna tjänst under sin vakt med passagerare och besättningsmedlemmar på kommandobryggan, vilket strider mot direktiven på området. Han skall dessutom göra det med endast en fem dagar lång kurs som förberedelse.

Enligt såväl internationella som nationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser är det inte tillåtet för en suverän stat att bevilja dispens eller undantag som medför sänkt sjöfartssäkerhet eller fara för personers eller varors säkerhet. Ansvariga myndigheter som är medvetna om sådana brister är skyldiga att anta ytterligare förebyggande säkerhetsbestämmelser för att undvika faror.

Kan kommissionen ange vilka skäl som finns för allt det ovanstående och vilka åtgärder den avser att vidta?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(26 september 2000)

Det bör påpekas att frågan om radiokommunikation till sjöss regleras internationellt genom 1974 års SOLAS-konvention, Internationella teleunionens (ITU) radiokommunikationsförordning och 1978 års internationella konvention om normer för utbildning certifiering och vakthållning för sjöfolk (STCW) med senare ändringar.

I enlighet med SOLAS-konventionen har de traditionella radioinstallationerna sedan den 1 februari 1999 ersatts med utrustning som uppfyller de internationella normer som fastställs i det globala nödsignals- och säkerhetssystemet till sjöss (GMDSS). Den traditionella tjänsten radiobefäl kan i enlighet med dessa nya regler övertas av ett annat däcksbefäl som har de kvalifikationer som krävs.

Det finns inga särskilda gemenskapsbestämmelser om denna aspekt av radiokommunikation till sjöss.

Parlamentsledamotens konkreta frågor är kopplade avser genomförandet av GMDSS och de enskilda staterna har som avtalsslutande part till SOLAS-konventionen fullständig behörighet över denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1647/00

från Nelly Maes (Verts/ALE) och Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Efterlevnaden av Sevesodirektivet

Med tanke på miljövårds- och säkerhetskraven på företagen är Sevesodirektivet av väsentligt intresse.

1. Begränsar Sevesodirektivet antalet riskföretag som maximalt får vara installerade i ett bestämt område? Om så är fallet: hur utformas denna begränsning av antalet riskföretag (normer, spridning mldr)? Om så inte är fallet: finns det inga som helst begränsningar för hur många riskföretag som får finnas i ett givet område?

2. Känner kommissionen till överskridandet av det maximala antalet riskföretag som får etableras inom ett bestämt område av Belgien? Om så är fallet: vilka områden och zoner i Belgien handlar det då om? Om så inte är fallet: kommer kommissionen att inleda en undersökning av eventuella överskridanden av det maximala antalet riskföretag som får etableras inom ett bestämt område av Belgien?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 juli 2000)

1. Rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(1) (det s.k. Seveso II-direktivet) innehåller inte några bestämmelser om hur många verksamheter där farliga ämnen förekommer som maximalt får vara etablerade i ett bestämt område.

I direktivet erkänns emellertid att olycksrisken ökar och att eventuella konsekvenser av en olycka blir större på grund av verksamheternas närhet till varandra samt deras förråd av farliga ämnen. Det innehåller därför en ny bestämmelse om dominoeffekter som ålägger de berörda myndigheterna att identifiera sådana verksamheter eller grupper av verksamheter och se till att dessa verksamheter samarbetar och utbyter information.

Direktivet innehåller även en ny bestämmelse om att konsekvenserna av allvarliga olyckshändelser skall beaktas i medlemsstaternas stadsplanering. Medlemsstaterna är skyldiga att uppnå direktivets mål, dvs. förebygga allvarliga olyckshändelser och begränsa dessas följder för människor och miljön. Detta skall ske genom kontroll av lokaliseringen av nya verksamheter, förändringar av befintliga verksamheter och nya anordningar kring befintliga verksamheter som t.ex. transportleder, platser som besöks av allmänheten och bostadsområden. På lång sikt skall medlemsstaterna genom stadsplanering se till att lämpliga avstånd upprätthålls mellan verksamheter där farliga ämnen förekommer och bostadsområden. Om det redan finns sådan verksamhet i närheten av bostadsområden uppmanas medlemsstaterna i Seveso II-direktivet att överväga ytterligare tekniska åtgärder inom ramen för ovannämnda kontroller så att inte riskerna för människor ökar. Denna nya bestämmelse kan anses vara ett stort steg framåt i arbetet med att förhindra allvarliga olyckshändelser.

2. Nej. Seveso II-direktivet innehåller inte några uttryckliga koncentrationsgränser för (eller maximalt antal) verksamheter där farliga ämnen förekommer inom bestämda områden.

(1) EGT L 10, 14.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1971/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till rådet

(21 juni 2000)

Ämne: Regeringskonferensen handlingar från det portugisiska ordförandeskapet

Enligt uppgifter i massmedia har det portugisiska ordförandeskapet, vid ett sammanträde den 16 maj 2000 i Bryssel för en förhandlingsgrupp inför regeringskonferensen lagt fram ett dokument som bland annat innehåller följande:

a) Förslag om att skapa ett nytt bindande juridiskt instrument inom Europeiska unionen, en lagstiftningsakt.

b) Olika beräkningar om antalet mandat i Europaparlamentet per medlemsstat.

Vilka handlingar rör det sig om och vilket är deras fullständiga innehåll? Vad utgör den typ av akt som nämns i förslaget och vilken är skillnaden mellan sådana akter och direktiv, förordningar och andra rättsakter? När det gäller förslagen om Europaparlamentets sammansättning, vilka alternativ presenteras i handlingarna som kan behandlas och diskuteras i samband med

Svar

(10 november 2000)

Den ärade parlamentsledamoten torde känna till att rådet inte deltar i arbetet med regeringskonferensen och därför inte kan kommentera det arbetet. Europaparlamentet innehar däremot två observatörsposter i den förberedande arbetsgruppen för regeringskonferensen. Dessutom är det dokument från regeringskonferensen av den 10 maj 2000 om övriga ändringar som skall göras av fördragen när det gäller gemenskapens institutioner, som den ärade parlamentsledamoten åberopar, tillgängligt på regeringskonferensens webbsida på Internet http://db.consilium.eu.int/cig/, där man även kan finna alla andra officiella dokument om konferensen).