ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0123/98 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Förbud mot drivgarnsfiske i Östersjön

Naturlaxen är en utrotningshotad fiskart i Östersjöområdet. De nationella åtgärderna för att skydda den är inte tillräckliga. 70 % av laxen i Östersjön fångas i Östersjöbäckenet, i det område där laxen har sitt födointag och där den huvudsakliga fångstmetoden är drivgarnsfiske.

Drivgarnsfiske är en selektiv fångstmetod för både naturlax och odlad lax. Eftersom naturlaxbestånden är små (endast mellan var tionde och tjugonde lax är naturlax) utgör drivgarnsfisket ett bestående strukturellt hot som när som helst kan omintetgöra alla de åtgärder som vidtagits för att stärka naturlaxbestånden.

Har EU planer på att förbjuda drivgarnsfiske också i Östersjön?

Svar avgivet av Emma Bonino på kommissionens vägnar (13 mars 1998)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro för laxbestånden i Östersjöområdet. Även om vissa tecken tyder på att situationen håller på att förbättras krävs fortfarande särskilda åtgärder för att skydda laxbestånden. Som följd av ett initiativ från kommissionen antog Fiskerikommissionen för Östersjön i februari 1997 en handlingsplan avseende lax för perioden 1997-2010. Planen erbjuder nya möjligheter, men för att uppnå målet att fram till år 2010 åstadkomma en naturlig produktion av minst 50 % av laxåarnas möjliga kapacitet måste hänsyn tas till samtliga former av fiske.

Vad gäller frågan om gemenskapsfartygens fiske med drivgarn hänvisas till kommissionens förslag av april 1994 som innehåller förbud mot användning av drivgarn i Östersjön under en övergångsperiod. Förslaget har dock ännu inte antagits eftersom man inte har lyckats uppnå en kvalificerad majoritet inom fiskeriministerrådet.

Förslaget ligger fortfarande på bordet och kommissionen uppskattar de ansträngningar som görs av Förenade kungarikets ordförandeskap för att försöka uppnå en kompromisslösning som kan accepteras av alla. Kommissionen kommer att delta i diskussionerna på ett konstruktivt sätt och kommer att fortsätta sina ansträngningar vad gäller fiske med drivgarn i Östersjön.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0225/98 från Pertti Paasio (PSE) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: En dag till minnet av koncentrationslägrens offer

I samband med världshistoriens stora omvälvningar har Europeiska unionens uppgift allt oftare blivit att betona demokratin och de mänskliga rättigheterna. För att kunna framstå som trovärdig på detta viktiga område får Europa inte glömma sin egen historia, där man inte alltid har lagt tonvikten på respekten för de mänskliga rättigheterna. Minnet av de miljoner personer som blev offer för nazisternas koncentrationsläger erinrar oss fortsatt om detta.

Till och med i Europaparlamentet har man under den senaste tiden hört åsikter om att koncentrationslägren, som krävde miljontals människoliv, är oviktiga detaljer. Europeiska unionen bör på ett så klart och tydligt sätt som möjligt motsätta sig att dylika tankegångar blir allmännare bland européerna. Därför bör Europeiska unionen utropa en särskild dag till en dag till minnet av offren för nazisternas koncentrationsläger.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att en historiskt relevant dag skall utropas till en dag till minnet av koncentrationslägrens offer?

Svar avgivet av Jacques Santer på kommissionens vägnar (16 mars 1998)

Frågan ingår inte i gemenskapens befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0105/98 från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Klassificering av tobaksrök som ett cancerframkallande ämne

Ledamoten av kommissionen Padraig Flynn konstaterade i sitt svar (E-2247/97) ((EGT C 76, 11.3.1998, s. 82. )) på en fråga som jag ställt att kommissionen för närvarande inte hyser några planer på att klassa tobaksrök som ett cancerframkallande ämne. Om sambandet mellan tobaksrök och cancer finns det en mångfald obestridliga vetenskapliga bevis. Kommissionen vill emellertid inte ta dessa i beaktande i sitt program för skydd av icke-rökare mot skadeverkningarna av passiv rökning.

Med hänvisning till det ovanstående ville jag ställa denna följdfråga: Hur motiverar kommissionen sin ovilja att klassa tobaksrök som ett cancerframkallande ämne, trots att det just är sambandet mellan tobaksrök och cancer som bildar själva kärnan i debatten kring passiv rökning?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (17 mars 1998)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att det finns övertygande vetenskapliga belägg för att människor som systematiskt utsätts för tobaksrök löper större risk att insjukna i cancer och andra sjukdomar. Kommissionen instämmer också i att det därför är motiverat att vidta åtgärder för att skydda icke-rökare mot hälsoeffekterna av att andas in andras tobaksrök.

Av denna anledning antog rådet 1989 en resolution om rökning på offentlig plats ((EGT C 189, 26.7.1989. )). I en kommissionsrapport ((KOM(96) 573 slutlig. )) från 1996 redogörs för de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att genomföra resolutionen.

Särskilda insatser har också gjorts inom ramen för gemenskapens arbetsmiljölagstiftning när det gäller rökning på arbetsplatsen (till exempel arbete med asbest och rökningens risker för gravida kvinnor). Kommissionen granskar nu hur dessa regler kan stärkas, särskilt för att skydda alla arbetstagare på arbetsplatsen från följderna av passiv rökning.

Termen ¨klassificering¨ är kanske inte den mest lämpliga i det här sammanhanget. Vad som är viktigt är erkännandet att tobaksrök, eller en komponent i tobaksröken, kan orsaka cancer eller andra sjukdomar och att man bör vidta effektiva åtgärder för att lösa problemet.

Därför har kommissionen utfärdat ett meddelande om bekämpning av tobak och rökning ((KOM(96) 609 slutlig. )) i vilket beskrivs praktiska åtgärder för att begränsa följderna av passiv rökning. Dessa åtgärder är de som anses ha bäst potential när det gäller att påverka allmänheten, så att människor blir medvetna om riskerna både i sitt dagliga liv och på arbetsplatsen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0116/98 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Djurförsök i samband med kosmetiska produkter

När ämnar kommissionen lägga fram sina förslag till direktivet om kosmetiska produkter i syfte att förbjuda djurförsök då det finns möjliga alternativ som inte involverar djur, eller djurförsök i samband med slutprodukter?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (18 mars 1998)

Enligt den nya artikeln 4.1 i i rådets direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter ((EGT L 262, 27.9.1976. )), införd genom rådets direktiv 93/35 ((EGT L 151, 23.6.1993. )), måste medlemsstaterna från och med den 1 januari 1998 förbjuda försäljning av kosmetiska produkter som innehåller beståndsdelar eller sammansättningar av beståndsdelar som har testats på djur.

I artikeln specificeras att ¨om inte tillräckliga framsteg har uppnåtts i utvecklingen av tillfredsställande metoder som kan ersätta djurförsök, särskilt i sådana fall då alternativa provningsmetoder, trots att alla rimliga ansträngningar har gjorts, inte har kunnat valideras vetenskapligt som likvärdiga i fråga om skyddsnivån för konsumenterna med beaktande av OECD:s riktlinjer för toxicitetstester, skall kommissionen senast den 1 januari 1997 lämna förslag till åtgärder för att uppskjuta det datum då denna bestämmelse skall träda i kraft under rimlig tid, och i vart fall minst två år¨.

Kommissionen antog den 17 april 1997 direktiv 97/18/EG för att skjuta upp det datum efter vilket djurförsök förbjuds för beståndsdelar och sammansättningar av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter ((EGT L 114, 1.5.1997. )). Genom detta blir 30 juni 2000 det nya datum efter vilket det skall vara förbjudet att i djurförsök utprova beståndsdelar och sammansättningar av beståndsdelar.

Dessutom undersöker kommissionen för närvarande möjligheten att utvidga kosmetikadirektivet. Avsikten är att reducera och när det är möjligt eliminera djurplågeriet. Alla aspekter kring denna fråga måste undersökas grundligt.

Medan skyddet av den allmänna hälsan står kvar som kommissionens viktigaste angelägenhet, fäster dock kommissionen yttersta vikt vid att, på grund av etiska orsaker, eliminera djurplågeriet. Kommissionen kommer därför att fortsätta sina ansträngningar för att på alla nivåer främja arbetet med att utveckla, värdera och godkänna alternativa metoder. De framsteg som 1997 har gjorts inom området för alternativa metoder beskrivs i den kommissionsrapport som för närvarande är under arbete och som kommer att överlämnas till parlamentet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0243/98 från Outi Ojala (GUE/NGL) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Användning av primater för djurförsök

Primater, exempelvis schimpanser, liknar i många avseenden människan och används därför ofta för vetenskapliga försök. De används till exempel för undersökningar som gäller neurologi, smittsamma sjukdomar, toxikologi och vaccin. Försöken utsätter dessa djur, som har ett högt utvecklat nervsystem och en hög intelligensnivå, för mycket stor stress och kan därför ur etisk synvinkel verkligen ifrågasättas. Dessutom är laboratorieförhållandena ofta mycket otillfredsställande för primaterna; de har alltför ont om plats och möjligheterna till sociala kontakter och mångsidiga aktiviteter är dåliga.

Inom EU används för närvarande över 10 000 primater per år för den typ av forskning som nämnts ovan, och till skillnad från försök med andra djur har användningen av primater inte minskat, utan snarare ökat.

Vad anser kommissionen om användning av primater för djurförsök? Ämnar den vidta åtgärder för att användningen skall förbjudas i direktiv 86/609/EEG ((EGT L 358, 18.12.1986, s. 1. ))?

Ämnar kommissionen genomföra det program för uppfödning av försöksdjur som EUPREN (European Primate Resources Network) har planerat för EU, även om det går stick i stäv mot den globala strävan att minska användningen av försöksdjur?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (17 mars 1998)

Kommissionen stöder fullständigt alla ansträngningar som görs för att minska antalet primater som används som försöksdjur.

Därför har kommissionen tagit initiativet till att inleda diskussioner med medlemsstater, icke-statliga organisationer och industrin om användandet av primater som försöksdjur. Syftet med initiativet är att skärpa kontrollen av införskaffande och användning av primater vid djurförsök i laboratorier. För närvarande har kommissionen emellertid inga planer på att förbjuda att primater (ej människor) används i experimentsyfte enligt direktiv 86/609/EEG om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål.

EUPREN (European Primate Resources Network) har utarbetat sitt program på eget ansvar. Det är inte upp till kommissionen att genomföra detta program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0528/98 från Concepció Ferrer (PPE) till rådet (27 februari 1998)

Ämne: Det fjärde programmet om fattigdom

När den tredje programmet om fattigdom löpte ut den 30 juni 1994 utarbetades det ett nytt program som fortfarande inte har antagits av rådet. Skulle rådet, med tanke på att detta program förutsåg finansieringen av åtgärder för att förbättra bostadsförhållandena och integrationen av hemlösa, kunna ange när det avser att godkänna det?

Svar (11 maj 1998)

Som den ärade parlamentsledamoten påpekar, överlämnade kommissionen under 1994 till rådet ett förslag till beslut om upprättande av ett pilotprogram på medellång sikt för att bekämpa ekonomisk och social utslagning och befrämja solidaritet. Detta program skulle avse perioden 1994*1999. Den enhällighet om detta förslag som krävs enligt den rättsliga grunden (artikel 235 i EG-fördraget) kunde inte uppnås i rådet den 24 juni 1994.

Sedan dess har rådet inte fortsatt arbetet med förslaget till beslut om programmet för kampen mot ekonomisk och social utslagning.

Den ärade parlamentsledamoten känner för övrigt säkert till att Förenade kungariket sedan dess har väckt talan vid EG-domstolen (1 april 1996) mot kommissionen och yrkat på att domstolen skall ogiltigförklara de beslut som hänvisas till i kommissionens pressmeddelande av den 23 januari 1996, med motiveringen att kommissionen inte får ådra sig utgifter inom ramen för budgeterade anslag * i fråga om kampen mot fattigdom * utan att ha rättsliga befogenheter till det i avsaknad av rådets beslut. Det handlar om mål C-106/96 ((EGT C 145, 18.5.1996, s. 7. )), som är under behandling i domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0003/98 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (29 januari 1998)

Ämne: Pensionsrättigheter för äldre långtidsarbetslösa personer

Enligt den grekiska nationella statistiktjänsten antar långtidsarbetslösheten allt större proportioner. De långtidsarbetslösa utgör över 50 % av det totala antalet arbetslösa. En särskild kategori utgörs av äldre personer som redan uppnått pensionsåldern men inte varit pensionsförsäkrade i det antal år som krävs för pensionering enligt grekiska lagstiftning och som därför kvarstår som arbetslösa.

Jag vill fråga kommissionen om följande:

1. Finns det i lagstiftningen i de övriga medlemsstaterna några gynnsamma bestämmelser som avser sådana här fall?

I vilka länders lagstiftning?

2. Anser kommissionen att det är lagenligt att kräva tillbaka de pensionsavgifter som man erlagt till försäkringskassan?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (13 mars 1998)

När det gäller den fråga som parlamentsledamoten tar upp måste kommissionen påpeka att medlemsstaterna har möjlighet att fastställa sina egna regler för trygghetssystemens organisation och funktion, förutsatt att de följer gemenskapslagstiftningen för lika möjligheter för kvinnor och män, artikel 119 i EG-fördraget, direktiv 79/7/EEG ((EGT L 6, 10.1.1979. )) och rådets direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet ((EGT L 46, 17.2.1997. )) samt lagstiftningen om social trygghet för migrerande arbetstagare (rådets förordning 1408/71 och rådets förordning 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda eller deras familjer flyttar inom gemenskapen ((EGT L 74, 27.3.1972. )) med senare ändringar).

Det är enbart medlemsstaternas myndigheter som har befogenhet när det gäller frågor som ersättning till arbetslösa som har uppnått pensionsåldern och återbetalning av socialavgifter som inbetalats till en pensionskassa.

Kommissionen har ingen information om fördelaktiga bestämmelser i vissa medlemsstater när det gäller ersättning till arbetslösa som har uppnått normal pensionsålder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0014/98 från Gordon Adam (PSE) till rådet (28 januari 1998)

Ämne: Rådets svar på Greenpeaces skrivelse om energi och miljö

Skulle rådet kunna upplysa om vilket svar Luxemburgs ordförandeskap gav på Greenpeaces skrivelse om energi och miljö? I skrivelsen begärde Greenpeace att EU skulle utveckla politiska åtgärder för att begränsa vidare exploatering av samtliga olje- och gasfyndigheter inom Europeiska unionen och Europeiska unionens territorier, förhindra exploatering och prospektering av olje- och gasfyndigheter inom Europeiska unionen och territorier utanför Europeiska unionen samt gradvis avveckla produktion och användning av kol som energikälla.

Skulle rådet nu kunna ge ett svar på just dessa punkter?

Svar (7 april 1998)

Rådet erinrar om att det inte tar ställning till dokument som läggs fram utanför dess institutionella ram.

Rådet är angeläget om att åter framhålla att det anser att förhållandet mellan energi och miljö är av största vikt och utgör en central faktor vid val av energipolitik. Rådet har därför fortlöpande studerat denna fråga på grundval av kommissionens meddelanden och förslag.

Detta är bakgrunden till att rådet den 18 december 1997 antog en resolution om en gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme ((EGT C 4, 8.1.1998, s. 1 )).

Rådet fortsätter för övrigt sin reflexion på grundval av kommissionens vitbok som sätter upp en strategi och en handlingsplan för gemenskapen då det gäller förnybar energi. Vid sitt möte den 11 maj 1998 kommer rådet att ordna en offentlig debatt på temat energi och miljö.

Rådet studerar också ingående kommissionens förslag om ett flerårigt ramprogram för insatser inom energisektorn, i vilket hela problemställningen med gemenskapens insatser på energiområdet tas upp.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0192/98 från Luigi Florio (UPE) till rådet (29 januari 1998)

Ämne: Mångfald och yttrandefrihet i Turkiet och Italien

Efter att ha fått veta att förvaltningsdomstolen i Turkiet hade olagligförklarat det lokala muslimska partiet Refah avgav EU:s ordförandeland Storbritannien den 16 januari 1998 en offentlig förklaring, i vilket det uttryckte sin oro över detta besluts följder för den demokratiska mångfalden och yttrandefriheten och meddelade att olagligförklarandet av Refahpartiet snart skulle granskas av EU-länderna.

Om ordförandelandet hyser en sådan oro, vilken man för övrigt kan dela, över vad som händer i ett land utanför EU, anser det då inte att man även snarast möjligt bör granska följderna för den demokratiska mångfalden och yttrandefriheten av det som händer i ett land inom EU, nämligen Italien? I detta land har följande utveckling skett:

1. Det statliga radio- och TV-bolaget RAI administreras för första gången i historien enbart av personer som hör till den så kallade olivträdsalliansen, som har majoritet i parlamentet.

2. Den största privata TV-kanalen styrs av en känd journalist som är öppet allierad med olivträdsalliansen.

3. Det näst största privata TV-bolaget ägs av en parlamentsledamot från olivträdsalliansen.

4. Alla de viktigaste ledare för statliga företag som har utnämnts under de senaste arton månaderna stödjer olivträdsalliansen politiskt och många av dem kommer direkt från Nomisma, det konsult- och forskningsföretag som har grundats av den nuvarande statsministern.

5. Den skolreform som nyligen inleddes av utbildningsminister Berlinguer från Vänsterdemokratiska partiet (PDS) innebär att 1900-talets historia ¨skrivs om¨ på så sätt att kommunismen och de brott som har begåtts av kommunistregimer aldrig omnämns.

6. Förra året förhindrade förvaltningsdomstolen en rad folkomröstningar på grundval av rent politiska bedömningar.

7. Emma Bonino, ledamot av Europeiska kommissionen, uttalade sig offentligt i december förra året om att det håller på att uppstå en verklig totalitär regim i Italien.

Svar (30 mars 1998)

I den förklaring i Europeiska unionens namn som den ärade parlamentsledamoten syftar på uttrycker ordförandeskapet unionens oro över de följder som det kan få för den demokratiska mångfalden och yttrandefriheten i Turkiet att ett politiskt parti förbjudits.

I övrigt är det inte rådets uppgift att kommentera vare sig de utnämningar som sker till ledande poster inom den audiovisuella sektorn i en medlemsstat, eller den utbildningspolitik som förs av en medlemsstats regering, eller de beslut som fattas av ett juridiskt organ i en medlemsstat, eller de individuella uttalanden som görs av en kommissionärsledamot.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0190/98 från Cristiana Muscardini (NI) till rådet (6 februari 1998)

Ämne: Dubbelt medborgarskap för italienare i Belgien

Strasbourgkonventionen av den 6 maj 1963 reglerar fall av flerfaldigt medborgarskap och innebär i praktiken att den som har förlorat eller frivilligt frånsagt sig ett medborgarskap kan återvinna det, eftersom det i konventionen slås fast att den inte påverkar olika bestämmelser i internationella avtal.

Protokollet till konventionen har till exempel möjliggjort avtalen mellan Italien och Frankrike och mellan Italien och Nederländerna där dubbelt medborgarskap medges.

Kan rådet för att undanröja hindren för den fria rörligheten och förverkliga den fria rörligheten för personer vidta lämpliga åtgärder för att få Strasbourgprotokollet att omfatta de europeiska länder där många italienska medborgare är bosatta?

Kan rådet också, med hänsyn till det italienska samfundets tydliga närvaro i Belgien, snarast utvidga Strasbourgprotokollet till förbindelserna mellan Belgien och Italien för att de italienare som är bosatta i Belgien och som vill ansöka om återvinning av sitt ursprungsmedborgarskap skall kunna erhålla detta och samtidigt behålla det belgiska medborgarskap som de erhållit genom frivillig naturalisering?

Svar (7 april 1998)

Rådet ber den ärade parlamentsledamoten att uppmärksamma det faktum att det åligger varje medlemsstat att fastställa bestämmelserna om beviljande av medborgarskap. I detta hänseende vill rådet erinra om att det i förklaring nr 2 som bifogas slutakten i Fördraget om Europeiska unionen anges att ¨när det i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen hänvisas till medborgare i medlemsstaterna, skall frågan om en persons medborgarskap i en viss medlemsstat avgöras uteslutande genom hänvisning till den berörda medlemsstatens egna lagstiftning. Medlemsstaterna kan upplysningsvis i en förklaring till presidiet ange vilka personer som i förhållande till gemenskapen skall anses vara deras medborgare; de kan vid behov ändra denna förklaring.¨.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0133/98 från Katerina Daskalaki (UPE) till rådet (23 januari 1998)

Ämne: Mord på kyrkvaktmästare i Istanbul

Det ekumeniska patriarkatet i Konstantinopel har på senare tid utsatts för en rad angrepp, bland annat ett bombattentat i vilket en präst skadades allvarligt. Det senaste angreppet var riktat mot Agios Therapon-kyrkan i Istanbul, där okända personer tände eld på kyrkan, stal värdefulla ikoner och heliga kärl och mördade kyrkvaktmästaren Havieropoloulos, efter att först ha utsatt honom för fruktansvärd tortyr.

Inga personer har någonsin gripits i samband med de angrepp som då och då riktats mot det ekumeniska patriarkatet eftersom de turkiska myndigheterna inte har låtit den grekiska generalkonsuln kontakta länsstyrelsen i Istanbul för att anmäla det inträffade.

Kan och tänker rådet - med tanke på att Turkiet är förbundet till EU genom särskilda avtal och det är dess skyldighet att skydda kristna minnesmärken - göra något för att utöva påtryckning på Turkiet för att få det att vidta åtgärder till skydd för dessa minnesmärken och för att beskydda de få greker som lever kvar i Istanbul?

Svar (30 april 1998)

Rådet beklagar och fördömer de våldsamma incidenter som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till, inbegripet bombattentaten mot kyrkor. Det noterar även att den turkiska regeringen enligt det fredsavtal som undertecknades i Lausanne i juli 1923 åtog sig att fullt ut skydda kyrkor, synagogor, kyrkogårdar och andra icke-muslimska minoriteters religiösa inrättningar.

Europeiska rådet i Luxemburg den 12*13 december 1997 betonade återigen nödvändigheten av att den turkiska regeringen uppfyller sina grundläggande skyldigheter, inbegripet skyddet av minoriteter, vilket även omfattar religiösa minoriteter. I enlighet med den ståndpunkt som rådet intog vid associeringsrådet med Turkiet den 29 april 1997, erinrade det om att en förstärkning av Turkiets förbindelser med Europeiska unionen också är avhängig av att landet fullföljer politiska och ekonomiska reformer, vilket även innebär att det anpassar sina normer för mänskliga rättigheter och sin praxis till vad som gäller inom EU. I detta sammanhang är respekten för och skyddet av alla minoriteter av avgörande betydelse.

Dessa frågor tas i praktiken upp med de turkiska myndigheterna vid varje lämpligt tillfälle.