SKRIFTLIG FRÅGA E-1772/01

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(15 juni 2001)

Ämne: Arbetsmiljö

I vissa medlemsstater har lagstiftningens krav på säkra arbetsplatser under de senaste åren förbättrats betydligt. I andra medlemsstater är kraven mycket låga, eller också råder det en stor likgiltighet mot dem.

Här i EU-administrationens huvudsäte Bryssel bevittnar man dagligen arbetsmiljöer som bör vara helt oacceptabla i dagens Europa. Överallt i staden förefaller arbetet på byggnadsställningar att åsidosätta de säkerhetsnormer som gäller i Nordeuropa, och man behöver bara titta ut genom fönstren i Europaparlamentets byggnader för att se hur man bygger den nya järnvägsstationen utan att ta minsta hänsyn till normala säkerhetskrav. Arbetarna skär ut stenplattor med vinkelslip utan att använda ögon-, hörsel- eller andningsskydd. De kryper omkring på ett välvt, halt glastak utan säkerhetssele m.m.

Det är tydligen fråga om så stora besparingar i fråga om de kostnader som alltid är direkt kopplade till en hög säkerhet på arbetsplatsen, att de medför konkurrensfördelar för företag som kan låta sina anställda arbeta på dylika villkor. Mot denna bakgrund verkar det förståeligt att det trots EU:s bestämmelser om offentlig upphandling i praktiken nästan enbart är belgiska firmor som är verksamma inom byggbranschen i Bryssel.

Kan kommissionen redogöra för vilka länder de företag som har utfört EU:s stora byggnadsarbeten kommer från? Jag avser Europaparlamentets byggnader och rådets byggnad Justus Lipsius.

Dålig arbetsmiljö leder till omfattande hälsoskador som inte täcks av de arbetsgivare som får konkurrensfördelar av att ignorera säkerheten på arbetsplatsen. Därför är skillnader i fråga om krav på en säker arbetsmiljö en allvarlig konkurrenssnedvridande faktor.

Det är oacceptabelt att EU, som uppger sig arbeta för en bättre arbetsmiljö, inte ser till att säkerheten på arbetsplatserna förbättras i de länder som inte uppfyller de höga normer som gäller i andra medlemsstater.

Vad ämnar kommissionen göra för att garantera att alla arbetstagare i EU har samma arbetsmiljö?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

När det gäller stora byggnadsarbeten eller renovering av exteriörer anlitar kommissionen inte entreprenörer eller underentreprenörer direkt, utan ger i uppdrag åt byggföretaget eller ägaren av byggnaden att organisera arbetet. Vad gäller Berlaymont-byggnaden heter det företag som anlitat entreprenörer Berlaymont 2000 och för Charlemagne, som är en annan av kommissionens stora byggnader, Cofinimmo. Parlamentsledamotens fråga skulle därför bäst kunna besvaras av dessa företag.

I fråga om parlamentets och rådets byggnader anser kommissionen att frågan bör besvaras av dessa institutioner.

För att förbättra arbetstagarnas hälsa och säkerhet i gemenskapen och minska både antalet olycksfall i arbetet och antalet arbetssjukdomar har gemenskapen sedan 1989 på grundval av förslag från kommissionen antagit ett viktigt regelverk. Detta regelverk består av direktiv som antagits på grundval av artikel 137 i EG-fördraget (f.d. artikel 118a), som fastställer minikrav för arbetstagarnas hälsa och säkerhet. Enligt artikel 137.5 skall de bestämmelser som antagits enligt denna artikel inte

hindra någon medlemsstat från att bibehålla eller införa sådana mera långtgående skyddsåtgärder som är förenliga med EG-fördraget. Kommissionen vill särskilt fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet vid rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(1), särskilt det 13:e skälet i detta, enligt vilket förbättring av arbetarskyddet för arbetstagarna är ett mål som inte skall underordnas rent ekonomiska hänsyn.

Dessa direktiv skall genomföras av medlemsstaterna i deras rättsordning och det hör till medlemsstaterna att se till att de nationella bestämmelser som genomför direktiven tillämpas på ett korrekt och effektivt sätt. Det är de nationella myndigheternas uppgift att kontrollera och övervaka arbetsplatser och särskilt byggen.

De senaste statistiska uppgifterna som finns tillgängliga om olycksfall i arbetet(2) och som är från 1998 visar att situationen inom EU förbättrats. Incidensen för arbetsolycksfall som leder till mer än tre dagars sjukskrivning har minskat: 4 089 olyckor per 100 000 förvärvsarbetande personer under 1998. Detta kan jämföras med 4 229 under 1996 och 4 539 under 1994. Även incidensen för arbetsolyckor med dödlig utgång har minskat: 3,5 dödsolyckor per 100 000 förvärvsarbetande personer under 1998, i förhållande till 3,6 under 1996 och 3,9 under 1994.

Dessa statistiska indikatorer visar att tillämpningen på europeisk nivå av gemenskapslagstiftningen när det gäller skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet på arbetsplatsen har haft positiv inverkan på arbetsförhållandena, eftersom olycksantalet har minskat. Det framgår således att denna lagstiftning, när den tillämpas på rätt sätt, förbättrar arbetstagarnas hälsa och säkerhet i arbetet.

Kommissionen håller för sin del för närvarande på att utvärdera situationen och kommer att i sin framtida strategi för skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet i arbetet lägga fram förslag till informationsinsatser som riktar sig till de olika aktörerna och syftar till att effektivisera det som hittills genomförts inom området.

(1) EGT L 183, 29.6.1989.

(2) Esaw Europeisk statistik över olycksfall i arbetet.