ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1306/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Broilerkycklingars välbefinnande

I den rapport som nyligen lagts fram av kommissionens vetenskapliga kommitté för djurs hälsa och välmående om välbefinnandet hos kycklingar som föds upp för köttproduktion (broilers) fastställs att broilerindustrins inriktning på att uppnå snabb tillväxt leder till att många broilerkycklingar lider av smärtsamma sjukdomar i benen och askites (vatten i bukhålan). Den vetenskapliga kommittén

angav också att den högsta acceptabla uppfödningstätheten är cirka 30 kg/m2 och att välbefinnandet skulle öka om uppfödningstätheten låg under den siffran. Kommittén fastställde också att de stränga utfodringsbegränsningar som broileruppfödare måste följa ger upphov till oacceptabla problem med välbefinnandet och att uppfödningsdjurens välbefinnande måste förbättras.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att ta upp de problem med broilers hälsa och välbefinnande som tas upp i den vetenskapliga kommitténs rapport?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 juni 2000)

Kommissionens ansvar för djurskydd har ökat i och med den nyligen genomförda ändringen av EG-fördraget, i vilket det föreskrivs att gemenskapsinstitutionerna och medlemsstaterna skall ge djurens välbefinnande hög prioritet när de utformar politiken för jordbruket, transporterna, den inre marknaden och forskningen.

Artikel 5 i rådets direktiv 98/58/EG av den 20 juli 1998 om skydd av animalieproduktionens djur(1) ålägger kommissionen att för rådet dels lägga fram sådana förslag som kan behövas för att man skall uppnå en enhetlig tillämpning av den europeiska konventionen om skydd av animalieproduktionens djur, dels, efter vetenskaplig utvärdering, lägga fram rekommendationer som bygger på denna konvention och andra tillämpliga, särskilda regler.

I och med att den vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande lade fram en rapport om välbefinnandet hos kycklingar som föds upp för köttproduktion (broilers) den 21 mars 2000 förfogar kommissionen nu över en vetenskaplig grund att utgå ifrån för att utforma särskilda regler som bygger på artikel 5 i ovan nämnda direktiv. Kommissionen kommer att bedöma problemet med broilerkycklingarnas välbefinnande utifrån kommitténs slutsatser.

(1) EGT L 221, 8.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0288/00

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Kommissionärernas möbler

Kommissionär Nielson har enligt rapporter i pressen sagt att han fortfarande hämmas i sin verksamhet eftersom kommissionens administration ännu inte försett honom med nya möbler till hans kontor.

1. Har kommissionär Nielson faktiskt gjort ett sådant uttalande?

2. Saknar kommissionären kontorsmöbler, eller är det så att hans önskemål om andra möbler till kontoret ännu inte har uppfyllts?

3. Har varje ny kommissionär rätt till nya kontorsmöbler?

4. Om det förhåller sig så, hur stora är då kostnaderna för detta?

5. Vad görs med de möbler som inte längre duger?

6. Vad anser kommissionen om Nielsons antydan om att det faktum att han (Nielson) inte erhållit sina möbler är ett bevis för kommissionens otidsenliga karaktär?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(20 mars 2000)

1. I en intervju som publicerades i Commission en Direct (nr. 150, 2127 januari 2000) står det att kommissionsledamot Poul Nielson har anmärkt att hans möbler sedan två månader sitter fast i en container på väg från Danmark. I motsats till vad som hävdas har Poul Nielson inte sagt att hans arbete hade förhindrats på grund av denna försening. Vare sig det eller något annat skulle hindra honom att göra sitt jobb.

2. De nya kommissionsledamöterna förberedde sig för att börja arbeta innan den förra kommissionen hade slutat och Poul Nielson försågs först, liksom övriga föreslagna nya ledamöterna av kommissionen, tillfälligt med nya möbler av samma typ som kommissionens direktörer har. Efter det att den tidigare kommissionen hade slutat använde han den tidigare kommissionsledamotens möbler. Dessa möbler var mindre än fem år gamla och Poul Nielson hade möjlighet att låta byta ut en del av dessa möbler.

3. och 4 Alla nya ledamöter i kommissionen försågs med kontorsmöbler som lämnades av de förra ledamöterna. De vars företrädares möbler var mer än fem år gamla fick möjlighet att erhålla nya möbler att användas under hela deras ämbetsperiod till en högsta kostnad av 25 000 euro. De som fick möbler som var mindre än fem år gamla hade möjlighet att byta ut en del av dem till en kostnad av högst 12 500 euro.

5. De möbler från tidigare ledamöter som deras efterträdare inte har behållit har återanvänts på andra avdelningar, antingen till att möblera exempelvis receptioner eller väntrum för besökare, eller till att vid behov bemöta tjänstemäns, i synnerhet generaldirektörers, framtida behov.

6. Som framgår av svaren ovan har kommissionen en klar policy när det gäller att förse kommissionsledamöter med möbler, som underlättar utbyte på ett tillfredsställande sätt. Alla kostnader i kommissionens budget skall vara strikt förenliga med reglerna i budgetförordningen. Den genomsnittliga handläggningstiden för det ekonomiska förfarandet vid köp av standardmöbler som beställs i Belgien genom kommissionen är minst två veckor plus leveranstid. Poul Nielsons möbler beställdes direkt i Danmark, vilket förorsakade ytterligare förseningar. Den transportförsening som Poul Nielson har erfarit är beklaglig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2361/00

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Gemenskapsmedborgares deltagande i kommunvalen i Belgien

Var sjätte år är det val i Belgien för att förnya kommunfullmäktige. De gemenskapsmedborgare som är bosatta i landet har rätt att delta i valen om de är medborgare i en av unionens medlemsstater, har fyllt 18 år, är bosatta i en belgisk kommun och är inskrivna i de belgiska röstlängderna.

Kommunerna i Belgien tillämpar emellertid inte samma metod för att garantera gemenskapsmedborgare denna rättighet genom att uppta dem i röstlängderna. Vissa kommuner skickar helt enkelt ett formulär till berörda personer för inskrivning i röstlängderna vilket är nödvändigt för att man skall få rösta som skall fyllas i före den 31 juli 2000.

Andra kommuner skickar i stället en inbjudan till informationsmöte om kommunvalen som gemenskapsmedborgare bosatta i kommunen är välkomna att närvara vid om de är intresserade av att rösta. Detta förfarande gör det svårare för gemenskapsmedborgaren att bli upptagen i de belgiska röstlängderna. Vår farhåga är att dessa olika sätt att förfara är politiskt betingade.

Kan kommissionen bekräfta att detta förfaringssätt står i strid med gemenskapsbestämmelserna för rösträtt och valbarhet i kommunval för gemenskapsmedborgare som är bosatta i en annan medlemsstat än den där de är medborgare?

Kan kommissionen garantera att alla gemenskapsmedborgare som är bosatta i Belgien har samma möjlighet att utöva sin rösträtt och tillgång till vederbörlig information, oavsett i vilken kommun de är bosatta?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

I artikel 11 i rådets direktiv 94/80/EG av den 19 december 1994 om närmare bestämmelser för rösträtt och valbarhet vid kommunala val för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare(1) föreskrivs att bosättningsstaten skall i god tid och på lämpligt sätt underrätta väljare och valbara personer enligt artikel 3 om villkor och närmare bestämmelser för utövande av rösträtten och rätten att kandidera i den staten.

Som svar på skriftliga frågan E-3111/95 från Wolfgang Ullmann och Wolfgang Kreissl-Dörfler(2) har kommissionen redan fastslagit att den enda förpliktelse som medlemsstaterna har är att på lämpligt sätt informera inom landet boende personer, medan det helt är medlemsstaternas sak att bestämma på vilket sätt informationen lämnas. Det faktum att kommuner använder sig av olika metoder för att kontakta och informera unionsmedborgarna strider således inte i sig mot direktivet.

Enligt artikel 13 i direktivet skall kommissionen överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av direktivet inom ett år efter det att alla medlemsstater har hållit kommunala val organiserade på grundval av bestämmelserna i direktivet, det vill säga senast i mars 2002. De informationskampanjer som bedrivits i medlemsstaterna kommer att utvärderas i samband med detta.

(1) EGT L 368, 31.12.1994; svensk specialutgåva, område 1, volym 4, s. 80.

(2) EGT C 79, 18.3.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2000/00

från Mauro Nobilia (UEN) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Bolaget Giardino zoologico di Napoli (Neapels djurpark)

Med anledning av att bolaget Giardino zoologico di Napoli har varit etablerat i sagda kommun i 50 år, att det sedan dess har funnits en djurpark i Neapel, att det inte går att förneka det kulturella värdet av en sådan anläggning i en så stor och betydelsefull stad som Neapel, att de närmaste djurparkerna befinner sig ungefär 200 km från staden (Fasano zoo safari Rom), att det vore menligt för de stadsbor som, utöver anläggningens kulturella värde, skulle vilja utnyttja den för undervisningsverksamhet såsom många skolor och universitet ofta har gjort på senare tid, att bolaget Giardino zoologico di Napoli är ett bolag med begränsat ansvar, att bolaget för 50 år sedan ingick ett hyresavtal med ägaren av det vidsträckta området, Mostra d'Oltremare Spa, vars störste aktieägare i sin tur är Neapels kommun, att det bolag som äger området påstått sig behöva det och därför inte förlängt hyresavtalet som utlöpte år 1998, att talan om vräkning gillats, men att verkställigheten uppskjutits till innevarande år, att det inte föreligger några objektiva skäl för att inte förnya hyresavtalet, endast godtyckliga motiveringar, att Neapels kommun, som berörs dels i egenskap av störste aktieinnehavare i Mostra d'Oltremare Spa dels i egenskap av stadens myndighet, borde ha tagit hänsyn även till frågans kulturella aspekter men inte har ingripit i ärendet ens för att föreslå ett alternativt område till vilket djurparken skulle kunna flytta, att djurparken har 18 anställda och indirekt bidrar till ytterligare arbetstillfällen, vilket medför dystra framtidsutsikter för sammanlagt 50 arbetstagare i en stad som är hårt drabbad av arbetslöshet, att även djurens framtid är osäker,

frågas om kommissionen

- kan bekräfta att ovanstående fakta är med sanningen överensstämmande, och

- bedöma om det är lämpligt att intervenera hos Neapels kommun, som är behörig myndighet, i syfte att bibehålla ovannämnda bolag i staden, om än på annat ställe, utan kostnad för kommunen?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Kommissionen noterar parlamentsledamotens oro när det gäller de problem som djurparken i Neapel (Giardino zoologico de Napoli) står inför avseende arrendekontraktets upphörande. Tyvärr har kommissionen ingen behörighet att ingripa i en fråga som gäller ett kommersiellt arrendekontrakt mellan ett aktiebolag med begränsad ansvarighet och ett annat bolag. Följaktligen kan kommissionen inte uppmana Neapels kommun att välja en alternativ placering av djurparken.

I april 1999 antogs rådets direktiv 1999/22/EG av den 29 mars 1999 om hållande av vilda djur i djurparker(1). Direktivet syftar till att skydda vilda djurarter och att bevara den biologiska mångfalden, och det är endast i detta sammanhang som kommissionen kan ingripa. Direktivet kommer att genomföras av medlemsstaterna genom att rättsakter antas om tillstånd till och tillsyn över djurparkerna i gemenskapen, vilket skall stärka djurparkernas roll när det gäller bevarandet av den biologiska mångfalden.

(1) EGT L 94, 9.4.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2036/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Arbetslösheten i Galicien

Enligt den senaste statistiken är 15,8 procent av den aktiva befolkningen i Galicien arbetslös. Denna siffra är dubbelt så hög som i de flesta europeiska länder och dubbelt så hög som i Navarra, som är den region som har den lägsta arbetslösheten i Spanien. Innehåller gemenskapsstödramarna för Spanien några särskilda och kraftfulla åtgärder för att lösa detta allvarliga problem i Galicien, särskilt med tanke på att regionen ingår i strukturfondernas mål 1-områden?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Med anledning av presentationen av den regionala utvecklingsplanen för mål 1-regionerna i Spanien och för att fastställa gemenskapens stödramar för perioden 20002006 förhandlar kommissionen för närvarande med de spanska myndigheterna om riktlinjerna och målen för nämnda stödramar.

Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten om att man i dessa förhandlingar tar hänsyn till situationen på arbetsmarknaden i de spanska mål 1-regionerna, bl.a. bristen på kvalificerad personal, sysselsättningsgraden och arbetslösheten.

Att öka sysselsättningen och arbetskraftens kompetens samt att minska arbetslösheten är mål för gemenskapens stödramar för de spanska mål 1-regionerna för perioden 20002006.

I dessa mål tar man hänsyn till de pelare och riktlinjer för sysselsättning som genomförts i nationella åtgärdsprogram och de åtgärder som prioriteras i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1784/1999 om Europeiska socialfonden(1) som är det huvudsakliga finansiella stödinstrumentet för den europeiska sysselsättningsstrategin.

Parlamentet kommer att meddelas när kommissionen har antagit stödramarna.

(1) EGT L 213, 13.8.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1278/00

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Jordbruk lin och hampa

Är kommissionen medveten om att dess nuvarande förslag skulle leda till att mellan 60 och 80 procent av den mark som används till linodling i Förenade kungariket inte kommer att vara stödberättigad? Detta skulle omedelbart få förödande effekter för denna näringsgren i Förenade kungariket.

Godtar kommissionen det faktum att nya marknader nyligen utvecklats för korta fibrer i flera medlemsstater, inklusive Wales? Denna investering har medfört väsentliga kostnader för industrin. Om jordbrukarna inte kan utöka sin produktion så att dessa nya marknader försörjs kommer denna landsbygdsinvestering att ha varit förgäves.

Godtar kommissionen slutligen att gränserna blivit otydliga mellan marknaderna för korta och långa fibrer eftersom den långa fiberproduktionen även konkurrerar på den nya produktmarknaden? Detta innebär att olika bidragsnivåer skulle ge producenter av långa fibrer konkurrensfördelar på samma marknad.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 maj 2000)

Frågan om stödberättigad mark är ett allmänt krav i den ordning för jordbruksgrödor som infördes på grund av miljöskäl samt för att hålla produktions- och budgetkostnaderna under kontroll. Då reformförslaget för lin och hampa(1) diskuteras i rådet, parlamentet och ekonomiska och sociala kommittén, kommer reglerna för lin och hampa att bero på resultatet av dessa diskussioner.

Vad gäller korta fibrer skall enligt förslaget nya marknader utvecklas under en femårsperiod genom fiberbehandlingsstöd. Faktum är att gemenskapens finansiella situation inte tillåter höga bidrag för nya produkter som endast finner en marknad till mycket låga priser. Sektorn får nu rätt signal: vid slutet av övergångsperioden måste denna produktion vara ekonomiskt lönsam, med gemensamma bidragsnivåer för jordbruksgrödor.

Angående skillnaden i bidrag mellan långa och korta linfibrer tar förslaget hänsyn till de stora skillnaderna mellan de två produkternas produktvärde och produktionskostnader. Med tanke på att långa linfibrer som används i textilindustrin lätt kan få priser som är flera gånger högre än för korta fibrer som används inom andra områden, verkar det felaktigt att påstå att båda produkterna skulle konkurrera på samma marknad.

(1) EGT C 56 E, 29.2.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2178/00

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Fiske

Den 16 maj 2000 översände kommissionen ett andra motiverat yttrande till Frankrike. Det första översändes 1996 till följd av bristande kontroll av storleken på dess fångst, i synnerhet avseende kummel.

Detta strider mot domstolens dom av den 11 juni 1991, i vilken det konstaterades att Frankrike inte hade fullgjort sina skyldigheter på detta område.

Fisket är mycket viktigt för övriga länder i Europeiska unionen, inte minst för Spanien och Baskien. Vilka åtgärder avser kommissionen mot bakgrund av detta att vidta för att få Frankrike att fullgöra sina skyldigheter på detta område?

Hur avser man att kompensera de fiskare i andra länder som drabbas av detta förhållningssätt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Kommissionen har i enlighet med artikel 228 i EG-fördraget (f.d. artikel 171) avgivit ytterligare ett motiverat yttrande till Frankrike av de skäl som anges i ledamotens fråga.

Detta förfarande ingår i den allmänna ramen för kommissionens kontroller av medlemsstaternas fiskeaktiviteter och tillsyn att gemenskapsreglerna inom den sektorn efterlevs.

Dessa kontroller av medlemsstaterna utförs ständigt av kommissionen, bland annat genom besök av gemenskapens inspektörer.

Angående frågans sista del finns det ingen anledning att ge kompensation i de fall där gemenskapens inspektörer har upptäckt att gemenskapsreglerna inte efterlevs. Vid systematiska överträdelser av denna regel får kommissionen inleda förfarandet vid fördragsbrott enligt artikel 226 i EG-fördraget (f.d. artikel 169).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1440/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(10 maj 2000)

Ämne: Euron och synskadade personer

Från och med den 1 januari 2002 skall alla EU-medborgare vara kapabla att exakt och effektivt hantera eurons sedlar och mynt.

Kommissionen har givit ekonomiskt stöd till de organisationer som arbetar med att utbilda synskadade personer i hur de skall hantera euro-sedlarna och mynten.

För vissa frågor som är relaterade till detta gäller subsidiaritetsprincipen, och i några medlemsstater har kommissionen stött på svårigheter.

Tänker kommissionen genomföra några åtgärder som tvingar medlemsstaterna att engagera sig mer i denna fråga budgetmässigt sett?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(9 juni 2000)

Sedan Fördraget om Europeiska unionen ratificerats har de blinda och synskadades företrädare varit mycket involverade i arbetet med de tekniska specifikationerna för eurosedlar och mynt. Kommissionen och Europeiska centralbanken står regelbundet i kontakt med den europeiska sammanslutningen för synskadade för att utvärdera behoven av utbildning samt i samråd med medlemsstaterna utarbeta eller samordna lämpliga lösningar, som till exempel att träna utbildningspersonal eller att ta fram provlådor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2318/00

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Europeiskt utreseförbud för fotbollshuliganer

Europamästerskapen i fotboll har, trots stränga förebyggande åtgärder, drabbats av allvarliga störningar till följd av ständiga bråk som förorsakats av fotbollshuliganer. För att förebygga sådana bråk måste enligt inrikesministrarna i Nederländerna, Storbritannien och Belgien fotbollshuliganer portförbjudas från stadionanläggningarna och dessutom beläggas med utreseförbud. Det kommande franska ordförandeskapet bör ta upp denna fråga på dagordningen så att bestämmelser om detta kan träda i kraft innan europamästerskapen i fotboll ordnas i Portugal 2004.

1. Känner kommissionen till de planer som inrikesministrarna i Nederländerna, Storbritannien och Belgien har och som går ut på att fotbollshuliganer måste beläggas med utreseförbud, något som måste ordnas genom försorg av det franska ordförandeskapet?

2. Är kommissionen beredd att främja ett initiativ i frågan och hjälpa till med att utforma detta?

3. Om så är fallet: hur ser kommissionen sin egen roll i sammanhanget och kan kommissionen ange hur ett sådant initiativ skall se ut?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

1. Kommissionen känner till att belgiska, nederländska och brittiska myndigheter tänker förbättra sitt samarbete för att bekämpa fotbollshuliganer. De kommer också att förbjuda fotbollshuliganer att resa till matcher i utlandet.

2. Kommissionen är beredd att stötta och hjälpa till med utformningen av sådana initiativ. Händelserna under Euro 2000 visar att det vore önskvärt att komma överens på gemenskapsnivå om att förbjuda tidigare dömda huliganer att resa till högriskmatcher, och att finna sätt för att hantera bråkmakare vid idrottsevenemang. Kommissionen kommer att se till att eventuella initiativ för att förebygga våld vilka innebär begränsningar i den fria rörligheten för gemenskapsmedborgare respekterar gemenskapslagstiftningen, särskilt rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa(1).

3. Innan kommissionen beslutar om konkreta förslag för att förbättra dagens situation, vill den avvakta resultatet av utvärderingen av Euro 2000, ett nederländskt-belgiskt projekt som stöds ekonomiskt via EU:s gemensamma program för utbyte, utbildning och samarbete mellan myndigheter med ansvar för brottsbekämpning (Oisin). Projektet kommer att utvärdera organiseringen av Euro 2000 och föreslå hur man kan förbättra åtgärder och samarbete vid liknande framtida evenemang.

(1) EGT 56, 4.4.1964.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2141/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: IDEA och rättsliga och inrikes frågor

Har kommissionen beaktat tillämpningen av IDEA-teknik på området för rättsliga och inrikes frågor?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

IDEA-tekniken, det vill säga elektronisk identifiering av djur, används som ett elektroniskt märkningssystem för att registrera och spåra boskap inom gemenskapen. En genomförbarhetsstudie av tekniken utförs för närvarande av Isis vid Gemensamma forskningscentret i Ispra. Den kommer att vara färdig 2002. Om försöken är framgångsrika, kan kommissionen tänka sig att använda IDEA-teknik i kampen mot bedrägerier.

Kommissionen har inte beaktat möjligheten att använda IDEA-teknik inom området för rättsliga och inrikes frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2342/00

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Posttjänster i de yttersta randområdena

Är kommissionen villig att i sin ändring av direktiv 97/67/EG(1), som avser att öppna EU:s posttjänster för konkurrens, ta hänsyn till de yttersta randområdena då den skapar en prispolitik som gör det möjligt att tillämpa samma priser på posttjänster mellan de berörda regionerna och övriga delar av de medlemsstater de tillhör, och resten av Europeiska unionen?

(1) EGT L 15, 21.1.1998, s. 14.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

När det gäller priserna på de tjänster som ingår i de samhällsomfattande tjänsterna har parlamentet och rådet i artikel 12 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna(1) lagt fast två allmänna principer, som medlemsstaterna sedan får omsätta i en prispolitik som passar deras nationella förhållanden: för det första skall priserna vara rimliga och för det andra skall de grunda sig på kostnaderna. Medlemsstaterna får enligt dessa principer bestämma att samma taxa skall tillämpas inom hela deras nationella territorium.

Kommissionen ämnar i sitt förslag till ändring av direktiv 97/67/EG inte ändra detta på subsidiaritetsprincipen grundade tillvägagångssätt.

(1) EGT L 15, 21.1.1998.