ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1357/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Skiljedom från Europeiska unionen i tvisten om ursprungsbenämningarna Jerez och Montilla

Marknadsföringsstrategierna för viner av märkena Jerez och Montilla har i Förenade kungariket orsakat en tvist mellan de båda spanska ursprungsbenämningarna som förmodligen kommer att lösas vid domstol.

Med avseende på sådana fall undrar gemenskapens jordbrukare om sådana meningsskiljaktigheter kan lösas genom skiljedom som skulle kunna begäras för att lösa liknande tvister genom konkreta förfaranden som kan genomföras inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

Kan kommissionen uppge om den gemensamma jordbrukspolitiken har eller skulle kunna ha skiljeförfaranden som kan bidra till att lösa meningsskiljaktigheter mellan jordbrukare inom gemenskapen, från samma eller olika medlemsstater, och därigenom göra det möjligt att undvika att föra tvisterna till domstol?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 juni 2000)

Kommissionen har inte tillgång till aktuell information i det ärende som tas upp av parlamentsledamoten och som rör tvisten mellan ursprungsbenämningarna Montilla-Moriles och Jerez-Xeres-Sherry, vilken orsakats av dessas marknadsföringsstrategier i Förenade kungariket.

I avsaknad av närmare upplysningar, som skulle göra det möjligt för kommissionen att genomföra en fördjupad analys av det problem som lyfts fram av parlamentsledamoten, tvingas kommissionen således beklaga att den för närvarande inte kan svara på frågan om huruvida det finns något skiljeförfarande för reglering av en konflikt av detta slag. Kommissionen får sålunda be parlamentsledamoten ha vänligheten att närmare precisera de omständigheter som han tar upp i sin fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2790/00 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen. Jämförbara läkemedelstillstånd i EU:s medlemsstater.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 089 E , 20/03/2001 s. 0223 - 0223



SKRIFTLIG FRÅGA E-2790/00 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen (1 september 2000) Ämne: Jämförbara läkemedelstillstånd i EU:s medlemsstater I Förenade kungariket beviljar landets läkemedelstillsynsmyndighet Medicines Control Agency tillstånd för ett nytt läkemedel efter att ha bedömt att det är säkert att använda. Denna myndighet behandlar emellertid överhuvudtaget inte det pris tillverkaren tar ut för läkemedlet. Har de övriga medlemsstaterna liknande system för att bevilja tillstånd för läkemedel, eller prövar de också, förutom att bevilja tillstånd, vilket högsta pris tillverkaren får sätta för läkemedlet? Om detta är fallet, kan det möjligen vara den huvudsakliga förklaringen till att priserna för nyligen godkända läkemedel varierar stort mellan Förenade kungariket och andra medlemsstater? Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (10 oktober 2000) En grundval för den europeiska läkemedelslagstiftningen är att åtskillnad görs mellan de offentliga myndigheternas bedömning av ett visst läkemedels säkerhet, kvalitet och effekt å ena sidan och de betingelser som styr förhandlingar om priser och ersättningsvillkor inom sjukförsäkringssystemen å andra sidan. Därför tillämpas denna åtskillnad inom hela gemenskapen. Förhandlingarna med läkemedelsföretagen om försäljningsvillkor inklusive prisförhandlingar i de medlemsstater som använder sig av sådana ligger under medlemsstaternas behörighet. Under dessa förhandlingar om pris och ersättningsvillkor måste hänsyn tas till de principer som styr den gemensamma marknaden och i synnerhet till rådets direktiv 89/105/EEG av den 21 december 1988 om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen(1), där regler av procedurmässigt slag fastställs, såsom krav på öppenhet och på att de kriterier som ligger till grund för ett beslut skall vara objektiva, tidsfrister för myndigheternas svar på ett företags ansökan när det gäller pris eller ersättning och företagens rätt att begära prövning av ett beslut om prissättning eller ersättning. (1) EGT L 40, 11.2.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2320/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: 2001 års budget

I det preliminära budgetförslaget för 2001 föreslår kommissionen att man skall finna utvägar för att finansiera en ökning med 48 procent för utgifterna i Västra Balkan (38 procent 20002006) inklusive 2,3 miljarder euro för Serbien.

Hur kan kommissionen rättfärdiga en sådan ökning och samtidigt föreslå att medlen i budgetposterna för de fattigaste länderna skärs ned? Kan så mycket pengar användas på ett effektivt sätt?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(24 juli 2000)

Den ökning med 48 procent av utgifterna i Balkan som föreslagits av kommissionen i det preliminära budgetförslaget för 2001, kan till största delen hänföras till Kosovo. Kommissionen och Världsbanken uppskattade behoven av återuppbyggnad i Kosovo till 2 300 miljoner euro. Den allmänna meningen är att stabiliseringen i regionen till en stor del kommer att vara beroende av en snabb återuppbyggnad av Kosovo. Förenta nationernas delegation i Kosovo (UNMIK) uppmanade biståndsgivarna att koncentrera sina åtgärder till de första tre åren efter konfliktens slut. På grundval av detta beslutade kommissionen att 350 miljoner euro skulle betalas ut under 2001. Om denna särskilda tilldelning till Kosovo inte inkluderas i det övergripande förslaget till finansiering i Balkanområdet, är den ökning år 2000, som förslagits av kommissionen för de fem länderna i Balkanområdet, bara 1,03 procent. Kommissionen vill betona att 90 procent av tilldelningen till Kosovo hade anslagits vid slutet av juni, och då var 54 procent redan kontrakterade. Kommissionen noterar att parlamentets särskilda delegation som besökte Kosovo under perioden 31 maj till 3 juni, bekräftade att Kosovo uppvisar en faktisk absorptionskapacitet i förhållande till budgeten för 2000 och det preliminära budgetförslaget för 2001. Av den totala tilldelningen till länderna i västra Balkanområdet (527 miljoner euro) genom budgeten för 2000, förväntar sig kommissionen att 87 procent kommer att ha anslagits senast i september, med nästan 60 procent kontrakterat. Dessa länders absorptionskapacitet är inte jämförbar med den som är aktuell när det rör mindre utvecklade länder. Kommissionen har inte för avsikt att minska tilldelningarna till de fattigaste länderna, utan att hitta en bättre balans mellan länder under perioden inom samma övergripande tilldelning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1940/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Budgetposter för kultur

Kan kommissionen ange hur organisationen Vårt Europa är organiserad samt organisationens mål, med tanke på att organisationen får bidrag från budgetpost A-3020?

Varför har gemenskapen valt att ge bidrag till just denna organisation?

Svar från Romano Prodi på kommissionensvägnar

(18 juli 2000)

Organisationen Vårt Europa grundades 1996 som ideell förening, registrerad enligt den franska lagen av år 1901 under namnet Groupement d'Etudes et de Recherches: Notre Europe. Enligt dess registrerade organisationsstadgar är syftet följande: Studier, forskning och utbildning om Europa, dess förflutna, dess civilisationer, dess enhetssträvanden och dess framtidsutsikter. Organisationen skall verka i andan av en allt tätare union av federal typ i Europa, med ett gemensamt försvar och en gemensam valuta, en union som vilar på EU:s regelverk och följer en gemensam politik som syftar till full sysselsättning, konkurrenskraft och solidaritet. I detta syfte anordnar organisationen kurser och konferenser, genomför undersökningar och rådslag, utger skrifter, bedriver informationskampanjer, utdelar stipendier, priser och belöningar och utför annan verksamhet av europeiskt intresse. (Ej officiell översättning, ö.a.)

I enighet med både rådet och parlamentet, som ansåg att organisationen med sin verksamhet skulle kunna bli en nyttig idégivare i den europeiska integrationsprocessen, fick den 1997 sin egen post i budgetens kapitel A-30.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1939/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Budgetpost A-3021

Från budgetpost A-3021 ges bidrag på 1 800 000 euro till organisationer som främjar Europatanken. Kan kommissionen ange vilka organisationer som får del av dessa anslag och vilka projekt som organisationerna deltar i?

Vem ansvarar för dessa organisationer och vilka system har inrättats för att kontrollera hur gemenskapsmedlen används?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(18 juli 2000)

De bidrag som ges från budgetpost A-3021 offentliggörs varje år i Report on Beneficiaries of Part A Commission Grants (Rapport om mottagare av bidrag från kommissionen, finansierade genom del A i budgeten), som kommissionen sänder till parlamentet och som också läggs ut på kommissionens server Europa under adressen

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgc/info_subv/beneficiaries_en.htm.

Fjorton av de organisationer som fick bidrag 1999 valdes faktiskt inte av kommissionen utan blev utpekade i parlamentets anmärkningar till budgeten. 85 % av hela anslaget till denna budgetpost gick till dem.

Organisationer som får bidrag från budgetpost A-3021 måste redovisa hur de har använt pengarna i en verksamhetsrapport och en ekonomisk rapport, liksom alla organisationer som får bidrag från kommissionen. Rapporten måste godkännas av kommissionen innan slutbeloppet betalas ut. Kommissionen kan också göra inspektioner på plats, och revisionsrätten granskar räkenskaperna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1894/00

från Jan Wiersma (PSE) till kommissionen

(6 juni 2000)

Ämne: Skogsbränder i kontaminerade områden i Vitryssland och Ukraina

1. Stämmer rapporterna om att det i Vitryssland och Ukraina brutit ut skogsbränder i områden som är kontaminerade till följd av Tjernobylkatastrofen?

2. Medför dessa bränder ökade folkhälsorisker i och utanför dessa länder?

3. Leder dessa bränder eller har dessa bränder lett till åtgärder från Europeiska unionens sida?

4. På vilket sätt hjälper EU till med att bekämpa kontaminationsrisker i Vitryssland och Ukraina?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(3 juli 2000)

Flera skogs- och torvbränder utbröt i Vitryssland och Ukraina i mitten av maj 2000. Kommissionen har inga uppgifter som tyder på att dessa bränder skulle ha utbrutit till följd av Tjernobylkatastrofen.

Några av de berörda skogarna är emellertid förorenade och bränderna kan således vara en bidragande orsak till att radioaktiviteten sprids. Kommissionen har tagit upp detta problem i flera forskningsprojekt inom ramen för ett internationellt samarbetsprogram om de miljö- och hälsomässiga konsekvenserna av Tjernobylkatastrofen. Undersökningarna visade att endast en bråkdel av den sammanlagda förekomsten av radionuklider i förorenade skogar åter kan spridas i luften efter en brand. Den senaste tidens bränder tycks bekräfta denna slutsats, eftersom endast mindre ökningar av strålningsnivån har registrerats.

Vad gäller eventuella ytterligare åtgärder för att komma till rätta med detta kommer kommissionen att fortsätta hålla läget under uppsikt. Det förtjänar att påpekas att kommissionen har ett konkret biståndsprogram på detta område, inom vilket konsekvenserna av olyckan vid kärnkraftsreaktorn i Tjernobyl fortsätter att åtgärdas. Detta sker bl.a. i form av hjälp med att bygga ett lämpligt skyddshölje för reaktorn, förbättra hanteringen av radioaktivt avfall och att åtgärda miljöaspekterna. Ett av kommissionen finansierat pilotprojekt för installation av strålningsövervakningssystem för luft och flodvatten inleddes i Ukraina och Vitryssland under 1995. Dessa system är numera i drift.

Dessutom har medicinskt och humanitärt bistånd tillhandahållits invånarna i de områden som drabbats värst av katastrofen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1854/00

från Baroness Sarah Ludford (ELDR) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Internationella brottmålsdomstolen

Vilken gemensam ståndpunkt intar medlemsstaterna inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken när det gäller Förenta staternas förslag om att ändra Romstadgan om upprättande av den internationella brottmålsdomstolen för att, exempelvis, förhindra att medborgare i Förenta staterna skall kunna ställas inför domstolen, undanta enskilda personer som agerar inom ramen för en stats övergripande direktiv, ge domstolen möjlighet att ingå överenskommelser med enskilda stater och möjliggöra framförhandlandet av ett tilläggsdokument som skulle innebära en radikal ändring av Romstadgan?

Anser inte också medlemsstaterna och kommissionen, som agerar gemensamt inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, att det är nödvändigt att försöka övertyga Förenta staterna om att det ligger i dess intresse att stödja och underteckna den befintliga stadgan och motsätta sig varje försök att underminera stadgans integritet, som redan undertecknats av 96 länder och ratificerats av åtta?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 juli 2000)

Kommissionen håller med om att det skulle vara mycket värdefullt om Förenta staterna kunde delta som fullvärdig medlem i den internationella brottmålsdomstolen. Gemenskapen har noggrant analyserat Förenta staternas förslag angående domstolens arbetsordning och kommit fram till att förslaget i dess nuvarande form skulle leda till en oacceptabel ändring av författningens huvudstadgar rörande domstolens rättspraxis.

Gemenskapen har vid upprepade tillfällen tagit upp detta i den dialog som förs mellan gemenskapen och Förenta staterna om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Kommissionsledamoten med ansvar för utrikesförbindelser diskuterade detta med Förenta staternas utrikesminister, Madeleine Albright, vid toppmötet mellan gemenskapen och Förenta staterna den 31 maj 2000. Han påpekade att gemenskapen är beredd att granska andra amerikanska förslag angående den internationella brottmålsdomstolen, men att varje sådant förslag endast kan övervägas med full respekt för domstolsförfattningens integritet. Ordförandeskapet har även nyligen informerat amerikanska ämbetsmän om denna ståndpunkt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1844/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: EU-sanktioner och Österrike (IV)

Enligt åtskilliga erkända juridiska experters uppfattning saknas varje form av rättslig grund för förklaringen. Dessutom handlar det i fråga om sanktionerna inte uteslutande om bilaterala angelägenheter, såsom de föga övertygande argumenten ofta lyder. Sanktionerna får effekter på medlemsstaternas förhållande till varandra och på deras gemensamma arbete och därmed på gemenskapen som sådan.

Företrädare på högsta nivå för EU:s fjorton medlemsstater och befattningshavare på högsta nivå i Österrike ansåg uppenbarligen vid den tidpunkten att det ännu var möjligt att förhindra FPÖ:s regeringsmedverkan genom ett snabbt agerande. Förklaringen har dock förfelat sitt ursprungliga syfte och dessutom allvarligt skadat Europeiska unionens anseende.

När kommer rådet äntligen att förmå sig självt att överge denna kontraproduktiva strategi, som strider mot gemenskapens ideal, ogiltigförklara förklaringen och inleda en konstruktiv dialog med Österrike, en partner som alltid är tillförlitlig och förtjänar förtroende, så att förbindelserna kan normaliseras igen?

Svar

(23 oktober 2000)

Rådet har inte uttalat sig om detta och kan följaktligen inte besvara den ärade parlamentsledamotens fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2706/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Uppgifter om konsumentpriser

Kan kommissionen ange vilka medlemsstater det är som samlar in uppgifter om konsumentpriser på regional basis, och därmed möjliggör en jämförelse av inkomsterna i de olika regionerna?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

Tyskland: Regionala priser samlas in, men inte på ett sådant sätt att regionala inkomstjämförelser blir möjliga. Konsumentprisindex offentliggörs dock för f.d. Östtyskland och f.d. Växttyskland.

Spanien: Regionala konsumentprisindex på NUTS-3-nivå (NUTS: nomenklatur för statistiska territoriella enheter) offentliggörs.

Italien: Den italienska statistikbyrån, Istat, offentliggör konsumentprisindex för större städer i 20 regioner. Dessutom offentliggör omkring 80 kommuner egna konsumentprisindex.

Österrike: Konsumentprisindex på NUTS-2-nivå offentliggörs inte, men lämnas på begäran (mot avgift).

Portugal: Regionala konsumentprisindex offentliggörs på NUTS-2-nivå.

Finland: Regionala konsumentprisindex offentliggörs på NUTS-2-nivå.

Belgien, Danmark, Grekland, Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Sverige och Förenade kungariket offentliggör inte regionala konsumentprisindex.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2285/00

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Godkännande av en tysk medborgare som jaktvårdare i Frankrike

En disputerad jaktarrendator från trakterna kring Erstein har vid underprefekturen i Séléstat ansökt om att få anställa en tysk medborgare som jaktvårdare (Garde de Chasse). Efter nästan sju månader kom denna underprefektur med beskedet att ansökan avslagits. Som motivering angavs att den ort där den föreslagne jaktvårdaren är bosatt, som ligger i Tyskland, är oförenlig med den avsedda uppgiften. Denna bosättningsort ligger emellertid endast tjugo bilminuter från den avsedda arbetsorten.

Vederbörande uppfyller alla förutsättningar för den föreslagna arbetsuppgiften.

Delar kommissionen uppfattningen att den aktuella vägran att utfärda tillstånd är oförenlig med EU-fördragets bestämmelser om fri rörlighet för personer?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

På grundval av de upplysningar som frågeställaren lämnar kan kommissionen inte uttala sig definitivt om huruvida beslutet av underprefekturen i Sélestat om jaktvårdarens bostadsort är förenligt med gemenskapsrättens principer.

Frågeställaren uppmanas därför att överlämna handlingarna i ärendet till kommissionen, så att den kan granska dem.

Mer allmänt kan sägas att om de nationella myndigheterna i en medlemsstat kräver att någon skall vara bosatt inom dess territorium, utgör detta krav ett hinder både för etableringsfriheten (se dom i målet kommissionen mot Spanien av den 29 oktober 1998, mål C-114/97) och för arbetstagarnas fria rörlighet (se dom av den 7 maj 1998, Clean Air Autoservice, mål C-350/96).

Ett sådant krav kan dock vara godtagbart om det motiveras av ett faktiskt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse, t.ex. den allmänna ordningen eller statens säkerhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2471/00

från Antonio Tajani (PPE-DE), Mario Mantovani (PPE-DE), Raffaele Lombardo (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Guido Viceconte (PPE-DE) och Francesco Fiori (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2000)

Ämne: Brist på lämpliga strukturer för funktionshindrade på Feyernoord-stadion i Rotterdam

I samband med finalen i Euro 2000 på Feyenoord-stadion i Rotterdam tilldrog sig följande händelser:

- En del funktionshindrade kunde inte komma in på stadion i rullstol och måste, efter att ha kroppsvisiterats, bäras till de platser som de blivit tilldelade och lämna rullstolarna någon annanstans.

- En del journalister som fotograferade händelserna stoppades genast av vakterna, fördes till säkerhetsrum och släpptes inte förrän sent på kvällen efter häftiga diskussioner som utmynnade i tumult journalisterna och vakterna emellan.

Vilken ställning har kommissionen för avsikt att inta i fråga om det inträffade?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2471/00, E-2526/00 och E-2554/00 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(5 oktober 2000)

Kommissionen beklagar starkt de händelser som inträffade vid fotbollsfinalen i Euro 2000 i Rotterdam.

Gemenskapens mål är att främja full delaktighet för funktionshindrade i ekonomi, samhälle och kulturliv, och kommissionen har i enlighet med artikel 13 i fördraget lagt fram förslag om en rad åtgärder som syftar till att bekämpa diskriminering av funktionshindrade(1).

Det är dock fortfarande medlemsstaterna som ansvarar för frågor som rör funktionshindrades tillgång till byggnader och platser som är offentliga eller öppna för allmänheten.

I linje med meddelandet av den 12 maj 2000 För ett Europa fritt från hinder för människor med funktionsnedsättning(2) föreslår kommissionen också en rad initiativ som syftar till att öka tillgängligheten för funktionshindrade när det gäller kollektiva färdmedel och byggd miljö.

(1) KOM(1999) 564 slutlig.

(2) KOM(2000) 284 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1665/00

från Mario Mauro (PPE-DE) till kommissionen

(18 maj 2000)

Ämne: Åsidosättande av barns rättigheter

Premiärministerns kansli Avdelningen för sociala ärenden Kommittén för minderåriga har den 3 maj 2000 beslutat utvisa Izabayo Fidencie till Schweiz. I. Fidencie är en ruandisk flicka som påträffats inom italienskt territorium utan identitetshandlingar hos Nshimiyimana Juvenal. Denne påstår sig vara flickans far, trots att det förekommer handlingar som otvetydigt bevisar att han är i ond tro.

Att den antagna förvaltningsåtgärden är ytlig, visas av att Regione Lazio väckt talan vid Tribunale Regionale amministrativo (regionala förvaltningsdomstolen) mot det beslut som antagits av premiärministerns kansli avdelningen för sociala ärenden kommittén för minderåriga i en dramatisk situation och utan en fördjupad prövning av förefintlig bevisning som ingivits av den ruandiska regeringen och som bevisar att Nshimiyimana Juvenals påstående är falska.

Europeiska unionen har alltid förklarat sig agera för att de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna skall respekteras och uttryckligen bekräftat sitt åtagande i fråga om de grundläggande sociala rättigheterna och likaså konventionen för skydd av de grundläggande fri- och rättigheterna.

I artikel 3 i FN:s barnkonvention anges att barnens intressen skall ges företräde vid samtliga åtgärder som berör barn, även om dessa står under skydd av offentliga eller privata institutioner, domstolar eller dömande myndigheter. Dessutom anges att det är barnet som har rätt att ha en familj, inte att den enskilde har rätt att ha ett barn.

1. Vilka åtgärder avser Europeiska unionens kommission att vidta för att Italien faktiskt skall fastställa fader- och moderskap för flickan Izabayo Fidencie och anförtro henne åt hennes lagliga eller naturliga föräldrar?

2. Vilka åtgärder avser Europeiska unionens kommission att vidta för att Italien, med hänsyn till de nya handlingar som företetts och i väntan på den regionala förvaltningsdomstolens i Latium avgörande, skall uppskjuta Izabayo Fidencies utvisning till Schweiz?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(30 juni 2000)

Varken konventionen om de grundläggande fri- och rättigheterna eller FN:s barnkonvention ingår i gemenskapsrätten.

Kommissionen är alltså inte behörig i frågan och kan därför inte heller ingripa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1240/00

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(14 april 2000)

Ämne: Skarven Phalacrocorax carbo i direktiv 79/409

I rådets direktiv 79/409/EEG(1) om bevarande av vilda fåglar tas även arten Phalacrocorax carbo sinensis upp bland de fåglar vars häckningsplatser är skyddade enligt bilaga I. I juli 1997 antogs kommissionens direktiv 97/49/EEG(2) med en ändring av direktiv 79/409/EEG, och skarven Phalacrocorax carbo sinensis raderades från listan.

Tänker kommissionen även radera skarven Phalacrocorax från bilaga I i direktiv 79/409/EEG?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

(2) EGT L 223, 13.8.1997, s. 9.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 juni 2000)

Skarvens underart Phalacrocorax carbo carbo är inte, och har aldrig varit, nämnd i bilaga I till rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar. Parlamentledamotens fråga är därför inte relevant.