SKRIFTLIG FRÅGA P-1990/99

från Xaver Mayer (PPE-DE) till kommissionen

(28 oktober 1999)

Ämne: Fåruppfödarnas situation i EU

1. Fåruppfödarnas ekonomiska situation i Europeiska unionen kännetecknas sedan länge av otillfredsställande inkomstmöjligheter. Detta gäller inkomster från köttproduktion, men i synnerhet också från ullproduktion. Till följd av detta minskar fårbestånden ständigt.

a) Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder för att inkomstmöjligheterna inom områdena för produktion av fårkött och fårull skall förbättras?

b) Anser kommissionen i synnerhet att fårull borde främjas såsom ett regenererande råmaterial?

c) Vilka grunder talar för eller emot ett sådant främjande?

2. Industriell skäktning av lamm och får är förbjuden i Tyskland. Eftersom efterfrågan på sådant kött emellertid är stor, transporteras djur till grannländer och skäktas där. Köttet transporteras därefter tillbaka till Tyskland.

a) Anser kommissionen att det tyska förbudet mot skäktning innebär en snedvridning av konkurrensen?

b) Är det inte nödvändigt att få till stånd en harmonisering av rättsföreskrifterna på detta område?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 november 1999)

Det är riktigt att situationen för fåruppfödare har varit särskilt svår under 1998 eftersom priserna på fårkött föll till den lägsta nivån sedan 1995. Fåruppfödarna har kompenserats för de förlorade inkomsterna genom tackbidraget, som ökade med 50% i förhållande till det belopp som betalades ut för regleringsåret 1997. Vidare kan ett extra bidrag på 6,64 euro per tacka betalas ut till fåruppfödare i mindre gynnade områden.

Investeringar i fåruppfödning kan i regel också finansieras enligt förordning (EG) nr 950/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet(1), under förutsättning att villkoren för investeringsstöd iakttas. Även annat strukturstöd kan betalas ut inom ramen för de regionala programmen enligt mål 1 eller mål 5b. Detta investeringsstöd kommer att bibehållas enligt rådets nya förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(2).

När det gäller ull finns det inget särskilt bidragssystem. Eftersom ull inte är någon jordbruksprodukt enligt bilaga I (f.d. bilaga II) i EG-fördraget, finns det ingen möjlighet att betala ut stöd till ullproducenter inom ramen för EUGFJ:s garantisektion.

I rådets direktiv 93/119/EG av den 21 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning(3) finns vissa bestämmelser med gemensamma minimikrav för denna bransch. Slaktning enligt Kascher-metoden i ett slakteri för får och getter är enligt direktivet tillåten med hänsyn till det undantag från kravet på bedövning som avses i artikel 5.2.

Mot bakgrund av parlamentsledamotens uppgifter kommer kommissionen att undersöka huruvida en begränsning av rituell slakt inom medlemsstaternas territorium under dessa förhållande är förenlig med de allmänna bestämmelserna i EG-fördraget. Kommissionen godtar att skillnader i nationell lagstiftning i fråga om bestämmelser för rituell slakt av djur kan leda till snedvriden konkurrens. Detta bör dock bedömas i ett mycket vidare perspektiv med hänsyn till alla komplexa faktorer i detta sammanhang. För närvarande anser kommissionen att EG-lagstiftningen bör göras mer ändamålsenlig.

(1) EGT L 142, 2.6.1997.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.

(3) EGT L 340, 31.12.1993.