SKRIFTLIG FRÅGA E-3842/00

från Jacqueline Foster (PPE-DE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Fiske med långrev

Fiske med långrev ställer till med mycket allvarliga problem för sjöfågel. Jag tror att kommissionen för närvarande håller på att bedöma behovet av en gemensam handlingsplan mot fiske med långrev. Kan kommissionen bekräfta de åtgärder den vidtar i denna fråga?

Jag skulle vilja fästa kommissionens uppmärksamhet på ett antal åtgärder som skulle kunna införas för att främja fiskemetoder med långrev som tar större hänsyn till sjöfågel, bland annat:

- Användning av revar med plastvimplar, som skrämmer fåglar.

- Tyngder på revarna så att de sjunker snabbare, vilket minskar risken att fånga sjöfågel.

- Utläggning av revarna med hjälp av rör under vatten så att fåglar på ytan inte kan nå krokarna.

- Förbud mot att slänga fiskinälvor från fiskefartyg eftersom detta lockar sjöfåglarna till långrevarna.

- Påbud att lägga ut långrev nattetid, då färre sjöfåglar söker föda.

Finns det för närvarande någon gällande europeisk lagstiftning i denna fråga, och om så är fallet, skulle kommissionen kunna ange de relevanta hänvisningarna till dessa dokument?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta mot privata fiskefartyg som fiskar illegalt i Söderhavet, där piratfiske dödar upp till 100 000 sjöfåglar årligen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 januari 2001)

Efter att ha bidragit till de tekniska möten som ledde till utarbetandet av FAO:s internationella handlingsplan (IPOA) för att minska bifångsterna av sjöfåglar vid fiske med långrev (FAO-IPOA Seabirds) håller kommissionen nu på att förbereda en handlingsplan för gemenskapen med utgångspunkt från de uppgifter medlemsstaterna har lämnat genom att fylla i de frågeformulär som sändes ut förra sommaren.

Kommissionen har fått ett antal frågor inom detta område och får allt bättre kännedom om tänkbara problem när det gäller att minska bifångsterna av sjöfågel vid fiske med långrev. Eftersom bifångsterna av sjöfågel inte är ett allmänt problem behöver riskreduceringsåtgärder inte vidtas för allt långrevsfiske.

Det största problemet är albatrosser och andra arter i sydliga hav. För att tackla detta problem har gemenskapen redan infört flera riskreduceringsåtgärder i gemenskapslagstiftningen (rådets förordning (EG) nr 66/98 av den 18 december 1997 om vissa bevarande- och kontrollåtgärder som skall tillämpas vid fiskeverksamhet i Antarktis, och upphävande av förordning (EG) nr 2113/96(1) och rådets förordning (EG) nr 2479/98 av den 12 november 1998 om ändring av förordning (EG) nr 66/98 om vissa bevarande- och kontrollåtgärder som skall tillämpas vid fiskeverksamhet i Antarktis(2)), inklusive de som parlamentsledamoten tar upp i sin fråga och som rekommenderas i konventionen för bevarande av marina levande tillgångar i Antarktis (CCAMLR). Utläggning med hjälp av rör under vattnet är den enda åtgärd som inte planeras, eftersom man uppnår samma effekt genom att ha tyngder på revarna.

När det gäller illegalt fiske är kommissionen medveten om bekvämlighetsflaggningens roll för piratfisket, och kommissionen uppmanar länder att så snart som möjligt ratificera Avtalet om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet. Detta avtal ratificerades redan 1996 av gemenskapen. I gemenskapslagstiftningen finns det dessutom bestämmelser för kontroll-, flott- och marknadspolitik som skulle kunna vara effektiva medel för att bekämpa problemet med illegalt fiske när sådant bedrivs av gemenskapsfartyg eller fartyg från tredje land som har rätt att fiska i gemenskapens vatten. Det är medlemsstaternas juridiska skyldighet att genomföra reglerna och se till att de efterlevs.

Kommissionen deltar dessutom aktivt i utarbetandet av en internationell handlingsplan inom ramen för FAO:s uppförandekodex för ansvarsfullt fiske för att förhindra illegalt, orapporterat och oreglerat fiske. I detta sammanhang är kommissionen särskilt mån om att motarbeta inte bara bekvämlighetsflagg utan också bekvämlighetshamnar.

Kommissionen tror att regionala fiskeriorganisationer spelar en mycket viktig roll när det gäller att främja hållbart och ansvarsfullt fiske. Rekommendationer från regionala fiskeriorganisationer måste genomföras av de avtalsslutande parterna och man bör arbeta för att även icke-avtalsbundna samarbetspartner följer dem.

(1) EGT L 6, 10.1.1998.

(2) EGT L 309, 19.11.1998.