SKRIFTLIG FRÅGA P-1413/00

från Carlos Coelho (PPE-DE) till kommissionen

(3 maj 2000)

Ämne: Inre marknaden: ursprungsintygets giltighet i en annan medlemsstat

Det portugisiska företaget Brimexol beslutade att installera en viss typ av ledningsrör för varmt och kallt vatten som tillverkats i Italien på en byggnation under uppförande i Lissabon. Det berörda ledningsröret tillverkas av räfflad polyetylen PE-X av Unidelta Idrosanitária Savallesse Spa. och säljs under varumärket Ultrapex med ett ursprungsintyg som utfärdats av Instituto Italiano Dei Plastici (italienskt organ som godkänts för att utfärda intyg).

EPAL den portugisiska myndigheten som bär ansvaret för kontrollen av byggnationen menade att det berörda röret inte hade godkänts av det nationella civiltekniska laboratoriet och förklarade att röret inte kunde godkännas, utan att det först skulle vara föremål för ett typgodkännande i enlighet med en portugisisk förordning av den 7 augusti 1951 (förordning 38/382, artikel 17).

Är detta beslut förenligt med bestämmelserna för den inre marknaden? Skall en produkt som släpps ut på en medlemsstats nationella marknad (i detta fallet ett ledningsrör för varmt och kallt vatten) med ursprung från en annan medlemsstat typgodkännas av det land som utnyttjar produkten i fråga (framför allt på grundval av en förordning från 1951) eller räcker det med att den berörda produkten godkänts av den officiella myndigheten i ursprungslandet? Har principen om ömsesidigt erkännande respekterats? Följer detta beslut kommissionens arbete på området och domstolens rättspraxis?

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 juni 2000)

De förhållanden, för vilka parlamentsledamoten redogör sammanfaller med dem, som utgör föremål för ett klagomål, som nyligen hänskjutits till kommissionen.

Kommissionen handlägger med stor skyndsamhet detta klagomål mot bakgrund av den princip om ömsesidigt erkännande, som fastställts i domstolens rättspraxis (se bl. a. dom av den 20 februari 1979, Rewe, benämnd Cassis de Dijon). Denna princip, om vilken det erinras i kommissionens meddelanden av den 15 juni 1989 om ett övergripande tillvägagångssätt vid certifiering och provning(1), samt av den 16 juni 1999 om ömsesidigt erkännande inom ramen för uppföljningen av handlingsplanen om den inre marknaden(2), skall av de nationella myndigheterna genomföras på flera nivåer. På området för bestämmelser om utformning, tillverkning och användning av produkter, som lagenligt tillverkats eller saluförts i annan medlemsstat, skall mottagande medlemsstat godta de produkter, som uppfyller de tekniska krav, som, om de än skiljer sig från de krav, som föreskrivs på nationell nivå, likväl medger att en motsvarande skydds-, hälso- eller säkerhetsnivå uppnås. På nivån för utvärderingsförfaranden för produkter ålagda vissa väsentliga krav skall mottagande medlemsstat godta de handlingar, som tillhandahålls av de medverkande, i det skick i vilket de överlämnats av behöriga och befullmäktigade organ i den medlemsstat, där de upprättats, då en dubbelkontroll ej kan motiveras, om kontrollresultaten i ursprungsmedlemsstaten uppfyller kraven i mottagande medlemsstat. På provnings- och analysnivå skall mottagande medlemsstat beakta de analyser och prov, som företagits i annan medlemsstat och som motsvarar dem, som den själv ålägger utan att föreskriva att de skall upprepas. De nationella myndigheterna inrättar slutligen system för utvärdering av kompetensen hos organen för provning och certifiering av produkter.

Handläggningen av klagomålet kommer att möjliggöra för kommissionen att till sitt förfogande ställa alla de uppgifter som erfordras för att bedöma om principen om erkännande har beaktats i rättsfallet. Om kommissionen under denna handläggning konstaterar brott mot principen i fråga kommer den utan att tveka att inleda ett överträdelseförfarande.

(1) EGT C 267, 19.10.1989.

(2) KOM(1999) 299 slutlig.