SKRIFTLIG FRÅGA E-3112/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(30 oktober 2002)

Ämne: Lagligheten i att borda fartyg på internationellt vatten

Ett allt större antal människor förs illegalt in på Europeiska unionens territorium över havet. Många kommer till Grekland och Italien från länderna på Balkan och andra till Spanien från Nordafrika. Myndigheterna lyckas arrestera en del illegala invandrare och människosmugglare men saknar tillräckliga resurser för att ta itu med problemet på ett effektivt sätt. Många av dem som kommer fortsätter följaktligen sin resa till andra medlemsstater.

För några månader sedan föreslog bland andra Tony Blair att de medlemsstater som var mest sårbara för denna verksamhet skulle bistås av de övriga medlemsstaternas örlogsflottor.

Förenta staterna har i många år utanför sin territorialgräns bordat fartyg på väg till landet från Haiti och skickat människorna ombord tillbaka till haitiskt territorium. Kan kommissionen ange om den anser att det skulle vara lagligt för medlemsstater i Europeiska unionen att på öppet vatten borda fartyg som kan misstänkas för människosmuggling, även om det inte finns någon antydan om piratverksamhet (sedan länge erkänd i hävdvunnen internationell rätt som ett brott över vilket universell jurisdiktion gäller)? Skulle vidare en sådan åtgärds laglighet påverkas av om huruvida fartyget var korrekt registrerat under en viss flagg eller ej, huruvida det misstänktes för smuggling, bland annat av psykotropiska substanser, eller misstänktes att på något sätt utgöra ett hot mot den bordande staten eller dess medborgare?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(20 december 2002)

Kommissionen följer den olagliga invandringen sjövägen nära och kontinuerligt. Den 28 februari 2002 lade rådet fram en övergripande strategi mot olaglig invandring och människohandel i Europeiska unionen och den 13 juni 2002 ett handlingsprogram för administrativt samarbete om yttre gränser, vilka bygger på kommissionens meddelande i frågorna. Det är viktigt att åtgärderna i strategin och handlingsplanen vidtas på bästa sätt. Därför välkomnar kommissionen medlemsstaternas nyligen planerade gemensamma åtgärder och insatser i Medelhavsområdet.

Eftersom det behövs lagstiftning eller åtgärder på EU-nivå har rådet uppmanat kommissionen att undersöka hur kontrollerna av sjögränserna kan förbättras inom ramen för den övergripande strategin mot olaglig invandring och människohandel i Europeiska unionen. En genomförbarhetsundersökning pågår och slutsatserna väntas komma vid slutet av första halvåret 2003.

Den 21 maj 2002 och den 27 september 2002 sammankallade kommissionen expertmöten om olaglig invandring sjövägen för att utreda vilka åtgärder som skulle kunna förebygga och förhindra olaglig invandring i Medelhavsområdet. Samarbetet med tredje land ansågs vara det mest effektiva och framgångsrika sättet att hantera problemet och förebygga ytterligare mänskliga tragedier. Det är också viktigt att medlemsstaterna undertecknar och ratificerar FN-konventionen mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, samt tilläggsprotokollet mot smuggling av invandrare till sjöss, på land och i luften. Protokollets institutionella ram ger utrymme för bättre samarbete med ombordstignings-, avrese- och transitländerna, bland annat genom möjligheten att med tillstånd från den stat vars flagga förs borda båtar som misstänks smuggla människor.

Enligt Förenta Nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 (Montego Bay-konventionen) är fartyg på öppet hav huvudsakligen underställda flaggstatens exklusiva jurisdiktion och kontroll. Vid extraordinära omständigheter får dock en annan stat borda sådana fartyg. Rätten att borda eller vidta övriga åtgärder begränsas till fem fall (sjöröveri, slavhandel, otillåten utsändning, saknad nationalitet samt saknad eller felaktigt använd flagg se artikel 110 i konventionen). Också rätten till omedelbart förföljande bör nämnas, då kuststatens behöriga myndigheter har goda skäl att tro att fartyget har brutit mot denna stats lagar och andra författningar. Förföljandet måste dock påbörjas då det utländska fartyget eller någon av dess båtar befinner sig i den förföljande statens inre vatten, arkipelagvatten, territorialhav eller angränsande zon och får endast fortsätta utanför territorialhavet eller den angränsande zonen om förföljandet inte har avbrutits (se artikel 111 i konventionen).

Enligt Montego Bay-konventionen är det dock ännu inte tillåtet att på internationellt vatten borda fartyg som för annan flagg, bara för att bekämpa olaglig invandring sjövägen eller människosmuggling.