SKRIFTLIG FRÅGA E-0455/00

från Elisabeth Jeggle (PPE-DE) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Avgifter för hygienundersökningar av kött direktiv 85/73/EEG

Tillämpningen av direktiven 85/73/EEG(1) och 64/433/EEG(2) i samband med EG-domstolens dom av den 9 september 1999 leder i Tyskland till stora svårigheter av konkurrensrättsligt slag som avgörs i en rad rättsliga förfaranden på grund av oklarheter och motstridigt innehåll i dessa rättsliga grunder.

För att rättssäkerhet skall råda på detta område ombes kommissionen att besvara följande frågor:

1. Enligt EG-domstolens dom av den 9 september 1999 kan man använda sig av befogenheten enligt kapitel I.4 b i direktiv 85/73/EEG (ändrat genom direktiv 93/118/EG(3)) att ta ut en särskild avgift som överstiger det standardbelopp som anges i kapitel I.1 utan några villkor i övrigt men med det generella förbehållet att den särskilda avgiften inte får överstiga de faktiska kostnaderna. Av detta följer nedanstående konkreta frågor:

- Omfattar domen också ordalydelsen i bilaga A kapitel I.4 b i direktiv 85/73/EEG ändrat genom direktiv 96/43/EG(4)?

- Är det upp till myndigheten att besluta om beräkningsunderlaget när avgiftens storlek för att uppnå kostnadstäckning skall fastställas? Och vad skall förstås med de faktiska kostnaderna?

- Skall man med avgift i enlighet med bilaga A kapitel I.4 b i direktiv 85/73/EEG ändrat genom direktiv 96/43/EG förstå en genomsnittlig avgift beräknad utifrån kostnaderna i hela landet eller beräknad utifrån de kostnader som uppstår inom den ansvariga myndighetens område?

- Kan man vid tillämpningen av bilaga A kapitel I.4 b ta ut olika avgifter för olika verksamhetskategorier?

- Kan det bli möjligt med en kombination av alternativen i kapitel I.4 a och kapitel I.4 b i bilaga A när avgiften skall tas ut?

2. Ingår redan utgifterna för trikinbesiktningen i det standardbelopp som fastställs i kapitel I.1 b och kapitel I.1 c i bilagan?

(1) EGT L 32, 5.2.1985, s. 14.

(2) EGT 121, 29.7.1964, s. 2012.

(3) EGT L 340, 31.12.1993, s. 15.

(4) EGT L 162, 1.7.1996, s. 1.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 april 2000)

Kommissionen är medveten om de problem som uppstått bland annat i Tyskland vid tillämpningen av bestämmelserna i rådets direktiv 85/73/EEG av den 29 januari 1995 om finansiering av hygienundersökningar och kontroller av färskt kött och fjäderfäkött ändrat genom direktiven 89/662/EEG, 90/425/EEG, 90/675/EEG och 91/496/EEG(1).

1. De tolkningsprinciper som EG-domstolen fastställde i sin dom av den 9 september 1999 (Mål C 374/97 begäran om förhandsavgörande från Bayerischen Verwaltungsgerichtshof: Anton Feyrer mot Landkreis Rottal-Inn 1999 C 352/08) gäller också tolkningen av bilaga A, kapitel I.4 b i direktiv 85/73/EEG, ändrat och kodifierat genom direktiv 96/43/EEG. På detta sätt kan medlemsstaterna, för att täcka högre kostnader, ta ut en avgift som täcker de faktiska kostnaderna.

I artikel 5.1 i direktiv 85/73/EEG föreskrivs det att gemenskapsavgifterna skall bestämmas så att de täcker de utgifter som den behöriga myndigheten har i fråga om löner och sociala kostnader för besiktningsenheten, administrativa kostnader i samband med genomförandet av besiktningar och kontroller; till detta kan hänföras nödvändiga kostnader för fortbildning av inspektörer. Direktivet ger således bara de allmänna ramarna när det gäller denna punkt. Som kommissionen redan hade tillfälle att understryka i sitt svar på den skriftliga frågan E-1121/98(2), kan uppskattningen av faktiska kostnader och avgifter visa sig komplicerad, eftersom man måste samla in uppgifter om alla

utgifter (lönekostnader, sociala avgifter, utgifter för analys och administration, etc.). Dessutom kan vissa poster bokföras på flera olika sätt, som till exempel byggnadskostnader eller renovering av lokaler. Man skall för övrigt lägga märke till att en uppskattning av kostnaderna i praktiken bara kan göras under idealiska omständigheter, eftersom det under år n plus 1, är år n som är det år när veterinärkontrollerna och -inspektionerna utförs. Det blir då tydligt att de arbetsdokument som har använts för att fastställa schablonbeloppen bara kan ge en ungefärlig uppfattning. Bara direktivets text är rättsligt bindande.

I punkt 3 i den tidigare nämnda domstolsdomen av den 9 september 1999, anges det att i fall då en medlemsstat har delegerat befogenheten att ta ut avgifterna för hygienundersökningar och kontroller av färskt kött till kommunala myndigheter, ges denna medlemsstat enligt artikel 2.3 i direktivet rätt att i förhållande till gemenskapens avgiftsnivå höja avgifterna till ett belopp som motsvarar de faktiska kontrollkostnader som uppkommit för den behöriga kommunala myndigheten. Om befogenheten delegeras till lokala myndigheter, rör det sig om utgifter som myndigheterna har haft inom det nationella territoriet. I avsaknad av en sådan delegering, är det i princip ingen skillnad mellan utgifter på nationell nivå och utgifter som myndigheterna haft inom det nationella territoriet.

När det gäller bestämmelserna i bilaga A, kapitel I.4 a, i direktiv 85/73/EEG framgår det av själva texten att det kan finnas en skillnad mellan olika anläggningar. Medlemsstaterna får, för att täcka de högsta kostnaderna, a) höja de schablonbelopp som anges i punkterna 1 och 2 a för en viss anläggning. I bestämmelserna i bilaga A, kapitel I.4 b, nämns inte uttryckligen denna möjlighet. Det relevanta begreppet är faktiska kostnader. Det anges inte om beräkningen av dessa kostnader kan göras för en viss anläggning eller om den måste göras av den behöriga myndigheten som kan beräkna ett genomsnitt för de anläggningar som ingår i dess behörighetsområde.

Frågan förtjänar att klargöras ytterligare. Inom ramen för bilaga A, kapitel I.4 a, i direktiv 85/73/EEG kan således en medlemsstat, för att täcka högre kostnader, som regel ta ut schablonbelopp och höja dessa för vissa anläggningar som uppfyller nämnda villkor. Ett sådant system uppvisar en inre konsekvens. Den andra valmöjligheten enligt bilaga A, kapitel I.4 b, innebär medlemsstaterna, fortfarande för att täcka högre kostnader, ges möjlighet att ta ut en avgift som täcker de faktiska kostnaderna. Också denna valmöjlighet uppvisar en inre konsekvens. På så sätt blir det svårt att tänka sig en kombination av de båda systemen.

2. När det gäller kapitel I i bilaga A, anges schablonbeloppen i punkterna 1 och 2 a och inte i punkterna 4 a och b. Dessa belopp täcker alla kontroller som föreskrivs i de berörda direktiven och således också kontroller som gäller trikinbesiktning.

(1) Se den version som kodifierats genom rådets direktiv 96/43/EEG av den 26 juni 1996, som innebär en ändring och kodifiering av direktiv 85/73/EEG om finansiering av hygienundersökningar och kontroller av färskt kött och fjäderfäkött samt av ändringsdirektiven 90/675/EEG och 91/496/EEG.

(2) EGT C 402, 22.12.1998.