ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0239/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till rådet

(7 februari 2002)

Ämne: Brott mot de afghanska krigsfångarnas mänskliga rättigheter

Ett stort antal afghanska krigsfångar har förts till den amerikanska basen Guantanamo på Kuba, och ett mindre antal fångar av algerisk härkomst till en annan amerikansk bas i Bosnien. Enligt tillförlitliga uppgifter och vittnesmål kan behandligen av dessa fångar, både medan de fördes till basen i Guantanamo och nu, då de hålls fängslade där, jämföras med de fångenskapsförhållanden som brukar råda under regimer av talibansk typ, och absolut inte med det man väntar sig av stater som förväntas försvara de mänskliga rättigheterna och respekterar de internationella konventioner och avtal om dessa som de undertecknat.

Mot bakgrund av att även Europeiska unionens medlemsstater varit direkt inblandade i kriget i Afghanistan vill jag fråga rådet vad det tänker göra för att trygga respekten för krigsfångarnas rättigheter, och vad det tänker göra för att säkra en rättvis rättegång för samtliga fångar? Har rådet för avsikt att sända observatörer till de koncentrationsbaser därt fångarna hålls, jämte jurister för att övervaka de rättsliga förfarandena i det skede då rättvisa skall skipas?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0168/02, E-0236/02, E-0239/02 och E-0263/02

(27 juni 2002)

Rådet framhåller på nytt vikten av att alla fångar behandlas humant i enlighet med de allmänna normerna i internationell rätt. Rådet kan inte enbart på grundval av medierapporteringen bedöma om fängelseförhållandena i Guantánamo uppfyller dessa normer. President Bush gjorde ett offentligt uttalande i frågan den 31 januari 2002. Rådet, å sin sida, har inte tillräcklig information för att rätt kunna bedöma om fångarna i Guantánamo bör betraktas som krigsfångar. Rådet erinrar om att det i den tredje Genèvekonventionen från 1949 angående krigsfångars behandling föreskrivs i artikel 5 att en fånge i tveksamma fall skall åtnjuta skydd enligt konventionen till dess att en behörig domstol kan avgöra fångens status. Under tiden skall fången behandlas humant, få adekvat läkarvård och förses med kläder och mat. Interneringsstaten har emellertid rätt att vidta nödvändiga åtgärder för att garantera fånglägrens och fångarnas säkerhet, i enlighet med internationell rätt.

Rådet har inte för avsikt att sända observatörer till Guantánamo. Rådet hälsar med tillfredsställelse att Internationella rödakorskommittén har beviljats fullt tillträde till fångarna och att den kommer att kunna utöva detta mandat. De brittiska, franska, spanska och belgiska regeringsdelegationerna har också fått träffa sin respektive medborgare som är internerade i Guantánamo Bay.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0575/02

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till rådet

(27 februari 2002)

Ämne: Rådets ståndpunkt när det gäller situationen i Västsahara

FN:s avdelning för rättsliga frågor avgav den 29 januari 2002 ett yttrande om de rättsliga konsekvenserna av de avtal om oljeutvinning utanför Saharas kust som Marocko har ingått med vissa oljebolag. Vilken är rådets gemensamma ståndpunkt i denna fråga? Vad anser rådet om detta uttalande beträffande Marockos överhöghet och status som administrativ maktfaktor i området?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0453/02 och P-0575/02

(26 juni 2002)

När det gäller frågan om Västsahara, pågår diskussioner inom FN:s säkerhetsråd. Rådet följer uppmärksamt dessa diskussioner och stödjer fullt ut FN:s ansträngningar för en stabil och hållbar lösning. Rådet upprätthåller regelbundna kontakter med FN:s generalsekreterares personliga sändebud, James Baker och alla parter i konflikten och är berett att bidra till att skapa ett förtroendefullt klimat mellan de berörda parterna för att underlätta en godtagbar lösning.

Rådet har hittills inte antagit någon formell ståndpunkt om det yttrande som lämnats av FN:s juridiska avdelning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0855/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(27 mars 2002)

Ämne: Tillgången till Internet på den galiciska landsbygden

I Galicien finns det 80 000 hushåll och företag som, då de saknade telefonanslutning, fram till 1992 försågs med telefoner kopplade till ett mobilt nät (Rede Telefónica Rural de Acesso Celular na Galizia). Detta nät medger i dag inte uppkoppling till Internet.

Enligt olika källor vill varken den galiciska eller den spanska regeringen ta på sig de investeringar som krävs för att omvandla detta system och byta ut det mot ett annat som medger Internetuppkoppling. Den spanska regeringen åberopar som skäl att den väntar på att kommissionen skall förklara Internet som allmän tjänst, vilket skulle göra det möjligt att använda medel ur ERUF.

Hur ser situationen ut? När kommer dessa 80 000 hushåll eller företag i Galicien att få tillgång till Internet?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(26 april 2002)

Det operativa programmet Informationssamhället som ingår i gemenskapens stödramar för de spanska regioner som omfattas av mål 1 under programperioden 20002006 godkändes av kommissionen den 13 december 2001. Inom ramen för det programmet kommer unionen att genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) medfinansiera 446 568 000 euro för genomförandet av nio riktlinjer för utvecklingen av informationssamhället i de minst gynnade områdena i Spanien. Spanien

står för den andra hälften av finansieringen, vilket innebär att en offentlig investering på närmare en miljard euro kommer att göras under den aktuella perioden. Detta operativa program är till sin natur multiregionalt och inbegriper ingen regional fördelning i förväg av de angivna beloppen.

I programmet ingår ett stort projekt för infrastrukturen på telekommunikationsområdet, vilken bör innebära att de omkring 250 000 invånare på landsbygden som för närvarande bara har analog teknologi får tillgång till Internet. Detta framtida stora projekt gäller nätet för mobiltelefoner i landsbygdsregionerna och går under benämningen TRAC.

Enligt artikel 26 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1), skall en medlemsstat som emotser fondbidrag till ett stort projekt i förväg meddela kommissionen om detta och överlämna samtliga uppgifter enligt den artikeln. Kommissionen har inte fått någon sådan information och kan därmed inte uttala sig om hur detta projekt eventuellt kan påverka regionen Galicien.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0104/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Helms-Burton-lagen

1. Kan kommissionen göra en uppskattning över hur många EU-medborgare som har nekats inresa till Förenta staterna till följd av åtgärder i enlighet med Helms-Burton-lagen och andra liknande amerikanska extraterritoriella lagar?

2. Kan kommissionen ange hur den ställer sig i frågan, vilka framställningar som har lämnats in, och med vilket resultat?

3. Kan kommissionen också ange om någon av EU:s medlemsstater för närvarande tillämpar liknande lagar i fråga om egendom i tredje land, och som hindrar amerikanska medborgare att resa in i landet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(26 februari 2002)

Genom avdelning IV i Förenta staternas lag United States Cuban Liberty and Democratic Solidarity (Libertad) Act från 1996, som även går under namnet Helms-Burton-lagen, bemyndigas Förenta staternas utrikesminister att neka sådana icke-amerikanska medborgare inresa till Förenta staterna som efter den kubanska revolutionen 1959 konfiskerade amerikansk egendom på Kuba eller bedrev handel med konfiskerad amerikansk egendom på Kuba. Lagen tillämpas också, oberoende av nationalitet, på högre chefer och aktieägare i företag som är inblandade i sådan verksamhet samt på dessa personers familjer.

Sedan Helms-Burton-lagen antogs har Europeiska unionen kontinuerligt motsatt sig denna unilaterala och extraterritoriella lag. Den 11 april 1997 och den 18 maj 1998 ingicks två avtal med Förenta staternas regering om gemensamma ansträngningar för att främja demokratin på Kuba och för att utveckla gemensamma regler för stärkande av investeringsskyddet. Förenta staternas regering förklarade sig bl.a. villig att fortsätta samråda med Förenta staternas kongress för att uppnå befogenhet att bevilja undantag från avdelning IV.

Samrådet har ännu inte lett till upphävande av avdelning IV. Kommissionen känner emellertid inte till något fall där åtgärder vidtagits mot medborgare av Europeiska unionen enligt avdelning IV sedan avtalen ingicks 1997 och 1998. Såvitt kommissionen vet har endast en unionsmedborgare dömts till påföljd enligt avdelning IV, men detta skedde innan avtalen ingicks. Det bör emellertid noteras att kommissionen endast kan känna till fall som den har underrättats om, till exempel när det gäller unionsmedborgare som arbetar för företag utanför unionen.

Kommissionen fortsätter att systematiskt ta upp frågan med Förenta staterna i sina bilaterala kontakter inom ramen för den nya transatlantiska agendan mellan Europeiska unionen och Förenta staterna, varvid den uttrycker sitt motstånd mot unilaterala och extraterritoriella lagar som Helms-Burton-lagen och sin oro över att det inte finns någon befogenhet för att bevilja undantag från avdelning IV.

Kommissionen känner inte till att någon medlemsstat skulle ha vidtagit åtgärder som motsvarar Helms-Burton-lagen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0605/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Öppnande av chilenska hamnar för landning av fisk från gemenskapens fartyg

I januari 2001 ingicks ett avtal mellan EU och Chile, efter kommissionens klagomål inför WTO på begäran av europeiska rederier. De chilenska myndigheterna försöker nu förhala genomförandet av detta avtal genom att tillämpa bestämmelser och rutiner för kontroll av landningar av fisk som fångats på internationellt vatten, vilka nyligen anmälts av EU:s fiskesektor.

1. Känner kommissionen till dessa chilenska bestämmelser som eventuellt innebär en kränkning av internationell rätt?

2. Är kommissionen medveten om de förhalningsmetoder som de chilenska myndigheterna tillämpar när det gäller gemenskapsflottans landningar?

3. Kan kommissionen informera om de åtgärder den har vidtagit eller har för avsikt att vidta beträffande Chile i denna fråga?

4. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att grunda en ny fiskeorganisation i södra delen av Stilla havet i syfte att förvalta fiskeresurserna på internationellt vatten, som är så betydelsefulla för gemenskapens fiskeflotta?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 april 2002)

I januari 2001 kunde gemenskapen och Chile nå en överenskommelse som innebar att handläggningen av gemenskapens anmälan till WTO och Chiles anmälan till Internationella havsrättsdomstolen tills vidare kunde inställas.

I gemenskapens anmälan ansågs de chilenska bestämmelserna utgöra ett hinder för att de fartyg från gemenskapen som bedriver fiske på internationella vatten skulle få tillträde till de chilenska hamnarna för landningar eller omlastningar.

Kommissionen följer noga hur överenskommelsen av den 25 januari 2001 genomförs i praktiken. Ett flertal möten mellan kommissionen och de chilenska myndigheterna har ägt rum för att utforma de tekniska aspekter som krävs för att i första hand få igång det gemensamma fiskeprogrammet. Med tanke ansvarsområdena har även spanska myndigheter deltagit i dessa möten. Man har nu enats om de flesta tekniska aspekter, och kommissionen väntar därför på en förteckning över de spanska fartyg som kommer att delta i programmet. Denna skall vidarebefordras till Chile så att programmet kan starta.

Vad gäller den sista frågan om en ny regional fiskeorganisation för sydöstra Stilla havet har de senaste kontakterna mellan kommissionen och de chilenska myndigheterna lett till att internationella överläggningar kommer att hållas i Chile i maj 2002. Kommissionen och Chile har inbjudit ett antal parter som bedriver fiske efter svärdfisk i sydöstra Stilla havet. Syftet är att ta fram riktlinjer och finna de mest ändamålsenliga multilaterala samarbetsformerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0678/02

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(12 mars 2002)

Ämne: En kommissionstjänstemans uppehållande av en annan tjänst vid andra gemenskapsorgan

I enlighet med artikel 37 i EU:s tjänsteföreskrifter kan tjänstemän vid kommissionen utses att uppehålla en annan tjänst vid ett annat gemenskapsorgan eller att tjänstgöra hos personer som fullgör ett uppdrag vid dessa organ i tjänstens intresse och för en viss bestämd tid.

Kan kommissionen ange hur många tjänstemän som för närvarande uppehåller en annan tjänst i tjänstens intresse, fördelat på de enskilda organen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(13 maj 2002)

Kommissionen kan meddela frågeställaren att 27 tjänstemän vid kommissionen per den 21 mars 2002 uppehåller en annan tjänst i tjänstens intresse vid andra institutioner, varav en tjänsteman på Ekonomiska och sociala kommittén, fem tjänstemän på Ministerrådet, tolv tjänstemän vid Europeiska gemenskapernas domstol, två tjänstemän vid Revisionsrätten och en tjänsteman vid Europaparlamentet.

Vidare uppehåller ytterligare 20 tjänstemän annan tjänst i tjänstens intresse vid andra organisationer, som olika byråer, andra gemenskapsorgan och andra organ.

Kommissionen har även ett utbytesprogram för de egna tjänstemännen och anställda vid medlemsstaternas nationella och regionala förvaltningar och andra internationella organisationer osv. 30 tjänstemän uppehåller annan tjänst inom ramen för detta.

En detaljerad förteckning över aktuella institutioner och organisationer kommer att översändas till frågeställaren och till parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1008/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(15 april 2002)

Ämne: Livsmedelsprodukter som innehåller föremål

Kvävning är en av de vanligaste olycksorsakerna hos barn i EU. Dödsfall genom kvävning inträffar när barnen ännu befinner sig i det orala utvecklingsstadiet och instinktivt stoppar föremål i munnen.

På senare år har vi sett en växande oro när det gäller nya livsmedelsprodukter som innehåller föremål. Denna oro kommer sig av att statistiken visar att det inträffar dödsfall genom kvävning orsakade av föremål i livsmedelsprodukter, såsom i chokladägg och spannmålsprodukter.

Anser inte kommissionen att man borde införa specifika åtgärder för att skydda denna åldersgrupp bland konsumenterna från de faror som föremål i livsmedelsprodukter utgör?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1008/02 och E-1218/02ingivet av David Byrne för kommissionen

(21 maj 2002)

Kommissionen har tagit upp ämnet i frågeställarens fråga ett flertal gånger i tidigare parlamentsfrågor. Parlamentsledamoten hänvisas därför till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-0504/02 från Anna Karamanou och E-0548/02 från Alexandros Alavanos(1), samt de skriftliga frågorna E-2630/00 från Jorge Moreira Da Silva, E-2631/00 från Elisa Maria Damião och E-2632/00 från Carlos Lage(2).

(1) Se s. 153.

(2) EGT C 136 E, 8.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0061/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(25 januari 2002)

Ämne: De inrikes konstitutionella politiska enheterna och Laekendeklarationen

Den spanske regeringschefen och utrikesministern gjorde flera uttalanden, när Spanien övertog rådets ordförandeskap, där man vägrade de spanska självstyrande regionerna rätt att närvara vid rådets möten om frågor som är deras politiska behörighetsområden.

De ansvariga personerna i den spanska regeringen anser att det faktum att den spanska konstitutionen slår fast att de internationella förbindelserna är spanska statens ansvar gör det omöjligt att låta en minister från en självstyrande region företräda staten i rådet, även om detta skulle ske tillsammans med en minister från centralregeringen.

I Laekendeklarationen anges att inrikes konstitutionella enheter och deras politiska behörighet i de länder där det existerar sådana skall tas upp i fördragens reformering och konstitutionalisering , det är också uppenbart att dessa inrikes konstitutionella enheter (länder, konstitutionella regioner, federala stater, nationer) i stater som Tyskland, Belgien, Österrike och Storbritannien är företrädda på rådets möten. Mot denna bakgrund vill jag fråga vari skillnaden ligger mellan konstitutionen i dessa länder och den spanska som motiverar den spanske regeringschefens diskriminerande behandling av de spanska självstyrande regionerna?

Varför intar den spanske regeringschefen denna ståndpunkt just när Spanien leder rådet och arbetena med konventionen för att genomföra Laekendeklaration skall inledas?

Svar

(13 maj 2002)

Enligt artikel 203 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen skall rådet bestå av en företrädare för varje medlemsstat på ministernivå med befogenhet att fatta bindande beslut för denna medlemsstats regering. Om inte annat följer av denna bestämmelse skall varje medlemsstat besluta hur den skall företrädas.

Rådet har därför ingen uppfattning i denna fråga och bör inte heller ha det. Ordförandeskapet bör inte heller yttra sig i frågor som faller under den spanska regeringens behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0738/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(15 mars 2002)

Ämne: Kongo

Beträffande Kongo: Kan kommissionen redogöra för de projekt som finansierats från EU:s budget under år 2000?

Kan kommissionen ange vilket totalbelopp stödet uppgick till under år 2000 till samtliga projekt som berör detta land?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0732/02, E-0733/02, E-0734/02, E-0735/02, E-0736/02,E-0737/02, E-0738/02, E-0739/02, E-0740/02 och E-0741/02ingivet av Nielson för kommissionen

(13 maj 2002)

Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0169/02

från Raffaele Costa (PPE-DE) till rådet

(5 februari 2002)

Ämne: Verkställande av dödsstraff i Kina

Kina är det land i världen som genomför flest avrättningar bara under 2001 uppgick antalet till drygt 2 000. I Folkrepubliken Kinas lagstiftning föreskrivs dödsstraff för en lång rad olika brott, till exempel i vissa fall av förskingring, bedrägeri och inrättande av illegala sekter. Dessa brott utnyttjas i hög grad politiskt, så att medborgarna ofta fråntas sin rätt till frihet.

Anser inte rådet, som är Europeiska unionens väktare av de mänskliga rättigheterna, att man bör ompröva EU-ländernas deltagande i Olympiska spelen, som kommer att hållas i Kina år 2008?

Anser inte rådet att EU-länderna bör undvika att stödja OS i Kina 2008, såvida landet inte genast vidtar lämpliga institutionella åtgärder?

Svar

(21 maj 2002)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens farhågor över att dödsstraffet tydligen används i stor omfattning i Kina. Europeiska unionen har ofta uttryckt dessa farhågor till de kinesiska myndigheterna. Rådet har också försökt, men tyvärr hittills inte lyckats, att skaffa tydlig statistik från den kinesiska regeringen över hur många personer som dömts till döden och hur många som avrättats.

Rådet har inte övervägt att uppmana medlemsstaterna att inte delta i Olympiska spelen 2008, som ett effektivt medel för att uppnå målet att få slut på dödsstraffet i Kina.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0142/02

från Giuseppe Di Lello Finuoli (GUE/NGL) till rådet

(29 januari 2002)

Ämne: En antiglobaliseringsenhet och en databas med information om demonstranter

Av flera informationsnät framgår det att det spanska inrikesministeriet skulle ha inrättat antiglobaliseringsenheter.

Inrikesministeriet lär ha börjat inrätta enheter för snabbinsatsstyrkor för att kunna ingripa vid de evenemang som kommer att äga rum under det första halvåret 2002, när Spanien är ordförandeland i EU, och i synnerhet för att förhindra att det uppstår eventuella oroligheter vid demonstrationer mot globaliseringen.

Inrikesministeriet lär för övrigt arbeta med en uppdatering av en databas som innehåller upplysningar om många av de personer som deltog i demonstrationerna vid toppmötena i Göteborg, Genua och Barcelona. Detta register lär innehålla uppgifter från olika europeiska polismyndigheter om protestaktioner som har ägt rum i dessa städer.

Den spanska underrättelsetjänsten har dessutom meddelat att den sedan december förra året övervakar de webbplatserna som publiceras av de rörelser som är motståndare till globaliseringen.

Känner rådet till den spanska regeringens initiativ och kan dessa bekräftas?

Hur avser rådet att skydda demonstranternas rättigheter i fråga om personuppgifter, särskilt när det gäller detta register?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-0142/02, P-0152/02, P-0157/02, P-0180/02,P-0191/02 och P-0205/02

(21 maj 2002)

1. Rådet riktar uppmärksamheten på artikel 33 i Fördraget om Europeiska unionen, där det står:

Denna avdelning (Avdelning VI: Bestämmelser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete) skall inte påverka medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten.

2. När det gäller dataskydd har Europarådets konvention från 1981 om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter ratificerats av alla 15 medlemsstaterna.

3. I de slutsatser som antogs av rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar den 13 juli 2001 när det gäller säkerheten i samband med Europeiska rådets möten och vid andra jämförbara evenemang erinrades det om Europeiska unionens mål att bevara och utveckla unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I ett sådant område måste medborgarna få utöva sina rättigheter som yttrandefrihet och mötesfrihet under fredliga former på det sätt som återspeglas i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, och detta under förhållanden där det inte råder något hot mot deras egen eller andra medborgares säkerhet eller egendom.

I samma slutsatser betonades betydelsen av att en konstruktiv dialog förs mellan dem som arrangerar fredliga demonstrationer och myndigheterna i värdlandet och av att täta internationella kontakter tas, särskilt mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, så att sådana lagliga demonstrationer inte utnyttjas av andra element för att begå individuella eller kollektiva våldshandlingar.