SKRIFTLIG FRÅGA E-2793/02

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(4 oktober 2002)

Ämne: Konkurrensen inom trafikflyget

Kommissionen har nyligen godkänt vissa samarbetsavtal mellan flygbolag. Dessa avtal går ofta ut på så kallad code sharing, vilket vill säga att två olika flygbolag gemensamt organiserar flygningar, där var och en använder sitt eget flightnummer. Om en kund köper en biljett för att flyga med bolag A, då kan det hända att han får flyga med bolag B, som kanske inte har att erbjuda samma service som A annonserat ut i sin reklam. Men code sharing leder inte bara till att reklamen blir vilseledande utan inskränker i själva verket konkurrensen mellan flygbolagen, framför allt i fråga om trafiken på mindre trafikerade flygplatser.

Hur avser kommissionen reagera på denna utveckling som i sista hand riskerar att begränsa all konkurrens mellan flygbolagen som går samman i allianser, något som leder direkt till fåmannavälde på marknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 november 2002)

Många internationella flygbolag har i ökande utsträckning gått in för code sharing och andra liknande samarbetsformer (t.ex. allianser) för att anpassa sig till nya utmaningar, till exempel avregleringen och globaliseringen av luftfartssektorn. Code sharing, som innebär att ett flygbolag låter ett annat flygbolag använda sitt flightnummer under en flygning, eller att två flygbolag delar samma flightnummer under en flygning, kan ske i olika former och omfatta olika grader av samarbete.

Kommissionen erkänner att avtal om code sharing kan medföra stora fördelar för passagerarna, särskilt för affärsresenärer som vill ha smidiga globala flygtjänster och för interlining-passagerare som ett sådant samarbete i regel ger lägre priser. Passagerare som flyger till och från mindre trafikerade flygplatser kan också ofta gynnas, eftersom de tillgängliga tjänsterna skulle ha mycket mindre räckvidd och antalet avgångar vara mycket färre utan avtal om code sharing. Avtal om code sharing kan dock minska konkurrensen genom att de leder till marknadskoncentration.

Konkurrensbegränsande avtal mellan konkurrenter kan godkännas enligt gemenskapens konkurrensregler endast om parterna kan visa att den negativa påverkan på konkurrensen uppvägs av de fördelar som avtalet ger. Det är mer sannolikt att detta inträffar om avtalen faktiskt leder till betydligt större nätverk och om avtalsparterna har inga eller mycket få flyglinjer som överlappar varandra. Dessutom bör det verifieras att konsumenterna får del av dessa fördelar, att fördelarna inte kunde uppnås genom mindre konkurrensbegränsande alternativ och att konkurrensen inte sätts ur spel. Om nödvändigt måste lämpliga korrigerande åtgärder åläggas parterna för att säkra fortsatt konkurrens. Därför måste avtal om code sharing bedömas från fall till fall, samtidigt som konkurrensfrämjande och konkurrensbegränsande effekter vägs mot varandra.

Kommissionens synsätt i fråga om allianser och andra former för samarbete, exempelvis avtal om code-sharing, har därför varit balanserat. Samtidigt som kommissionen erkänner eventuella fördelar har den godkänt sådana avtal först efter det att korrigerande åtgärder tagits fram för att lösa de konkurrensproblem som konstaterats.

Vad gäller informationen till allmänheten bör det erinras om att flygbolagens frivilliga åtagande om kvaliteten på passagerartjänster förutsätter att konsumenterna skall ges korrekt information om flygningar med code sharing när de bokar sin resa (artikel 13 i åtagandet, som trädde i kraft i februari 2002).