ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1283/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Avfallsexport till tredje land/Baselkonventionen

Trots internationella avtal ökar exporten av (giftigt) avfall till utvecklingsländerna. Baselkonventionen och förordning 259/93/EEG(1) reglerar dessa gränsöverskridande avfallsströmmar. Enligt FN:s miljöprogram exporterade OECD-länderna 1989 en femtedel av sitt avfall. FN:s rapportör Fatma-Zohra Ksentini hänför Australien, Förenta staterna och EUmedlemsstaterna Nederländerna, Tyskland och England till de största exportörerna. Rapportören oroar sig framför allt för den stigande tendensen att giftigt avfall skickas till u-länderna och där helt enkelt tippas.

1. Hur tillses det att Baselkonventionen och förordning 259/93/EEG efterlevs av de femton medlemsstaterna i EU? Framför allt:

a) vilken tjänstegren svarar för detta?

b) hur många tjänstemän arbetar med det?

c) hur många kontroller utförs årligen?

d) var någonstans utförs kontrollerna?

2. Hur mycket avfall i kategori 1 har de femton medlemsstaterna i EU exporterat till tredje land sedan Baselkonventionen och förordning 259/93/EEG trädde i kraft (fördelat efter år, exporterande medlemsstat och destinationsland)?

3. Hur mycket avfall i kategori 2 har de femton medlemsstaterna i EU exporterat till tredje land sedan Baselkonventionen och förordning 259/93/EEG trädde i kraft (fördelat efter år, exporterande medlemsstat och destinationsland)?

4. Hur många överträdelser har fastställts i samband med exporten av avfall från EU sedan Baselkonventionen och förordning 259/93/EEG trädde i kraft, särskilt:

a) i vilka medlemsstater?

b) till vilka tredje land?

c) med vilka företag som exportörer?

d) av vilka ämnen och i vilka kvantiteter (ingående översikt över slag och vikt) och

e) när (kronologisk översikt över de fastställda överträdelserna)?

(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1.

Svar

(18/19 september 2000)

Den fråga som ställts av den ärade parlamentsledamoten faller utanför rådets behörighet. Frågor om tillämpning av Baselkonventionen och förordning 259/93/EEG omfattas av antingen medlemsstaternas eller kommissionens behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3148/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Användning av gemenskapsmedel

Det portugisiska företaget Electro Moagem do Marco S.A., med cirka 70 anställda, verkar sedan över 70 år i livsmedelsbranschen i Marco de Canaveses (Portugal), en inlandsregion med få företag.

Enligt uppgift har företaget, som fick ett kvalitetscertifikat av IPQ år 1999, erhållit gemenskapsmedel för modernisering. Men för närvarande får de anställda ingen lön och företaget hotas av konkurs.

Jag önskar därför få information om följande: Kan det bekräftas att företaget Electro Moagem do Marco S.A. har fått stöd av gemenskapsmedel? Hur stora belopp? Finns det någon kontroll av användningen, särskilt vad gäller bevarande av arbetstillfällen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(25 oktober 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2184/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Bättre lagstiftning

På toppmötet i Lissabon gjordes ett åtagande rörande bättre lagstiftning. Hur tänker kommissionen se till att detta åtagande fullgörs?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(29 september 2000)

Kommissionen kommer att lägga fram ett dokument om bättre lagstiftning i början av nästa år och granskar för närvarande pågående projekt: arbetsgruppen för förenklade företagsvillkor (BEST Business Environment Simplification Task Force), konsekvensanalyser, förenklad lagstiftning på den inre marknaden (SLIM Simpler Legislation for the Internal Market), pilotprojektet med en europeisk företagspanel. Syftet med granskningen är att skapa bättre samordning mellan dem och förbättra deras förmåga att förenkla lagstiftningen för företagen. Dokumentet kommer att vara färdigt att diskuteras vid Europeiska rådets möte i Stockholm i mars 2001.

Granskningen är också ett tillfälle för kommissionen att fundera över vissa frågor. På vilken nivå bör lagstiftningen om nya former av ekonomisk verksamhet (e-handel med mera) läggas? Finns det möjligheter till samreglering, det vill säga delat lagstiftningsansvar mellan den offentliga och privata sektorn? Hur undviker man att nationell lagstiftning försämrar företagens villkor?

För närvarande är arbetet främst inriktat på olika sätt att se till att ny gemenskapslagstiftning är omsorgsfullt förberedd. I detta syfte undersöker kommissionen nya former av konsekvensanalyser och vad de kan erbjuda, samt möjligheten att vidga och fördjupa samrådsformerna när lagstiftningsförslag utarbetas.

Kommissionen kommer att bidra till det franska ordförandeskapets initiativ att diskutera medlemsstaternas och gemenskapens lagstiftning vid ett möte för ministrarna ansvariga för offentlig förvaltning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2807/00

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Användning av industrimark som återställts med hjälp av EU-medel

Den europeiska utvecklingspolen belägen mellan orterna Longwy, Athus och Pétange-Rodange, på ömse sidor om den fransk-belgisk-luxemburgiska gränsen, har utan tvekan bidragit till den ekonomiska tillväxten i den före detta järn- och stålregionen.

Infrastrukturutgifterna för att genomföra den europeiska utvecklingspolen, liksom vissa andra genomföranden på denna plats som sträcker sig över flera gränser, har dragit stor nytta av gemenskapens strukturfonder. Den luxemburgska regeringen har emellertid nyligen beslutat att 4 hektar industrimark som återställts med stöd av Europeiska unionen skall användas för att rekonstruera gymnasiet Mathias Adam i Pétange.

Anser kommissionen att detta beslut överensstämmer med de mål som ställts upp för den europeiska utvecklingspolen? De europeiska fonder som togs i anspråk på den tiden syftade de också till att denna industrimark skulle kunna användas för skolverksamhet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(20 september 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2176/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Att återupprätta den nordamerikanska turismmarknaden på spanska Costa del Sol

Av en mängd obestämda orsaker har det viktiga turistområdet kring Malaga på Costa del Sol fått se antalet turister från Förenta staterna minska från 450 000 turister för 20 år sedan till nuvarande 80 000, vilket fått betydande negativa följder eftersom de amerikanska turisternas betalningsförmåga är mycket god.

För att återfå nämnda turism har de lokala myndigheterna inlett en intensiv kampanj som både omfattar en förbättrad kvalitet på anläggningarna och utbildning av dem som arbetar i dessa.

Kan kommissionen säga hur Europeiska unionen skulle kunna samarbeta med de berörda spanska myndigheterna, i syfte att studera orsakerna till den avsevärda nedgången i den amerikanska turismen på Costa del Sol vid Malaga och försöka att återvinna densamma?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2176/00 och E-2240/00 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(19 september 2000)

Enligt subsidiaritetsprincipen är det en sak för medlemsstaternas lokala, regionala eller nationella myndigheter att känna till, studera, analysera och eventuellt råda bot på de strukturella faktorer som kan orsaka ett minskat turistflöde till Costa del Sol eller någon annan plats.

Kommissionen har som uppgift att stödja gemenskapens politik och insatser, och den kan hjälpa medlemsstaterna att utveckla turismens potential. Nyligen lade kommissionen på sin webbplats ut en vägledning med titeln EU schemes in support of tourism. An Internet road-map for the tourism sector.

Kommissionen arbetar för närvarande, på rådets mandat och i samarbete med medlemsstaternas experter, med att utveckla den europeiska turismen genom information, utbildning, kvalitet i turistnäringen och främjande av miljöhänsyn och hållbarhet inom turismen. För detta ändamål har fyra arbetsgrupper inrättats, som före slutet av 2001 kommer att lägga fram en slutrapport med slutsatser och rekommendationer. Med utgångspunkt i rapporten kan sedan kommissionen utforma sin politik för turismen i framtiden.

Kommissionen har genomfört tre studier för att ge europeiska turistföretag och -destinationer vägledning om hur ett heltäckande kvalitetstänkande kan införas i kustområden, städer och på landsbygden. I studierna kartläggs de bästa lösningarna, och de innehåller slutsatser och rekommendationer om hur kvalitetstänkandet kan tillämpas i praktiken.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2323/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Införlivande av Schiniá (Attika) i nätet Natura 2000

Den internationella miljöorganisationen WWF har för EU:s Europa föreslagit att dess förteckning över områden, föreslagna av medlemsstaterna, som ingår i nätet Natura 2000 (direktiv 92/43/EEG(1)) skall utökas med ytterligare 2 326 områden. Bland dessa finner vi våtmarken Schiniá i Attika, som ges särskild prioritet.

Detta område skall enligt planerna användas för vissa anläggningar i samband med de olympiska spelen 2004. Har kommissionen för avsikt att undersöka WWF:s förslag med tanke på främjandet av målsättningarna med Natura 2000? Vilka möjligheter till ingripande förfogar kommissionen över?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 juli 2000)

Våtmarkerna i Schiniá hör mycket riktigt till de områden som Världsnaturfonden har föreslagit att Natura 2000-nätet skall utökas med (skugglistan) i enlighet med rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.

Dessa förslag granskas av kommissionen i samband med det förfarande för utvärdering av de nationella förteckningar som medlemsstaterna lämnar in som genomförs för biogeografiskt område om en viss typ av livsmiljö eller en art anses vara otillräckligt representerad.

Vad gäller de anläggningar som planeras i Schiniá för de olympiska spelen år 2004 har ett klagomål inkommit till kommissionen. Kommissionen kommer att granska detta ärende närmare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1658/00

från Miet Smet (PPE-DE) till kommissionen

(26 maj 2000)

Ämne: Meddelande om beslut om stöd till vänortsverksamhet typ II

I anledning av att organisationen Adoptiedorpen Roemenië Vlaanderen i tio års tid bedrivit vänortsverksamhet mellan byar i Rumänien och Flandern hade organisationen Adoptiedorpen Roemenië Kempen tagit initiativet till att arrangera vänortsverksamhet med en dithörande

sammankomst från och med den 29 november 1999 till och med den 8 december 1999, till en kostnad av 49 145 euro. Handlingarna kring detta projekt tillställdes kommissionen tre månader innan arrangemanget gick av stapeln, alldeles såsom det krävs. I augusti fick organisationen informellt veta att den med hänsyn tagen till projektets karaktär och bristen på anslag skulle kunna räkna med ungefär 20 000 euro. Arrangörerna beslutade att genomföra initiativet. Den 31 januari 2000 meddelade kommissionen emellertid att det inte fanns några pengar att tillgå.

1. Hur kan det komma sig att kommissionen inte kan besvara en sådan fråga inom de tre månader som kommissionen haft på sig för ändamålet?

2. Varför kan kommissionen inte genast tala om att det inte finns tillräckligt med anslag, i stället för att informellt låta förstå att det nog skulle finnas vissa begränsade anslag?

3. Inser kommissionen att om det skall gå till på det här sättet kan följderna bli att a) beredvilligheten att ta initiativ omintetgörs? och b) de initiativtagande organisationerna rentav kan gå under?

4. Finns det något sätt att retroaktivt ge stöd till projekt som på det här sättet råkat i svårigheter?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

Kommission försöker i allmänhet besvara ansökningar om bidrag inom den fastställda tidsramen på tre månader.

Kommissionen hade mycket riktigt meddelat de sökande organisationerna att deras ansökan skulle behandlas välvilligt.

På grund av den stora mängden inkommande ansökningar 1999 var det dock inte möjligt att stödja detta projekt med medel som anslagits för vänortsverksamhetsprogrammet.

Vissa särskilt viktiga eller intressanta projekt, och till dem hör detta projekt, har dock senare påförts budgeten för 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1786/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Fästande av EU-flaggan på flygplan tillhörande medlemsstaternas flygbolag

Utan tvekan är det så att de olika flygbolagen i EU:s medlemsstater inte känner sig särskilt motiverade att vid sidan av de nationella flaggorna fästa EU-flaggan på flygplanen eftersom endast ett fåtal av dessa bolag har gjort så.

Då det förefaller vara mer än lämpligt att alla flygbolag som hör hemma i EU:s medlemsstater visar att de tillhör en sammanslutning som vill framstå som en symbol för Europa i världen måste man beakta hur man genom relevanta rättsliga bestämmelser skall motivera samtliga flygbolag i Europeiska unionen att på sina plan visa upp EU:s flagga vid sidan av den nationella flaggan.

Anser kommissionen att den tillsammans med de olika medlemsstaterna bör komma överens om de rättsliga bestämmelser som skall få flygbolagen att fästa EU-flaggan på sina flygplan?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

Fästandet av EU-flaggan på flygbolagens flygplan faller inte under gemenskapslagstiftningen. Kommissionen har dock föreslagit att de flygbolag som är etablerade i medlemsstaterna synligt skall fästa EU-flaggan på sina flygplan. Kommissionen konstaterar att vissa bolag har gjort det.

Kommissionen erinrar om svaren på de skriftliga frågorna E-2629/00(1) och E-583/95 från Fernández-Albor(2) i samma fråga.

(1) EGT C 136, 27.5.1991.

(2) EGT C 196, 31.7.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1652/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Ogräsmedel glyfosat

Kan kommissionen informera om vilka insatser som gjorts för att förbjuda ogräsmedlet glyfosat som hittills hävdats vara ofarligt? Jag skulle framför allt vilja veta vilka åtgärder som vidtagits efter den nyligen utförda granskningen av glyfosate enligt Europeiska kommissionens tillståndsdirektiv?

Var vänlig ange alla skriftliga rapporter eller andra bevis som anlitats av Europeiska kommissionen. Jag begär dessa uppgifter i enlighet med de bestämmelser om öppenhet som gäller för Europeiska kommissionen.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 juni 2000)

Kommissionen vill hänvisa parlamentsledamoten till de svar den gett på den muntliga frågan H-50/2000 från Ole Krarup under frågstunden vid parlamentets delsession i februari 2000(1) och på det skriftliga svaret E-34/2000 från Neil Kinnock(2).

(1) Europarlamentets debatter (februari 2000).

(2) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 71.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1309/00

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(27 april 2000)

Ämne: Kinas anslutning till WTO

Vilka planer har tagits fram för att garantera inrättandet av ett omfattande europeiskt och multilateralt tekniskt biståndspaket som en stödåtgärd inför Kinas kommande anslutning till WTO i syfte att förbättra den administrativa och rättsliga kapaciteten i Kina för att landet i full utsträckning skall kunna fullgöra sina skyldigheter som WTO-medlem? Vilka diskussioner har hållits för att garantera att EU och USA tillhandahåller stöd som är ordentligt samordnat på detta område?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(13 juni 2000)

För att bidra till att Kinas fortsatta integration i världsekonomin sker så smidigt som möjligt har kommissionen inlett en rad samarbetsprojekt. Avsikten med dessa är att främja en kapacitetsuppbyggnad hos Kinas regering och administration inom områden som direkt rör fullgörande av dess kommande skyldigheter inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO). Kommissionen fäster stor vikt vid den omständighet att tekniskt bistånd för fullgörandet tillhandahålls i en anda av samarbete och partnerskap med Kina och inte enbart innefattar kontroll från gemenskapens sida.

Fem projekt, med en sammanlagd budget på cirka 22 miljarder euro, har redan lagts fram vissa har redan kommit i gång och andra står på tur under de kommande månaderna.

I synnerhet kommer ett ramprogram till stöd för WTO-anslutningen, som omfattar utbildning av de kinesiska tjänstemän som kommer att arbeta med fullgörandet av Kinas skyldigheter, att inledas senare under året.

De projekt som har inletts omfattar utvecklingen av ett modernt och effektivt system för skyddet av immateriella rättigheter, upprättandet av ett ramverk för en öppen och icke-diskriminerande offentlig upphandling samt insamling och tillhandahållande av statistik.

Slutligen kommer ett brett baserat initiativ för att bistå i reformen och omstrukturering av den finansiella tjänstesektorn att dras i gång i slutet av året.

Stödet för ekonomiska och sociala reformer kommer dessutom även i fortsättningen att vara ett prioriterat område för finansiering av samarbete.

Kommissionen håller på att undersöka hur man kan förbättra de befintliga programmen om detta skulle visa sig vara nödvändigt mot bakgrund av de första erfarenheterna av de fem ovannämnda projekten.

Kommissionen har hittills inte hört talas om att USA har några konkreta planer på att tillhandahålla WTO-relaterat tekniskt bistånd till Kina. Kommissionen försöker emellertid att samordna sina samarbetsåtgärder med USA och andra biståndsgivare som är verksamma på området, i syfte att undvika överlappning och för att utveckla synergieffekter mellan särskilda program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2205/00

från Johan Van Hecke (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Fångstförbud för belgiska fiskefartyg som ägs av nederländska rederier, fiskar på Belgiens kvot men säljer sin fångst i Nederländerna

Tolv belgiska fiskefartyg som ägs av nederländska rederier belades nyligen av de belgiska myndigheterna med fångstförbud på viss tid, eftersom de inte uppfyllde kraven i belgisk lagstiftning. Enligt dessa krav måste ju fiskefartyg som för belgisk flagg också de facto ha en ekonomisk anknytning till Belgien. Fartygen i fråga utnyttjar Belgiens fångstkvot men säljer sin fångst i Nederländerna och inte i Belgien. Dessutom har de inte tillräckligt många belgier bland de ombordanställda. I Nederländerna har starka protester riktats mot detta förbud.

Hur ser kommissionen på detta? Hur skall enligt kommissionen sådana situationer kunna undvikas i fortsättningen, alltså situationer där det fångas fisk på en kvot från ett givet land, utan att landet i fråga dock har någon ekonomisk nytta av att kvoten används på detta sätt?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2205/00 och P-2236/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(31 juli 2000)

Genom sin dom av den 14 december 1989, i ett mål som avsåg ett tolkningsbesked (Drottningen mot Ministeriet för jordbruk, fiskeri och livsmedel, endast angående Jaderow Ltd, mål C-216/87), tillerkände domstolen en medlemsstat rätten att kräva att ett fiskefartyg som seglar under dess flagg har en faktiskt ekonomisk koppling till denna stat om denna koppling endast rör förhållandena mellan detta fartygs fiskeverksamhet och den befolkning som är beroende av fiskeriet och associerade branscher. Domstolen yttrade att en sådan skyldighet stod i överensstämmelse med gemenskapsrätten och, följaktligen, med de bestämmelser som styr den inre marknaden.

Genom ett beslut av den 3 februari 1999 har den belgiska regeringen beslutat att kräva denna faktiska ekonomiska koppling för fartyg som seglar under belgisk flagg. Genom detta beslut fastställs att kravet är uppfyllt när minst 50 procent av besättningen är bosatt i den belgiska kustregionen, eller när minst 50 procent av den årliga fångsten landas i hamnar i denna kustregion och en betydande del av denna fångst bjuds ut till försäljning vid de lokala fiskeauktionerna, eller också genom en kombination av dessa kriterier. Fartygsägaren kan även föreslå andra kriterier, och de belgiska myndigheterna måste besluta om de föreslagna kriterierna är förenliga med denna skyldighet.

Den belgiska regeringen har underrättat kommissionen om förslaget till beslut, och eftersom föreskrifterna i beslutet står i överensstämmelse med ovan nämnda dom från domstolen har kommissionen inget att invända mot förslaget till beslut.

En grupp fartygsägare har lämnat in ett klagomål mot denna skyldighet. Det har att göra med det sätt på vilket denna skyldighet faktiskt tillämpas av de belgiska myndigheterna. Kommissionen håller för närvarande på att behandla klagomålet och kommer att hålla parlamentet underrättat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1166/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. I kapitel 5 behandlas lagstiftningen beträffande livsmedelssäkerhet.

EU:s krav när det gäller livsmedelssäkerhet skall även tillämpas på produkter som exporteras till tredje land (punkt 112). Kommissionen skall utreda om det behövs certifieringsbestämmelser för export.

Kommer kommissionen att utnyttja denna utgångspunkt inom den övergripande gemenskapliga livsmedelslagstiftningen? Om inte, varför inte det, med hänsyn till dess betydande inverkan på produktionen och exporten av livsmedel? Om detta är fallet, på vilket sätt skall då förpliktelsen till ömsesidighet tas med och göras bindande gentemot tredje länder?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

I sin egenskap som världens största livsmedelsimportör måste gemenskapen betrakta livsmedelsäkerhet som en fråga som går utöver intern policy. Gemenskapen förväntar sig och kräver att produkter från tredje länder uppfyller gemenskapens hälsobestämmelser.

På motsvarande sätt bör lämpliga hälsogarantier ges vid export, såsom anges i vitboken om livsmedelsäkerhet. I detta sammanhang bör det också tas med i beräkningen att det är importörerna som ställer upp importvillkoren och inte exportörerna. Exportörerna kan dock ställa upp vissa minimikrav som de uppfyller.

Gemenskapen har hittills inte lagt fast exportkrav beträffande livsmedelsäkerhet, som skiljer sig från de bestämmelser som gäller den inre marknaden. De möjliga fördelarna med att fastställa särskilda regler för gemenskapens export beträffande livsmedelsäkerhet och andra bestämmelser på hygien- och växtskyddsområdet (SPS) är frågor som kommer att behandlas i samband med gemenskapens livsmedelslag.

För tillfället krävs av gemenskapens producenter att de skall uppfylla kraven i rådets direktiv 93/43/EEG av den 14 juni 1993 om livsmedelshygien(1).

Därutöver krävs i artikel 3 i rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel(2) att medlemsstater inte får undanta en produkt från lämplig kontroll på grund av att den är avsedd för export utanför gemenskapen.

Beträffande fastställandet av hälsokrav på livsmedelsexport måste hänsyn tas till gemenskapens externa förpliktelser, i synnerhet när det gäller bestämmelserna i världshandelsorganisationens (WTO) SPS-avtal som styr fastställandet av importbestämmelser och begreppet lämplig skyddsnivå. Gemenskapen spelar en aktiv roll inom WTO:s ram för att säkerställa medlemsstaternas rättigheter och för att upprättahålla en hög allmän hälsostandard vad gäller livsmedelssäkerhet. Principen för ett ömsesidigt godkännade av hälsokrav behandlas inom ramen för de bilaterala överenskommelserna beträffande veterinärmedicinsk överensstämmelse. Gemenskapen har hittills slutit tre sådana överenskommelser.

(1) EGT L 175, 19.7.1993.

(2) EGT L 186, 30.6.1989.