SKRIFTLIG FRÅGA P-3867/98

från Jan Lagendijk (V) till kommissionen

(9 december 1998)

Angående: Nederländernas underlåtenhet att genomföra Nitratdirektivet

Känner kommissionen till att den nederländska regeringen i början av december beslutade att inte följa Nitratdirektivet (91/676/EEG)(1) som tillkom under det nederländska ordförandeskapet 1991. Enligt ett brev från det nederländska parlamentets andra kammare ämnar den nederländska regeringen inte uppfylla Nitratdirektivets bestämmelser 2002. Inte ens 2008 kommer Nederländerna att uppfylla kraven i Nitratdirektivet, eftersom man kommer att utgå från 2,5 kor per hektar. För att uppfylla Nitratdirektivet har de svenska myndigheterna fastställt det maximala antalet kor per hektar till 1,6 och i Danmark har regeringen föreskrivit en maximigräns på 1,7 kor per hektar 2003. Stämmer det att en sådan maximigräns behövs för att uppfylla bestämmelserna i Nitratdirektivet? Anser inte kommissionen att den intensiva nederländska boskapsuppfödningen på detta sätt får en orättvis ekonomisk fördel gentemot utländska konkurrenter?

När tror kommissionen att ett fördragsbrottsförfarande enligt artikel 169 kan avslutas i EG-domstolen? När tror kommissionen att den kan inleda talan om fördragsbrott enligt artikel 171 på grund av Nederländernas underlåtenhet att genomföra det nitratdirektiv som man själv har beslutat om? När tror kommissionen att EG-domstolen i Luxemburg kan komma med ett utlåtande med anledning av en talan om fördragsbrott enligt artikel 171 mot den nederländska regeringen för att den inte har genomfört Nitratdirektivet? Kan man förvänta sig ett utlåtande i ärendet från de europeiska domarna före 2002? Är kommissionen beredd att följa Europaparlamentets förslag om att snabba på fördragsbrottsförfarandet enligt artiklarna 169 och 171 mot alla medlemsstater som inte har genomfört Nitratdirektivet (McKennas betänkande som antogs den 20 oktober med 446 röster för, 44 röster emot och 13 nedlagda röster)(2).

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1991 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (nitratdirektivet) har som syfte att säkerställa en hög nivå på miljöskyddet genom minskade föroreningar orsakade av nitrater från jordbruket. Detta sker genom att man identifierar och utser känsliga områden där jordbruksprogram och god jordbrukssed tillämpas. Detta krävs för att dricksvatten skall kunna hålla en hög kvalitet och för att förhindra att nitrater från jordbruket skadar miljön genom att vatten övergöds. Direktivet är tvingande i alla medlemsstater, men det har naturligtvis större konsekvenser för jordbrukarna i de medlemsstater som har de största nitratproblemen (t.ex. på grund av intensiv boskapsuppfödning), däribland Nederländerna.

Eftersom det är en av kommissionens prioriteringar att se till att medlemsstaterna uppfyller kraven i nitratdirektivet har man inlett överträdelseförfaranden mot 12 medlemsstater, bl.a. Nederländerna. Kommissionen handlägger varje ärende utan dröjsmål. Om Nederländernas svar på kommissionens brev enligt artikel 169 i EG-fördraget inte är tillfredsställande är nästa steg i förfarandet att översända ett motiverat yttrande. Medlemsstaterna får i allmänhet två månader på sig att se till att bestämmelserna efterlevs. Om så inte sker kan kommissionen hänskjuta fallet till EG-domstolen. Den tid som krävs för EG-domstolen att komma fram till sin dom varierar. Om domstolens dom bekräftar att medlemsstaten inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktivet, och medlemsstaten fortfarande inte vidtar lämpliga åtgärder kan kommissionen inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 171 i fördraget. Förfarandet i artikel 171 liknar förfarandet i artikel 169, med den viktiga skillnaden att domstolen i sin slutliga dom kan besluta att bötfälla medlemsstaten för att den inte har efterlevt den föregående domen. Kommissionen är positiv till McKennas betänkande eftersom den visar att parlamentet ställer sig bakom kommissionens uppfattning att överträdelser bör behandlas på ett effektivt sätt.

Medlemsstater som inte följer bestämmelserna i nitratdirektivet kan i princip få konkurrensfördelar jämfört med de medlemsstater som gör det. Men även om så är fallet är den enda punkt på vilken de bryter mot gemenskapslagstiftningen relaterad till direktivet som grundar sig på miljöhänsyn. Vad beträffar de konkurrensmässiga fördelarna bör det observeras att kommissionen, vid beräkningen av det bötesbelopp som den kan be domstolen att utdöma, kan ta hänsyn till de eventuella ekonomiska fördelar som en medlemsstat kan få, samt till den konkurrenssnedvridning som kan uppstå på grund av att direktivets bestämmelser inte har följts.

(1) EGT L 375, 31.12.1991, s. 1.

(2) Dok. A4-0284/98.