ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3155/97 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Finland och begränsningarna av kadmiumhalten i gödselmedel

Jordmånen i Finland är sur, i motsats till Centraleuropas kalkhaltigare områden, och därför är kadmiums och andra tungmetallers effekt på grundvattnet mera förödande.

Känner kommissionen till detta problem samt vad gör den för att fortsätta att begränsa kadmiumhalten i de gödselmedel som används i Finland?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Kommissionen är i färd med att se över gemenskapslagstiftningen om konstgödsel som innehåller kadmium, inom ramen för anslutningsfördragen för Finland, Sverige och Österrike. Kommissionen har samtyckt till att under denna genomgång ingående undersöka situationen i dessa tre medlemsstater.

En särskild undersökning har inletts om regionala problem i samband med användning av konstgödsel som innehåller kadmium i vissa medlemsstater, särskilt i Finland. Syftet med undersökningen är att fastställa om betingelserna är annorlunda i dessa medlemsstater, t.ex. stora mängder kadmiumavlagringar genom surt regn, höga kadmiumhalter i marken, hög kadmiumtillgänglighet i marken, höga halter av kadmium i grödorna, bevisliga skador på vattenmiljön eller hälsorisker, särskilt för utsatta grupper.

De finländska myndigheterna har redan lämnat utförliga rapporter till kommissionen och dess konsult om lokala förhållanden samt om risker för människors hälsa och för miljön till följd av användningen av kadmium i konstgödsel i Finland. Dessa uppgifter beaktas i undersökningen, och kommissionen kommer att diskutera resultatet av denna med samtliga medlemsstater före årets slut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2627/97 från Gianni Tamino (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Marockos program för produktion av kärnenergi

Känner kommissionen till Marockos kärnenergiprogram som, enligt en artikel från 1993 i den amerikanska tidskriften ¨National Trade Data Bank Market Reports¨, föreskriver en produktion på 3 000 MW kärnenergi år 2000 och 4 700 MW år 2010?

Är EU genom sina egna samarbetsprogram inblandad i Marockos kärnenergipolitiska program som föreskriver en användning av fransk kärnteknologi?

Om så är fallet, vilka uppskattningar gör EU av den framtida energisituationen och kärnsäkerheten i Marocko?

Kommer den högspänningsledning som håller på att uppföras mellan Spanien och Marocko att användas för att transportera elenergi till Afrika eller kommer den, efter utvecklingen av Marockos kärnprogram, snarare att användas för att transportera elenergi till Spanien?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (14 oktober 1997)

Så vitt kommissionen vet planeras inget kärnkraftsverk i Marocko före 2010.

Den marockanska regeringen har givit två franska företag i uppdrag att i samarbete med franska atomenergikommissionen (¨Commission de l'énergie atomique¨) bygga ett forskningscenter för kärnkraft i Maamora, alldeles utanför Rabat.

Ett särskilt kontrakt mellan den marockanska regeringen och USA's General Atomics täcker leveransen av en fullt utrustad byggnad med en Triga Mark II forskningsreaktor på 2 megawatt.

Under sitt tekniska och finansiella samarbete med Marocko finansierar kommissionen inte något program som inbegriper kärnkraft.

Den snart färdiga högspänningsledningen mellan Spanien och Marocko kommer att tillåta eltransport från och till båda länderna för att underlätta nätdrift och en kapning av topparna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1969/97 från Thomas Megahy (PSE) till kommissionen (9 juni 1997)

Ämne: Investeringar i ren teknik inom kolindustrin

Hur mycket pengar har kommissionen investerat i demonstrationsprojekt för ren teknik inom kolindustrin sedan 1985?

Hur stor andel av dessa investeringar har gjorts i varje enskilt medlemsland i EU?

Vilken är den aktuella kostnaden per ton producerat kol från underjordsbrytning i vart och ett av de medlemsländer som fortfarande har en kolindustri med underjordsbrytning?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Det totala belopp som kommissionen har investerat i demonstrationsprojekt för ren teknik inom kolindustrin 1985*1996 uppgår till 212,4 miljoner ecu som fördelar sig enligt följande:

>TABLE>

Det bör noteras att många projekt är samarbetsprojekt där partner från två eller fler medlemsstater medverkar (vilket är ett ovillkorligt krav enligt de nuvarande bestämmelserna för Thermie-programmet). I ovanstående tabell är den samlade projektfinansieringen uppförd på den medlemsstat där kontraktets största part är hemmahörande, eftersom det praktiskt taget är omöjligt att dela upp kostnaderna på varje kontrakts enskilda parter.

Ett exempel på detta är det belopp som är uppfört på Spanien: en stor del av detta gick till Puertollano IGCC-projektet, där det samlade stödet på över 50 miljoner ecu fördelar sig på många andra länder.

Produktionsomkostnaderna för underjordsbrytning av kol i de medlemsstater som har denna typ av industri fördelar sig enligt följande:

>TABLE>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2609/97 från José Torres Couto (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Svenskt multinationellt företag vill misstänkliggöra den portugisiska läkemedelsindustrin

Den svenska läkemedelsgruppen Astra har anmält Portugal till kommissionen på grund av en påstådd överträdelse av gemenskapsdirektiv 65/65/EEG ((EGT 22, 9.2.1965, s. 369. )). Astra har öppnat process mot flera portugisiska laboratorier, särskilt Medinfar som har sitt säte i Amadora, men förlorat.

Företagsgruppens syfte är att eliminera all konkurrens från portugisiska läkemedel mot magsår och skydda Astras monopol som är värt ungefär 5 miljoner escudos om året.

Mycket information tyder på att kommissionen avser att ingripa i anmälan mot den portugisiska regeringen, fastän den svenska företagsgruppen Astras syfte bara är att skydda sin marknad.

Kan kommissionen informera om sin ståndpunkt i denna fråga och om huruvida det är rimligt att man med skydd av konkurrenspolitiken gör denna typ av försök som endast syftar till att behålla en monopolställning genom att hindra sydeuropeiska länder från att bevara sin läkemedelsindustri?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (29 september 1997)

Den fråga som parlamentsledamoten tar upp tycks syfta på en klagan ingiven till kommissionen i vilken hävdas att Portugal har begått en överträdelse av gemenskapens läkemedelslagstiftning.

Enligt den klagande har de behöriga portugisiska myndigheterna beviljat försäljningstillstånd för läkemedelsprodukter baserat på uppenbart falska uppgifter om den farmaceutiska kvaliteten eller på otillräcklig vetenskaplig dokumentation. Kommissionen undersöker frågan noggrant och har nyligen i ett brev till Portugal anhållit om ytterligare information.

Överträdelseförfarandets enda mål är att säkerställa att gemenskapens läkemedelslagstiftning följs helt och hållet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2900/97 från W.G. van Velzen (PPE) och Ria Oomen-Ruijten (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar

I början av augusti kom det till kännedom att marken i Zelzate i Belgien är förorenad i oerhörd grad och att denna förorening efter vad som framkommit vid mätningar förorsakats av polycykliska aromatiska kolväten. Dessa kolväten som sprids via luften har i mindre grad påverkat miljön i gränsområdet Zeeuws-Vlaanderen, särskilt då på orterna Sas van Gent och Axel i Nederländerna. Det antas att ett företag inom kemiska industrin står bakom föroreningen.

Kan Europeiska kommissionen ge besked om huruvida detta företag omfattas av direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar?

Hade i så fall inte den belgiska regeringen, i enlighet med föreskrifterna, genast bort tillkännage denna allvarliga förorening och ofördröjligen bort underrätta myndigheterna i Nederländerna och Zeeuws om saken?

Finns det i det ovannämnda fallet, ifall det skulle visa sig att direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar inte är tillämpligt i detta fall, någonting i direktivet om lösningsmedel som kunde erbjuda en utgångspunkt för åtgärder att vidtas mot det ifrågavarande företaget?

Kan Europeiska kommissionen se till att det görs något så snabbt som möjligt, även med tanke på folkhälsan?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Kommissionen har varit i kontakt med de belgiska myndigheterna rörande den påstådda ¨jordförorenande händelsen¨ i augusti 1997. Oron väcktes av en undersökning av förorening av jorden som nyligen genomfördes i Flandern och som visade att ett område i närheten av Zelzate var särskilt kraftigt förorenat.

Det kemiföretag som anses vara ansvarigt har bedrivit tillverkning i mer än 100 år. Under de senaste åren har anläggningens miljöarbete förbättrats avsevärt, vilket innebär att man inte längre kan tala om utsläpp i någon högre grad. Den aktuella föroreningen är därför inte resultat av en ¨allvarlig förorening¨ utan snarare av gradvis förorening under de år som tillverkning bedrivits, eftersom föroreningar kan finnas kvar i marken under lång tid.

Anläggningen omfattas av direktiv 96/61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC) ((EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.. )). Det bör dock observeras att bestämmelserna i IPPC-direktivet inte behöver genomföras av medlemsstaterna före den 30 oktober 1999. Kommissionen är verksam på flera områden för att se till att direktivet genomförs. I synnerhet är bestämmelserna om gränsöverskridande påverkan en fråga som behöver undersökas noga.

Information om annan relevant gemenskapslagstiftning finns i kommissionens svar på en skriftlig fråga (P-2879/97) från Johanna Boogerd-Quaak ((Se s. 90. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2899/97 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Tillämpningen av rådets resolution om att införa jämställdhetsfrågor i det europeiska utvecklingssamarbetet, december 1995

Rådet gjorde i sin resolution av den 20 december 1995 om införande av jämställdhetsfrågor i det europeiska utvecklingssamarbetet följande uttalanden:

¨17. Rådet uppmanar kommissionen att, efter att ha rådgjort med experter i utvecklingsfrågor från gemenskapen och medlemsstaterna, utarbeta konkreta förslag för gemensamma kriterier och indikatorer för rapporteringen om tillämpningen av denna resolution...¨

¨18. I syfte att säkerställa en konkret och effektiv uppföljning av genomförandet av resolutionen kommer rådet att granska de framsteg som gjorts av kommissionen och medlemsstaterna vid sitt sammanträde under andra halvåret 1997.¨

Vilka åtgärder har vidtagits till följd av denna resolution för att komma överens om gemensamma kriterier och indikatorer för rapporteringen om tillämpningen av resolutionen?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (10 oktober 1997)

Efter rådets resolution av den 20 december 1995 lade kommission vid ett möte med sakkunniga från medlemsstaterna fram ett första förslag om metoder för den svåra frågan att utarbeta gemensamma kriterier och indikatorer. Med utgångspunkt i de diskussioner som fördes vid detta möte lade kommissionen den 11-12 september 1997 vid ett andra möte med sakkunniga från medlemsstaterna fram ett frågeformulär med detaljerade gemensamma kriterier och indikatorer. Detta utkast godtogs med några smärre ändringar och kommer att börja användas inom kort.

Under tiden kommer en detaljerad framstegsrapport om kommissionens och medlemsstaternas genomförande av resolutionen att slutföras till rådets (biståndsfrågor) möte i november 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2603/97 från Encarnación Redondo Jiménez (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Kommissionär Emma Boninos uttalanden om export av nötkött från Förenade kungariket

Med hänsyn till Emma Boninos uttalanden i olika massmedier, onsdagen den 2 juli 1997, om export av kött från Förenade kungariket till olika länder. Har kommissionen utvärderat huruvida sådana uttalanden är lämpliga eller inte lämpliga, samt hur de påverkar:

1. Trovärdigheten för kommissionens åtgärder på hälso- och konsumentskyddsområdet?

2. De gemensamma marknaderna för nötkött?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2576/97, E-2577/97, E-2578/97, E-2603/97, E-2604/97 och E-2605/97 ingivna Emma Bonino för kommissionen (14 oktober 1997)

Kommissionen meddelade den 2 juli 1997, att den hade upptäckt illegal försäljning av brittiskt nötkött till andra medlemsstater och till tredje land.

Kommissionen är mån om att vara öppen och som ett uttryck för dess åtaganden inför parlamentet, har den hållit parlamentet och medlemsstaterna informerade om utvecklingen i denna fråga.

Det är på så sätt som ett spanskt företag med samma namn som ett företag med säte i Guinea Bissau har blivit obefogat anklagad.

Det visade sig dock senare att ett annat spanskt företag hade tagit emot 200 ton kött från ett av de anklagade belgiska företagen. De spanska myndigheterna undersöker för närvarande detta efter att ha blivit informerade av kommissionen.

Kommissionen är medveten om att viss information eventuellt kunde få återverkningar på köttmarknaden, men den har önskat att lägga större vikt vid att informera konsumenterna som ett led i öppenhetsprincipen.

Den händelse som parlamentsledamoten hänvisar till har dock inte haft någon effekt på marknaden, eftersom de insända uppgifterna (på veckobasis), som kommissionen får från medlemsstaterna inte har visat någon prisuppgång för kött i grossistledet på grund av avslöjandena när det gäller illegal export av kött från Förenade kungariket under juli månad.

Det är fortfarande kommissionens uppfattning att det är kommissionens skyldighet att hålla parlamentet, medlemsstaterna och om nödvändigt konsumenterna informerade om denna typ av händelser allteftersom. Detta handlingsmönster stöds för övrigt i hög grad av den tillfälliga kommittén som har till uppgift att göra uppföljningar av rekommendationer när det gäller bovin spongiform encefalopati.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2610/97 från Graham Watson (ELDR) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Ekologiska jordbruksmetoder

Kan sittande ordföranden uttala sig om den pågående förhandlingsrundan om förordningen om Europeiska normer för ekologisk animalieproduktion?

Inser rådets ordförande att den föreslagna förordningen för närvarande ger upphov till stor oro för många ekologiska jordbrukare som håller på att ställa om till ekologisk odling och för dem som önskar ställa om?

Svar (17 november 1997)

Den 29 juli 1996 förelade kommissionen rådet ett förslag till förordning (KOM(96) 366) om komplettering beträffande animalieproduktion av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel.

Rådet hörde Europaparlamentet i detta ärende den 12 september 1996 och Europaparlamentet lämnade sitt yttrande vid sitt sammanträde den 14 maj 1997.

För att fortsätta sitt arbete väntar rådet på det ändrade förslaget från kommissionen efter det att Europaparlamentet har yttrat sig.

Rådet är väl medvetet om det intresse som finns för detta förslag och avser att med denna förordning ge svar på förväntningarna hos de jordbrukare som är inbegripna i att utveckla det ekologiska jordbruket på området för animalieproduktion.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3308/97 från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Nödvändigheten av en Europeisk skola i Den Haag

Känner kommissionen till att de anställda vid Europeiska patentkontoret i Rijswijk inte har tillgång till en Europeisk skola för sina barn, samtidigt som de anställda vid Europeiska patentkontorets huvudkontor i München har tillgång till en dylik skola?

Anser kommissionen det vara av vikt att det inrättas en Europeisk skola för barnen till de anställda vid Europeiska patentkontoret i Rijswijk, Europeiska rymdorganisationen i Noordwijk och Europol i (närheten av) Den Haag?

Om så är fallet, har kommissionen för avsikt att inleda diskussioner med de berörda nationella myndigheterna, de organ som i så fall skulle kunna erbjuda denna möjlighet?

Om så inte är fallet, varför inte?

Kan kommissionen redogöra för om det kommer att inrättas Europeiska skolor i andra europeiska städer (till exempel Dublin, Alicante och Köpenhamn) som 1992 tilldelats decentraliserade gemenskapsorgan?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (17 november 1997)

Protokollet av den 13 april 1962 om inrättandet av europeiska skolor föreskriver att de läroanstalter som kallas ¨europeiska skolor¨ kan inrättas på de fördragsslutande parternas territorium för barn till Europeiska gemenskapens anställda.

Trots denna bestämmelse skapades genom ett tilläggsprotokoll * undertecknat den 15 september 1975 * möjligheten att öppna en europeisk skola i München för barn till anställda vid Europeiska patentkontoret. Denna skola öppnades 1977. Det nämnda protokollet nämner inte inrättandet av en europeisk skola i Rijswijk.

Kommissionen anser inte att det är dess uppgift att ta initiativ för att inrätta nya europeiska skolor för organisationer som inte tillhör gemenskapen. När det gäller decentraliserade gemenskapsorgan som de av parlamentsledamoten nämnda kontoren i Dublin, Alicante och Köpenhamn, kan kommissionen däremot tänka sig att stödja en begäran om inrättandet av europeiska skolor, om den anser att det är nödvändigt för kontorets funktion och om kriterierna för detta är uppfyllda (beroende på antalet möjliga elever, huruvida värdstaten ställer lokaler till förfogande samt budgetutrymme).

Hur som helst måste beslut om inrättande av nya europeiska skolor fattas enhälligt av styrelsen för Europaskolorna, ett mellanstatligt organ som är sammansatt av medlemsstaternas ministrar för utbildning eller kulturella relationer med utlandet och där även kommissionen är företrädd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2636/97 från Ursula Schleicher (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Blod- och blodplasmaprodukters säkerhet

En stor grupp bland tillverkarna av plasmaderivat har frivilligt tagit långtgående initiativ för att ytterligare öka dessa produkters säkerhet. Dessa initiativ omfattar för plasmaferesgivare följande åtgärder:

- Inga engångsgivare, vilket leder till att endast kvalificerade givare anlitas.

- Införande av en spärrad lagring på minst 60 dagar av plasma, förbundet med observation av givarna under denna tid.

- Gentekniska förfaranden (genamplifieringsteknik) tas med i tester för påvisande av virus som överförs genom blod och plasma. Därmed minskar risken att blod/plasma doneras under tiden för det ¨diagnostiska fönstret¨ betydligt, det vill säga risken att infektiös plasma hamnar i produktionsprocesssen minskar.

1. Känner kommissionen till dessa frivilliga åtgärder?

2. Hur bedömer kommissionen dessa initiativ och anser kommissionen att dessa åtgärder skulle höja säkerhetsmarginalen ytterligare och skall betraktas som ett viktigt bidrag till folkhälsan?

3. Beaktar kommissionen dessa frivilliga normer, så som de tillkännagetts av producenterna av läkemedel av blodplasma, under den för närvarande pågående översynen av åtgärder för urval av blodgivare och undersökningar av donerat blod?

4. Anser kommissionen att det är nödvändigt att liknande normer som de som nu införs för plasmadonationer och för läkemedel som framställts av plasma också skall komma ifråga för helblodsdonationer och blodprodukter avsedda för transfusioner?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (15 oktober 1997)

Kommissionen har kännedom om de åtgärder som en rad olika tillverkare av plasmaderivat vidtagit på eget initiativ beträffande stränga urvalsförfaranden för blodgivare för att säkerställa att dessa är fria från vissa virusinfektioner.

Sådana åtgärder, som bl.a. tester med genamplifieringsteknik för påvisande av virus som överförs genom blod och plasma för alla plasmaderivat, principen om att inte använda engångsgivare, utan i stället använda plasma från reguljära givare, samt införandet av en spärrad lagring på minst 60 dagar av plasma, dvs. lagring under den tid som teoretiskt behövs för serokonversion, minskar naturligtvis riskerna för överföring av patogena agenser, och bidrar därmed till att säkerställa en hög hälsosäkerhetsnivå för plasmaderivat.

För närvarande debatteras optimala urvalskriterier som på gemenskapsnivå skulle kunna tillämpas för urval av blodgivare, för att fastställa om fortsatt användning av deras blod (transfusion eller fraktionering) är lämplig, och för att kontrollera de avgivna blodkonserverna. Denna debatt utgår från de erfarenheter som gjorts i samband med de ytterst stränga experiment som genomförts inom detta område under den senaste tiden. De sammanlagda blodmängderna och de blodderivat som skall används till transfusion skall, för att uppnå högsta möjliga transfusionssäkerhet, motsvara mycket stränga särskilda krav, bland annat beträffande huruvida genamplificeringsteknik skall användas (en fråga i vilken det fortfarande råder oenighet).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2750/97 från Kyösti Virrankoski (ELDR) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Inspektioner av jordbruk

Kommissionens representanter inspekterar jordbruk, varvid de tillsammans med de nationella myndigheterna kontrollerar att ansökningarna om EU:s jordbruksstöd har utformats i enlighet med de faktiska förhållandena.

Inspektörernas uppförande ger dock motiv till en fråga. Är det korrekt, att de gör intrång på en gård på jordbrukarens 50-årsdag, vilket t.ex. har skett i Finland? Enligt uppgift har inspektörerna även förbjudit pressfotografer att fotografera dem.

Gäller normala hövlighets- och artighetsregler för inspektörerna, eller tillämpar de metoder som karakteriserar en totalitär stat i sitt arbete?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (23 september 1997)

I brist på mer ingående detaljer är det inte möjligt att besvara frågor som rör det enskilda fallet. Den allmänna problematiken kan dock diskuteras.

Kommissionens företrädare inspekterar jordbruk tillsammans med de nationella kontrollmyndigheterna i syfte att studera och utvärdera nationella kontrollförfaranden. De jordbruk som får besök av kommissionen är ofta slumpvis utvalda, och normalt sett avbryts inspektioner endast om oförutsedda händelser inträffar som sannolikt kommer att skapa problem för jordbrukaren och hans djur. Inspektioner som meddelats i förväg skall alltså i princip utföras; dock kan man tillåta en viss flexibilitet (en inspektion kan t.ex. skjutas upp en dag eller två) om jordbrukaren med fog kan hävda att kontrollen inträffar vid en olämplig tidpunkt.

Vad gäller det sätt som inspektioner på gårdarna och granskningar av medlemsstaternas utgifter utförs på, så förväntar sig kommissionen att dess tjänstemän alltid skall uppträda korrekt mot samtliga inblandade parter, samtidigt som de aldrig får glömma bort granskningens syfte. Med tanke på att resultatet av tjänstemännens inspektioner dels skall vidarebefordras till deras överordnade, dels skall användas för att hävda de bidragssökandes rättigheter, har kommissionens tjänstemän instruerats att inte väcka onödig uppmärksamhet i pressen under sina granskningar.