ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0776/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(18 mars 2002)

Ämne: Presidentval i Madagaskar

1. Hur förhåller sig kommissionen till presidentvalet i Madagaskar?

2. Har kommissionen, direkt eller från sitt representationskontor, fått in bevis som tyder på att den avgående presidenten Didier Ratsarika har gjort sig skyldig till någon form av valfusk eller vanstyre? Vilka bevis har den i så fall mottagit?

3. Hur mycket bistånd har Madagaskars regering mottagit från a) EU:s medlemsstater och b) EU?

4. Har något bistånd utbetalats till valstöd?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(25 april 2002)

Kommissionen beklagar de våldsamheter som har förekommit i efterdyningarna av det presidentval som ägde rum i december 2001. Den stöder medlingsinsatserna från Afrikanska enhetsorganisationens och Förenta nationernas sida och har gjort uttalanden i vilka de inblandade parterna uppmuntras att under demokratiska former inleda en dialog och visa prov på återhållsamhet.

Kommissionen hålls genom sin delegation i Antananarivo dagligen underrättad om den politiska utvecklingen. I de valobservatörsrapporter som kommissionens delegation erhållit från den lokala valmyndigheten finns det tecken på att det förekommit oegentligheter i samband med valet. Valmyndighetens siffror avviker emellertid från de officiella uppgifterna. Dessutom är de ofullständiga.

Det har inte gått att dra några bestämda slutsatser om valresultatet, eftersom det inte förekom någon utomstående valövervakning.

Under 2001 erhöll Madagaskar 46,4 miljoner EUR i utvecklingsbistånd från vissa medlemsstater (Frankrike, Förenade kungariket och Tyskland) och 96,1 miljoner EUR från gemenskapen (varav 23 miljoner EUR från Europeiska investeringsbanken (EIB)).

Två medlemsstater, dvs. Förenade kungariket och Tyskland, har genom stöd till den lokala valmyndigheten lämnat bistånd till valförfarandet.

Kommissionen har inte lämnat något bistånd till valförfarandet. Den överväger emellertid att ge stöd om det genomförs nya val. I detta syfte föreslår kommissionen att Madagaskar skall betraktas som prioriterat land för valövervakning under budgetposten för 2002.

Mot denna bakgrund sände kommissionen i februari 2002 en delegation till Madagaskar med uppdrag att bedöma biståndsbehovet, i synnerhet i fråga om stöd till de inhemska observatörerna. Om en valobservatörsgrupp från EU sänds iväg, kommer detta givetvis att ske enligt fastställda förfaranden och föregås av ett besök av en valundersökningsgrupp.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0554/02

från Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(20 februari 2002)

Ämne: Bistånd till utvecklingsländer: SHARE India

Tänker kommissionen även i fortsättningen sätta livsmedelssäkerhet och landsbygdens utveckling i centrum för sina biståndsprogram till förmån för utvecklingsländerna? Håller kommissionen med om att mikrofinansieringsprogram, som hjälper de allra fattigaste, bör ingå i Europeiska unionens utvecklingsplaner? Känner kommissionen i detta avseende till att SHARE India, till exempel, är ett särskilt talande exempel på ett effektivt organ för fattigdomsminskning?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(22 mars 2002)

Utveckling av landsbygden och tryggad livsmedelsförsörjning är viktiga områden för gemenskapens bistånd till utvecklingsländerna. Samarbetet med Indien inriktades i början huvudsakligen på dessa två sektorer. Under det senaste årtiondet har emellertid stöd till de sociala sektorerna hälso- och sjukvård och utbildning prioriterats i gemenskapens utvecklingssamarbete med Indien. Kommissionen håller med om att mikrofinansieringsprogram och utveckling av finansiella tjänster i allmänhet också i hög grad kan bidra till att minska fattigdomen.

Kommissionen prioriterar i sitt meddelande Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik(1) lokal utveckling och fäster särskild uppmärksamhet vid mikroföretag när det gäller utvecklingen av den privata sektorn. För att upprätta gynnsamma förhållanden för utveckling av mikroföretag inriktar sig kommissionen framför allt på två särskilda aspekter: stöd till utveckling av affärstjänster och stöd till ett hållbart finansiellt system.

Mikrofinansiell verksamhet ingår därför i många av gemenskapens projekt, såväl i Indien som i andra delar av världen såsom Afrika och Latinamerika. För vidare upplysningar om de principer som styr gemenskapens bistånd till mikrofinansiell verksamhet hänvisas till gemenskapens publikation

Micro-finance Methodological considerations(2). När det gäller en tryggad livsmedelsförsörjning betraktas Indien inte som en prioritering inom ramen för budgetposten för en tryggad livsmedelsförsörjning, eftersom landet inte har haft akut livsmedelsbrist på flera år och dess livsmedelsindustri till och med uppvisar överskottsproduktion. Indien får endast sporadiskt medel genom denna budgetpost, vilka huvudsakligen ges via organisationen EuronAid till ett mycket litet antal lokala icke-statliga organisationer. Eftersom Indien inte har fastställt någon strategi för tryggad livsmedelsförsörjning med kommissionen och för att kommissionens insatser skall kunna inriktas på andra regioner kommer finansiering av projekt i Indien via denna budgetpost att upphöra.

Kommissionen har aldrig finansierat eller samfinansierat projekt med SHARE och kan därför inte uttala sig om organisationens effektivitet.

(1) KOM(2000) 212 slutlig.

(2) ISDN 92-828-8998-1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0979/02

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(12 april 2002)

Ämne: Tjänsteresor för tjänstemän vid bedrägeribekämpningsenheten OLAF

Kan kommissionen lämna mig statistikuppgifter som anger hur många dagar varje enskild tjänsteman vid OLAF har varit på tjänsteresa sedan den 1 januari 2001?

Kan kommissionen dessutom lämna en förteckning över samtliga tjänsteresor till stater utanför EU och för varje enskild tjänsteresa ange dess omfattning i tid, syftet med den och kostnaderna för den?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(2 juli 2002)

I artikel 12.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999(1) och rådets förordning (Euratom) nr 1074/1999 av den 25 maj 1999(2) om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) föreskrivs att direktören regelbundet skall rapportera till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och revisionsrätten om resultaten av de utredningar som görs av byrån, med iakttagande av deras förtroliga karaktär, berörda personers legitima rättigheter och i förekommande fall tillämpliga nationella bestämmelser för rättsliga förfaranden.

Parlamentsledamoten begär statistik över antal tjänsteresdagar för varje OLAF-tjänsteman sedan den 1 januari 2001. Kommissionen kan inte ge några sådana upplysningar eftersom det riskerar att skada pågående utredningar eller påverka rättigheterna för de enskilda eller ekonomiska aktörer som har förekommit eller för närvarande förekommer i utredningar angående eventuella oegentligheter.

Kommissionen kan inte heller tillmötesgå parlamentets begäran om en förteckning över samtliga tjänsteresor till länder utanför unionen med uppgifter om dessa resors längd, syfte och kostnad av de skäl som anges ovan.

Kommissionen kan emellertid upplysa parlamentsledamoten om att tjänstemän vid OLAF sammanlagt tillbringade 2 244,50 dagar på tjänsteresa under 2001 och att den totala kostnaden för dessa resor uppgick till 743 690,84 EUR. Varje OLAF-tjänstemän tillbringade alltså i genomsnitt 15 dagar på tjänsteresa under 2001. I denna siffra ingår de tjänsteresdagar som tillbringats i länder utanför unionen.

(1) EGT L 136, 31.5.1999.

(2) EGT L 136, 31.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1031/02

från Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) till rådet

(15 april 2002)

Ämne: Mänskliga rättigheter

Det finns ingen särskilt mekanism för de mänskliga rättigheterna inom de nya samarbetsavtalen mellan EU och partnerländerna i Medelhavsområdet, trots att det finns en uttrycklig avsikt att basera samarbetet på mänskliga rättigheter. Hur avser rådet att ta itu med människorättsfrågor i allmänhet och fallet Algeriet i synnerhet?

Svar

(5 november 2002)

Rådet kan meddela den ärade parlamentsledamoten att inom ramen för EuropaMedelhavspartnerskapet tas frågor som rör respekten för de mänskliga rättigheterna upp genom nationella och regionala redogörelser vid möten mellan högre tjänstemän som arbetar med uppföljningen av Barcelonaprocessen. Dessa diskuterar genomförandet av internationella konventioner på området. Enligt handlingsplanen från Valencia som antogs den 23 april skall denna dialog fortsätta och de höga tjänstemännen anmodas att undersöka hur den bäst kan struktureras och fördjupas för att göra den effektivare inom ramen för partnerskapet.

Inom ramen för de bilaterala förbindelser som rådet har etablerat med Medelhavsländerna, särskilt genom EuropaMedelhavsassocieringsavtalen, tar rådet regelbundet upp dessa frågor, både principiellt och vid behov med anledning av särskilda fall. Respekten för de mänskliga rättigheterna är ett viktigt inslag i dessa avtal, och parternas interna och externa politik bör genomsyras av denna. Dessutom institutionaliserar de en regelbunden politisk dialog på olika nivåer om alla ämnen av gemensamt intresse.

Ett sådant avtal undertecknades med Algeriet den 22 april i Valencia och träder i kraft när Europaparlamentet har lämnat sitt samtycke och medlemsstaternas nationella parlament har ratificerat det. Fram till dess fortsätter rådet den politiska dialog som inleddes med Algeriet för tre år sedan på ministernivå. I detta forum, där rådet företräds av trojkan, tar rådet regelbundet upp frågor som rör respekten för de mänskliga rättigheterna med de algeriska myndigheterna och hävdar med kraft att varje avsteg eller missbruk skall undvikas, även om det sker inom ramen för kampen mot terrorismen. Rådet har vid flera tillfällen meddelat att det är oroat över rapporterna om godtyckliga frihetsberövanden, utomrättsliga anhållanden, användning av tortyr och vad som händer försvunna personer. Vid mötet i den politiska dialogen den 5 december 2001 i Bryssel anmodade rådet Algeriet att lämna upplysningar om vad som hänt flera försvunna personer och uppmanade landet att samarbeta med mekanismerna inom FN och icke-statliga organisationer på området för de mänskliga rättigheterna. Ett möte av samma slag ägde rum i Alger den 5 juni, vilket gav ett nytt tillfälle till fortsatta diskussioner om dessa frågor med de algeriska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2290/02

från Elizabeth Lynne (ELDR) till rådet

(25 juli 2002)

Ämne: Villkoren för mottagande av asylsökande i Förenade kungariket

Anser rådet att Förenade kungarikets regerings planer på att inrätta en mottagningscentral för 750 asylsökande i Throckmorton, på ett tidigare flygfält som använts som begravningsplats för djur under mul- och klövsjukekrisen, i närheten av en liten by med 160 invånare och med endast 2 593 invånare i de omgivande fyra församlingarna, i tillräcklig grad kan erbjuda alla som bor där tillgång till alla de förmåner som finns omnämnda i det kommande direktivet om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna?

Anser rådet att en sådan plats är lämplig för att garantera ett harmoniskt förhållande mellan de lokala samhällena och mottagningscentralerna (jfr skäl 14), eller tillgång för underåriga till utbildningsväsendet på liknande villkor som för värdlandets medborgare (jfr art. 10.1) eller möjligheter till kontakter med släktingar, juridiska rådgivare (jfr artikel 14.2)?

Anser rådet att medlemsstaterna inte skall föra en asylpolitik av ett slag som strider direkt mot Europeiska unionens aktuella politik och lagstiftning?

Svar

(16-19 december 2002)

Rådet har inte några uppgifter om de planer på att bygga en flyktingförläggning som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till.

När det gäller förslaget till rådets direktiv om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna erinras den ärade parlamentsledamoten om att det av artikel 211 i EG-fördraget framgår att det åligger kommissionen, så snart direktivet har antagits, att övervaka tillämpningen av dess bestämmelser i de olika medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1012/02

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(4 april 2002)

Ämne: Försenat svar på frågan om hur konventet skall finansieras

Kommissionen har inte besvarat mina frågor om konventet om EU:s framtid inom de sex veckor som fastställts i bestämmelserna (skriftlig fråga E-0337/02). Borde inte bestämmelserna beaktas om man tänker på hur viktig kommissionens trovärdighet är?

Jag upprepar därför mina frågor: Hur stor ersättning kommer att betalas ut till ledamöterna i konventet om EU:s framtid? Hur beräknas ersättningarna och av vem?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(15 maj 2002)

Kommissionen väntade med att besvara parlamentsledamotens skriftliga fråga E-0337/02(1), eftersom man ansåg det lämpligt att formulera ett gemensamt svar på den frågan och de skriftliga frågorna E-0139/02 från Garriga Polledo(2) och E-0419/02 från Jonas Sjöstedt(3) samt att uppdatera svaret mot bakgrund av utvecklingen efter antagandet av det interinstitutionella avtalet av den 28 februari 2002 om finansieringen av konventet om Europeiska unionens framtid.

I en skrivelse av den 13 mars 2002 sände konventets generalsekreterare konventets budgetförslag till parlamentet, rådet och kommissionen. Förslaget godkändes av kommissionen den 3 april 2002 och av parlamentet den 10 april 2002. Konventets budget 2002 antogs den 18 april 2002 av företrädarna för medlemsstaternas regeringar.

Kommissionens uppfattning är att konventets budget endast omfattar ersättning till ledamöterna i konventets presidium. Konventets generalsekretariat är ansvarigt för att utarbeta och lägga fram förslaget om konventets budget och kan därför komplettera dessa uppgifter eller ge fler upplysningar på begäran av parlamentsledamoten.

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 15.

(2) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 15.

(3) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 15.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3138/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(4 november 2002)

Ämne: Genomförande av gemenskapsinitiativet Leader+ i Grekland

I tidningen Kathimerini har det stått att Utvecklingsbolaget Kozani, som under förra programperioden hade ansvaret för det grekiska nätverket för gemenskapsinitiativet Leader, har skickat en skrivelse till de utvecklingsbolag som genomför programmet Leader+ 20002006, med en begäran om att en insats till förmån för jägarsammanslutningarna skall införlivas i programmet.

Genom detta förslag eftersträvas:

- Utveckling av faunan i utvalda delar av landet.

- Insatser som skall genomföras i områden där det inte råder jaktförbud.

- Utarbetande av integrerade förvaltningsplaner för ifrågavarande skogsområden.

- Särskilda zoner för jakttillväxt och registrering av jaktintensiteten vilken skall göras av företrädare för jaktsammanslutningarna (!).

- Studiecirklar för att uppgradera människors kunnande. Målet är att informera jägarna i frågor som rör ekologi, artbiologi, förvaltning av ekosystem, användning av vapen etc.

Förslaget har lagts fram av det grekiska jägarförbundet och är undertecknat av dess ordförande, som även är vd i förvaltningsmyndigheten för den tredje gemenskapsstödramen i Grekland. Utarbetandet av förvaltningsplanerna kräver 175 000 EUR och utbildningsinsatserna 200 000 EUR i varje lokalt Leader+ program.

Ovanstående sponsoring bryter mot förfarandet med urval från botten (bottom up approach), som är ett obligatoriskt förfarande i de lokala programmens utformning (EU-meddelande om Leader+, april 2000). Samtidigt överlåts rätten att göra förvaltningsstudier av skogarna till jägarna, utan att de har denna behörighet. Dessutom har jordbruksdepartementet redan kungjort utförande av 24 förvaltningsstudier av skogsområden som skall finansieras via programmet för jordbruksutveckling 20002006.

Kan kommissionen informera om vilka konkreta åtgärder den tänker vidta för att initiativet Leader+ skall kunna utföras på ett obehindrat sätt, utan olagliga överträdelser? Vad har kommissionen för avsikt att göra för att EU inte skall ge dubbel finansiering till samma insatser (skogsförvaltningsstudier, seminarier osv.) från samma strukturfond och för att inte obehöriga företrädare (jägarförbundet och jägarsammanslutningar) skall få finansiering via Leader+?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(18 november 2002)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0532/02

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(25 februari 2002)

Ämne: Överlåtelse av territorium från Vietnam till Kina

Kan kommissionen bekräfta att den vietnamesiska regeringen efter hemliga förhandlingar mellan de kommunistiska partierna i Vietnam och Kina har överlåtit ca 800 km2 territorium till Kina?

Känner kommissionen till bakgrunden för denna överlåtelse och hur många vietnamesiska medborgare som måste flytta eller byta nationalitet?

Är det fråga om en laglig överlåtelse som godkänts av parlamenten eller en överlåtelse i andra hand, som således är olaglig?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

Enligt vad båda parterna meddelat undertecknade Kinas och Vietnams regeringar i Hanoi den 30 december 1999 ett fördrag mellan Folkrepubliken Kina och Socialistiska republiken Vietnam om gränsdragning.

Fördraget ratificerades av Nationella folkkongressens ständiga utskott i Kina den 29 april 2000 och av Nationalförsamlingen i Vietnam vid dess sjunde session den 9 juni 2000. Den 6 juli 2000 utbytte de två länderna ratifikationsinstrument i Peking, då fördraget trädde i kraft.

Gränsdragningen verkar omfatta flera hundra kvadratkilometer i provinserna Ha Giang och Lang Son, men några närmare uppgifter har ännu inte offentliggjorts. I dessa avlägsna områden talar befolkningen både vietnamesiska och kinesiska. Enligt de uppgifter som hittills erhållits lever människorna kvar i sina byar och ingen tvångsförflyttning planeras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1139/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(22 april 2002)

Ämne: EU-åtgärder för att verkligen motverka den fortsatta kolonialiseringen, förstörelsen och fördrivningen från Israels sida i de palestinska områdena

1. Vad bör följderna bli för associeringsavtalet mellan EU och Israel, inte minst med tanke på artikel 2 i detta avtal som berör kränkning av mänskliga rättigheter och möjligheter till lämpliga sanktioner mot detta, om den israeliska politik som ändrats under Sharon fortsätter och om FN:s resolutioner nr 181, 194, 242/338 och 1397 även fortsättningsvis nonchaleras?

2. Vad bör Israels ändrade politik ha för följder för nivån på vilka de diplomatiska förbindelserna mellan EU:s medlemsstater och Israel fortsättningsvis skall föras?

3. Vad bör Israels ändrade politik ha för följder för köp av vapen från den israeliska försvarsindustrin och för EU-medlemsstaternas försäljning av vapen till Israel?

4. Vad bör Israels ändrade politik ha för följder för internationella rättsåtgärder mot dem som förefaller vara skyldiga till krigsförbrytelser i de ockuperade områdena?

5. Hur kommer kompensation att ske för de projekt för förbättring av de palestinska områdena som förstörts på uppdrag av den israeliska regeringen och som finansierats eller medfinansierats genom bidrag från EU eller från EU:s enskilda medlemsstater?

6. Vad bör, om andra påtryckningsmedel inte hjälper, följderna bli för transportförbindelserna med Israel, nämligen El Als landningsrättigheter på olika flygplatser inom EU, olika flygbolags flygningar från EU till de israeliska flygplatserna Lod (Ben Gurion) för reguljärflyg och till Eilat för charterflyg, för Poseidon Lines och Salamis Lines reguljära färjeförbindelser från den grekiska hamnen Pireus via Rhodos och Limassol till den israeliska hamnen Haifa och för tillträde för fartyg från det israeliska rederiet ZIM?

Svar

(5 november 2002)

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om den ståndpunkt som det intog vid unionens förberedelser inför associeringsrådet EU/Israel i november 2001. Det påpekar särskilt att vapenförsäljning till Israel fortfarande styrs av EU:s uppförandekod om vapenexport. Som rådet har konstaterat i svar på frågor från andra ärade parlamentsledamöter förbehåller det sig rätten att kräva ersättning i respektive forum för skador på infrastruktur som helt eller delvis finansierats av EU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2480/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(6 september 2002)

Ämne: Tillväxthormon i mjölkkor

När utlöper det nuvarande EU-moratoriet mot användning av tillväxthormon i mjölkkor?

Avser kommissionen att förnya detta moratorium?

Vilken ståndpunkt intar Förenta staternas myndigheter och Världshandelsorganisationen för närvarande i denna fråga?

Kan kommissionen vänligen formellt upprepa skälen för sin ståndpunkt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(10 oktober 2002)

Det förutsätts att parlamentsledamotens fråga avser det tidigare moratoriet mot användning av bovint somatotropin (BST), som ersattes av ett formellt förbud enligt rådets beslut 1999/879/EG av den 17 december 1999 om utsläppande på marknaden och om tillförsel av bovint somatotropin (BST) och om att upphäva beslut 90/218/EEG(1). Förbudet mot användning av bovint somatotropin enligt det beslutet är inte tidsbegränsat.

Beslut 1999/879/EG gäller inte livsmedel och djur som importeras från länder utanför EU. Varken USA eller andra medlemmar av WTO berörs därför av denna fråga.

Beslut 1999/879/EG föreslogs av kommissionen och antogs av rådet i syfte att skydda djurens hälsa och välbefinnande på grundval av yttrandet från Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande av den 10 mars 1999. Vetenskapliga kommittén drog slutsatsen att BST inte bör användas hos mjölkkor av följande skäl: BST ökar både risken och behandlingstiden för klinisk mastit, förekomsten av fot- och benåkommor ökar, ämnet kan ge upphov till kraftiga reaktioner på injektionsstället och kan ha en negativ inverkan på reproduktionen. Dessa effekter, som i vissa fall är smärtsamma och påverkar allmäntillståndet, leder till sämre välbefinnande och ökad dödlighet för djuren.

Kommissionen har inga planer på att se över detta beslut.

(1) EGT L 331, 23.12.1999.