SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/48

(2004/C 88 E/0051)

SKRIFTLIG FRÅGA E-1858/03

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(3 juni 2003)

Ämne: EU-medel för rehabilitering av överlevande tortyroffer

Den ökande vikt som EU har lagt på att förhindra tortyr över hela världen sedan 2002, och som varmt välkomnas, har icke desto mindre resulterat i en faktisk nedskärning på 45 procent av EU:s stöd till rehabilitering av överlevande tortyroffer. Från det centrum för överlevande tortyroffer (Centre for the Care of Survivors of Torture, CCST) som grundats i Dublin påpekas att 30 rehabiliteringscentrum i Central- och Östeuropa, Afrika och Latinamerika inte längre erhåller stöd från EU och riskerar att tvingas upphöra.

Kommer kommissionen att vidta åtgärder för att säkra att medel omfördelas från 2003 års budget för att garantera att dessa centrum kommer att kunna fortsätta sin verksamhet, och kommer den att se till att medlen för rehabilitering av överlevande tortyroffer minst når upp till 2002 års nivå i EU:s budget för 2004 (givetvis utan att anslagen för förhindrande av tortyr minskas)?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(10 juli 2003)

Kommissionen har beslutat att tillämpa ett mer strategiskt tillvägagångssätt för finansiering genom det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR), och i kommissionens meddelande från maj 2001 rörande mänskliga rättigheter och demokratisering (1) anges fyra tematiska prioriteringar för det framtida stödet inom ramen för EIDHR, bl.a. bekämpning av tortyr. Eftersom det är nödvändigt att använda de begränsade resurserna så effektivt som möjligt understryks det i meddelandet att unionen även bör sträva efter att inrikta sig på bekämpning av tortyr i stället för på stöd till rehabiliteringsanläggningar. I programplaneringsdokumentet rörande det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter för perioden 2002-2004 anges det att finansieringen på längre sikt kommer att alltmer inriktas på förebyggande av tortyr.

Minskningen av stödet till rehabiliteringsanläggningar har åtföljts av åtgärder som har till syfte att successivt minska det nuvarande beroendet av gemenskapsmedel så att rehabiliteringsanläggningarna kan söka finansiering från andra källor. I förslagsinfordran för 2001 sänktes t.ex. den högsta bidragsnivån när det gäller rehabiliteringsprojekt till 60 % för anläggningar inom unionen och till 80 % för projekt utanför unionen. Dessa procentsatser sänktes ytterligare i förslagsinfordran för 2002 (till 50 respektive 75 %). Hur stor hänsyn som tas till hållbarhetsaspekten i samband med bedömningsprocessen är en annan viktig faktor. Under 2001 och 2002 kunde förstärkning av institutionerna, vilket inbegriper förbättring av kapitalanskaffningsförmågan, uttryckligen komma i fråga för finansiering.

Denna process fortsatte genom den utformning som gavs förslagsinfordran för 2002. Stödet inom ramen för denna förslagsinfordran uppgick till 25 miljoner euro och omfattade finansiering av projekt avseende förebyggande av tortyr (1/3 av medlen) och rehabiliteringsanläggningar (2/3 av medlen). Alla projektförslag bedömdes av två experter, varav den ena hade erfarenhet av projektförvaltning och den andra av det psykiatriska/psykologiska området. Projekten rangordnades enligt poäng och urvalet skedde så att man skulle få en geografiskt jämn fördelning av verksamheterna.

Kvaliteten på de projekt som föreslagits av rehabiliteringsanläggningar avseende verksamheter inom unionen (budgetpost B5-813) var sådan att det ledde till ett resultat som motsvarade den önskade fördelningen. De projekt som föreslagits av anläggningar utanför unionen fick emellertid ganska låga poängtal (ibland under tröskelvärdet), vilket gjorde det omöjligt att välja tillräckligt många rehabiliteringsprojekt för att uppnå den önskade fördelningen (2/3 respektive 1/3). Ca 4,5 miljoner euro anslogs till anläggningar utanför unionen (för perioden 2002-2003) och ca 8 miljoner euro till tortyrförebyggande projekt. Ca 4 miljoner euro anslogs till rehabiliteringsanläggningar inom unionen och ytterligare 2 miljoner euro anslogs till projekt som omfattade någon form av stöd till tortyroffer.

När det gäller risken för att anläggningar kan komma att tvingas stänga på grund av att de inte erhållit stöd från gemenskapen måste denna ses i ljuset av det faktum att inriktningen uttryckligen ändrats från rehabilitering till förebyggande av tortyr och av de ovan beskrivna åtgärder som vidtagits till stöd för denna nya inriktning. Stöd kan endast ges till anläggningar på grundval av regler som säkerställer att unionens skattebetalare får valuta för sina pengar och genom att endast ge bidrag till de bästa förslagen som uppfyller minimikraven på kvalitet.

Det är inte möjligt att omfördela medel från budgeten för 2003 till rehabiliteringsanläggningar, eftersom detta skulle leda till en minskning av medlen till andra viktiga prioriteringar rörande mänskliga rättigheter inom ramen för EIDHR och till att EIDHR:s programplanering inte följs. En sådan omfördelning är dessutom inte möjlig att genomföra inom ramen för bestämmelserna i den reviderade budgetförordningen (2). En ytterligare förslagsinfordran på 5,5 miljoner euro för anläggningar inom unionen planeras emellertid för 2003. Kommissionen håller på att ta ställning till hur den skall behandla frågan om stöd på detta område i samband med budgeten för 2004.

(1) KOM(2001) 252 slutlig.

(2) Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002).