SKRIFTLIG FRÅGA E-0677/00

från Antonios Trakatellis (PPE-DE), Ioannis Marínos (PPE-DE) och Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Strukturförändringar i grekisk ekonomi: försäkringssystemet och finansieringen av försäkringsfonderna

Ett av de mest kritiska problem som nästa grekiska regering kommer att ställas inför är frågan om det sociala säkerhetssystemet och framförallt problemet med finansieringen av försäkringsfonderna som samlat på sig enorma underskott, något som nu hotar deras normala finansiering och utbetalningen av pensionerna. Problemet har antagit explosionsartade dimensioner eftersom klyftan mellan arbetstagare och pensionärer, till följd av att befolkningen åldras, kontinuerligt minskar. I detta nu utgör det sammanlagda antalet pensionärer 60 procent i relation till den aktiva befolkningen och representerar ca 25 procent av Greklands sammanlagda befolkning. Tilläggas kan att arbetsmarknaden är oelastisk och att arbetslösheten är hög, över 11 procent.

Eftersom man hela tiden skjuter upp vidtagandet av seriösa åtgärder för att ta itu med frågan tillspetsas problemet hela tiden. Mot bakgrund av detta vill vi fråga kommissionen:

1. Hur förhåller sig kommissionen till problemet med socialförsäkringarna och den grekiska regeringens passivitet när det gäller att vidta nödvändiga åtgärder och förverkliga de reformer som situationen skulle kräva?

2. Hur stort är det sammanlagda underskottet för försäkringskassorna och fonderna, vad vill detta säga i procent av det offentliga underskottet och hur skall dessa underskott tacklas utan att detta leder till ökade produktionskostnader och försvagad konkurrenskraft, till allt större offentliga underskott och nya krav om devalvering?

3. I vilken riktning bör reformerna för att garantera säkra och stabila pensioner och fungerande pensionssystem styras?

4. Hur skall försäkringsfonderna frigöra sig från det statligt ingripande som innebär att fonderna tvingas binda sitt kapital vid räntebelagda statsobligationer eller vid depositioner i Greklands bank, vilket leder till olönsamma investeringsformer och till olönsam användning av fondkapital?

5. Hur skall inte bara arbetstagarna utan även pensionärerna försäkra sig i framtiden, utan att detta skall behöva leda till ytterligare inkomstförluster för deras räkning? I detta sammanhang kan nämnas att man uppskattar att 18 procent av deras reella inkomster gick förlorade under perioden 19851998.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(26 april 2000)

De enda bindande gemenskapsreglerna inom området för social trygghet gäller å ena sidan lika behandling av män och kvinnor och å andra sidan samordning av medlemsstaternas regler för de sociala trygghetssystemen till förmån för migrerande arbetare och deras familjer.

Organisation och förvaltning liksom villkor för beviljande av olika bidrag är frågor som ligger inom medlemsstaternas befogenheter, under förutsättning att de ovan nämnda gemenskapsreglerna respekteras.

För att klara de gemensamma utmaningar som de nationella bestämmelserna brottas med har kommissionen emellertid sedan 1990 arbetat med en analys i samråd med medlemsstaterna. Därför har rådet antagit rekommendation 92/441/EEG av den 24 juni 1992 om gemensamma kriterier för tillfälliga resurser och socialtjänstförmåner i de sociala trygghetssystemen(1) och rekommendation 92/442/EEG av den 27 juli 1992 om överensstämmelse mellan mål och åtgärder för de sociala trygghetssystemen(4).

För att genomföra dessa rekommendationer har kommissionen påbörjat en samordnad strategi för att modernisera social trygghet, b.la. genom meddelandet av den 14 juli 1999, En samordnad strategi för att modernisera social trygghet(2), vilken har bekräftats i rådets slutsatser av den 17 december 1999, där man föreskriver inrättandet av en grupp av tjänstemän på hög nivå med representanter från medlemsstaterna som skall följa

genomförandet av denna strategi. Gruppen har bildats provisoriskt. Kommissionen har antagit ett förslag till rådets beslut som formaliserar gruppens existens(3). Inom ramen för denna strategi ingår också Europeiska rådets slutsatser från mötet i Lissabon den 2324 mars 2000.

Kommissionen förfogar inte över den information som efterfrågas i punkt 2 och 4.

(1) EGT L 245, 26.8.1992.

(2) KOM(1999) 347 slutlig.

(3) KOM(2000) 134 slutlig.

(4) EGT L 245, 26.8.1992.