ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3746/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Buller och miljökonsekvensbedömning för den del av motorvägen mellan Milano och Neapel som går genom kommunen Gallicano (Lazio-regionen)

1989 byggde man i kommunen Gallicano i Lazio-regionen en motorväg som ansluter till motorvägen mellan Milano och Neapel. Motorvägen i fråga går tätt intill tätorten Gallicano och i några avsnitt endast 20 meter från bostadshus. Trafiken är mycket intensiv på den här sträckan och detta skapar avsevärda olägenheter för de boende, som dagligen störs av en hög bullernivå.

Kan kommissionen, mot bakgrund av vad som fastställs i Europeiska kommissionens grönbok om en framtida bullerpolitik, och särskilt vad beträffar de framtida insatserna för att minska vägbuller, svara på följande:

1. Vilka av de åtgärder som anges i grönboken har kommissionen redan vidtagit och vilka resultat har uppnåtts?

2. Skulle ett projekt för att minska bullret från den här vägsträckan kunna få bidrag från gemenskapen, i enlighet med vad som sägs i grönboken?

3. Genom vilka kanaler skulle man kunna ansöka om ett sådant bidrag som avses i punkt 2?

4. Tog man under vägbyggets gång hänsyn till vad som sägs i direktiv 85/337/EEG ((EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.)) om miljökonsekvensbedömningar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (5 februari 1998)

Med anledning av att kommissionen i november 1996 offentliggjorde grönboken om framtidens bullerpolitik ((KOM(96) 540 slutlig. )) ordnades ett stort samråd om bullerproblemet med samtliga inblandade parter.

Detta samråd avslutades i juni 1997. De erhållna synpunkterna har analyserats och sammanfattningen av dessa håller på att avslutas.

Det är på detta stadium alltför tidigt att tala om genomförandet av de åtgärder som anges i grönboken. Ett förslag till ett direktiv som syftar till att begränsa bullret från maskiner förbereds emellertid och kommissionen studerar även det bästa tillvägagångssättet för att utveckla en strategi för bedömning och hantering av bullernivåerna i omgivningen. Ett förslag till ett direktiv om begränsning av däckbuller håller också på att förberedas. Tillämpningen av de andra omnämnda åtgärderna skall också bli föremål för en djupgående undersökning.

Vad gäller gemenskapsstöd för att genomföra de arbeten som avser att minska buller går man i grönboken inte in på någon lösning på denna fråga. Det förslag som omnämns i dokumentet är att inkludera buller i listan över kriterier som man skall ta hänsyn till för utdelning av stöd. Det är en av anledningarna till att kommissionen undersöker möjligheterna att fastställa kvalitetsmål på gemenskapsnivå för bullernivåerna i omgivningen.

Slutligen kommer kommissionen att kontakta de italienska myndigheterna för att få reda på om det aktuella vägbygget har varit underkastat en miljökonsekvensbedömning i enlighet med direktiv 85/337/EEG.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4038/97 från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Utredning om subventioner för koschenillkarmin

Kommissionen har inlett en undersökning för att utreda om statliga stöd förekommit i samband med import av koschenillkarmin från Peru, efter en anmälan av Xantaflor AB i Spanien som står för den största delen av gemenskapens produktion av detta färgämne. Enligt anmälaren har de peruanska producenterna erhållit olika statliga subventioner som gjort att importen från Peru ökat och prisnivåerna har inverkat menligt på gemenskapens produktion.

Skulle kommissionen kunna upplysa mig om vilka de första resultaten av denna undersökning är?

Svar från sir Leon Brittan på kommissionens vägnar (4 februari 1998)

Xantoflor SA lämnade den 22 september 1997 in ett klagomål i vilket det gjordes gällande att importen av koschenillrött med ursprung i Peru subventionerades och orsakade gemenskapstillverkarna väsentlig skada. Kommissionen undersökte klagomålet i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen ((EGT L 288, 21.10.1997. )), och fann att klagomålet innehöll tillräcklig bevisning om subventionering och väsentlig skada och offentliggjorde ett tillkännagivande om inledande av antisubventionsförfarande i Europeiska gemenskapens officiella tidning ((EGT C 335, 6.11.1997. )).

Sedan tillkännagivandet offentliggjorts skickade kommissionen frågeformulär till alla berörda parter. Frågeformulären skall vara besvarade i slutet av januari 1998 och svaren skall granskas under februari 1998. I enlighet med gängse beslutsförfarande kan någon bedömning av fallet alltså inte göras förrän svaren på frågeformulären granskats. Det bör betonas att undersökningen görs i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2026/97 genom vilken Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om subventioner och utjämningsåtgärder införlivas i gemenskapslagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3767/97 från Cristiana Muscardini (NI), Amedeo Amadeo (NI) och Marco Cellai (NI) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Disciplinåtgärder

Till följd av några tjänstemän av kommissionens skuld i samband med fall av BSE, förklarade kommissionens ordförande Santer i Europaparlamentet att det är omöjligt för honom att till fullo klargöra för skuldfrågan eftersom dagens tjänsteföreskrifter varken tillåter att skuldfrågan granskas eller att disciplinåtgärder vidtas ens i svåra fall av tjänstefel.

Det bör påminnas om att tjänsteföreskifterna redan föreskriver skriftlig varning, klander, tillfälligt uppskjuten placering i en högre löneklass, avsättning från tjänsten och avsättning från tjänsten utan rätt till avgångspension. Kommissionen uppmanas att mot bakgrund av detta

1. enligt tjänsteföreskrifterna tillgripa ovannämnda åtgärder för att straffa dem som bevisligen har gjort sig skyldiga till allvarliga förseelser,

2. säkerställa att initiativrätten till frågor som rör tjänsteföreskrifterna också i fortsättningen skall anförtros åt kommissionen, med undantag för krav på insyn och likvärdighet vilka tjänar som skydd och försvar för den europeiska allmänna funktionen.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (18 december 1998)

1. Föreskrifter om disciplinåtgärder som kan vidtas mot tjänstemän eller tillfälligt anställda i gemenskapen framgår av bestämmelserna i artikel 86 och följande artiklar samt av bilaga IX i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän och övriga anställda i Europeiska gemenskaperna. Sådana åtgärder kan endast vidtas efter ett utomordentligt noggrant reglerat förfarande. Ett oundgängligt villkor för disciplinära åtgärder är att tjänstemannen eller den tillfälligt anställde i fråga har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt tjänsteföreskrifterna.

Kommissionens ordförande Jacques Santer har aldrig hävdat att det skulle vara omöjligt för honom att kasta ljus över ansvaret för vissa av kommissionens tjänstemän när det gäller bovin spongiform encefalopati (BSE, den s.k. galna ko-sjukan). Inför parlamentets undersökningskommission om BSE-krisen förklarade Jacques Santer att kommissionen efter en noggrann undersökning av ärendet inte har uppdagat något som motiverar att disciplinära åtgärder vidtas mot tjänstemän vid kommissionen.

2. Kommissionen önskar framhålla för parlamentsledamoten att den kommer att försvara sin initiativrätt på alla de områden där fördragen föreskriver en sådan rätt och detta gäller naturligtvis också tjänsteföreskrifterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3687/97 från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Utrikespolitikens självständighet och vissa lagars extraterritoriella räckvidd

Den extraterritoriella tillämpningen av vissa lagar, såsom Helms-Burtonlagen, leder till en begränsning av andra staters handlingsfrihet och av deras utrikes- och handelspolitik eftersom denna frihet hela tiden är beroende av vad enskilda eller företag gör eller avser att göra. Hur avser kommissionen att agera för att undvika dessa begränsningar av Europeiska unionens handels- och utrikespolitik?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3686/97, E-3687/97, E-3688/97, E-3689/97 och E-3690/97 ingivna av Leon Britta, för kommissionen (19 december 1997)

Det föreligger ingen obalans i överenskommelsen med Förenta staterna. Kommissionen har inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) inlett ett panelförfarande mot Helms-Burton-lagen. Kommissionen anser att den lagstiftningen strider mot folkrätten, eftersom dess syfte (eller verkan) är att påverka beteendet hos företag i gemenskapen på grund av deras förbindelser med Kuba. Enligt den överenskommelse som nåddes den 11 april 1997 mellan gemenskapen och Förenta staterna om Helms-Burton-lagen och Amato-lagen, som innebar att gemenskapen gick med på att tillfälligt upphäva processen mot Förenta staterna, krävs det att det utarbetas åtgärder som ¨förhindrar eller avskräcker från framtida förvärv av investeringar från stater som har exproprierat eller nationaliserat sådana investeringar¨. Dessutom uppmanas gemenskapen och Förenta staterna samtidigt i överenskommelsen att tillsammans verka för att genom överenskomna principer behandla och lösa frågan om motstridig lagstiftning och bojkotter av sekundära investeringar. Det är angeläget att framhålla att överläggningarna mellan gemenskapen och Förenta staterna på den punkten stämmer överens med överläggningarna om åtgärder beträffande investeringar. Dessa samtal pågår för närvarande i syfte att uppnå en godtagbar överenskommelse som kan medföra dispens från avdelning IV i Helms-Burton-lagen och därmed åstadkomma en neutralisering av lagens verkningar utanför det egna territoriet.

Gemenskapen har dessutom klargjort att en uppgörelse om meningsskiljaktigheterna beträffande Helms-Burton-lagen inte kommer att få något genomslag såvida Förenta staterna inte beviljar gemenskapsföretagen dispens även från Amato-lagen.

Gemenskapen förbehåller sig rätten att återuppta panelförfarandet inom ramen för WTO eller inleda nya förfaranden om åtgärder vidtas mot gemenskapsföretag enligt Helms-Burton-lagen eller Amato-lagen till följd av att dispenser inte beviljas eller förlängs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3893/97 från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Europeiska unionens skogsvårdsstrategi

I flera länder förekommer initiativ på nationell nivå som syftar till att utöka det statliga skogsbeståndet och genom subventioner förmå de privata skogsägarna att bevara skogarna. Härigenom, menar man, skulle antalet europeiska skogsreservat öka väsentligt.

Trots dessa goda intentioner bör man vara medveten om att de skyddade skogarna i många länder överlever av en tillfällighet, eftersom de nu gällande skogsskyddslagarna är föråldrade. När en ny strategi skall utformas inom gemenskapen för att stimulera vården av såväl statlig som privat skogsegendom är det därför nödvändigt att förnya skogsskyddslagarna på gemenskapsnivå.

Kan kommissionen ange vilken konsolideringsgrad som ingår i gemenskapens skogsvårdsstrategi och vilka planer det finns för den framtida utvecklingen av gemenskapens skogsbestånd beträffande bevarande och utökning av såväl statlig som privatägd skogsmark?

Svar från F. Fischler på kommissionens vägnar (13 januari 1998)

Kommissionen fäster stor vikt vid bevarandet och skyddet av gemenskapens skogsarv och är angelägen om att försäkra parlamentsledamoten om att denna omsorg kommer att spela en nyckelroll i förslagen om framtidens skogsstrategi.

Det bör dock påpekas att skogslagstiftningen är en fråga som faller under medlemsstaternas behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3693/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Användningen av Phare-medel för Tjeckiens del

Europeiska unionen stödjer de central- och östeuropeiska länderna genom sitt Phare-program. Detta har sannolikt varit till stor hjälp för utvecklingen i de länder som ansökt om medlemskap. Jag vill därför be kommissionen lägga fram en utredning om användningen av de Phare-medel som beviljats 1997 vad gäller Tjeckien.

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (15 januari 1998)

Inom ramen för det nationella Phare-programmet godkände Phares förvaltningskommitté den 31 oktober 1997 det föreslagna operativa landsprogrammet (COP) 1997 (32 miljoner ecu). De tilldelade medlen fördelas enligt följande:

>TABLE>

Ytterligare 3 miljoner ecu har beviljats för Tempus-programmet.

Programmet för gränsöverskridande samarbete mellan Tjeckien och Tyskland (25 miljoner ecu) lades fram för Phares förvaltningskommitté den 2 oktober 1997 och tillstyrktes. Det består av följande åtgärder:

>TABLE>

Den sammanlagda Phare-budgeten för Tjeckien år 1997 uppgår därmed till 60 miljoner ecu.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 174 , 08/06/1998 s. 0135



SKRIFTLIG FRÅGA E-3816/97 från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen (28 november 1997) Ämne: Gröna räkenskaper I egenskap av Europaparlamentets föredragande för meddelandet KOM(94)0670 om gröna räkenskaper och miljöindikatorer ställer jag följande fråga: Kan kommissionen informera om förvaltningen av och de svar som erhållits från rådet om de steg som har vidtagits för att verkställa ovan nämnda meddelande? Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (20 januari 1998) Genom det av parlamentsledamoten åsyftade meddelandet infördes ett arbetsprogram som hittills följts planenligt och täckts via kommissionens befintliga driftsanslag utan särskild hänvändelse till rådet. Meddelandet överlämnades officiellt till rådet i januari 1995. Sedan dess har samarbetet med medlemsstaternas representanter oftast fortgått i de regelbundet återkommande mötena som kommittén för miljöstatistik håller. Resultaten från dessa möten rapporterades muntligen vid rådsmötet (miljö) i Luxemburg den 16 oktober 1997. Som en uppföljning till detta har kommissionen utarbetat en mer utförlig lägesrapport ((SEK(97) 2314. )) som överlämnats både till parlamentet och rådet. Sistnämnda rapport diskuterades i rådet den 16 december 1997, varvid rådet, utan att fatta några substantiella beslut beträffande finansieringen av arbetet, ändock uttryckte sin uppskattning för det.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3789/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (26 november 1997)

Ämne: Handelshinder i Danmark: den veterinärmedicinska produkten Super-Ov

Känner kommissionen till att de danska myndigheterna hindrar Global Genetics vid Unit One Moreton Farm, Eye, Leominster HR6 ODP från att saluföra den veterinärmedicinska produkten Super-Ov, för vilken försäljningstillstånd ansöktes om den 4 maj 1994?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att säkerställa att de danska myndigheterna följer direktiv 81/851/EEG ((EGT L 317, 6.11.1981, s. 1. )) och annan lagstiftning om den inre marknaden?

När räknar kommissionen med att denna fråga har lösts på ett tillfredsställande sätt för Global Genetics och de brittiska myndigheterna, som har lämnat in ett formellt klagomål för Global Genetics räkning (klagomål nr 96/4399)?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (15 december 1997)

Parlamentsledamoten hänvisar till ett klagomål inlämnat till kommissionen i vilket det hävdas att Danmark har begått en överträdelse av gemenskapens läkemedelslagstiftning. Den klagande påstod att han hade lämnat in en fullständig ansökan hos de danska myndigheterna om saluföringen av den veterinärmedicinska produkten Super-OV i maj 1994 och att han har väntat på ett beslut från de danska myndigheterna sedan dess.

Till följd av en förfrågan om information om ärendet bekräftade de danska myndigheterna att de fortfarande enligt gemenskapslagstiftningen behövde ytterligare information för att kunna ge försäljningstillstånd för produkten i Danmark. På kommissionens begäran skickade de danska myndigheterna den 25 oktober 1996 ett brev till den klagande i vilket de angav de upplysningar och den dokumentation som han fortfarande behövde lämna in. Kommissionen har upprepade gånger uppmanat den klagande att lämna in de uppgifter och den dokumentation som de danska myndigheterna med rätt har anhållit om.

Eftersom den klagande inte följde uppmaningen beslutade kommissionen den 15 oktober 1997 att inte undersöka saken vidare.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3757/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (17 november 1997)

Ämne: Premier för tidig marknadsföring

Vid fastställandet av den maximala vikten för erhållande av premier för tidig marknadsföring har man när det gäller Belgien och Nederländerna utgått från en slaktvikt på över 160 kg för kalvar. Definitionen på en kalv är ett djur vars slaktvikt ligger under 160 kg. Det är matematiskt omöjligt att få ett genomsnitt som skulle ligga över den högsta gränsen för gruppen.

1. Hur försvarar kommissionen sitt användande av en vikt från Eurostat som grundar sig på en felaktig användning av definitionen på en kalv?

2. Anser inte kommissionen, med beaktande av att felen leder till en snedvridning av konkurrensen som innebär att ca 60 000 spädkalvar årligen transporteras från Danmark till Nederländerna under villkor som ur djurskyddssynpunkt - med tanke på de nyfödda kalvarnas vacklande och ostadiga ben - måste betraktas som miserabla, att det är nödvändigt att korrigera det här felet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (9 december 1997)

Definitionen av en ¨kalv¨ i statistiskt syfte fastställs i kommissionens beslut 94/433/EG av den 30 maj 1994 om fastställande av tillämpningsföreskrifter till rådets direktiv 93/24/EEG beträffande statistiska undersökningar av nötkreaturspopulationen och nötkreatursproduktionen och om ändring av detta direktiv ((EGT L 179, 13.7.1994. )). I den definitionen anges en maximal levande vikt på 300 kilo. Slaktkalvar med god till utmärkt konformation ger i allmänhet en slaktkroppsvikt på omkring 160 kg. Kommissionen kan mot bakgrund av detta inte förstå den felaktighet som parlamentsledamoten syftar på i sin fråga.

Vad gäller transporten av kalvar anges i rådets direktiv 91/628/EEG, i dess ändrade lydelse, de nödvändiga skyddsåtgärderna för djur vid transport. Enligt de uppgifter som finns tillgängliga för kommissionen, efterlever Danmark genom sin nationella lagstiftning fullständigt bestämmelserna i det direktivet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3925/97 från Graham Mather (PPE) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Religiös slakt av får i Frankrike

Under senare år har upprörande bilder av den religiösa fårslakten på fält i Frankrike åsetts av tv-tittare över hela unionen. Att tillåta denna står i klar motsats till andan i Amsterdamfördraget som innehåller ett protokoll om djurskydd och djurens välfärd. Eftersom tillämpningen av lagar om djurs välfärd är en fråga för de franska myndigheterna är därför kommissionen skyldig att övervaka denna efterlevnad.

1. Vilka övervakningsförfaranden har kommissionen på plats för att hålla sig informerad om den okontrollerade slakten av får i Frankrike?

2. Är kommissionen nöjd med de åtgärder som hittills vidtagits i Frankrike och med deras genomförande?

3. Med vilka medel försöker kommissionen säkerställa ett verksamt skydd mot den här typen av djurslakt i de pågående förhandlingarna med de franska myndigheterna i frågan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

I artikel 14 i direktiv 93/119/EG om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning ((EGT L 340, 31.12.1993. )) anges det att kommissionens experter kan utföra kontroller på plats i den mån det är nödvändigt för att direktivet skall kunna tillämpas enhetligt. Liksom är fallet för all djurskyddslagstiftning, är det emellertid medlemsstaternas myndigheter som sköter genomförande och löpande upprätthållande.

Rituell slakt måste, i enlighet med ovan nämnda direktiv, utföras i ett slakteri och den måste uppfylla gemenskaps bestämmelser för folkhälsa, djurhälsa och djurskydd.

Kommissionen är inte tillfredsställd med att Frankrike, under vissa omständigheter, har tillåtit rituell slakt utanför slakterier. Den förbereder därför en uppmaning till de franska myndigheterna att bekräfta att denna rituella slakt nästa år kommer att organiseras till fullo i enlighet med gemenskapens berörda regler.

Om denna bekräftelse inte inlämnas kommer kommissionen att inleda det överträdelseförfarande som anges i artikel 169 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3971/97 från Paul Lannoye (V) till kommissionen (12 december 1997)

Ämne: Luftfartssäkerhet och livskvalitet i tätorter och stadsmiljö

För närvarande används ett antal europeiska flygplatser för träning av unga piloter. En del av infrastrukturen för flygplatser är belägen i närheten av betydande tätortsbebyggelse och genomförs dessutom i tätt befolkade tätortsområden.

Har kommissionen för avsikt att kräva att Europeiska unionens medlemsstater vidtar åtgärder för att stoppa träning med civilflyg ovanför dessa områden, i synnerhet under veckosluten?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (23 februari 1998)

Pilotträning genomförs vid många flygfält, och även vid flygplatser, om dessa har kapaciteter utöver vad som behövs för den kommersiella lufttransportverksamheten.

Tränings- och testprogram är normalt sett något som en professionell pilot inom civilflyget deltar i regelbundet under hela sin karriär. Mycket av denna verksamhet utförs numera med avancerad simulatorteknik, vilket är billigare än träning med riktiga flygplan, och dessutom möjliggör träning i realistiskt simulerade situationer som skulle vara för farliga för att kunna övas under verklig flygning.

För närvarande är medlemsstaterna ensamma ansvariga för regleringen av flygträningsverksamheten vid och kring flygplatser. Ibland kan lokala myndigheter förbjuda flygningar vid i huvudsak utbildningsinriktade flygplatser, i enlighet med deras behörighet att reglera markanvändningen. Men förbud mot flygning över vissa områden regleras normalt sett på den tekniska nivån av de nationella luftfartsmyndigheterna.

Med tanke på subsidiaritetsprincipen har kommissionen för närvarande inte för avsikt att ingripa i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3824/97 från Roberto Mezzaroma (UPE) till kommissionen (28 november 1997)

Ämne: Situationen för fotvårdare i Europa

Kan kommissionen informera om läget i Europeiska unionen när det gäller erkännande av och fri rörlighet för utövare av icke-medicinska yrken inom hälsovården, och i synnerhet om:

1. situationen för fotvårdare?

2. de gemenskapsdirektiv som finns avseende fotvård eller icke-medicinska yrken inom hälsovården?

3. möjligheten att stödja den fria rörligheten för högskolestudenter med gemenskapsmedel?

4. möjligheten att stödja fortbildning för icke-medicinska yrken inom hälsovården med gemenskapsmedel?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

1. Enligt de uppgifter som föreligger kommissionen är fotvårdsyrket reglerat i alla medlemsstater utom Belgien och Grekland.

2. I den mån det rör sig om reglerade yrken omfattas fotvården och de icke-medicinska yrkena inom hälsovården av tillämpningsområdet för rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier ((EGT L 19, 24.1.1989. )) eller för rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG ((EGT L 209, 24.7.1992. )).

3. Inom ramen för Sokratesprogrammet, kapitel I om högre utbildning (Erasmus), beviljar gemenskapen ekonomiskt stöd för utbyte av studenter inom alla ämnesområden som undervisas på en högre utbildningsnivå.

De nationella myndigheterna bestämmer vilka högskolor som är berättigade att delta i programmet.

Studenter som läser fotvård vid de stödberättigade högskolor som med kommissionen slutit ett ¨institutionellt avtal¨ kan erhålla ett stipendium för utbytesstudier som delvis skall täcka resekostnader och högre levnadskostnader.

4. Även om Leonardo da Vinci-programmet har en allmän inriktning, är det möjligt att med dess hjälp finansiera särskilda utbildningsåtgärder för icke-medicinska yrken inom hälsovården. Två villkor måste dock vara uppfyllda. Åtgärderna måste vara nyskapande och de måste ha en transnationell karaktär (i de flesta fall måste minst tre medlemsstater delta).