SKRIFTLIG FRÅGA E-1715/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Spänningen mellan euron som gemensam valuta och de allt större skillnaderna mellan medlemsstaterna i fråga om reserver för pensionsutbetalningar

1. Har kommissionen tagit del av den Guide för europeiska pensionsförvaltare som offentliggjordes den 16 maj av forskningsbyrån William Mercer i London och av vilken det framgår att reserverna för pensionsutbetalningar uppgår till mellan 100 och 162 procent av bruttonationalprodukten i medlemsstaterna Nederländerna, Sverige och Danmark, mot mellan 5 och 13 procent i Tyskland, Österrike, Belgien, Portugal, Frankrike och Spanien?

2. Kan kommissionen bekräfta att olikheterna i fråga om dessa reserver under den tid som gått kraftigt ökat i de olika medlemsstaterna, varvid medlemsstater med bättre pensionsförmåner kunnat öka på sitt försprång i detta hänseende, tack vare att aktierna på olika marknader gått upp i värde under de gångna åren?

3. Kan kommissionen likaså bekräfta att Italien och Sverige höjt pensionspremierna, att Spanien och Tyskland förbereder lagstiftning och att det ser ut som Frankrike överhuvud taget inte gör någonting för att skapa reserver för pensionsutbetalningar?

4. När den gemensamma myntenheten euro den 1 januari 2002 införs i elva medlemsstater, vad kommer detta enligt kommissionens bedömning att få för konsekvenser för de i framtiden mycket olikartade pensionsförmånerna från medlemsstat till medlemsstat?

5. Förväntar sig kommissionen att det i framtiden kommer att

a) accepteras att det råder extremt stora inkomstskillnader mellan äldre?

b) ske en värdeminskning för de befintliga pensionsreservernas del till följd av en kraftig värdeminskning för euron, vilket är nödvändigt för att det skall kunna byggas upp stora pensionsreserver också i andra medlemsstater?

c) föras en fördelningspolitik som syftar till att medlemsstater som sparat mycket skall dela med sig åt sådana medlemsstater som sparat endast i ringa utsträckning eller inte alls?

d) gå så, att pensionsfonder som inrättats av myndigheterna avskaffas, tillsammans med de allmänna ålderspensionerna, och systemen med pensioner överlåts åt privata pensionsförvaltare som arbetar internationellt utan att därvid myndigheter med demokratisk insyn, fackförbund eller organisationer för äldre människor har något att säga till om?

Källa: Den nederländska dagstidningen De Volkskrant av den 17 maj 2001.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(18 september 2001)

1. Kommissionen är medveten om de stora skillnader i pensionsreserver som föreligger mellan medlemsstaterna.

2. Värdet på reserverna i de fonderingsbaserade pensionssystem som investerar i aktier påverkas naturligtvis av förändringar i aktiekurserna. Detta är dock inte den enda faktor som har påverkat värdet av pensionsreserverna de senaste åren. Reserverna i de fonderingsbaserade pensionssystemen har ökat till följd av arbetskraftens demografiska sammansättning, där den stora efterkrigsgenerationen nu börjar närma sig den lagstadgade pensionsåldern.

3. Under 1990-talet genomförde både Italien och Sverige en genomgripande reformering av sina offentliga pensionssystem och där reformeringen av avgiftsnivåerna endast utgjorde en del. Reformerna gäller även kriterierna för att bli berättigad till pension, parametrarna som påverkar pensionens nivå samt indexeringsregler. I Tyskland har man nyligen kommit överens om att genomföra en långtgående reformering av pensionssystemet, medan de reformer som gjorts i Spanien den senaste tiden har varit mer begränsade. Frankrike har inrättat en reservfond, som visserligen är begränsad i storlek, men som syftar till att täcka en del av de ökade utgifter för offentliga pensioner som blir följden av att befolkningen blir allt äldre. En grundläggande reformering av pensionssystemet har debatterats under flera år, men man har ännu inte fattat några beslut.

4. Införandet av euron kommer att påverka medlemsstaternas pensionssystem på flera sätt, och detta gäller även de system som bygger på fondering. För det första är det mycket viktigt att medlemsstaterna kan hantera effekterna på de offentliga finanserna av att befolkningen blir allt äldre, så att kraven i stabilitets- och tillväxtpakten hela tiden är uppfyllda och på så vis gör det lättare att bedriva en gemensam penningpolitik. För det andra har införandet av euron undanröjt växelkursrisken mellan de tolv medlemsstater som ingår i euroområdet och underlättar utvecklingen av en integrerad europeisk finansiell marknad. Pensionsfondernas portföljer har viktats om och kommer att behöva viktas om i framtiden för att motsvara nya förhållanden på marknaderna.

5. a) I kommissionens meddelande om trygga och stabila pensioner(1) betonades behovet av att beakta både sociala och finansiella faktorer när pensionsreformer utformas samt behovet av att hålla fast vid den viktiga principen om att pensionsinkomsterna måste vara tillräckliga för att reformerna skall vara sunda. Det framstår dock klart att det finns stora skillnader i pensionernas storlek mellan de äldre både inom och mellan olika länder. Detta är särskilt fallet när det gäller fonderade avgiftsbaserade pensioner, eftersom dessa tenderar att ha ett direkt samband med tidigare inbetalningar. Pensioner, och särskilt offentliga pensioner, utgör dock endast en del av pensionärernas totala inkomster. Hänsyn måste också tas till andra inkomstkällor så som privat sparande och andra transfereringar till de äldre.

b) Kommissionen håller inte med om att uppbyggnaden av stora pensionsreserver skulle kunna leda till en depreciering av euron och till en negativ inverkan på värdet av befintliga pensionsreserver. Åtgärder för att förbättra pensionssystemens hållbarhet, till exempel ökade inslag av fondering i lämpliga fall, skulle däremot kunna förväntas öka förtroendet för euroländernas förmåga att hantera strukturella och demografiska förändringar.

c) Medlemsstaterna är enligt EG-fördraget fortfarande ansvariga för pensionspolitiken och således för de åtgärder som skall säkerställa att det görs tillräckliga avsättningar för medborgarnas pensionsinkomster. Det finns inget utrymme för att fördela pensionsfondernas reserver mellan olika medlemsstater. EG-fördraget (artikel 103) innehåller en bestämmelse enligt vilken det är uttryckligen förbjudet för en medlemsstat att ta på sig en annan medlemsstats skulder. Det bör också beaktas att en stor andel av pensionsreserverna inte tillhör den offentliga sektorn, utan snarare tillhör tjänstepensionsprogram eller utgörs av privata pensionsbesparingar.

d) Den utmaning som det innebär att befolkningen blir allt äldre betyder inte att de offentliga pensionssystemen måste avskaffas och att det måste ske en fullständig övergång till privata pensionssystem finansierade genom fondering. Som framhålls i kommissionens

meddelande krävs det en modernisering av pensionssystemen för att säkerställa deras finansiella hållbarhet och deras förmåga att uppfylla sina sociala mål, för att förbättra äldre arbetstagares incitament att stanna kvar på arbetsmarknaden och för att hantera förändringar i samhället och ta hänsyn till enskildas preferenser. Kommissionen betonar också behovet av en bred dialog och samförstånd mellan alla inblandade.

(1) KOM(2000) 622 slutlig.