ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3779/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Bistånd till svinsektorn

Den priskris som för närvarande råder inom svinsektorn i Europeiska unionen avslöjar en del grundläggande problem av strukturell karaktär, som snarare förr än senare bör behandlas i sin helhet.

Den nuvarande krisen påverkar speciellt små uppfödare av familjeföretagstyp, som i många fall ser sig tvingade till en tillfällig eller ibland definitiv nedläggning av verksamheten.

Med tanke på att svinsektorn i Europeiska unionen förutsätter en större omsättning än 20 miljarder ecu och att den genererar ett betydande antal sysselsättningstillfällen kan följande fråga ställas:

Har kommissionen beaktat möjligheten av att vidta åtgärder av strukturell karaktär för att undvika att man i framtiden åter får en överproduktion, som pressar ner priserna och tvingar producenterna att sälja under självkostnadspris? Har kommissionen bland dessa åtgärder även studerat möjligheten av att subventionera utslaktning av suggor för att på så vis minska överproduktionen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Gemenskapens svinsektor befinner sig för närvarande i en krissituation därför att produktionen starkt överstiger konsumtionen inom gemenskapen. Svinuppfödare i hela Europa har utökat sina besättningar, uppmuntrade av de exceptionellt höga marknadspriserna 1996 och 1997. Prisfall i en situation med ökad produktion är ett typiskt cykliskt fenomen när det gäller svinproduktion.

Inom svinsektorn förväntas marknaderna att reglera sig själva så att marknadspriserna speglar balansen mellan tillgång och efterfrågan. Kommissionen har dock vissa begränsade möjligheter att ingripa på marknaden när det behövs och använder sig nu av alla tillgängliga åtgärder till stöd för grisköttsmarkaden.

Den aktuella organisationen av marknaden för svinkött har i allmänhet fungerat bra. De europeiska svinmarknaderna har upplevt många perioder med låga priser och varje gång har svinuppfödningen kommit fram med förbättrad effektivitet och bättre struktur.

Flera nya förslag till att förändra organisationen av marknaden har lagts fram av medlemsländerna och diskuterats av Förvaltningskommittén för griskött den 4 november 1998. Förslaget att slakta ut suggor ur produktionen diskuterades också inom denna ram. Resultatet av denna diskussion blev dock att koncentrera all kraft på traditionella åtgärder för marknadsstöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4046/98

från Ian White (PSE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Hygienkontroller av kött i godkända slakterier

Kan kommissionen ange varför den ansett att genomförandebestämmelserna som antogs 1995 i full överensstämmelse med direktiv 64/433/EEG(1) inte uppfyller nivån för de officiella veterinärkontrollerna i godkända brittiska slakterier?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 februari 1999)

Kommissionen har avgivit ett motiverat yttrande i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget i denna fråga. I detta dokument anges som främsta överträdelse kvaliteten på de officiella kontroller av animalieproducerande anläggningar som skall utföras av behöriga veterinärer i Förenade kungariket. Kommissionen har i synnerhet ifrågasatt den synbarligen otillräckliga frekvensen när det gäller veterinärkontrollerna av vissa kategorier av anläggningar samt användningen av livmedelsinspektörer som inte är behöriga veterinärer för att utföra uppgifter som enligt gemenskapslagstiftningen måste utföras eller övervakas på lämpligt sätt av behöriga veterinärer.

Förenade kungariket har erkänt att man för närvarande har svårigheter med rekryteringen av ett tillräckligt antal veterinärer. Den brittiska regeringen lade därför nyligen fram ett förslag till lösning på det här problemet för kommissionen.

(1) EGT 121, 29.7.1964, s. 2012.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2206/98

från ( Hanja) Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Fiske i Nederländska Antillerna

Kan kommissionen ange varför Nederländska Antillerna har ålagts ett exportförbud för fisk? När tänker kommissionen häva detta förbud?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 september 1998)

Importen av fiskeriprodukter från tredje land regleras sedan 1991 av rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter(1). Här föreskrivs särskilt de villkor som anläggningar, fabriks- och frysfartyg måste uppfylla för att få utsläppa produkter på gemenskapsmarknaden. Detta direktiv avser produktionen inom gemenskapen och förutser att de bestämmelser som avser importen av fiskeriprodukter åtminstone skall motsvara dem som reglerar gemenskapsproduktionen.

I syfte att fastställa importvillkoren för fiskeriprodukter från tredje land eller utomeuropeiskt territorium fastslår direktivet att kommissionen särskilt skall beakta lagstiftningen i tredje land eller territorium, organisationen av behörig myndighet och kontrollorgan i tredje land eller territorium, de faktiska hygienförhållandena vid produktion, lagring och sändning av fiskvaror som är avsedda för gemenskapen samt de garantier tredje land eller territorium kan ge för att kraven i direktivets bilaga uppfylls.

I kommissionens beslut 97/296/EG av den 22 april 1997 om upprättande av en förteckning över de tredje länder från vilka import av fiskeprodukter för livsmedel är tillåten(2) krävs att medlemsstaterna skall tillse att inga fiskeriprodukter avsedda som livsmedel importeras från annat tredje land eller territorium än dem som förekommer i bilagan till beslutet. De tredje länder eller territorier som förekommer i förteckningen har gett uppgifter och garantier avseende dessa artiklar. Som undantag för att undvika handelsstörningar tilläts medlemsstaterna i nämnda beslut att fram till den 1 juli 1998 på bilateral basis importera fiskeriprodukter från tredje land eller territorium som inte förekommer i förteckningen.

Eftersom Nederländska Antillerna gav kommissionen nödvändiga uppgifter först efter den 1 juli 1998, kunde kommissionen inte föreslå att medlemsstaterna skulle tillåtas importera fiskeriprodukter från detta land. Därför förekommer Nederländska Antillerna inte i förteckningarna i beslut 97/296/EG. Så snart de inlämnade uppgifterna utvärderats och det kan konstateras att hygienförhållandena för fiskeriprodukter i Nederländska Antillerna, avsedda för gemenskapsmarknaden ger garantier som motsvarar gemenskapskraven, kommer ett förslag att framläggas om att tillåta sådan import.

(1) EGT L 268, 24.9.1991.

(2) EGT L 122, 14.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3497/98

från Helwin Peter (PSE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Planerad butiksby i Zweibrücken

I sitt svar på min skriftliga fråga E-1408/98(1) meddelade kommissionen att man bett Förbundsrepubliken Tysklands regering om ytterligare information i ärendet.

Jag vill nu be er meddela om denna information under tiden lämnats och om ärendet därmed kan avgöras, respektive vilket beslut som fattats.

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(15 december 1998)

Den information från den tyska regeringen som nämns i svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1408/98 har inkommit till kommissionen. Eftersom denna information inte var tillräcklig för att kunna göra en slutlig bedömning, särskilt med avseende på om det föreligger ett stöd och om detta i så fall är förenligt med den gemensamma marknaden, genomfördes i slutet av oktober 1998 en inspektion på ort och ställe tillsammans med de ansvariga myndigheterna på förbunds- och delstatsnivå. Mot bakgrund av de muntliga argument som framfördes vid detta tillfälle förefaller ärendet vara klart för beslut. Så snart de tyska myndigheterna skickat in ett skriftligt underlag till stöd för sin muntliga argumentation kommer kommissionen genom en skrivelse att underrätta den klagande om bedömningen i ärendet.

(1) EGT C 402, 22.12.1998, s. 128.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3729/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Förseningen i byggandet av tunnelbanan i Atén

I november 1998 förfaller garantibreven, som representerar ett värde på 15 miljarder drachmer, till förmån för den grekiska staten, från de koncessionsföretag som bygger tunnelbanan i Atén. November hade fastställs som förfallodatum för arbetets färdigställande. Idag kräver koncessionsföretagen att klausulerna i samband med att arbetena inte avslutas vid fastställt datum inte skall tillämpas, en fullständig revidering av tidsplanen - som fastställer att arbetena skall avslutas 2002 - samt ett godkännande av ytterligare ekonomiska krav på 53 miljarder drachmer, på grund av oväntade geologiska problem som man stött på.

Enligt information i pressen skulle koncessionsföretagen och den grekiska staten ha nått en förenklad överenskommelse för att lösa problemen.

Kan kommissionen svara på:

1. vilken synpunkt den har på denna förenklade överenskommelse, med hänsyn till de mål som satts upp i andra EGSR (gemenskapens stödramar) och för vilka kommissionen bär ansvar?

2. om projektets budget har reviderats och om så är fallet, hur många gånger?

3. om gemenskapsfinansieringen till förmån för detta projekt har reviderats och om så är fallet, beträffande vilka åtgärder och vilka kostnader?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Kommissionen känner inte till någon "gentlemannamässig överenskommelse" mellan entreprenören och byggherren i samband med byggandet av tunnelbanan i Aten. De nationella myndigheterna har bekräftat att det inte finns någon sådan överenskommelse.

Dessutom har nämnda myndigheter informerat kommissionen om att förhandlingar nyligen har ägt rum om ett antal tekniska problem inom detta stora projekt. Dessa förhandlingar, som alltid har skett inom ramen för bestämmelserna i gällande avtal, har lett till en överenskommelse mellan de båda berörda parterna. I denna överenskommelse föreskrivs inte någon som helst ändring av gällande avtal.

Det ursprungliga avtalet om genomförandet av projektet, undertecknat 1991, omarbetades 1994. Omarbetningen i fråga omfattade också avtalsbeloppet som ökade med 14,64 %. Detta omarbetade avtal är fortfarande i kraft. Inom ramen för avtalet har ett ytterligare belopp på 5 % beviljats entreprenören för utökade åtgärder för att öka säkerheten för projektet som sådant och stadens byggnader, vari byggandet av försökstunnlar ingår. Ett ytterligare belopp på 1 % har också beviljats för diverse förbättringar av projektet.

Det belopp som gemenskapen ger till förmån för projektet i fråga och som föreskrivs i gemenskapsstödramen för Grekland för perioden 1994-1999, uppgår till 783 miljoner euro (bidrag från Europeiska regionala utvecklingsfonden) och har inte ändrats sedan den gemenskapsstödramen godkändes.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2392/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Begränsad rörlighet för husdjur

Är kommissionen medveten om de begränsningar för husdjurs rörlighet som gäller mellan Irland och andra delar av EU? Håller kommissionen med om att dessa onödiga begränsningar inte är vetenskapligt berättigade och strider mot principen om fri rörlighet för personer och deras egendom?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(24 september 1998)

Kommissionen är medveten om de problem som frågeställaren har tagit upp angående karantänsbestämmelser för att förhindra rabies.

Ett alternativt system i stället för karantän har använts i Irland sedan den 1 juli 1994 för importerade hundar och katter. Detta system innefattar vaccination och blodprov samt intyg att djuren har fötts upp isolerade. Djuren måste också kunna identifieras elektroniskt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3976/98

från W.G. van Velzen (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Lagring av kärnavfall från kärnreaktorn i Petten (Nederländerna)

Nyligen hade pressen i Nederländerna (tidningen Volkskrant den 3 och 5 december 1998) artiklar om problemen med lagringskapacitet för kärnavfallet från högflödesreaktorn i Petten. I artiklarna ingick det ny information om problematiken kring detta. Förenta Staterna har sedan åttiotalet, i samband med att terrorister börjat intressera sig för höganrikat uran, krävt en omläggning till låganrikat uran. Europeiska kommissionen har hittills inte företagit något i detta syfte, eftersom låganrikat uran skulle ge ett alltför lågt neutronflöde jämfört med vad som behövs för det slags kärnforskning som bedrivs i kärnreaktorn. Dessutom skulle en sådan omläggning vara förenad med nog så höga kostnader och enligt kommissionen finns det inte pengar för detta.

1. Sedan en tid tillbaka håller man på att utveckla en typ av bränsle som kommer att kunna ge ett tillfredsställande neutronflöde. Då kommer ombyggnaden av reaktorn i Petten inte längre att innebära några tekniska problem. Har den undersökning om en successiv ombyggnad av reaktorn i Petten som gjorts av forskningsinstitutet AEA Technology i Winfrith (Storbritannien) gett vid handen att denna högflödesreaktor kan fullständigt ombyggas inom ett år? Skulle kostnaderna för en sådan ombyggnad också de facto komma att bli lägre än man tidigare beräknat, eftersom reaktorn skulle kunna kvarstå i drift så länge ombyggnaden pågår?

2. Förenta Staterna har gått med på att, om reaktorn byggs om, ta tillbaka de utbrända kärnbränslestavarna för central lagring i USA. Detta kommer att innebära en lösning på problemet med lagring av kärnavfall från Petten. Skulle inte kommissionen göra klokt i att fatta beslut om att övergå till att använda uran med lägre anrikningsgrad?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(4 mars 1999)

En ny typ av bränsle med hög densitet, men som endast innehåller uran med låg anrikningsgrad har studerats. Även om de erfarenheter som har gjorts är otillräckliga kommer detta bränsle troligtvis att kunna användas i högflödesreaktorn i stället för höganrikat uranbränsle.

Termohydrauliska kontroller håller på att utföras för att säkerställa att reaktorn kan drivas med detta nya bränsle på ungefär samma villkor som de som gäller för närvarande för produktion av medicinska isotoper. Resultaten väntas föreligga i februari 1999.

Ombyggnadskostnaderna kommer att bli höga och ombyggnaden måste genomföras successivt allt eftersom de nya bränslestavarna blir tillgängliga. Ombyggnaden skulle kunna slutföras inom tio reaktorcyklar, dvs. 12 månader, men för närvarande är det omöjligt att sätta ett startdatum.

Med ett ombyggnadsbeslut skulle American Department of Energy (DOE) kunna ta tillbaka de utbrända bränslestavarna.

Endast 25 % av de utbrända bränslestavarna från högflödesreaktorn kan tas om hand på detta sätt, vilket bör ses som ett alternativ till lagring i Habog, det centrala lagringsorganet för radioaktivt avfall (Covra).
SKRIFTLIG FRÅGA P-3996/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(21 december 1998)

Angående: Fiskeavtal mellan EU och Sydafrika

Med hänsyn till att man verkar framskrida i förhandlingarna om ett allmänt handelsavtal mellan EU och Sydafrika samtidigt som förhandlingarna om ett fiskeavtal med nämna stat stampar på ställe:

Kan kommissionen informera om läget för förhandlingarna om ett fiskeavtal med Sydafrika?

Kan kommissionen bekräfta att det globala samarbetsavtalet kommer att inbegripa sydafrikanska fiskeprodukter som får fritt tillträde till EU:s marknader?

Anser inte kommissionen, om ovanstående kan bekräftas, att det är motsägelsefullt att EU inte uppnår ett fiskeavtal med Sydafrika samtidigt som EU dock blir tvungen att acceptera import av sydafrikanska fiskeprodukter inom ramen för det allmänna handelsavtalet?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att skydda gemenskapens fiskeintressen?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(1 februari 1999)

De formella förhandlingarna om ett separat fiskeavtal mellan Sydafrika och gemenskapen har i praktiken ännu inte inletts trots de många sonderingssamtal som har hållits mellan parterna sedan 1996.

När det gäller förhandlingarna om ett samarbetsavtal föreskrivs i det kapitel som rör fisket i avdelning IV i utkastet till avtal en gemensam förklaring med lydelsen: "Parterna kommer att göra sitt yttersta för att förhandla om och ingå det fiskeavtal som avses i artikel [Fiske] senast vid utgången av år 2000.".

Enligt samma utkast gäller för tullmedgivanden att de "skall träda i kraft först när det fiskeavtal till vilket det hänvisas i artikel [Fiske] i det här avtalet har undertecknats." Det finns därför ett samband mellan samarbetsavtalet och förhandlingarna om ett fiskeavtal. Åtkomsten till gemenskapsmarknaden kommer inte att bli bättre för sydafrikanska fiskeriprodukter om inte ett separat och ömsesidigt förmånligt fiskeavtal undertecknas. Om så sker kommer åtkomsten till gemenskapsmarknaden att förbättras stegvis, enligt en överenskommen tidsplan.

Vid rådets möte i Wien uppmanades rådet att slutföra förhandlingarna före rådsmötet i mars 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3572/98

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(18 november 1998)

Angående: Transport av kontanter

Statsrådet i Finland har fattat ett principbeslut om ett verksamhetsprogram för åren 1999-2001, vars syfte är att bekämpa ekonomisk brottslighet och den s.k. grå ekonomin.

I beslutet hänvisas till ett förslag, som enligt uppgift förbereds av EU-kommissionen, om att införa en allmän förpliktelse att meddela om transport av kontanter över EU-medlemsstaternas interna gränser.

Stämmer det att ett sådant förslag förbereds av kommissionen och om så är fallet, strider det inte emot principerna om kapitalets fria rörlighet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

Kommissionen har för tillfället inga planer på att föreslå en allmän förpliktelse att meddela om transport av kontanter över EU-medlemsstaternas interna gränser.

Saken tas dock upp i de fyrtio rekommendationerna från den internationella finansiella aktionsgruppen (Financial Action Task Force, FATF). Detta är ett mellanstatligt organ som strävar efter att utveckla och inleda program mot penningtvätt. Alla medlemsstater och kommissionen ingår i FATF.

I rekommendation 22 i de fyrtio rekommendationerna uppges det att för att underlätta upptäckt och kontroll av transport av kontanter och utan att på något sätt hota den fria rörligheten för kapital kan medlemmarna överväga möjligheten att låta alla transporter över statsgränserna ovanför ett bestämt tröskelvärde underkastas kontroll, administrativ uppföljning, deklaration eller krav på registrering. Några länder utför redan kontroller av detta slag i enlighet med denna rekommendation.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4090/98

från Luciana Castellina (GUE/NGL) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Framtiden för Europaskolornas språksektioner

Europaskolornas högsta styrelse kommer att sammanträda nästa gång i Bryssel i januari 1999. Då skall den yttra sig över den italienska regeringens begäran av den 5 juli 1998 om att inrätta en tredje italiensk språksektion vid Europaskolorna i Bryssel och således även över den italienska regeringens begäran om ett seminarium om Europaskolornas framtid och nya roll.

För närvarande finns det inte några objektiva och klara kriterier för inrättande och bevarande av språksektionerna (vilket framgår av de beslut som styrelsen fattade i Köpenhamn i april 1998 och som ledde till att några språksektioner inrättades medan andra avslogs). Det är viktigt att man löser denna fråga så snart som möjligt, även med tanke på kommande utvidgningar. Ämnar kommissionen således gå in för att bevara den språkliga och kulturella mångfalden i Europaskolorna samt reflektera över deras framtid och nya roll?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

Respekten för språklig och kulturell mångfald hör till de grundläggande pedagogiska principerna för Europaskolorna, vilket framgår av dess stadga av den 12 april 1957. Skolornas indelning i språksektioner är avsedd att garantera att denna princip tillämpas. Det är styrelsen för Europaskolorna - det mellanstatliga organ som är behörigt i dessa frågor - som ansvarar för att bestämma antalet språksektioner i varje skola.

Kommissionen, som sitter med i denna styrelse, har alltid verkat för att ovan nämnda princip tillämpas i skolorna, och har således gett sitt stöd till inrättande av språksektioner där så krävts, med rimlig hänsyn tagen till kravet på en rationell användning av tillgängliga resurser.

De som ansvarar för förvaltningen av Europaskolorna har alltid frågan om modernisering högt uppe på dagordningen. Den 21 juni 1994 undertecknades en ny konvention som syftar till att uppdatera bestämmelserna i stadgan av den 12 april 1957, och som nu håller på att ratificeras av medlemsstaterna. Diskussionen kring de mer långsiktiga frågorna bedrevs först inom underkommittén för utbildning, som sammanträdde i rådet vid flera tillfällen under 1993 och 1994, och därefter inom den särskilda arbetsgrupp inrättad av styrelsen för Europaskolorna som sedan 1996 arbetat för rationalisering och alternativa lösningar. Gruppen skall under året lägga fram ett samlat dokument där man anger alla de kriterier som behöver beaktas vid en förbättring av systemet.

Kommissionen fäster stor vikt vid väl fungerande Europaskolor, och har varit mycket aktiv i moderniseringsarbetet. Det var till exempel på förslag av kommissionen som utbildningsministrarna, församlade i rådet, undertecknade den nya konventionen 1994. Kommissionen delar också i arbetet inom den arbetsgrupp som inrättats av styrelsen för att arbeta med utformningen av framtidens Europaskolor.