SKRIFTLIG FRÅGA E-2167/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Olycksfallsriskerna på gemenskapens fiskefartyg

Olycksfallsriskerna på gemenskapens fiskefartyg är fortfarande mycket höga. Anser inte kommissionen att den därför borde uppdatera och förbättra mekanismerna för att främja säkerheten och förebyggandet av arbetsolyckor inom gemenskapens fiskeflotta?

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller ämnar vidta för att minska olycksfallsriskerna på gemenskapens fiskefartyg?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 september 2002)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro över situationen inom fiskesektorn, som anses vara en verksamhetsgren med höga olycksfallsrisker.

Kommissionen vill betona att sedan 1989 har EU på kommissionens förslag antagit en omfattande ramlagstiftning som syftar till att främja en förbättring av arbetstagarnas hälsa och säkerhet i arbetet, särskilt när det gäller säkerheten för arbetstagare inom fiskeflottan.

Här bör framför allt nämnas rådets ramdirektiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(1), som följdes av särdirektiven 93/103/EG av den 23 november 1993 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbete ombord på fiskefartyg(2), 90/269/EEG av den 29 maj 1990 om minimikrav för hälsa och säkerhet vid manuell hantering av laster där det finns risk för att arbetstagare drabbas av skador, särskilt i ryggen(3), 89/655/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av arbetsutrustning i arbetet(4), ändrat genom rådets direktiv nr 95/63/EG av den 5 december 1995(5), 89/656/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av personlig skyddsutrustning(10) på arbetsplatsen, samt 92/29/EEG av den 31 mars 1992 om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg(6).

Det är dock medlemsstaterna som ansvarar för en lämplig kontroll och övervakning av att de nationella bestämmelser där dessa direktiv införlivas tillämpas, så att den förebyggande strategi som föreskrivs på ett effektivt sätt bidrar till att minska olyckor i arbetet och arbetssjukdomar i denna sektor.

När det gäller förbättringen av förebyggandet av olyckor i arbetet och förstärkningen av den politiken, vill kommissionen göra parlamentsledamoten uppmärksam på den nya arbetsmiljöstrategi för gemenskapen 20022006 som kommissionen nyligen antog genom sitt meddelande av den 11 mars 2002(7). Denna nya strategi, som innebär en helhetssyn på välbefinnandet i arbetet, bygger på en förstärkning av den riskförebyggande kulturen, på en kombination av olika politiska instrument lagstiftning, social dialog, förbättringsåtgärder och kartläggning av god praxis, företagens sociala ansvar, ekonomiska incitament och på upprättandet av partnerskap mellan alla arbetsmiljöaktörer.

När det särskilt gäller fiskesektorn planerar kommissionen, utöver denna nya strategi, att uppmana arbetsmarknadens parter att identifiera åtgärder som skulle förbättra levnadsvillkoren och arbetsmiljön inom fiskesektorn, att förstärka kvinnornas roll där och att bidra till att förbättra sysselsättningen, särskilt för ungdomar, i de regioner som är beroende av denna sektor.

Alla de åtgärder som beskrivits syftar till att stärka kommissionens politik för att uppdatera och förbättra arbetsmiljöåtgärder, särskilt för arbetstagare inom gemenskapens fiskeflotta. Allt detta borde i stor utsträckning bidra till en minskning av antalet arbetsolyckor inom denna sektor.

Slutligen, med tanke på att fisket utgör en av de farligaste yrkesverksamheterna, med en olycksfallsfrekvens på 243 % i förhållande till det europeiska genomsnittet(8), enligt avsnittet om arbetsmiljö i gemenskapens arbetskraftsundersökning 1999(9), utvecklar Europeiska arbetsmiljöbyrån för närvarande ett informationssystem för att förbättra arbetsmiljön inom sektorn och för att tillhandahålla information om god praxis.

(1) EGT L 183, 29.6.1989.

(2) EGT L 307, 13.12.1993.

(3) EGT L 156, 21.6.1990.

(4) EGT L 393, 30.12.1989.

(5) EGT L 335, 30.12.1995.

(6) EGT L 113, 30.4.1992.

(7) KOM(2002) 118 slutlig.

(8) Se Statistics in focus Theme 3: Population and social conditions, nr 16/2002, s. 6.

(9) Gemenskapens arbetskraftsundersökning, som utförs av Eurostat i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1571/98 av den 20 juli 1998, EGT C 205, 22.7.1998.

(10) EGT L 393, 30.12.1989.