SKRIFTLIG FRÅGA E-2162/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Nedvärdering av språkundervisningen i de grekiska gymnasierna (lyceerna)

Byggandet av ett medborgarnas Europa är i hög grad avhängigt av vilka möjligheter till kommunikation och överbryggande av språksvårigheter som erbjuds ett så stort antal medborgare som möjligt, i synnerhet dem som är unga. Av den orsaken har Europeiska unionen antagit målsättningen om att varje europeisk medborgare, utöver sitt modersmål också skall kunna kommunicera på ytterligare två av gemenskapens språk. En grundläggande åtgärd för förverkligandet av denna målsättning i medlemsstaterna är den obligatoriska undervisning i främmande språk som ingår i medlemsstaternas utbildningssystem. Och för att språkstudierna skall kunna befästas och leda till framgång är det minst lika viktigt att dessa studier behandlas likvärdigt med de övriga skolämnena.

I Grekland förekommer undervisning i främmande språk i gymnasierna läsåren igenom. Men i slutskedet lyser språkämnena med sin frånvaro i de allmänna examina för avgångsbetyget från gymnasiet, och språkvitsorden räknas inte heller med i det allmänna slutvitsordet från gymnasiet som utgör elevernas inträdesbiljett till de högre utbildningsinstanserna.

Anser kommissionen mot bakgrund av den betydelse som inlärningen av främmande språk har för det europeiska byggeta att den stora nedvärderingen av språkundervisningen i Grekland är förenlig med den allmänna inriktningen i Europeiska unionen för att utveckla undervisningen i främmande språk? Håller inte kommissionen, givetvis med respekt för subsidiaritetsprincipen, med om att de främmande språken förtjänar sin plats både i de allmänna slutexamina och i det allmänna slutvitsordet från gymnasiet, och att detta borde ske genom en nedskärning av andra skolämnen av mindre betydelse, eller genom reducerat kursinnehåll, detta för att inte ytterligare belasta elevernas redan nu så intensiva program inför sin slutexamen?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Språkfärdigheter är väsentliga färdigheter som alla unionsmedborgare bör förvärva och använda under hela livet.

I kommissionens vitbok Lära och lära ut(1) anges det allmänna målet att behärska tre EU-språk. Det står där att det kommer att bli nödvändigt att ge var och en möjlighet att (mldr) förvärva och behålla en förmåga att kommunicera på minst två gemenskapsspråk utöver sitt modersmål.

I vitboken står det vidare att det är önskvärt att man påbörjar inlärningen av ett främmande språk redan på förskolenivå (mldr) och att undervisningen i det andra gemenskapsspråket utöver modersmålet börjar på högstadiet. Efter den grundläggande skolutbildningen bör var och en behärska två gemenskapsspråk utöver modersmålet (mldr) Allt detta förutsätter att det finns ett kvalitetsutbud av utbildning med moderna material och metoder som är anpassade till de olika målgrupperna.

I vissa medlemsstater läser en avsevärd del elever främmande språk utanför den obligatoriska skolundervisningen. Systemen för språkprov och för formellt erkännande av de språkfärdigheter som medborgarna förvärvar under livets gång, oavsett om det sker inom eller utanför formell utbildning och i den offentliga eller den privat sektorn, skiljer sig länderna emellan.

I artikel 149 (tidigare artikel 126) i EG-fördraget anges tydligt att gemenskapens roll är att främja samarbete mellan medlemsstaterna och att komplettera deras insatser, samtidigt som medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation respekteras full ut.

Vi vill även påpeka för parlamentsledamoten att Eurydice-enheten håller på att sammanställa en utförlig översikt över undervisningen i främmande språk i utbildningssystemen i medlemsstaterna, inom EES-området och i de övriga länderna som deltar i Sokrates-programmet. Denna översikt är avsedd att publiceras vid årsskiftet och kommer att utgöra en användbar jämförelse mellan praxis och policy runtom i Europa.

(1) KOM(1995) 590 slutlig.