ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2232/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Offentliggörande av den ekonometriska modellen

Är kommissionen villig att ge alla berörda forskare tillgång till sin ekonometriska modell för EU och euroområdet, och därvid, där så behövs, utelämna alla antaganden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2232/99 och E-2243/99 ingivet av Pedro Solbes Mira för kommissionen

(20 december 1999)

De modeller som används inom medlemsstaternas offentliga sektor har inte alltid konstruerats av finansministerierna eller centralbankerna (i Belgien och Nederländerna kommer de t.ex. från den centrala planeringsbyrån). Förekomsten av sådana modeller varierar med tiden, och står givetvis inte under kommissionens kontroll. Modellerna offentliggörs inte heller alltid. Upplysningar om huruvida en modell finns tillgänglig bör alltså begäras från medlemsstaternas myndigheter.

Kommissionen har för sin del alltid haft som policy att vidarebefordra sin internationella makroekonometriska modell QUEST till alla de universitet och forskningsenheter inom den offenliga sektorn som så önskar, på följande villkor: användaren får inte på något sätt ändra modellens struktur och ekvationer, och det skall alltid tydligt framgå att de simuleringar som görs med modellen endast företräder upphovsmännens åsikter och på intet sätt kommissionens. Modellen har utvecklats i ett särskilt programvarupaket som inte är kommissionens egendom. Användaren måste alltså skaffa fram samma programvara på eget ansvar. Kommissionen kan inte ge användaren någon teknisk hjälp. Användaren har ansvar för att överlåta modellen till ett kvalificerat ekonometriskt team som har styrkt erfarenhet av att hantera makroekonomiska modeller.

Modellen omfattar samtliga medlemsstater och beskrivs på Internet på följande adress: http://europa.eu.int/comm/dg02/document/ecopap/ecp/123en.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1712/99

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 september 1999)

Ämne: Regler för ägghämtning

I norra Sverige är avstånden extrema mellan producenter och äggcentral där äggen kvalitetskontrolleras och packas.

Före EU-inträdet hämtades äggen en gång i veckan och kunde ändå märkas med datum 25 dagar framåt i tiden. Detta har aldrig skapat något problem bland annat beroende på att äggen hela vägen förvaras i kyla. Efter EU-inträdet har detta ändrats och det krävs nu hämtning två gånger per vecka för att äggen skall märkas med datum 25 dagar framåt i tiden. Kan kommissionen tänka sig att bevilja ett undantag från denna regel med hänvisning till de stora avstånden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(05 november 1999)

Kommissionen har redan beviljat det undantag från den allmänna regeln om ägguppsamling för Sverige och Finland som parlamentsledamoten efterlyser i sin fråga. Genom kommissionens förordning (EG) nr 505/98 av den 3 mars 1998 om ändring av förordning (EEG) nr 1274/91 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1907/90 om vissa handelsnormer för ägg(1), lades följande bestämmelse till artikel 1.1 i förordning (EEG) nr 1274/91 av den 15 maj 1991(2) om vissa handelsnormer för ägg:

Om äggen förvaras vid en temperatur som på konstgjord väg bibehålls under 14°C på produktionsföretaget får i Finland och Sverige emellertid leverans eller uppsamling av dessa från producenterna till förpackningsanläggningarna eller industrin ske en gång i veckan.

(1) EGT L 63, 4.3.1998.

(2) EGT L 121, 16.5.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2462/99

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Europeisk jaktlicens

Alla som utövar jakt inom Europeiska unionen skall vara innehavare av en jaktvapenlicens, en licens för att använda och bära jaktvapen, en internationellt giltig försäkring, en jaktlicens från det land där jakten bedrivs och en jaktlicens och skall dessutom känna till jaktlagstiftningen i landet där jakten bedrivs. Jägaren skall utöver dessa handlingar ha en europeisk jaktvapenlicens utställd av behöriga nationella myndigheter, vilken dock innehåller samma upplysningar som den nationella jaktvapenlicensen.

Detta kompletterande dokument innebär att den administrativa processen ökar betydligt och tillför inte någonting som inte täcks av den nationella jaktvapenlicensen.

Anser inte kommissionen att det skulle vara på sin plats att harmonisera de nationella jaktvapenlicenserna och låta dem bli europeiska, vilket man har gjort med passhandlingar, och därefter avskaffa den europeiska jaktvapenlicensen?

Har kommissionen för avsikt att ta något initiativ i detta hänseende?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Enligt artikel 12 i rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen(1) skall resande som innehar skjutvapen använda sig av

det europeiska skjutvapenpasset vid resa genom två eller flera medlemsstater. De tillstånd som berörda medlemsstater utfärdar före resan skall föras in i det europeiska skjutvapenpasset. Undantag medges för jägare i fråga om vapen i kategori C och D enligt bilaga I i direktivet, samt för tävlingsskyttar i fråga om vapen i kategori B, C och D, vilka utan föregående tillstånd får inneha ett eller flera skjutvapen under en resa genom två eller flera medlemsstater i syfte att utöva sina aktiviteter, förutsatt att de har ett europeiskt skjutvapenpass där vapnet eller vapnen är införda och förutsatt att de kan styrka skälet för resan, lämpligen genom uppvisande av en inbjudan.

Kommissionen vill påminna om att det europeiska skjutvapenpasset har ett annat syfte än vapenlicenserna som de nationella myndigheterna utfärdar, i synnerhet för jaktvapen som parlamentsledamoten nämner. Det europeiska skjutvapenpasset skall göra det enklare för EU-medborgare att resa med sina vapen mellan två eller flera medlemsstater. De nationella handlingarna som krävs i medlemsstaterna gäller innehavet och framför allt användningen av dessa vapen i respektive medlemsstat, när medborgaren ifråga utövar sin aktiviteter på medlemsstatens territorium.

Det framgår av de utfrågningar som kommissionen nyligen har genomfört både med medlemsstaternas myndigheter och med berörda parter samt av den rapport som kommissionen kommer att förelägga parlamentet och rådet under loppet av år 2000 att det europeiska skjutvapenpasset är en viktig del av det system som inrättas genom direktiv 91/477/EEG och som alla berörda parter är positivt inställda till, då det gör det enklare för jägare och tävlingsskyttar att resa inom gemenskapen. En del av ovannämnda rapport kommer att handla om hur det europeiska skjutvapenpasset används.

(1) EGT L 256, 13.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2005/99

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) och Rosa Díez González (PSE) till kommissionen

(9 november 1999)

Ämne: Utbyte av drivgarn

I enlighet med rådets förordning nr 1239/98(1), som inför förbud mot användningen av drivgarn från och med 2002, skall berörda flottor gradvis minska användningen av drivgarn. För 1998 fastslår man i förordningen en minskning på upp till 60 % av de fiskefartyg som använt ett eller flera drivgarn under perioden 1995 till 1997.

Enligt förordningen är medlemsstaterna dessutom skyldiga att före den 31 juli 1998 förelägga kommissionen en förteckning över de fartyg som har tillstånd att fiska med drivgarn.

Användningen av drivgarn har traditionellt haft tendens att skapa konflikter i de flottor som fiskar i Biscayabukten, och enligt olika fiskeorganisationer skall den gradvisa minskning inte på långa vägar ha genomförts. Kan kommissionen därför svara på följande frågor i enlighet med ordförande Prodis uttalanden och kommissionsledamot Fischlers åtagande till fiskeriutskottet att lämna tillförlitlig och öppen information till parlamentet:

Vilka uppgifter har kommissionen fått från medlemsstaterna i enlighet med bestämmelserna i förordning 1239/98 eller från sina egna avdelningar om de fartyg som fiskar i området och som har använt drivgarn sedan 1995?

Vilka uppgifter har kommissionen för 1998 och 1999 om utvecklingen av tonfisket längs kusterna beträffande fångst, arter och beståndets tillstånd i ICES (Internationella havsforskningsrådet) zoner 5b, 6a, 7a, 8a, 9a och 10a? Kan kommissionen ange vilka fiskefartyg som har fiskat i dessa zoner under de två nämnda åren och från vilka länder de kommer?

I hur stor utsträckning har rekommendationen om fiskeansträngningen för tonfisk från Internationella konventionen för bevarande av tonfisk i Atlanten respekterats?

(1) EGT L 171, 17.6.1998, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 december 1999)

Parlamentsledamöterna ombeds ta del av de svar som lämnats på de skriftliga frågorna P-1537/99(1) och P-2067/99 från Carmen Fraga Estevez(2) respektive E-1945/99 Daniel Varela Suanzes-Carpegna(3).

Kommissionen betonar att den deltar aktivt i det arbete som utförs av Internationella kommissionen för bevarande av tonfiskbestånden i Atlanten (ICCAT) och dess ständiga kommitté för forskning och statistik, vilken efter sitt möte den 11-15 oktober 1999 sammanställde en rapport med en utvärdering av tillståndet beträffande de olika bestånden, däribland den art som fångas med drivgarn, dvs. långfenad tonfisk.

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000.

(2) Se sida 82

(3) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 94.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1834/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 oktober 1999)

Ämne: Det grekiska operationella programmet Fiske

Det grekiska operationella programmet Fiske består av fyra delprogram samt ett femte som gäller tekniskt bistånd.

Eftersom varje delprogram 1 till 4 har en fastställd tidsplan vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Hur har delprogrammen framskridit hittills och vilka åtgärder har kommit igång om man ser till varje delprogram för sig?

2. Har förseningar förekommit i samband med utnyttjandet av anslagen och, om svaret på föregående fråga är ja, vilka är i så fall huvudorsakerna till dessa förseningar?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 november 1999)

1. Programmets form har ändrats till följd av ett kommissionsbeslut. Programmet omfattar nu nio stödområden istället för som tidigare fem delprogram.

Den sammanställning som skickats direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat innehåller en detaljerad genomgång av hur programmet framskridit, både vad gäller åtaganden och anslag som hittills utbetalats.

2. De rapporter som finns om detta operativa program tyder på att de grekiska myndigheterna kommer att ha uppnått målen för programmet vad gäller åtaganden före utgången av 1999, och att det före utgången av 2001 torde vara möjligt att avsluta de insatser som gäller bidragsmottagarna inom fiskesektorn, så att även de materiella och finansiella målen i programmet uppnås.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2107/99

från SIR Robert Atkins (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 1999)

Ämne: Flygtrafikkontroll

Vilka speciella förbättringar försöker kommissionen att uppnå när det gäller de befintliga förfarandena för flygtrafikkontroll?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2106/99, E-2107/99, E-2108/99, E-2109/99, E-2110/99, E-2111/99, E-2112/99, E-2113/99, E-2114/99, E-2115/99, E-2116/99 och E-2117/99 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(20 december 1999)

Kommissionen har utfärdat ett meddelande(1) om det nuvarande läget för förseningar i lufttrafiken och om nya initiativ som skall tas för att tillhandahålla gemenskapen med den flygledningstjänst (ATM-system) den behöver för att säkerställa att dess inre marknad fungerar på rätt sätt. De flesta av de frågor som tas upp av parlamentsledamoten besvaras i detta dokument som antogs den 1 december 1999 och har skickats till rådet och parlamentet.

Vid förberedandet av detta meddelande arbetade kommissionen i nära samarbete med intresserade parter, särskilt användare av luftrummet, flygplatser, arbetare och tillhandahållare av flygledningstjänster genom deras representativa organisationer. Den rådfrågade också de civila luftfartsmyndigheterna i alla medlemsstater om de olika åtgärderna som bör tas för att komma till rätta med situationen.

En minskning av förseningar i lufttrafiken är huvudsakligen medlemsstaternas och deras samordningsorgans Eurocontrol ansvar. I detta sammanhang är det upp till specialisterna att definiera och genomföra driftsmetoder och tekniska förbättringar. Gemenskapens uppgift är i huvudsak att skapa den organisatoriska ram på nationell och europeisk nivå för att säkerställa att sådana lösningar accepteras och genomförs av alla på ett samordnat och konsekvent sätt. Det är därför som gemenskapen 1998 beslutade att gå med i Eurocontrol för att utöva politisk kontroll över denna organisation. Förhandlingar med detta som syfte har nästan slutförts, men ratificeringsförfaranden kan ta flera år. Kommissionen kommer därför att begära att gemenskapens deltagande genomförs snabbt.

Strategin för ATM 2000 är ett dokument som har tagits fram av Eurocontrol och det är den organisationens ansvar att anta och genomföra de förslag som finns i strategin. Kommissionen har bidragit med framtagningen av detta dokument tillsammans med användare av luftrummet, medlemsstater och internationella organisationer. Kommissionen stöder de allmänna målen och strategiska principer såsom anges i strategin, men undrar om det inte krävs mer arbete för att utveckla en mogen, tillförlitlig och stabil plan som tar upp den tekniska utveckling som är nödvändig för att klara av en beräknad fördubbling av trafiken till 2015.

(1) KOM(1999) 614.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2186/99

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Överträdelse av gemenskapens tullkodex

Gemenskapens tullagstiftning tillämpas för transporter, genomgångstransporter och lagring på tullfria platser för gemenskapshandelsvaror för vilka enbart bestämmelserna vid förenklade förfaranden och metoder tillämpas.

I Grekland är det de lokala tullstationerna och tullmyndigheterna som är ansvariga för tillämpandet av gemenskapens förordningar och gemenskapens tullkodex, och ytterligare en medansvarig part är Pireus hamnorganisation.

Det står helt klart att både genomgångstransporter och tillfällig lagring av handelsvaror i de fria zonerna inte innebär någon förändring av gällande ordning för genomgångstransporter av dessa handelsvaror och inte påverkar hanterandet av dem, utan det bör ske på grundval av de förenklade förfarandena.

Företag som är verksamma inom transportbranschen för gemenskapshandelsvaror har upprepade gånger krävt av tullmyndigheterna, särskilt av tullmyndigheterna i Pireus, att de skall få använda lager i Pireus hamn eller på annan plats för lossning av gemenskapshandelsvaror då de förenklade förfarandena för genomgångstransporter och lagring av gemenskapslaster tillämpas, i syfte att de berörda företagen skulle slippa en mängd förflyttningar, ökade utgifter, förseningar etc.

Både från tullmyndigheternas sida och från Pireus hamnorganisation har olika förklaringar av tillämpningen av dessa förfaranden vid genomgångstransporter och lagring av gemenskapshandelsvaror framförts.

Har kommissionen för avsikt att utreda gällande ordning för genomgångstransporter och lagring av gemenskapshandelsvaror och att man inte tillämpar förenklade förfaranden då detta påbjuds?

Vilka initiativ har kommissionen för avsikt att ta när det gäller denna flagranta överträdelse av gemenskapslagstiftningen, och särskilt att tullmyndigheterna i Grekland och Pireus hamnorganisation inte tillämpar gemenskapsförordningarna och gemenskapens tullkodex på ett korrekt sätt?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Kommissionen hänvisar till sitt svar på den skriftliga frågan E-762/98 från Georg Jarzembowski(1).

Kommissionen tillägger att den i enlighet med artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget avgav ett motiverat yttrande den 26 augusti 1999. Om Grekland inte rättar sig efter detta yttrande får kommissionen föra ärendet vidare till domstolen.

(1) EGT C 323, 23.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1640/99

från Norbert Glante (PSE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Främjande av vänorter beaktande av tyska storkommuner (Landkreise)

Det nuvarande programmet för främjande av vänorter stödjer möjligheterna för de europeiska folken att träffas och övervinna de olikheter som skiljer dem åt. Enligt uppgifter om stöd från Europeiska kommissionen för 1999 tas inom ramen för stödberättigade projekt av typ I (vänorter för kontakt mellan medborgarna) ingen hänsyn till tyska storkommuner.

Enligt kommunallagstiftningen i Tysklands grundlag tillhör storkommunerna kategorin kommunala förvaltningsområden och är därmed författningsrättsligt likställda städer och kommuner. De tyska storkommunerna samarbetar med såväl kommunala förvaltningsområden i nuvarande medlemsstater som med de nya storkommunerna i de central- och östeuropeiska länderna i projekt för att sammanföra medborgarna och bidrar därigenom väsentligt till att stärka Europa.

1. Anser kommissionen det vara rättsligt försvarbart att städer och kommuner, å ena sidan, och tyska storkommuner, å den andra, behandlas olika?

2. Om ja, hur kan denna orättvisa behandling motiveras?

3. Har kommissionen för avsikt att ändra stödkriterierna för år 2000 vad gäller vänorter för kontakt mellan medborgarna (typ I) på ett sådant sätt att även tyska storkommuner har rätt att ansöka?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding

(4 november 1999)

De kriterier som gäller beviljandet av ekonomiskt stöd inom ramen för gemenskapsprogrammet för främjande av vänorter har fastställts av kommissionen i nära samarbete med företrädarna för parlamentets olika utskott och företrädarna för de lokala myndigheternas nationella sammanslutningar, församlade i Europeiska rådet för kommuner och myndigheter. Kriterierna är föremål för årlig granskning och återfinns i Kommissionens bidrag till främjande av vänortsverksamhet som har fått en bred spridning.

Vid det senaste samrådsmötet den 8 december 1998 beslutades att för 1999 och med tanke på tillgängliga ekonomiska medel var det inte lämpligt att beakta tyska storkommuner (Landkreise) inom ramen för typ I i programmet. För typ II i programmet anges dock i meddelandet att de åtgärder som gäller främjande av vänorter och som omfattar städer i en och samma region kan få bidrag.

Man kommer att besluta om de kriterier som skall tillämpas för 2000 vid Europeiska konferensen för vänortsverksamhet inför det tredje årtusendet, som kommer att äga rum den 3-5 december 1999 i Bilbao.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1575/99

från Alonso Puerta (GUE/NGL) och Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Regionala utvecklingsprogram

I Spanien sammanfaller tidsplanen för utarbetandet av de regionala utvecklingsprogrammen med regionala och lokala val. Har kommissionen några planer på att förlänga tidsfristen för inlämnandet av de regionala utvecklingsprogrammen för perioden 2000-2006, för att underlätta institutionernas samförstånd och arbetsmarknadsdialog?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1574/99 och E-1575/99 ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(11 oktober 1999)

Enligt andra stycket i artikel 15.2 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) skall de regionala utvecklingsplanerna läggas fram senast fyra månader efter upprättandet av en förteckning över stödberättigade områden, såvida inte något annat har avtalats med den berörda medlemsstaten. Eftersom kommissionen antog en sådan förteckning den 1 juli 1999 skall mål 1-planerna lämnas in senast den 1 november 1999. På medlemsstatens begäran och med kommissionens godkännande kan denna frist förlängas för att underlätta utarbetningen av planen.

(1) EGT L 162, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1589/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Stöd till de familjer vars anhöriga omkom i bombangreppet mot den jugoslaviska televisionens byggnad

Europeiska kommissionen har beslutat att anslå 700 000 euro till stöd för de massmedier som åsamkades skador under kriget i Jugoslavien. Under bombangreppen mot Belgrad den 23 april träffades även televisionsbyggnaden med tiotals döda och skadade som följd.

Kan kommissionen meddela om den har för avsikt att anslå en del av ovannämnda summa pengar till stöd för de familjer vars anhöriga omkom i bombangreppet mot televisionsbyggnaden?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Christopher Patten

(8 oktober 1999)

Nej, kommissionen har inte någon sådan avsikt. Anslagen under den relevanta budgetposten kan för övrigt inte användas för det ändamål som frågeställaren föreslår. Det extra stöd på 700 000 euro till oberoende medier i Jugoslavien som kommissionen tillkännagav den 25 juni 1999 är avsett att stödja journalister som tvingats lämna sitt arbete och bidra till upprättandet av oberoende medier. Det skall också användas för att sörja för ett korrekt informationsflöde till Jugoslavien, där pressen varit allvarligt förtryckt.

Kommissionen understöder två webplatser för att journalister skall kunna producera oberoende information och för att jugoslaviska medborgare skall kunna ta emot denna information. Digital satellitutrustning är på väg att skänkas till TV-stationer runt om i regionen så att det skall bli möjligt att ta emot dagliga europeiska program. Kosovojournalister får stöd för att kunna återgå till arbetet. Stöd utgår också, i samarbete med humanitära organisationer, till en daglig informationstjänst för flyktingar som återvänt.

Kommissionen har hittills bidragit med 56,1 miljoner euro i humanitärt bistånd till Serbien under 1999, merparten avsett för baslivsmedel och hälsovård, men också för tillfälliga bostäder för flyktingar och människor som fördrivits inom landet. Vem som skall få stöd avgörs på humanitära grunder efter en noggrann behovsprövning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1836/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 oktober 1999)

Ämne: Utnyttjande av medel ur mål 2 för bistånd till Grekland

Under den diskussion som fördes i parlamentet om omedelbar hjälp till Aten med anledning av jordbävningen, uttalade sig kommissionsledamot Kinnock för kommissionen och sade att kommissionen tillsammans med den grekiska regeringen kommer att undersöka möjligheten att använda resurser ur mål 2 för detta ändamål.

Med kännedom om att Grekland hör till mål 1 vill jag fråga kommissionen på vilket sätt de jordbävningsdrabbade områden skulle kunna omfattas av mål 2? Kommissionsledamoten hänvisade till den nuvarande gemenskapsstödramen. Finns det några förslag som kommissionen i så fall skulle kunna presentera?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(18 november 1999)

Parlamentsledamotens fråga måste bero på ett missförstånd, för Grekland är i sin helhet stödberättigat inom strukturfondens mål 1 både för den nuvarande programperioden och för nästa period (2000-2006).

Allt stöd från strukturfonderna till de områden som drabbades av jordbävningen den 7 september 1999 kommer därför att utges inom ramen för de operativa programmen för det aktuella gemenskapsstödet till Grekland eller för nästa. Kommissionen inväntar detaljerade förslag från de grekiska myndigheterna i detta hänseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2244/99 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen. Anställda vid medlemsstaternas centralbanker.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 170 E , 20/06/2000 s. 0153 - 0153



SKRIFTLIG FRÅGA E-2244/99 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (1 december 1999) Ämne: Anställda vid medlemsstaternas centralbanker Hur många kvalificerade ekonomer (som har en högre ekonomiutbildning vid ett universitet eller liknande) arbetar som ekonomer vid var och en av de olika centralbankerna, och vid ECB? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Pedro Solbes Mira (20 december 1999) Denna fråga ligger utanför kommissionens behörighet (och den kan tyvärr inte lämna de önskade upplysningarna).