ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3930/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Gränsvärden för avgasutsläpp från motorcyklar

Den europeiska föreningen för motorcykelfabrikanter (ACEM) har nyligen överlämnat en forskningsrapport om avgasutsläpp från motorcyklar till kommissionen.

Kan kommissionen dels redogöra för vilken vikt som lagts vid denna rapport, dels uppge vilka andra uppgifter som har överlämnats för beaktande i diskussionen om gränsvärden för avgasutsläpp från motorcyklar samt redogöra för sin aktuella uppfattning i den här frågan?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(26 februari 1999)

Den 18 mars 1998 överlämnade Europeiska föreningen för motorcykelfabrikanter (ACEM) sin slutrapport om forskningsprogrammet för avgasutsläpp från motorcyklar till kommissionen.

I denna rapport, som sammanställts på kommissionens begäran, redogörs för kostnaderna och effektiviteten av olika teknikmetoder för att minska avgasutsläppen från motorcyklar fram till år 2000/2005 vid en tillämpning av artikel 5 i direktiv 97/24/EG av den 17 juni 1997 om vissa komponenter och karakteristiska egenskaper hos två- eller trehjuliga motorfordon(1).

På kommissionens uppmaning lade ACEM fram resultaten av sitt arbete för en expertgrupp i maj/juni 1998, varefter kommissionen beslutade genomföra ytterligare undersökningar, för att kunna utnyttja de rena faktauppgifterna i programmet till att lägga fram en rad olika scenarier för framtida lagstiftning och jämföra dessa inom ramen för Auto-/Oil II-programmet med övriga åtgärder som vidtagits för att minska föroreningarna i luften från andra motorfordon.

Kommissionen ämnar avsluta detta förberedande arbete i början av 1999 och lägga fram ett förslag under årets lopp.

(1) EGT L 226, 18.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4028/98

från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Kostnaderna i samband med att euron införs

1. Känner kommissionen till att bankerna, i anledning av att euron införs, har börjat ta fem gulden betalt av kunderna varje gång de använder bankkort utomlands?

2. Känner kommissionen också till att bankerna tar femtio cent betalt för varje bankkortsbetalning inom landet?

3. Inser kommissionen att avgiften på fem gulden för var gång ett bankkort används utomlands leder till att bankkunderna blir tvungna att ta ut större belopp för att spara kostnader. Det är ju så, att ett uttag på femhundra gulden kostar fem gulden, medan det kostar tjugofem gulden att ta ut fem gånger hundra gulden.

4. Anser inte kommissionen att det ovansagda inte är till nytta för medborgarnas trygghet, eftersom de alltså blir tvungna att ta ut större belopp utomlands?

5. Är kommissionen beredd, med tanke på att bankerna tillämpar en enhetlig taxa på detta område, att undersöka om det på den här punkten handlar om en kartellbildning, alltså om att bankerna missbrukar sin monopolställning?

6. Om kommissionen är beredd till detta, vilka åtgärder tänker kommissionen vidta?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3481/98

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Djurtransport

Kommissionen har lagt fram några ändringsförslag till rådet om transport av levande husdjur upp till 24 timmar jämfört med gällande grundregel om 8 timmar. Så långa transportperioder är obegripliga eftersom det finns goda möjligheter att undvika långvariga transporter och eftersom husdjuren idag inte tål transport på samma sätt som tidigare då de motionerades mer. Långa transportperioder är inte motiverat, vare sig för arbetsdjur eller avelsdjur. Transport av levande avelsdjur kan ersättas med djupfryst sperma för inseminering och motsvarande för ägg. Burhöns har så skört skelett att de överhuvudtaget inte kan flyttas utan att bryta ben och vingar. Fastkedjade suggor har svårt för att gå. Hästar, svin och kalvar blir stressade under transport. På grund av höga stallpriser och för att utnyttja utrymmet så ekonomiskt som möjligt får djuren ett minimalt utrymme att röra sig på. Dessa förhållanden borde leda till att de tillåtna transportperioderna förkortas för att förhindra onödigt lidande hos djuren. De tekniska förutsättningarna för att avliva djuren i besättningarna finns och målet bör vara att man helt avskaffar transport av levande djur.

Hur motiverar kommissionen denna ändring av transportperioderna för levande djur och kommer kommissionen att verka för att transport av levande djur helt avskaffas?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

De förslag som kommissionen utarbetat och som lagts fram för rådet grundar sig på vetenskapliga undersökningar. Det finns enligt dessa ingen principiell skillnad mellan behoven hos djur som transporteras till slakt och djur som transporteras för att användas på andra sätt, till exempel för avel eller uppfödning. De vetenskapliga resultaten ger heller inget stöd för ett förbud mot transport av djur till slakt. Det som är av betydelse är att man vid transporten tar hänsyn till djurens faktiska behov.

När gemenskapens nuvarande standard tillämpas som det är tänkt kommer det att leda till att djurens förhållanden förbättras.

Allmän slakt av djur ute på gårdarna är inte tillåtet - av hänsyn till djurskyddet samt till djur- och folkhälsan. Det är i detta sammanhang viktigt att man använder sig av särskild utrustning och ändamålsenliga anläggningar, liksom att det ställs krav på yrkeskunnande hos dem som deltar i slakten.

Kommissionen är medveten om att det finns alternativ till transport av levande djur, till exempel transport av kött, sperma, ägg eller embryon. Det finns också gemenskapslagstiftning som täcker dessa områden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2988/98

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Avgifter för hygienkontroller av kött enligt direktiv 93/118/EG

I direktiv 93/118/EG(1) anges standardavgifter för besiktning av kött. Vissa avgiftsskyldiga har nu framfört klagomål mot förvaltningsdistrikt som kräver högre avgifter.

1. Kan enskilda avgiftsskyldiga personer hänvisa till direktivet som riktas till medlemsstaterna?

2. Kan standardbeloppen utan vidare överskridas så att de täcker de faktiska kostnaderna?

3. Skall det i samband med beräkning av kostnadstäckningen hänvisas till den enskilda myndigheten eller till medlemsstatens totala kostnader?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 november 1998)

1. Kommissionen anser inte att enskilda personer kan åberopa rådets direktiv av den 22 december 1993 om ändring av direktiv 85/73/EEG om finansiering av hygienundersökningar och kontroller av färskt kött och fjäderfäkött. Denna ståndpunkt är baserad på tillämpningen av de kriterier som domstolen fastställt för direktivet och målen för detta.

2. I direktiv 85/73/EEG, i den lydelse som följer av direktiv 93/118/EEG, fastställs standardbelopp för gemenskapsavgifterna. Dessa belopp tar hänsyn till olika parametrar (genomsnittlig tid som krävs för inspektion, administrativa kostnader, personalkostnader etc.). Utöver dessa riktbelopp ger direktivet medlemsstaterna viss handlingsfrihet.

Anledningen till denna lösning är en önskan om att se till att kontrollsystemet fungerar effektivt och utan att snedvrida konkurrensen. Handlingsfriheten är emellertid underställd vissa krav. Med andra ord måste vissa krav vara uppfyllda för att det skall vara möjligt att ta ut belopp som är högre än standardbeloppen. Dessa krav framgår av artiklarna i direktivet och bestämmelserna i bilagan. Det första kravet fastställs i artikel 2.3 "Medlemsstaterna skall ha rätt att ta ut ett belopp som överskrider nivån eller nivåerna av gemenskapsavgifterna, förutsatt att den totala avgift som tas ut av varje medlemsstat inte är högre än de faktiska kontrollkostnaderna.".

Medlemsstaterna skall kunna motivera sina beräkningsmetoder (artikel 2.5). När detta krav är uppfyllt, får de berörda medlemsstaterna, för det kött som omfattas av bestämmelserna i rådets direktiv 64/433/EEG av den 26 juni 1964 om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen(2), antingen höja standardbeloppen för individuella anläggningar enligt kraven (bilagan kapitel 1.4 a) eller "ta ut en särskild avgift som täcker de faktiska kostnaderna" (bilagan kapitel 1.4 b). Innebörden av ordet "särskild" har diskuterats. Om man uppfattar det i dess vanliga betydelse, dvs. något som är karaktäristiskt för en viss art och gemensam för alla individer av denna art, betyder det att medlemsstaten väljer att lägga den fasta avgiften på en nivå som ligger över gemenskapens nivå i förhållande till de faktiska kostnaderna.

3. Texten hänvisar till den totala avgift som varje medlemsstat tagit ut.

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 15.

(2) EGT L 121, 29.7.1964.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3828/98

från Riccardo Garosci (PPE) till rådet

(15 december 1998)

Angående: Begäran om att tryckning och emission av sedeln på 500 euro skall skjutas upp med ett år

Euron träder in i samtliga medborgares vardag den 1 januari 2002, då man börjar emittera eurosedlar och -mynt. De tre följande åren, då användning av euro är frivillig, skall ägnas åt att bättre förbereda den privata och den offentliga sektorn genom information till medborgarna och utbildning inom företagen.

Sedeln på 500 euro (ca 1 miljon ITL) har ett alltför högt nominellt värde jämfört med de sedlar som idag är i omlopp i de elva euroländerna. För närvarande finns det inte några sedlar i EMU som motsvarar 500 euro. Detta kan leda till svårigheter att få medborgarna (som redan konfronteras med 7 nya sedlar) och näringslivet att acceptera sedeln, eftersom de avskräcks av dess alltför höga valör på 500 euro. Allt detta skall ses mot bakgrund av att man redan talar om falska euron och att en tryckplatta tom. redan har stulits, liksom risken för häleri. Införandet av euron måste därför planeras genom att man stödjer medborgarna att bemöta alla potentiella psykologiska och praktiska svårigheter.

Kan rådet således vidta åtgärder i syfte att skjuta upp tryckning och emission av sedeln på 500 euro med ett år, från den 1 januari 2002 till den 1 januari 2003?

Svar

(29 mars 1999)

I enlighet med artikel 105a i EG-fördraget har Europeiska centralbanken (ECB) exklusiv rätt att bemyndiga emission av eurosedlar inom gemenskapen.

Rådet har därför ingen behörighet i den fråga som tas upp av den ärade parlamentsledamoten.

Vid sitt möte den 23 november 1998 betonade rådet emellertid att förfalskning av eurosedlar och mynt effektivt måste bekämpas och uppmanade medlemsstaterna att intensifiera sina förberedelser på området i nära samarbete med ECB och Europeiska kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3975/98

från Raphaël Chanterie (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Mervärdesskatt på veterinärmedicinska tjänster

Som en följd av att det utöver Europa skall tillämpas en standardprocentsats för mervärdesskatt på veterinärmedicinska tjänster förefaller dessa tjänster att vara belagda med en mervärdesskatt på minst 15 % och högst 25 % i vissa medlemsstater.

Artikel 13 i det sjätte direktivet om indirekt beskattning, direktiv 77/388/EEG(1) gör det möjligt för medlemsstaterna att undanta "sjukhusvård, sjukvård och närbesläktade verksamheter" och "sjukvårdande behandling" från skatteplikt. Detta undantag gäller alltså inte för veterinärmedicinska tjänster, med i bilaga H stadgas det visserligen om en lägre mervärdesskattesats för farmaceutiska produkter som används för medicinska och veterinärmedicinska ändamål.

Finns det några välgrundade skäl att fortsätta med att ha olika procentsatser på mervärdesskatten på å ena sidan farmaceutiska varor för veterinärmedicinskt bruk där den lägre skattesatsen alltså kan tillämpas och å andra sidan veterinärmedicinska tjänster, där en sådan lägre skattesats inte kan tillämpas? Kunde man inte ändra det gällande direktivet utgående från protokollet om djurskydd och djurens välfärd?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 februari 1999)

Medlemsstaterna får under vissa omständigheter tillämpa en sänkt mervärdesskattesats på läkemedel för hälso- och sjukvård, förebyggande av sjukdomar och medicinsk samt veterinärmedicinsk behandling, i enlighet med bestämmelserna i artikel 12.3 a och bilaga H i sjätte momsdirektivet 77/388/EEG. De kan även i kraft av detta direktiv tillämpa en sänkt mervärdesskattesats på leveranser av varor och tjänster som är avsedda att användas inom jordbruksproduktionen. Denna bestämmelse gäller skötsel av djur inom ramen för jordbruksproduktionen och läkemedel i samband därmed. Kommissionen har dock noterat parlamentsledamotens påpekanden och kommer att beakta dem under det förestående arbetet med mervärdesskattesatserna.

(1) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3576/98

från Concepció Ferrer (PPE) till rådet

(1 december 1998)

Angående: Ratificering av ILO-konvention nr 177 om arbete i hemmet

Europeiska kommissionen godkände den 27 maj i år ett meddelande i vilket man rekommenderar medlemsstaterna att ratificera konvention nr 177 om arbete i hemmet. Denna ratificering medför en rad åligganden som syftar till en förbättring av situationen för arbetstagare med denna typ av arbete och till en regelbunden översyn av medlemsstaternas politik för arbete i hemmet som skulle göra det möjligt att förbättra arbetsvillkoren för dessa arbetstagare.

De personer som arbetar i hemmet inom EU är 6,9 miljoner och utgör 4,9 procent av EU:s yrkesverksamma befolkning. Konventionen har för närvarande endast ratificerats av Finland. Vilka åtgärder avser kommissionen mot bakgrund av detta att vidta för att få de övriga medlemsstaterna att ratificera konventionen i fråga?

Svar

(29 mars 1999)

Rådet är underrättat om att Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention nr 177 som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till hittills endast har ratificerats av en av Europeiska gemenskapens medlemsstater, nämligen Finland. Eftersom denna konvention inte har ratificerats av någon annan stat har den ännu inte trätt i kraft. Kommissionen antog den 26 maj 1998 en rekommendation till medlemsstaterna att ratificera konventionen. Medlemsstaterna har ombetts underrätta kommissionen senast i november 1999 om vilka åtgärder de har vidtagit för att följa upp rekommendationen. När den tid som anges i rekommendationen går ut, dvs. i december 1999, åvilar det kommissionen att besluta om den vill ta ytterligare initiativ i frågan.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 289 , 11/10/1999 s. 0027



SKRIFTLIG FRÅGA E-3233/98 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (26 oktober 1998) Angående: Strukturella insatser i NUTS II-regioner Enligt kommissionens förslag, hur många program skulle behöva vara i gång för att handha alla strukturella insatser inom en NUTS II-region som dels var berättigad till mål 2-stöd, dels till mål 3-stöd, dels till övergångsstöd och som också kom i åtnjutande av kompletterande åtgärder för landsbygden? Svar av Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (11 december 1998) Enligt kommissionens(1) förslag skulle ett enskilt regionalt program på NUTS II nivå normalt täcka alla strukturfondsinsatser under det nya mål 2. Programmet skulleinbegripa åtgärder för utvecklingen av mänskliga resurser i enlighet med prioriteringarnaför mål 3, för att på så sätt undvika behovet av ett separat mål 3 program samt de ökade administrativa kostnader som skulle bli följden. Det skulle också i vissa fall inkludera övergångsstöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden till slutet av 2003. I mål 1- och 2-områden skall landsbygdsutvecklingsåtgärder utgöra en del av de integrerade regionala programmen. Detta krav gäller dock inte de kompletterande åtgärderna. (1) KOM(98) 131.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3871/98

från Christoph Konrad (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Europeiska centralbankens oavhängighet

De senaste opinionsundersökningarna i de länder som deltar i EMU bekräftar att befolkningens förtroende för den gemensamma europeiska valutan ökar kraftigt. En orsak till detta är de insatser som gjorts hittills för att man skall nå upp till och fortsättningsvis uppfylla konvergenskriterierna, i synnerhet kravet på prisstabilitet.

Enligt artikel 107 i EG-fördraget förbinder sig medlemsstaternas regeringar att respektera ECB:s och de nationella centralbankernas oavhängighet och att inte söka påverka medlemmarna av deras beslutande organ när de fullgör sina uppgifter. Denna oavhängighet säkerställer det prioriterade målet för det europeiska centralbankssystemet (ECBS): att upprätthålla prisstabilitet. Utformandet av valuta- och penningpolitiken åligger därför uteslutande de beslutande organ inom ECBS som tilldelats denna uppgift.

Hur ämnar kommissionen mot bakgrund av de senaste diskussionerna även i framtiden se till att man efterlever de relevanta fördragsbestämmelser som säkerställer ECBS:s oavhängighet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Yves-Thibault de Silguy

(28 januari 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-3596/98 från Ingo Friedrich(1).

(1) EGT C 297, 15.10.1999, s. 84.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2390/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Fiskevärde i gemenskapens vatten

Kan kommissionen ange det sammanlagda värdet av den fisk som fångats i EU:s vatten de senaste åren för vilka det finns statistik? Skulle kommissonen kunna tillhandahålla uppgifter om värdet av och mängden fisk som fångats inom den irländska gränsen på 200 sjömil (de senaste åren för vilka det finns statistik) och vilka fiskeflottor som stod för dessa fångster?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(24 september 1998)

Den nominella fångsten (enligt Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och kommissionen definierad som den levande vikten av de kvantiteter som landas) var för EU 7,7 miljoner ton år 1995 (vattenbruket inräknat), vilket framgår av s. 15 f. i den statistikbulletin som har skickats direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets generalsekretariat. Utvecklingen för de tio senaste åren finns också tillgänglig per medlemsstat, per huvudsaklig fiskezon och för de viktigaste arterna.

Landningarnas värde var för EU 7 224 miljoner ecu år 1995 (se kapitel 4, s. 19 f. i statistikbulletinen).

Kommissionen har inte tillgång till uppgifter om fångsterna i Irlands fiskezon om 200 sjömil och inte heller om de fartyg som bedriver fiske inom denna zon. De statistiska uppgifterna gäller rektanglar definierade av Internationella havsforskningsrådet (ICES). Dessa statistiska rektanglar motsvarar inte de exklusiva ekonomiska zonerna om 200 sjömil.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3266/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 oktober 1998)

Angående: Arkeologiska fynd i samband med utgrävningarna för metrobygget i Athen

Arbetena i anslutning till Athens metrobygge, som finansieras av EU, utgör samtidigt den största arkeologiska utgrävningen i Athen någonsin. Över 1000 viktiga fynd har gjorts. Men nu frågar man sig vad som kommer att hända med alla dessa värdefulla fynd som, enligt uppgifter i pressen, förvaras under de mest eländiga förhållanden.

Jag vill fråga kommissionen

1. om den har möjlighet att bidra finansiellt till att de arkeologiska fynden bevaras, görs kända och blir tillgängliga för forskare och allmänhet?

2. om kommissionen från den grekiska sidan mottagit liknande förslag om att lyfta fram de arkeologiska fynden i samband med de olympiska spelen i Athen år 2004?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(18 december 1998)

Det operativa programmet "Urban utveckling" inom gemenskapens stödramar för Grekland delfinansierar, i samband med det stora projektet Atens tunnelbana, de arkeologiska utgrävningarna, klassificeringen och registreringen av fynden samt den tillfälliga lagringen av dessa i tre byggnader som renoverats av "Attiko Metro" för detta ändamål.

Vissa av fynden kommer snart att flyttas och ställas ut på Atens universitet där de kan studeras av studenterna vid arkeologiska institutionen. Återstoden av fynden tillhör kulturministeriets arkeologiska avdelning.

De grekiska myndigheterna har hittills inte lagt fram några konkreta förslag om projekt beträffande fynden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3590/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Rådgivande kommittén för kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser

Rådgivande kommittén för kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser inrättades genom kommissionens beslut 98/215/EG av den 13 mars 1998(1).

Kan kommissionen ange namnen på kommitténs ledamöter och de organisationer dessa tillhör. Kan kommissionen dessutom redogöra för kommitténs sammanträden till dags dato och dess program för de kommande tolv månaderna?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Som svar på Graham Mathers begäran om upplysningar om Rådgivande kommittén för kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser, inrättad den 13 mars 1998, översänds en förteckning med namn- och adressuppgifter för ledamöterna i kommittén, protokoll från kommitténs första möte som hölls den 30 juni 1998 samt protokoll från kommitténs andra möte som hölls den 6 november 1998 (ännu ej godkänt) till Graham Mathers personligen och till parlamentets generalsekretariat.

Vad gäller planeringen för det kommande året, så räknar man med att hålla ett möte i kommittén i mars/april 1999 och ett annat i oktober/november 1999 (beroende på när kommittéledamöterna kan, när salar och tolkar är lediga). Kommitténs styrelse sammanträder däremot 6 till 8 gånger per år.

(1) EGT L 80, 18.3.1998, s. 51.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3205/98

från Anne McIntosh (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Europeisk järnvägstrafik nattetid

Har kommissionen mot bakgrund av domen i förstainstansrätten för avsikt att utöka tillstånden för europeisk järnvägstrafik nattetid under den nuvarande 8-årsperioden?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(13 november 1998)

I förstainstansrättens beslut av den 15 september 1998 fastslogs att avtalet för europeisk järnvägstrafik nattetid inte bryter mot artikel 85.1 i EG-fördraget.

Under dessa omständigheter är ett nytt beslut från kommissionen om undantag i enlighet med bestämmelserna i artikel 85.3 i EG-fördraget inte nödvändigt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3858/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: FIBA-beslut om basket

Genom ett beslut av Internationella basketbollförbundet (FIBA) avskaffas i de europeiska ligorna från och med säsongen 1999-2000 begränsningen av antalet spelare från länder utanför gemenskapen. Gränsen är i dag två spelare.

Detta beslut raserar grunden för basketbollspelet inom gemenskapen, sänker kvaliteten på EU-medlemsstaternas basketlag och omintetgör unga europeiska basketspelares strävanden att utvecklas och göra proffskarriär. Slutligen leder beslutet med matematisk exakthet till marginalisering och "arbetslöshet" för dagens professionella europeiska basketspelare.

FIBA:s beslut "riktar linsen mot" två stora kategorier av proffsspelare - de som kommer från f.d. Jugoslavien och från USA, och det viktigaste är att beslutet leder till att den nationella identiteten inom basketen i EU:s medlemsstater går förlorad.

Kan kommissionen besvara följande:

1. Är det förenligt med gemenskapslagstiftningen att basketspelare från tredje land fritt kan etablera sig och arbeta i Europa?

2. Hur avser kommissionen att reagera på detta FIBA-beslut som leder till att europeisk basket försvagas och som sätter de europeiska spelarna i andra hand?

3. Togs beslutet efter överläggningar med de europeiska basketspelarnas fackorgan? Om inte, är detta förenligt med EU:s grundläggande inställning att det är nödvändigt att en social dialog föregår beslut i frågor som har att göra med arbetsförhållanden?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(16 mars 1999)

Kommissionen kan bara upprepa sitt svar på parlamentsledamotens muntliga fråga H-1131/98.

FIBA:s beslut innebär i princip inte något brott mot gemenskapsrätten. Därför har kommissionen inte för avsikt att vidta några åtgärder mot organisationen i fråga. Beslutet har fattats av de behöriga organen inom FIBA sedan de aktiva inom denna sport har fått tillfälle att lämna synpunkter.