SKRIFTLIG FRÅGA E-2808/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(10 oktober 2001)

Ämne: Strukturellt överskridande av tidsfristen med 46,05 procent vid besvarande av oprioriterade skriftliga frågor

Från september 1999 till september 2001 har kommissionen besvarat hundra oprioriterade skriftliga frågor från mig. Kommissionens kortaste reaktionstid på mina oprioriterade frågor var 18 dagar, och den längsta inte mindre än 125 dagar. I genomsnitt var den officiella väntetiden gott och väl 61 dagar, d.v.s. nästan nio veckor. Detta betyder att tidsfristen har överskridits med ((61,34/42) 100 % =) 46,05 procent. Denna tid har beräknats från det officiella registreringsdatumet. Dessa registreringsdatum ligger i genomsnitt 18,75 dagar efter att jag har skickat frågan till den berörda avdelningen hos parlamentet via e-post eller fax. När det gäller att besvara oprioriterade skriftliga frågor verkar kommissionen ta efter rådet som ofta låter parlamentsledamöterna vänta sex månader på svar, vilket tycks antyda att man egentligen inte vill ha så mycket med parlamentet att göra. Tabellerna som jag har ställt upp skickar jag gärna på begäran; min e-postadress är: emeijer@europarl.eu.int. I dessa tabeller förde jag in hur länge svaret dröjde per varje enskild fråga och per kommissionsledamot: Av arton kommissionsledamöter reagerade endast de ärade kommissionsledamöterna, herrarna Fischler och Monti samt ordförande herr Prodi i genomsnitt inom tidsfristen.

Då jag utgår från att behandlingen av mina frågor inte skiljer sig från andra parlamentsledamöters frågor vill jag ställa följande frågor om hur ärendena sköts i allmänhet:

1. Känner kommissionen till att enligt Europaparlamentets arbetsordning, artikel 44.6, skall skriftliga oprioriterade frågor besvaras inom sex veckor? Anser sig kommissionen bunden av denna tidsfrist?

2. Gäller det svar som jag fick på min skriftliga fråga E-2806/00(1), där kommissionen i samband med andra förseningar hävdar att man ständigt är sysselsatt med att analysera sina egna prestationer och försöka genomföra förbättringar, även förbättring av hur snabbt man svarar på oprioriterade skriftliga frågor?

3. Kan de metoder som förespråkas allt oftare inom EU för utvärderingar (benchmarking), bästa tillvägagångssätt (best practices) och prestationer i klass med de främsta (peer pressure) även tillämpas för kommissionen själv när det gäller besvarandet av skriftliga frågor från parlamentet?

4. Kan kommissionen sammanställa och meddela den genomsnittliga svarstiden för varje kommissionsledamot från den 20 juli 1999 till den 10 oktober 2001? Delar kommissionen min förhoppning att bättre insikt om de verkliga svarstiderna kommer att skapa en sund press inom generaldirektorat och kanslier på att inte vara sämre än andra när det gäller svarstider?

5. Kan parlamentsledamöterna förutom svar i pappersversion även få svar på skriftliga frågor direkt via e-post från kommissionen, för att förhindra att svaren kommer bort i bergen med skriftlig post och det t.ex. blir möjligt att meddela svaren så snabbt som möjligt till informationsförmedlare och intressenter eller offentliggöra dem på de politiska partiernas webbplatser? Om så inte är fallet, varför är det inte möjligt?

Källa: Egen inventering av hur ärendena har skötts när det gäller mina frågor.

(1) EGT C 163 E, 6.6.2001, s. 10.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(22 november 2001)

Kommissionen önskar först och främst upprepa vilken stor vikt den lägger vid att parlamentsledamöterna helt och fullt utnyttjar den rätt som de har enligt artikel 197 (f.d. artikel 140) tredje stycket i EG-fördraget att ställa direkta frågor till kommissionen för att få information från den och därigenom ge substans åt den politiska kontroll som parlamentet har i uppdrag att utöva över kommissionen.

Kommissionen har som mål att tillhandahålla svaren på de frågor som ställs av parlamentsledamöterna inom de tidsfrister som parlamentet önskar.

Kommissionen beklagar att den inte har kunnat respektera dessa tidsfrister i de fall som läggs fram av parlamentsledamoten. Kommissionen kan emellertid försäkra ledamoten att den ständigt eftersträvar att förbättra handläggningstiden för att tillhandahålla dessa svar, särskilt genom att förfaranden och metoder förenklas och datoriseras i allt högre grad. Genomförandet av dessa förändringar har kanske kortfristigt lett till en förlängning av svarstiderna, men bör i framtiden kunna bidra till en förbättring av läget i detta hänseende.

Hur lång tid som behövs för att sammanställa ett utkast till svar, för att få detta utkast godkänt av kommissionärskollegiet och därigenom tillhandahålla ett svar från kommissionen på en fråga från Europaparlamentet beror på en lång rad faktorer. En viktig faktor är huruvida de uppgifter som behövs för att kommissionen skall kunna ta ställning i frågan och tillhandahålla de upplysningar som efterfrågas är omedelbart tillgängliga eller om det krävs djupare efterforskningar för att få fram dem. Generaldirektoratens och kansliernas statistik över genomsnittlig tidsåtgång för handläggningen av svarsutkast återspeglar inte dessa faktorer på ett rättvisande sätt.

Kommissionen kan även informera parlamentsledamoten om att det numera går till så att svaret samtidigt som det skickas per post till den parlamentsledamot som har ställt frågan, samma dag skickas med e-post till den berörda tjänstegrenen inom parlamentet.