SKRIFTLIG FRÅGA E-3170/01

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(19 november 2001)

Ämne: Reglering av tjänster i allmänhetens intresse inom EU

I och med den tekniska utvecklingen och de skilda behov som uppstått på grund av en förändrad livsstil, är det nödvändigt att finna en norm för hur tjänster i allmänhetens intresse för århundradet skall utformas för 2000talet.

Reglerna för utformningen av tjänsterna i allmänhetens intresse skiljer sig kraftigt åt mellan unionens länder.

Med tanke på att det rör sig om ett område med fler än 250 miljoner invånare, som har en gemensam valuta och marknad, kan reglerna för den ovan nämnda sektorn inte fortsätta att uppvisa sådana stora skillnader.

1. Tycker inte kommissionen att det snarast borde utformas enhetliga regler för dessa tjänster (el, telefoni, vatten, gas) innan kandidatländerna ansluter sig till EU?

2. Är inte kommissionen av den uppfattningen att det är nödvändigt att även fortsättningsvis skilja på de som äger infrastrukturen och näten respektive de som förvaltar tjänsterna, för att på så sätt kunna garantera konsumenterna effektiv och säker service?

3. Har kommissionen lagt fram, eller har den för avsikt att lägga fram, förlag till bestämmelser beträffande detta?

4. Kan kommissionen vidta åtgärder för att inrätta ny infrastruktur och nya (vatten-, gas- och elledningar samt telefonkablar) samt för att anpassa sig till den tekniska utvecklingen och se till att de befintliga näten blir säkrare? Sådana åtgärder skulle behövas till exempel avseende vattenledningarna i södra Italien, som befinner sig i ett skick långt under genomsnittet för EU.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 januari 2002)

1. Kommissionen förklarar i sitt meddelande om tjänster i allmänhetens intresse i Europa från den 20 september 2000(1) att enligt gemenskapslagstiftningen får medlemsstaterna avgöra vad de uppfattar som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, baserat på aktiviteternas särdrag. Medlemsstaternas frihet att avgöra om en särskild ekonomisk aktivitet är en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse får olika resultat beroende på varje medlemsstats politiska överväganden. I artikel 86.2 i EG-fördraget erkänns och skyddas sådana skillnader och det utrymme medlemsstaterna därigenom får att utforma sin politik om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Icke desto mindre är reglerna i EG-fördraget, speciellt konkurrensreglerna och reglerna för den inre marknaden, i princip tillämpliga på dessa tjänster. Enligt proportionalitetsprincipen i artikel 86.2 kan tillämpningen av dessa regler enbart begränsas till den omfattning som är nödvändig för att garantera att tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i fråga ska kunna fullgöras.

Kommissionen följer även proportionalitetsprincipen då den antar eller föreslår sekundärrättslagstiftning för liberalisering av marknader där tjänster av allmänt ekonomiskt intresse kan utföras, t.ex el-, gas-

och telekom-, post- och transportsektorerna. På flera av dessa områden harmoniserar inte gemenskapens sekundärrätt begreppet tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och ger i princip medlemstaterna frihet att definiera dessa tjänster, samtidigt som den ger exempel på vad som kan anses vara tjänster av denna typ. Inom postsektorn är situationen annorlunda eftersom det i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna(2) fastställs att medlemsstaterna ska garantera en omfattande posttjänst med specificerade kvalitetsstandarder. Inom telekomsektorn harmoniseras dessutom i en betydelsefull utsträckning nationella bestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i den gemenskapslagstiftning som parlamentet och rådet antagit. Direktivet om samhällsomfattande tjänster, vilket nu är i slutfasen av ett antagande, kommer att befästa och vidare specificera den samhällsomfattande tjänst som måste garanteras av medlemsstaterna inom gemenskapen till acceptabla priser(3). Inom vattensektorn finns redan en viss harmonisering vad avser skyddet av folkhälsan och miljön.

Reaktionen från medlemsstaterna och gemenskapens institutioner på kommissionens meddelande av den 20 september 2000 har påvisat att det ovannämnda systemet inom EG-fördraget är en framgångsrik kombination av a) att det står medlemsstaterna fritt att avgöra vad sektorerna där tjänster av allmänt ekonomiskt intresse utförs ska omfatta och innehålla, b) att man harmoniserat de områden där det finns konsensus i parlamentet och bland medlemsstaterna i rådet att genomföra det, och c) att garantera gemenskapens mål att skapa öppna och konkurrensutsatta marknader.

Kommissionen har för närvarande inga skäl att tro att det nuvarande systemet inom gemenskapslagstiftningen med avseende på tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte skulle fungera framgångsrikt även efter kandidatländernas anslutning.

2. Kommissionen anser att en uppdelning mellan ägandet av infrastruktur och tillhandahållandet av tjänsten ofta är att föredra, men att det inte finns något entydigt svar på frågan som skulle vara tillämpligt över hela linjen för alla ekonomins sektorer och alla nätverksamheter. Frågan bör istället undersökas separat för varje sektor och inkludera en bedömning av dess utveckling och om specifika problem uppstår vid tillhandahållandet av effektiva och säkra tjänster för konsumenterna.

3. Vad avser energiförsörjning har kommissionen nyligen föreslagit ett direktiv(4) i syfte att påskynda liberaliseringen, där det görs en rättslig uppdelning mellan nättjänster och försäljning av el och naturgas.

Inom post-, telekom- och dricksvattenområdena har kommissionen för närvarande inte förberett några lagstiftningsinitiativ för att dela upp ägandet av infrastrukturen och tillhandahållandet av tjänsten.

4. Gemenskapens strukturfonder har tillhandahållit och fortsätter att tillhandahålla ekonomiskt stöd till moderniseringen av infrastruktur i mindre utvecklade områden inom gemenskapen. Dessutom finns lån från Europeiska investeringsbanken tillgängliga.

Med avseende specifikt på vattenledningar i södra Italien måste det understrykas att en ledning som inte är ordentligt underhållen vilket leder till en otillfredsställande vattenkvalitet, innebär en kränkning av dricksvattendirektivet, dvs. rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten(5), ändrat genom rådets direktiv 98/83/EG av den 3 november 1998(6). I fall av läckande vattenledningar, vilket leder till förluster och slöseri med vatten, kan de italienska myndigheterna få ekonomiskt stöd till återuppbyggande åtgärder från gemenskapens strukturfonder och regionala utvecklingsprogram.

(1) EGT C 17, 19.1.2001.

(2) EGT L 15, 21.1.1998.

(3) Medlemsstater kommer fortsättningsvis att ha behörighet att avgöra vad som är acceptabla priser inom sitt territorium, med beräkning av nationella förhållanden. Dessutom bibehåller de rätten att garantera att ytterligare tjänster förutom de samhällsomfattande tjänsterna definierade på gemenskapsnivå finns tillgängliga.

(4) EGT C 240 E, 28.8.2001.

(5) EGT L 229, 30.8.1980.

(6) EGT L 330, 5.12.1998.