SKRIFTLIG FRÅGA E-2059/01

från Per Gahrton (Verts/ALE) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: EG-kommissionens underlåtenhet att följa artiklarna 155 och 169 i EG-fördraget

Enligt artikel 155 skall EG-kommissionen övervaka att medlemsstaterna implementerar ministerrådets direktiv i den inhemska lagstiftningen. En sådan rättsanpassning är bindande för medlemsstaterna. Enligt artikel 169 skall EG-kommissionen inleda ett rättsförfarande mot de medlemsstater som inte följer dessa direktiv.

Enligt EG-fördragets artiklar 48 och 100 är diskriminering på grund av kön och av andra EU-medborgare i arbetslivet förbjuden. ILO-principen Lika lön för lika arbete skall gälla inom hela EU. För att ge effekt åt dessa förbud, har ministerrådet utfärdat en rad direktiv.

För några år sedan riktade jag en interpellation till EG-kommissionen med anledning av ett fall av lönediskriminering som anhängiggjorts hos kommissionen. Kommissionären Padraig Flynn besvarade den inför parlamentet och lovade en skyndsam handläggning.

En närmare undersökning - inte genom kommissionen - visade att medlemsstaten Sverige sedan dess anslutning till EES-avtalet och senare dess inträde i EG icke hade implementerat direktiven i den inhemska arbetsrätten och i stället infört lönediskriminering som princip inom hela den offentliga sektorn. Dessa förhållanden är kända för kommissionen åtminstone sedan Padraig Flynn gav sitt interpellationssvar i parlamentet.

När ämnar EG-kommissionen följa de bindande rättsreglerna enligt artiklarna 155 och 169 och därigenom stävja den enligt EG-fördraget förbjudna lönediskrimineringen i Sverige? Eller har kommissionen för avsikt att - vid sidan av lagen - få denna modell införd inom hela EU?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Som svar på parlamentsledamotens frågor vill kommissionen understryka att principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete är en av de grundläggande principerna i EG-fördraget (artiklarna 141.1 och 141.2, f.d. artikel 119). Detta är en direkt tillämplig bestämmelse, vilket betyder att medborgare kan åberopa den inför nationella instanser för att undvika tillämpning av eventuell diskriminerande nationell lagstiftning.

I direktiven 75/117/EEG(1) och 96/97/EG(2) om ändring av direktiv 86/378/EEG(3) preciseras räckvidden för denna princip. I Sverige har man redan vidtagit åtgärder för att genomföra denna gemenskapslagstiftning.

I enlighet med de uppgifter som anges i artikel 211 (f.d. artikel 155) i EG-draget övervakar kommissionen noggrant genomförandet av dessa direktiv i samtliga medlemsstater och kommer inte att tveka att inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) om det framgår att en medlemsstat inte har fullgjort sina skyldigheter enligt fördraget eller direktiven ovan.

I gemenskapens ramstrategi för jämställdhet (20012005)(4) är lika lön en av de viktigaste frågorna. Enligt det program som är avsett att stödja strategin kommer åren 20012002 att ägnas särskilt åt frågor som gäller lika lön. Under denna period kommer man att försöka kartlägga de skillnader som finns och fastställa vilka åtgärder som eventuellt måste vidtas för att uppdatera den befintliga lagstiftningen.

(1) Rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män, EGT L 45, 19.2.1975.

(2) Rådets direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet, EGT L 46, 17.2.1997.

(3) Rådets direktiv 86/378/EEG av den 24 juli 1986 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet, EGT L 225, 12.8.1986.

(4) KOM(2000) 335 slutlig.