SKRIFTLIG FRÅGA E-1784/01

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Domen mot professor Saad Eddin Ibrahim

Den 21 maj 2001 dömdes professor Saad Eddin Ibrahim till sju års fängelse av en egyptisk domstol för statens säkerhet, med motiveringen att hans arbete för en övervakning av parlamentsvalen var kränkande för staten. Professor Ibrahim arresterades i juli i fjol i samband med att det av honom ledda Ibn Khaldoun-centret organiserade kurser i rösträttskunskap och i övervakning av parlamentsvalen som skulle hållas efterföljande höst.

Åklagaren motsatte sig att Ibn Khaldoun-centret använde ett bidrag på 250 000 US dollar från kommissionen för att göra en dokumentärfilm om valfusk vid de föregående parlamentsvalen och för att bygga röstningsbås för att, som ett led i rösträttsutbildningen, öva i röstningsförfarandet. Dom fälldes även mot 27 av professor Saad Eddin Ibrahims medarbetare vid Ibn Khaldoun-centret vilket fått till följd att en av arabvärldens mest ansedda institutioner för statskunskap tvingats stänga.

Är kommissionen medveten om fängelsedomen mot professor Saad Eddin Ibrahim? Vad anser kommissionen om att människor dömts i ett tredje land för verksamhet som kommissionen själv har finansierat? Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta till professor Ibrahims och hans kollegors försvar, med tanke på att de råkat i fara på grund av verksamhet som uppmuntrats och finansierats av kommissionen?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 augusti 2001)

Ordförandeskapet och kommissionen har noga följt utvecklingen beträffande de anklagelser som riktats mot Saad Ibrahim och hans medarbetare. När han och vissa av hans kolleger till att börja med anhölls och kvarhölls utan motivering gav unionen genom lämpliga kanaler uttryck för sin oro över kvarhållandet och över den mycket laddade och spekulativa presskampanjen, som hotade att äventyra alla utsikter till en rättvis rättegång.

När Saad Ibrahim och hans kolleger släpptes och därpå anklagades bl.a. för att ha använt gemenskapsmedel som anslagits till ett av Saad Ibrahim lett projekt rörande utbildning för demokrati på ett felaktigt sätt, gjorde gemenskapen ett offentligt uttalande med den innebörden att det berörda projektet hade genomgått kontroll och revision enligt gängse förfaranden, och det hade i samband med dessa inte givits någon anledning till betänkligheter. Kommissionens delegation i Kairo klargjorde dessutom att det var helt i sin ordning att använda gemenskapsmedel för sådana projekt och att sådan användning av medel var förenlig med ramavtalet mellan gemenskapen och Egypten rörande genomförandet av det finansiella och tekniska samarbetet.

Unionen visade sig i samband med rättegången angelägen om att försvaret skulle ges adekvat tillgång till skriftlig bevisning och att rättegången skulle genomföras med iakttagande av rättssäkerheten i processrättsligt hänseende. Observatörer från unionen närvarade under hela rättegången och reagerade, i likhet med många andra, mot omständigheterna kring, tidpunkten för och den stränga nivån på de domar som utdömdes mot de anklagade, särskilt den mot Dr Ibrahim. Kommissionen gjorde den 23 maj 2001 ett skarpt uttalande, och ordförandeskapet utfärdade den 25 maj 2001 en förklaring om att unionen var djupt oroad av de hårda domar som fällts i den egyptiska högsta domstolen för statssäkerhet (denna text sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat).

Domstolen var skyldig att inom 30 dagar efter det att en dom avkunnats ange skälen för domen, vilket nyligen har gjorts. Kommission håller för närvarande på att undersöker dessa. De dömda har begränsade möjligheter till överklagande av förfarandemässiga skäl och överväger förvärvarande sina ståndspunkter. Den vidare utvecklingen i detta ärende kommer naturligtvis att följas noga, i hopp och förväntningar om att situationen skall lösas i enlighet med det egyptiska rättssystemets bästa traditioner.