ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0795/98

från Reimer Böge (PPE) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Personalbrist i GD VI

Som ett resultat av erfarenheterna av BSE-frågan har kommissionen vidtagit omfattande omorganisering av sina enheter.

Kan kommissionen meddela

- vilka förändringar gällande personalen som ägt rum inom GD VI och GD XXIV?

- hur många tjänster som överförts från GD VI till GD XXIV?

I kommissionens särskilda rapport till Europaparlamentet om rekommendationer gällande BSE av den 30 januari 1998 hänvisades till att vissa ärenden i GD VI inte kunde behandlas tillfredsställande på grund av personalbrist (sidan 7, punkt C: "På grund av personalbrist har förslaget ännu inte kunnat slutföras, men det förblir prioriterat på BSE-området").

Kan kommissionen meddela när det nödvändiga uttagningsförfarandet i syfte att öka antalet anställda på veterinärtjänster äntligen kommer att påbörjas? Problemet kan inte få en tillfredsställande lösning genom tillfälligt anställda tjänstemän.

Är kommissionen därutöver beredd att i större omfattning beakta dessa uppenbara problem vid utarbetandet av tjänsteförteckningen i samband med det preliminära budgetförslaget 1999 eller att lösa problemen genom överföring av lediga tjänster?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 maj 1998)

Mot bakgrund av den erfarenhet som har vunnits under BSE-krisen har kommissionen överfört hela personalen inom Kontoret för besiktning och kontroll på veterinär- och växtskyddsområdet till GD XXIV, dvs. 42 A, 7 B och 13 C, plus 3 nationella experter som är knutna till kontoret liksom ytterligare personal som uppgår till 5 A och 14 C. Som kompensation anslogs 8 A-tjänster till GD VI.

För närvarande granskas vilka åtgärder som skall vidtas för att säkerställa att tillräckligt antal veterinärer finns tillgängliga för rekrytering till fasta tjänster. För att undvika kortsiktiga problem har en begäran riktats till medlemsstaterna om att lämna listor över veterinärexperter som skulle kunna komma ifråga för tillfälliga anställningar.

Enligt budgetförslaget för 1999 skall 10 fasta tjänster ställas till GD VI:s förfogande. GD VI planerar att avdela 4 av dessa tjänster till enheten för granskning och godkännande av räkenskaper (ökning av pesonalstyrkan på detta område betraktas som en prioritet också av parlamentet). De flesta av de återstående 6 tjänsterna kommer att användas för att förstärka de enheter som handlägger folkhälsa, djurhälsa och växtskydd, frågor som alla har hög prioritet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1262/98

från Edith Müller (V) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Förbindelser och utbildningsprogram med kandidatländerna

Vilket stöd av administrativt slag och vilka program (utbildningsprogram, praktik) erbjuder kommissionen kandidatländerna i Central- och Östeuropa just för att utveckla förbindelserna under ansökningstiden?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(25 maj 1998)

Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i Köpenhamn, vilka sedan bekräftades vid dess möte i Essen, skall de länder i Central- och Östeuropa som har Europaavtal med gemenskapen erbjudas möjlighet att delta i gemenskapens program, särskilt de program som gäller utbildning och ungdomar, och de skall kunna utnyttja Phare-medel för att täcka en del av kostnaderna för sitt deltagande. Arbetet med att formellt fastställa den rättsliga grunden för genomförandet av detta beslut var för Ungern och Rumänien slutfört den 1 september 1997, för Tjeckien den 1 oktober 1997, för Polen den 1 mars 1998 och för Slovakien den 1 april 1998.

Från och med de angivna tidpunkterna är länderna helt och hållet integrerade i programmen Leonardo da Vinci, Sokrates och Ungdom för Europa. De länder som anslöt sig till programmen i slutet av 1997 har redan tilldelats medel för projekt som de har lagt fram.

Bulgarien har bett att få delta delvis i programmen. Arbetet med att förbereda de baltiska ländernas integration i programmen pågår. För Sloveniens vidkommande kommer det att inledas så snart Europaavtalet trätt i kraft.

Tempus-programmet, som fortfarande - om än i avtagande takt - finansieras med Phare-medel, fortsätter under tiden att löpa. Det kommer att gradvis avvecklas, parallellt med kandidatländernas ökade deltagande i gemenskapsprogrammen. Finansieringen kommer för dessa länders vidkommande att helt upphöra i och med 1999 års utgång.

Den viktigaste åtgärden när det gäller att understödja institutionell uppbyggnad i kandidatländerna, den ena av de två prioriteringarna enligt de nya riktlinjerna för Phare-programmet, blir att sätta i gång projekt som knyter myndigheterna i kandidatländerna och i medlemsstaterna närmare varandra. Syftet är att genom praktisk medverkan stödja kandidatländerna i deras strävan att skapa den institutionella och administrativa kapacitet som krävs för att genomföra och genomdriva gemenskapens regelverk. Det bärande inslaget i dessa projekt för att stärka banden mellan myndigheterna kommer att bli att långsiktigt ställa experter från medlemsstaterna till förfogande för tjänstgöring i kandidatländerna och att i medlemsstaterna ta emot praktikanter från kandidatländerna. Detta kommer att kompletteras med andra lämpliga åtgärder. Ett viktigt exempel är målinriktade utbildningsåtgärder. Tjänstemän i offentlig förvaltning kommer att erbjudas möjlighet att delta i utbildningsprogram som rör integration i gemenskapen och den närmare tillämpningen av regelverket. Särskilda utbildningsprogram håller på att utarbetas för domare och diplomater.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0354/98

från Georg Jarzembowski (PPE) till kommissionen

(6 februari 1998)

Ämne: Underrättelseverksamhet inom Europeiska unionen

Enligt pressuppgifter som måste tas på allvar är såväl kommissionen som Europaparlamentet föremål för underrättelseverksamhet som bedrivs av Förenta staternas nationella säkerhetsbyrå (National Security Agency, NSA) vilken driver officiella inrättningar för avlyssning i flera av EU:s medlemsstater, i Tyskland till exempel i Bad Aibling. Målet för denna utforskning lär exempelvis vara att få kännedom om unionens förhandlingsposition inför samtal om världshandeln.

Mot denna bakgrund frågar jag kommissionen:

1. Instämmer kommissionen i bedömningen att sådan verksamhet under inga omständigheter skulle kunna tolereras, även om den bedrevs av stater vilkas förbindelser med EU kännetecknas av partnerskap?

2. Känner kommissionen till någon sådan spaningsverksamhet? Om så är fallet, vilka åtgärder har den vidtagit mot denna? Om så inte är fallet, anser kommissionen att man bör agera i detta sammanhang?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(12 mars 1998)

1. Kommissionen är medveten om att den amerikanska säkerhetsbyrå som det hänvisas till existerar, men känner inte till dess verksamhet. Fördraget om Europeiska unionen ger inte kommissionen någon behörighet i frågan.

2. Nej. Kommissionen är vaksam och vidtar vederbörliga säkerhetsåtgärder för att skydda gemenskapens intressen mot obefogade risker, oavsett ursprung.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1054/98

från Josu Imaz San Miguel (PPE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Sammanhållningsfonden

Den spanska regeringen har nyligen grundat det statliga företaget ACESA (Aguas de la cuenca del Ebro SA) med ett kapital på 43 000 miljoner pesetas. Detta företag har som uppgift att utföra de planerade vattenregleringarna i Ebroflodens dalgång. Många gånger handlar det om projekt som är planerade sedan årtionden tillbaka.

Genom ACESA försöker den spanska regeringen få den privata finansiering som behövs för att kunna sätta igång dessa arbeten inom relativt kort tid.

Den regionala regeringen i Aragonien kommer å sin sida att ansvara för att återställa de elkablar, motorvägar etc. som påverkas av fördämningarna.

Skulle ACESA i sin roll av koncessionshavare kunna få bidrag från Sammanhållningsfonden utan att den spanska regeringen fungerar som mellanhand?

Skulle Sammanhållningsfonden kunna finansiera återställandet av de motorvägar, elkablar, bostadsområden etc. som fördämningarna skulle kunna inverka på?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(7 maj 1998)

Enligt bestämmelserna i rådets förordning (EG) 1164/94 av den 16 maj 1994 om inrättandet av en sammanhållningsfond(1), skall alla ansökningar om bidrag från Sammanhållningsfonden lämnas in till kommissionen av den berörda medlemsstaten (artikel 10.3 i den förordningen). Beträffande Spanien är det "Ministerio de Economía y Hacienda" som har ansvaret för att lämna in dessa ansökningar.

De typer av arbeten som parlamentsledamoten tar upp ingår normalt i byggarbetena för stora infrastrukturprojekt och uppfyller i princip kraven för samfinansiering inom ramen för det berörda projektet. Om ansökningen om samfinansiering däremot begränsas till denna del av arbetena måste varje ansökning granskas för sig med hänsyn till projektet som helhet.

(1) EGT L 130, 25.5.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1475/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Förorening av floden Asopos och södra Eviabukten

Floden Asopos delta på Attikaslätten anses vara betydelsefulla våtmarker och en mellanstation för flyttfåglar. Man har registrerat cirka 140 olika fågelarter i området och av dessa omfattas 31 arter av bilaga 1 till direktiv 79/409/EEG(1). Dessutom innefattas ett område om 420 hektar runt Oropos vid Asoposflodens utlopp enligt generalsekretariatet för utveckling och skogsskydd inom jordbruksministeriet i den förteckning över områden som utvalts för att ingå i Natura 2000 i enlighet med direktiv 92/43/EEG(2).

I området mellan städerna Oinofyta och Schimatarion finns det omkring 350 industrier (bland dem många kemiska industrier) som släpper ut sitt avfall i Asoposfloden, oftast utan någon biologisk rening. 1995 bestämde den grekiska regeringen att man skulle bygga ett garveri i byn Dafni i Beotien och avloppet därifrån, precis som avloppet från industrierna i Oinofyta-Schimatarion-området och hushållsavfallet från området runt Oropos, rinner ut i Eviabukten.

Mot bakgrund av:

- att mätningar som gjorts vid Asoposflodens utlopp visat på att halterna av kadmium, krom, koppar och nickel är särskilt höga i bottenlagret,

- att direktiven 76/464/EEG(3), 76/160/EEG(4), 79/923/EEG(5), 79/409/EEG, 92/43/EEG samt artikel 6 i direktiv 85/337/EEG re(6) överträds vad gäller information till allmänheten,

- att tillstånden till industrierna som ges med föreskrifter om biologisk rening inte följs och att kontrollerna i stort sett är obefintliga,

tillfrågas kommissionen:

1. Om industrierna i området Oinofyta-Schimatarion bedriver sin verksamhet i enlighet med gemenskapslagstiftningen?

2. Om driftstillstånden och bestämmelserna om biologisk rening och avfallsdeponering är lagliga och om de iakttas och kontrolleras?

3. Om det för garverianläggningen har föreskrivits någon miljökonsekvensanalys och om denna har fått gemenskapsfinansiering?

4. Om vilka generella åtgärder den ämnar vidtaga i syfte att Asoposfloden och södra Eviabukten inte skall behöva ta emot alla möjliga sorters avfall och förorenande avloppsvatten, att gemenskapsdirektiven skall efterlevas och att projekten för att rena Asoposfloden skall inledas med hjälp av medfinansiering?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

(2) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(3) EGT L 129, 18.5.1976, s. 23.

(4) EGT L 31, 5.2.1976, s. 1.

(5) EGT L 281, 10.11.1979. s. 47.

(6) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 386 , 11/12/1998 s. 0079



SKRIFTLIG FRÅGA E-1092/98 från Thomas Megahy (PSE) till kommissionen (7 april 1998) Ämne: Gåstolars säkerhet I en färsk rapport från BEUC (Europeiska byrån för konsumentorganisationer) konstaterades det att alla gåstolar som för tillfället säljs på den europeiska marknaden utgör en fara för små barns hälsa. Ämnar kommissionen vidta, eller föreslå för medlemsstaterna, några omedelbara åtgärder, antingen för att begränsa försäljningen av gåstolar eller offentligt redogöra för farorna med dem? Svar avgivet av Emma Bonino på kommissionens vägnar (3 juni 1998) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-229/98 från Hiltrud Breyer(1). (1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 57.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1000/98

från Laura De Esteban Martin (PPE) till kommissionen

(2 april 1998)

Ämne: Gemenskapens uttagningsprov

Är det sant att kommissionen har uttryckt sin oro hos de spanska myndigheterna angående spanska tekniska ingenjörer med treårig universitetsutbildning? Problemet är att om dessa blir behöriga att söka tjänster i kategorin A/LA, kan det leda till att andra personer med treårig universitetsutbildning får motsvarande behörighet. Är detta ett relevant skäl till att avslå ansökningarna från spanska personer med titeln Ingeniero Técnico?

Varför antas ansökningarna från personer med de brittiska titlarna Bachelor of Arts, Bachelor of Science och Bachelor of Engineering, som alla uppnås efter tre års studier, medan de personer som har den spanska titeln Ingeniero Técnico inte godkänns som sökande?

Anser kommissionen att de brittiska titlarna Bachelor of Arts, Bachelor of Science och Bachelor of Engineering ger högre kompetens än titeln Ingeniero Técnico? Varför?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-0999/98 och E-1000/98 från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(30 april 1998)

Kommissionen hänvisar till sina svar på skriftliga frågorna E-635/98 från Jorge Salvador Hernandez Mollar, E-724/98 från Iñigo Méndez de Vigo och E-669/98 från Antoni Gutiérrez Díaz(1), som är identiska med parlamentsledamotens fråga.

Kommissionen hänvisar också till svaren på skriftliga frågan E-2749/97 från Ludivina García Arias(2) om spanska tekniska ingenjörers tillträde till gemenskapsinstitutionernas tjänstekategori A och muntliga frågan E-4186/97 från Bárbara Dührkop Dührkop(3) om de examina som ger tillträde till tjänstekategorierna A och LA. I sina svar på dessa frågor har kommissionen uttömmande förklarat vilka examina som kommissionen godkänner för tillträde till tjänstekategori A.

(1) EGT C 354, 19.11.1998.

(2) EGT C 82, 17.3.1998.

(3) EGT C 304, 2.10.1998, s. 15.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1704/98

från Viviane Reding (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Social dialog inom sektorn post och telekommunikationer

I ett förslag till meddelande om anpassning och främjande av den sociala dialogen på gemenskapsnivå framgår det att Europeiska kommissionen har för avsikt att ersätta de gemensamma kommittéerna bestående av både arbetsgivare och fackföreningsrepresentanter från en viss bestämd sektor - i detta fall post och telekommunikationer - med en bredare organisation som skulle överskrida sektorsgränserna.

Kan kommissionen bekräfta dessa uppgifter?

Kan kommissionen förklara orsaken till att man rekommenderar att ett system avskaffas som - enligt arbetsgivare och fackföreningar - varit mycket framgångsrikt alltsedan starten (1994 för den gemensamma kommittén för post och telekommunikationer)?

Hur motiverar kommissionen inrättandet av en bredare organisation som samtidigt skall behandla problem som kan variera starkt från en sektor till en annan?

Varför planerar inte kommissionen att i stället upprätta andra gemensamma kommittéer inom andra sektorer mot bakgrund av de goda erfarenheter man har av det nuvarande systemet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 juli 1998)

Kommissionens meddelande "Anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå"(1), som antogs den 20 maj 1998, innehåller inget förslag om att de gemensamma kommittéerna skulle ersättas med en bredare organisation. Kommissionen föreslår tvärtom att man skall bibehålla och även förstärka den sektoriella dimensionen inom ramen för de nya kommittéerna för en dialog på sektorsnivå.

Detta förslag syftar till att säkerställa att den sektoriella sociala dialogen blir effektivare och flexiblare samt att arbetsmarknadens parter får större ansvar i linje med principen om deras självständighet.

(1) KOM(98) 322.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 386 , 11/12/1998 s. 0127



SKRIFTLIG FRÅGA E-1434/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (11 maj 1998) Ämne: EU:s utvecklingssamarbete inom fiskenäringen i tredje land Kan kommissionen meddela vilka 15 utvecklingsprojekt inom fiskenäringen i Västafrika som GD VIII har bidragit mest till och även specificera summan man bidragit med i varje enskilt fall?
SKRIFTLIG FRÅGA P-1531/98 från Arthur Newens (PSE) till kommissionen (8 maj 1998)

Ämne: Toppmötet EU-Asien i London 1998

Med anledning av det toppmöte mellan EU och Asien som nyligen hölls i London undrar jag om kommissionären skulle vilja besvara följande frågor:

- Fördes det några samtal om mänskliga rättigheter - särskilt angående det aktuella läget i Burma och Östtimor, och gjordes det några försök att se till att dylika känsliga frågor inte togs upp på dagordningen?

- Uttryckte EU:s representanter någon förståelse för premiärminister Mahathirs åsikt att finansiella spekulationer är en viktig orsak till Asienkrisen, och skulle kommissionären kunna ge ett detaljerat svar?

- Diskuterades frågan om en reform av det internationella monetära systemet utöver de förslag till reformer som man rekommenderade enskilda stater att genomföra, och vad innehöll de förslag som eventuellt lades fram?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (2 juni 1998)

Det andra toppmötet Asien-Europa (ASEM) som hölls i London den 3 - 4 april 1998 gav tillfälle till en konstruktiv politisk dialog mellan stats- och regeringschefer i de två regionerna. I dialogen, vars tonvikt låg på att vi idag lever i en värld där vi blir alltmer beroende av varandra, berördes flera globala och regionala frågor, däribland frågan om mänskliga rättigheter. Just frågorna beträffande Burma och Östtimor togs inte upp på plenarmötet, men bland de många bilaterala möten som ägde rum vid sidan av toppmötet fanns gott om tillfällen att diskutera dessa.

Stats- och regeringscheferna diskuterade även den nuvarande finansiella och ekonomiska situationen i Asien och sade sig vara övertygade om att ett fullständigt genomförande av de nödvändiga politiska reformerna och ett starkt ömsesidigt stöd skulle återställa den ekonomiska stabiliteten. I detta sammanhang diskuterade stats- och regeringscheferna olika sätt att reformera och stärka det internationella ekonomiska systemet, med tyngdpunkt på krisförebyggande och på hur de inhemska ekonomisystemen skulle kunna bli mindre sårbara i samband med eventuella chocker, däribland instabilitet framkallad av spekulationer. De efterlyste bland annat större kapacitet hos Internationella valutafonden (IMF) att reagera på ekonomiska svårigheter; ökad och mer öppen global IMF-övervakning; mer samarbete, reglering och tillsyn inom finanssektorerna samt ökad insyn på finansmarknaden, däribland möjligheten att kontrollera kortfristiga kapitalflöden.

En närmare redogörelse för toppmötets slutsatser finns i det uttalande som ordföranden gjorde vid mötets avslutande och i det separata uttalandet om den finansiella och ekonomiska situationen i Asien.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1551/98 från Rainer Wieland (PPE) till rådet (25 maj 1998)

Ämne: Plikten att förse motorfordon med nationalitetsbeteckning

Från och med den 1 juni 1998 behöver bilförare vars fordon har en registreringsskylt med det blåa EU-märket inte längre förse fordonet med någon ytterligare nationalitetsbeteckning (D-märke, SF-märke osv.) vid resor inom EU.

På vilken rättslig grund vilar det här förhandlingsresultatet?

I vilken utsträckning har rådet inbegripit Schweiz i förhandlingsprocessen?

Har Schweiz på något sätt deltagit i de förhandlingar som lett till detta resultat, eller rådfrågades eller informerades Schweiz endast i förväg eller under förhandlingsprocessen?

Har rådet någonsin haft för avsikt att inbegripa Schweiz i förhandlingsresultatet?

Vilken var anledningen till att inte inbegripa Schweiz?

Har rådet för avsikt att i framtiden inbegripa Schweiz i förhandlingsresultatet?

Om det inte har för avsikt att göra detta, vilken är anledningen?

Om det har för avsikt att göra detta, när kommer det att ske?

Svar (20 juli 1998)

1. Förslaget till rådets förordning om erkännande vad gäller trafik inom gemenskapen av nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken motorfordon och släpvagnar till motorfordon är registrerade ((Kommissionens förslag av den 15 juli 1997 (EGT C 290, 24.9.1997, s. 25). )) bygger på artikel 75.1 d i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Denna rättsliga grund har inte ifrågasatts av vare sig Europaparlamentet ((Europaparlamentets yttrande efter första behandlingen lämnades den 18 februari 1998. )) eller rådet ((Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt om detta förslag vid sitt möte den 5 juni 1998. )).

2. Rådet behöver inte samråda med ett tredje land, som Schweiz, för att anta ett sådant rättsligt gemenskapsinstrument som det den ärade parlamentsledamoten har nämnt.

3. Det kan erinras om att avtalet av den 30 november 1992 mellan gemenskapen och Schweiz om godstransport på väg och järnväg ((EGT L 373, 21.12.1992, s. 28. )) innebar inrättandet av en gemensam kommitté, sammansatt av företrädare för gemenskapen och Schweiz, som bland annat skall ¨regelbundet utbyta information om allmänna trafikpolitiska frågor för godstransport på väg¨.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1797/98 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (11 juni 1998)

Ämne: Språkdiskriminering

På vandringslederna i bergsområdet Alto Adige (Italien) pågår sedan några veckor tillbaka en ren och skär språklig rensning. Alla vägangivelser på italienska har rensats bort från 5 000 km2 vandringsleder. Det enda som finns kvar på det här italienska territoriet är tyska benämningar för att visa turister från hela Europa vägen till bergstoppar, övernattningsstugor, vandringsleder, järnvägar, vattendrag etc.

I stadgan om regionen Alto Adiges särskilda autonomi föreskrivs tvåspråkighet för att skydda den tyskspråkiga minoriteten. Kan kommissionen omgående anmoda de italienska myndigheterna att vidta åtgärder gentemot Alpenverein Sudtirol (motsvarigheten till CAI, den italienska alpinistklubben) för att få ett slut på den här absurda och otidsenliga diskrimineringen av italienska medborgare?

Svar avgivet av Jacques Santer på kommissionens vägnar (16 juli 1998)

Det ligger utanför kommissionens behörighet att behandla denna fråga, som handläggs uteslutande av berörda nationella myndigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1049/98 från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (6 april 1998)

Ämne: Frigivning av fyra kubanska regimmotståndare

Olika personer och institutioner har förhandlat med de kubanska myndigheterna för att uppnå en frigivning av de kubanska medborgarna Marta Beatriz Roque, René Gómez, Vladimiro Roca och Félix Bonne, som fängslats på grund av att de tillhör regimmotståndarna i Kuba.

Frågeställaren känner till rådets och kommissionens diplomatiska åtgärder för att begära att dessa fyra personer frigivs. Ingen av dessa har dock gett önskat resultat och alla fyra sitter fortfarande fängslade i Kuba.

Har kommissionen upprepat sitt handlande för att dessa fyra kubanska medborgare skall frigivas?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (11 maj 1998)

Europeiska unionen har ingripit vid flera tillfällen och på olika nivåer med kravet att de kubanska politiska fångarna skall frigivas, i synnerhet de fyra medlemmar av dissidenternas inre arbetsgrupp som parlamentsledamoten tar upp.

Unionens senaste uppvaktning, som gjordes tillsammans med kommissionen och som gällde just de nämnda kubanska dissidenterna, gjordes den 23 februari 1998 hos det kubanska utrikesdepartementet. Vid uppvaktningen uttryckte unionen sin besvikelse över att de fyra medborgarna och övriga dissidenter inte hade frigivits i samband med påvens besök på Kuba i januari 1998, då andra fångar frigavs.

Kommissionen delar fullständigt parlamentsledamotens sorg över att åtgärderna ännu inte har haft önskad effekt. Kommissionen kommer att fortsätta sina ansträngningar till förmån för de politiska fångarna på Kuba i enlighet med och på det sätt som anges i unionens gemensamma ståndpunkt som godkändes i december 1996 och förlängdes i juni 1997 och december 1997.