SKRIFTLIG FRÅGA E-3348/02

från José Ribeiro e Castro (UEN) till rådet

(26 november 2002)

Ämne: Kriminalitet i Sydafrika: mord på ännu en portugisisk medborgare

I sitt svar på min skiftliga fråga i samma ärende framlagd den 1 juni 2001 (P-1662/01(1)) meddelade rådet den 21 november 2001 att den ökande våldsbrottsligheten i Sydafrika [är] ett allmänt problem som drabbar alla raser, nationaliteter och sociala skikt i landet och inte enbart den portugisiska befolkningsgrupp som är bosatt där, och hänvisade vidare till att Sydafrika är ett fritt land med en demokratiskt vald regering något som naturligtvis aldrig ifrågasattes och rådet är övertygat om att de sydafrikanska myndigheterna gör sitt yttersta för att få den olyckliga situationen i landet under kontroll och respektera situationen för de mänskliga rättigheterna. I sitt svar hänvisar rådet också till det europeiska programmet för återuppbyggnad och utveckling i Sydafrika (EPRD) som beskrivs som ett av de mer omfattande program för bistånd till ett enskilt land som EU finansierar, och menar vidare att [g]enom dessa positiva åtgärder strävar EU efter att förbättra livskvaliteten i Sydafrika och därigenom också minska våldet. Dock markerar rådet att endast ett av de enskilda programmen syftar till förstärkta resurser och institutionell utveckling av den sydafrikanska polisen.

Ungefär samtidigt, den 5 juli 2001, antog Europaparlamentet en resolution om situationen i Sydafrika(2) vari den gav uttryck för mer begränsad optimism vad denna situation och dess vidare utveckling beträffar: Det skulle vara mycket svårt för Sydafrika att lösa dessa problem utan det internationella samfundets stöd och solidaritet. Europeiska unionens roll är i detta avseende av stor betydelse eftersom unionen och dess medlemsstater svarar för 70 procent av det internationella biståndet till landet.

Det finns dessvärre inga tecken på en nedgång i antalet våldsbrott i Sydafrika, och det begås fortfarande många mord på EU-medborgare, i synnerhet portugiser. För några dagar sedan begicks det 25:e mordet på en portugisisk medborgare detta år.

Situationen är självklart oacceptabel och kräver såväl mer energiska åtgärder från de behöriga sydafrikanska myndigheternas sida som ett starkare internationell stöd.

Är rådet fortfarande av den optimistiska uppfattning att de våldsbrott som EU-medborgare bosatta i Sydafrika är utsatta för kan lösas genom att förbättra livskvaliteten, något som naturligtvis vore önskvärt för såväl Sydafrika som andra länder? Eller har den för avsikt att låta förebyggande av kriminalitet, och i synnerhet av våldsbrott och mord, ingå som ett centralt led i EU:s sammantagna samarbets- och utvecklingspolitik gentemot Sydafrika? Vilka är det viktigaste rönen och konklusionerna från EPRD-programmet för att förstärkta den sydafrikanska polisens resurser och institutionella utveckling?

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 48.

(2) EGT C 65 E, 14.3.2002, s. 371.

Svar

(3 mars 2003)

Rådet är fortfarande av den uppfattningen att problemet med våldsbrott i Sydafrika kommer att minska genom att livskvaliteten förbättras i Sydafrika. Rådet anser vidare att problemet med våldsbrott bör tas upp i allmänna ordalag och inte bara i förhållande till européer som är bosatta i landet. Detta i synnerhet de sydafrikanska medborgarna själva, särskilt de fattiga, som drabbas värst av denna sorts brottslighet. Att införliva brottsförebyggande i strategin för samarbete och utveckling mellan EU och Sydafrika är inte någon ny tanke, vilket den ärade parlamentsledamoten själv påpekar i sin fråga. Att göra brottsförebyggande till en central fråga i samarbetet skulle emellertid fullständigt ändra EU:s övergripande inriktning på utvecklingssamarbetet, bort från kampen mot fattigdom enligt den gemensamma och övergripande strategin i AVS-EG-partnerskapsavtalet.

Rådet anser därför att frågan om brottsförebyggande tas upp på ett allsidigt sätt i samband med ERPD.

Slutligen erinrar rådet om att detta program administreras av kommissionen, och följaktligen bör den ärade parlamentsledamoten hänskjuta frågan till den behöriga institutionen.