SKRIFTLIG FRÅGA E-0434/00

från Cristiana Muscardini (UEN) och Mauro Nobilia (UEN) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Säkerhetskrav för bostadshus

I fråga E-2480/99 framförs invändningar mot det faktum att kommissionen trots den senaste tidens talrika händelser inte ansett det vara nödvändigt att genom lagstiftning reglera säkerhetskraven för bostadshus. Kan kommissionen mot bakgrund av denna fråga och svaret på den(1) förklara varför ett direktiv som är över 12 år gammalt (rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988(2)) ännu inte införlivats i varje enskild medlemsstats rättsordning?

Anser inte kommissionen att ett så gammalt direktiv kanske inte längre uppfyller dagens bedömningskriterier för bostäders säkerhet och att det kan behöva uppdateras?

Kommissionen ombeds att snabbt utarbeta ett direktiv om säkerhetskrav för bostadshus och att dessutom påskynda den pågående ändringen av de tekniska specifikationerna när det gäller standardiseringsorganens arbete för att uppnå en gemensam, och helst slutgiltig, definition?

Kan kommissionen slutligen ange kriterierna avseende uppdatering av nämnda direktiv, då det väl moderniserats och införlivats?

(1) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 52.

(2) EGT L 40, 11.2.1989, s. 12.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(6 april 2000)

Kommissionen delar frågeställarens oro för säkerhetsstandarden i bostadshus inom gemenskapen.

Kommissionen har sedan flera år tillbaka, inom ramen för sitt mandat och tillgängliga medel, gjort stora ansträngningar för att skapa enhetliga typer och former för konstruktion och byggande inom såväl byggindustrin som offentlig byggnadsverksamhet. Dessa ansträngningar har bl.a. utmynnat i att rådets direktiv 89/106/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter har antagits för byggprodukter vid utarbetandet av Eurocodes. Kommissionen önskar också påpeka att alla medlemsstater har genomfört direktivet, den sista var Belgien 1998.

Detta lagstiftningsinstrument kräver emellertid enhetliga tekniska specifikationer som omfattar alla säkerhetsaspekter dvs. grundläggande krav för samtliga produktfamiljer som kan anses höra till byggsektorn. Dessa specifikationer måste säkerställa att produkterna kan användas permanent i byggnaderna, att de uppfyller grundläggande krav på strukturell säkerhet, är miljövänliga och energibesparande.

Dessa tekniska specifikationer har utarbetats av två olika organ: Europeiska organisationen för standardisering (CEN) och European organisation for technical approvals (EOTA) och det har skett i överensstämmelse med det nya synsättet på tekniska föreskrifter och standarder och med hänsyn tagen till subsidiaritetsprincipen(1). Av subsidiaritetsprincipen följer att medlemsstaterna är ansvariga för byggsäkerheten.

Kommissionen anser att direktivet fortfarande har aktualitet eftersom de förväntade tekniska specifikationerna svarar mot den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och de senaste framstegen inom området.

Kommissionen har slutfört programmet att fastställa standardiseringsmandaten för de femtio produktfamiljer för vilka Ständiga byggkommittén har gett sitt godkännande. CEN skall utarbeta enhetliga standarder och EOTA skall lämna det harmoniserade tekniska godkännandet. Kommissionen koncentrerar för närvarande alla sina ansträngningar på att se till att dessa två organ så snart som möjligt levererar de enhetliga specifikationerna, uppdelade per mandat och per avtal.

(1) Rådets resolution av den 7 maj 1985, EGT C 136, 4.6.1985.