ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1674/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: ILO-konferensen i juni 2001

Kommer kommissionen ta tillfället i akt att i samband med ILO-konferensen i juni 2001 framhäva de upprepade misslyckanden som regeringarna i t.ex. Indien, Nepal och Pakistan har gjort sig skyldiga till vad gäller att vidta åtgärder för att utrota livegenskap (bonded labour)?

Kommer kommissionen att göra ansträngningar för se till att diskussionen inom ILO fokuseras på praktiskt bistånd till regeringar för att säkerställa att en omfattande utredning av problemet med livegenskap genomförs, att lagar som förbjuder livegenskap stiftas och att övervakningssystem inrättas för att utvärdera effekten av det bistånd som erbjuds vad gäller bekämpningen av livegenskapen?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen har ingående granskat den globala rapport som Internationella arbetsorganisationen (ILO) lade fram för diskussion vid Internationella arbetskonferensen 2001 och anser att det internationella samfundet genom rapporten tar ett ytterst betydelsefullt steg när det gäller att kartlägga områden där tvångsarbete fortfarande förekommer och föreslå åtgärder för att råda bot på problemet.

När det gäller Indien, Nepal och Pakistan noterar kommissionen att rapporten innehåller såväl hänvisningar till de ansträngningar dessa länder redan har gjort för att utrota tvångsarbete som bevis för att olika former av tvångsarbete fortfarande är ett utbrett fenomen. Kommissionen hoppas att det konkreta kartläggandet av problemen i samband med uppföljningen av ILO:s förklaring, i kombination med tekniskt bistånd från ILO, skall bidra till att utrota fenomenet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0040/01

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(18 januari 2001)

Ämne: Kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Saudiarabien

Jag har erhållit information om att kommissionen har tagit itu med ett antal frågor som berör dödsstraffet i Saudiarabien och avrättningen av ungdomar under 18 års ålder.

Såvitt jag vet har dessa ärenden tagits upp genom en hänvändelse till Gulfstaternas samarbetsråd.

Vilka framställningar har kommissionen riktat till Gulfstaternas samarbetsråd, Saudiarabiens regering eller andra organ, när skedde detta och med vilket resultat?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommission är oroad över situationen för de mänskliga rättigheterna i Saudiarabien, inbegripet den omfattande användningen av dödsstraffet. Det finns emellertid ingen särskild överenskommelse med Saudiarabien som gör det möjligt med ett direkt meningsutbyte och en dialog med den saudiarabiska regeringen när det gäller de här frågorna.

Det har upprättats en kontinuerlig politisk dialog inom ramen för samarbetsavtalet mellan gemenskapen och Gulfstaternas samarbetsråd (GCC), i vilket Förenade Arabemiraten, Saudiarabien, Bahrain, Qatar, Oman och Kuwait ingår.

I denna dialog utgör mänskliga rättigheter en viktig punkt på dagordningen. Under de senaste två åren har situationen i Saudiarabien och de andra länderna i Gulfstaternas samarbetsråd varit föremål för en omfattande diskussion vid de årliga mötena mellan högre tjänstemän och ministrar från unionen och GCC. Denna utveckling är i linje med EU:s ökade intresse för situationen för de mänskliga rättigheterna i regionen, vilket också har kommit till uttryck under de senaste två årsmötena inom FN:s kommission för mänskliga rättigheter, där unionen tagit upp situationen i Saudiarabien, inklusive frågan om dödsstraff.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1006/01

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Planering av markanvändning kring flygplatser i gemenskapen

Kommissionen utarbetade ett meddelande om lufttransporter och miljön (1 december 1999) om vilket Europaparlamentet antog en resolution den 7 september 2000. Kan kommissionen mot denna bakgrund meddela exakt när den har för avsikt att offentliggöra sin rapport om riktlinjer för bästa praxis inom planering av markanvändning kring flygplatser i gemenskapen? Kan den garantera ett brett samråd när den genomför denna undersökning och kan den meddela vilka intresseparter som kommer att konsulteras?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1005/01 och E-1006/01 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(18 juni 2001)

Kommissionen anser att adekvata regler för markanvändning kring gemenskapens flygplatser är ett viktigt element i en politik som syftar till att skydda de personer som bor i närheten av flygplatser mot buller utan att påverka lufttrafikföretagens ekonomi mer än nödvändigt.

Samtidigt är kommissionen medveten om att det är medlemsstaterna och de lokala behöriga myndigheterna som har rätt att utfärda bestämmelser och fatta konkreta beslut i dessa frågor. Kommissionen har inte för avsikt att ingripa i den nuvarande ansvarsfördelningen.

Men med tanke på den betydelse som beslut avseende markanvändning kring flygplatser kan få när det gäller målet att förbättra bullersituationen och minska antalet personer som allvarligt störs av flygplansbuller tänker kommissionen upprätta en expertgrupp som bland annat skall omfatta personer med direkt ansvar på detta område, och som skall få till uppgift att identifiera bästa praxis i dessa sammanhang. Kommissionen hoppas att denna grupps insatser kommer att vara till nytta vid utarbetandet av rekommendationer om markanvändningsbestämmelser som kan leda till en bättre balans mellan miljörelaterade, ekonomiska och samhälleliga intressen och samtidigt respektera den nuvarande kompetensfördelningen.

Kommissionen är för närvarande inte i stånd att lägga fram ett exakt tidsschema för utarbetandet av en rapport.

Kommissionen kommer att se till att omfattande samråd genomförs och att alla berörda parter som har legitima intressen på detta område rådfrågas.

Denna grupp kan eventuellt ha nytta av sådan information som inkommer i samband med genomförandet av andra gemenskapsinstrument, t.ex. det föreslagna direktivet om bedömning och hantering av omgivningsbuller(1).

(1) EGT C 337 E, 28.11.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0815/01

från Antonio Tajani (PPE-DE) och Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(19 mars 2001)

Ämne: Införlivande av försäkringsbolaget INA

Styrelsen för INA, ett italienskt försäkringsbolag som förvärvats av Assicurazioni generali, har beslutat om en omstrukturering av företaget, som innebär att INA SpA:s verksamhet VITA överlåts till ett nytt företag med namnet INA-VITA, som sedan helt skall införlivas med moderbolaget Generali.

Vilka initiativ ämnar kommissionen ta för att kunna garantera att antalet arbetstillfällen bibehålls och för att garantera att INA:s verksamhet i Rom inte äventyras?

Vad kommer kommissionen att göra för att slå vakt om stabiliteten och den kompetens som INA:s anställda besitter?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(30 april 2001)

Kommissionen övervakar i sin egenskap av väktare av fördragen att gemenskapsrätten tillämpas på rätt sätt.

Industriella omstruktureringar, inbegripet bibehållande av sysselsättningsnivån, förblir i princip en nationell behörighet.

Men även inom ramen för sådana omstruktureringar skall man respektera bestämmelser om arbetstagarnas rättigheter, som åsyftas i rådets direktiv 77/187/EEG av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter(1), ändrat genom rådets direktiv 98/50/EG av den 29 juni 1998(2), och rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(3), bl.a. när det gäller information och samråd.

Med hänsyn till föregående åligger det i första hand nationella myndigheter och domstolar att lösa alla tvister som kan uppkomma i denna fråga.

(1) EGT L 61, 5.3.1977.

(2) EGT L 201, 17.7.1998.

(3) EGT L 225, 12.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0932/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Kommissionens sponsring av Generation Europe

Kan kommissionen ange hur stora summor och från vilka budgetposter man sponsrat Generation Europe under år 1998, 1999 och 2000 samt hur stor summan beräknas bli i sponsringsbidrag för år 2001?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(16 maj 2001)

Kommissionen har gett bidrag till organisationen Generation Europe för att göra en klasstidning.

Följande bidrag har lämnats för att sponsra tidningen:

- Läsåret 19981999: 32 000 euro (budgetpost B3-300). Åtagandet infördes i budgeten 1998 av generaldirektoratet för information, kommunikation, kultur och audiovisuella medier, tidigare GD X.

- Läsåret 19992000: 38 000 euro (budgetpost B3-306). Åtagandet infördes i budgeten 1999 av generaldirektoratet för utbildning och kultur.

- Läsåret 20002001: Ingen inbjudan att lämna förslag har offentliggjorts för generaldirektoratets verksamhetsområde. Därför har inget stöd beviljats i 2000 års budget och inget kommer heller att beviljas i 2001 års budget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0383/01

från Elizabeth Lynne (ELDR) till kommissionen

(15 februari 2001)

Ämne: Mjölkkooperationer

Om flera lantbrukskooperationer av mjölkuppköpare och/eller mjölkproducenter beslutar att gå samman, och om detta gör det möjligt för dem att påverka mjölkpriset i en medlemsstat, finns det då några EU-bestämmelser som skulle beröra detta beslut? Finns det någon begränsning på hur stor procentuell andel av obehandlad mjölk som en kooperation får ha, eller är detta en fråga för de enskilda medlemsstaterna? Finns det några omständigheter under vilka EU skulle komma med i bilden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 april 2001)

Om flera kooperativ av mjölkbönder går samman skall det nya företaget bedömas enligt koncentrationsförordningen (rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1)), under förutsättning att affären har en gemenskapsdimension. Det betyder att kommissionen är behörig att pröva affären om den uppfyller rekvisiten för en koncentration och omsättningskravet i koncentrationsförordningen.

Prövningen enligt koncentrationsförordningen går ut på att avgöra om en fusion skapar eller förstärker en dominerande ställning som hindrar effektiv konkurrens. Analysen bygger på antaganden om framtida förhållanden. Prövningen sker alltid från fall till fall. Det finns därför i princip inte någon i procent fastställd andel av marknaden för obehandlad mjölk som kooperativet måste inneha. Dominerande ställning är inte ett absolut begrepp. Marknadsinflytande kan anses föreligga i högre eller lägre grad och beror på marknadsstrukturen, det vill säga konkurrenternas styrka, hinder för att komma in på marknaden, rättsliga bestämmelser och många andra omständigheter.

Nämnas bör också att kommissionen kan vara behörig att pröva en fusion i efterhand i enlighet med artikel 82 (tidigare artikel 86) i EG-fördraget. Så kan bli fallet om de sammanslagna kooperativen visar sig ha en dominerande ställning på en relevant marknad, missbrukar denna ställning och detta påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

(1) EGT L 395, 30.12.1989; svensk specialutgåva, tillägg, s. 16.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1136/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(10 april 2001)

Ämne: Övergångssummor inom fotbollen

Mot bakgrund av de ändringar som nyligen har införts i systemet för övergångssummor inom fotbollen, kan kommissionen ange om den anser övergångssystemen inom andra sporter vara fullt förenliga med de europeiska fördragen?

Har kommissionen redan undersökt andra system för övergångssummor eller har den för avsikt att göra detta i framtiden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 maj 2001)

Kommissionen bedömde förenligheten av FIFA:s (Fédération internationale de Football Associations) överföringsregler med artikel 81 (f.d. artikel 85) i EG-fördraget, eftersom den mottagit klagomål avseende vissa av dessa regler.

Enligt artikel 81 i EG-fördraget skall varje internationellt överföringssystem bedömas mot bakgrund av sitt rättsliga och ekonomiska sammanhang, med hänsyn tagen till de utmärkande dragen för varje idrottsgren.

Kommissionen har inte mottagit några klagomål som ifrågasätter andra idrottsgrenars överföringssystems förenlighet med gemenskapens lagstiftning.

Således har kommissionen för närvarande ingen avsikt att inleda någon undersökning i detta avseende.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0962/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(19 mars 2001)

Ämne: Förekomst av SRM i kött från nederländska slakterier

Med anledning av den nederländska undersökning som nyligen utfördes efter det att man i Förenade kungariket upptäckt SRM (specificerat riskmaterial) i kött från ett antal nederländska slakterier ställer jag följande frågor till kommissionen:

Kan kommissionen uppge om det även i andra medlemsstater fortfarande påträffas SRM i kött som hanterats av slakterier?

Hur tänker kommissionen främja kontroller av hur gällande bestämmelser efterföljs av bland annat slakterier?

Hur kan man förklara att förekomst av SRM endast har upptäckts genom kontroller i Förenade kungariket?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 april 2001)

Kommissionen har sedan oktober 2000 då huvudbestämmelserna trädde i kraft samlat information om hur medlemsstaterna genomfört kommissionens beslut 2000/418/EG av den 29 juni 2000 om användning av material som utgör en risk när det gäller transmissibel spongiform encefalopati(1).

Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor har sedan december 2000 utfört inspektionsbesök i elva medlemsstater för att undersöka genomförandet av de viktigaste gemenskapsåtgärderna när det gäller bovin spongiform encefalopati (BSE). Beslut 2000/418/EG omfattades av dessa inspektionsresor. Ytterligare inspektioner pågår för närvarande. När slutrapporterna från inspektionerna sammanställts i enlighet med de officiella förfarandena, kommer de att översändas till Europaparlamentet och offentliggöras på Internet, på hemsidan för Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd. Av utkasten till rapporten framgår att i flertalet av de kontrollerade medlemsstaterna ansågs de behöriga myndigheternas kontroller av avlägsnandet av specificerat risk material (SRM) i slakterier, vara otillräckliga och i behov av förbättring om man helt och hållet skall kunna utesluta förekomsten av SRM, i synnerhet ryggrad.

Skydd av konsumenternas hälsa är ett av kommissionens huvudsyften. Man ser mycket allvarligt på eventuella hälsorisker kopplade till BSE och har därför vidtagit en lång rad gemenskapsåtgärder. Kommissionen anser att avlägsnandet av SRM är den viktigaste åtgärden för att skydda folkhälsan. Medlemsstaterna ansvarar för dess genomförande och tillämpande, som vid andra gemenskapsbestämmelser. Såsom redan nämnts granskas detta sedan av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor.

Enligt den information som kommissionen har tillgång till så har det brittiska organet för livsmedelskontroll (Food Standards Agency) gett anvisningar till lokala myndigheter och till den myndighet som ansvarar för kötthygienen (Meat Hygiene Service) om att intensifiera kontrollerna av importerat kött som levereras till godkända styckningsanläggningar i Förenade kungariket. Man beslutade att vidta denna åtgärd för att stärka konsumentskyddet mot eventuella hälsorisker, särskilt de som är kopplade till BSE, men även för att föregripa en eventuell ökning av importerat nötkött med anledning av utbrottet av mul- och klövsjuka.

(1) EGT L 158, 30.6.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0722/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2001)

Ämne: Möjligheten till europeiska säkerhetsbestämmelser för anläggningar av typ tunnlar

Följande frågor ställs i anledningen av branden i skidtunneln i Kaprun i Österrike.

Är kommissionen överens med mig om att automatiska brandsläckningsinstallationer med vatten eller gas är effektivare än pulversläckare - som hanteras av människor? Finns det några europeiska föreskrifter för tåg som färdas genom tunnlar, utom att det måste finnas pulversläckare tillgängliga i dem? Om så är fallet: vilka är dessa föreskrifter? Om så inte är fallet, tycker inte kommissionen i så fall att det vore nödvändigt att frågan om sådana föreskrifter kom att ägnas uppmärksamhet på europeisk nivå?

Anser kommissionen att det vore önskvärt med europeiska säkerhetsbestämmelser för tunnlar och andra underjordiska anläggningar?

Om kommissionen anser att det borde tas ett sameuropeiskt grepp på denna problematik, när tänker kommissionen då framlägga ett förslag till detta?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(7 maj 2001)

Kommissionen anser att man genom att anta europeiska tekniska rekommendationer om säkerhet i väg- och järnvägstunnlar borde kunna förbättra den allmänna säkerhetsnivån i befintliga och framtida tunnlar. Kommissionen har påbörjat en förberedande verksamhet på området, och man förväntar sig resultat under 2002.

När det gäller järnvägssäkerheten kommer specifikationer gällande infrastruktur (bl.a. tunnlar) och rullande materiel för höghastighetsjärnvägar att antas i slutet av 2001. Specifikationerna innehåller tekniska föreskrifter som måste följas i samband med alla nya projekt och alla ombyggnader. De innehåller även ett antal bestämmelser om bränder och evakuering av passagerare.

Enligt planerna kommer parlamentet och rådet även att anta ett direktiv om driftskompatibilitet mellan traditionella järnvägar under våren 2001. Direktivet väntas innehålla bestämmelser om antagande av tekniska säkerhetsspecifikationer, varav de första kan komma att träda i kraft under 2004.

Pulversläckare är i allmänhet mer effektiva för utrymmen på tåg som är tillgängliga för personer. De automatiska systemen används särskilt för platser som inte är tillgängliga som t.ex. motorutrymmet. Forskning pågår för närvarande för att möjliggöra installation av fasta automatiska brandsläckningssystem i tunnlar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0184/01

från Florence Kuntz (UEN) till rådet

(5 februari 2001)

Ämne: Följderna av användningen av vapen som innehåller utarmat uran

De franska militärerna, som är oroliga, ber för egen och för sina europeiska kollegors räkning att sjukdomen i samband med Gulf- och Balkansyndromet skall definieras.

Kan rådet, i synnerhet med tanke på att läkarkåren i Europeiska unionens olika länder har skilda uppfattningar, så snabbt som möjligt ange sina åsikter om de eventuella eller redan bevisade effekter som användningen av vapen som innehåller utarmat uran har på folkhälsan (Balkansyndromet) och som drabbat både franska och andra europeiska militärer som vistats i den federala republiken Jugoslavien?

Kan rådet omgående och i detalj fastställa antalet europeiska militärer och civila jugoslaver som kan ha drabbats av användningen av sådana vapen samt vilka områden i den federala republiken Jugoslavien det gäller?

Kan rådet ange vilka prioriterade folkhälsoåtgärder det avser att omgående vidta i medlemsstaterna om det visar sig att det finns ett direkt samband mellan användningen av denna sorts vapen och de symptom som följer av Balkan- och Gulfkriget?

Svar

(31 maj 2001)

Under sina diskussioner vid rådets möte den 22 januari 2001 bekräftade rådet den allmänna opinionens stora oro och uttryckte sin bestämda vilja att söka full klarhet i frågan om utarmat uran. Det rådde allmän enighet om att det i första hand är en uppgift för Nato, eftersom det är den institution som organiserar krishanteringen på Balkan, att samla in uppgifter från deltagarna om användningen av utarmat uran, truppernas stationering och medicinska data. Rådet krävde också full insyn och ett öppet informationsutbyte mellan medlemsstaternas myndigheter och med andra organisationer som utreder denna fråga.

Rådet noterade också att flera organ (UNEP, WHO, Nato, den kommitté som inrättats av kommissionen) för närvarande behandlar denna fråga. Slutsatserna om rapporten från expertgruppen enligt artikel 31 i Euratomfördraget offentliggjordes den 6 mars 2001. Ett offentliggörande av andra rapporter förväntas snart. Mot bakgrund av dessa rapporter kommer rådet att på nytt behandla denna fråga för att bedöma om några särskilda initiativ eller åtgärder är motiverade på EU-nivå.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1770/01

från Mary Banotti (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Rent antibiotikapulver - publicering av forskningsresultat

De flesta läkemedelsföretag ger forskare tillgång till rent antibiotikapulver endast om forskarna avger ett skriftligt löfte att inte publicera sina resultat utan företagets förhandsgodkännande. Med tanke på att forskning kring alla aspekter av antibiotikaresistens är av utomordentlig betydelse, kan kommissionen tänka sig utforma regler som tillåter forskare att publicera sina resultat efter en fastställd spärrperiod, förslagsvis 6 till 12 månader, utan att behöva rådfråga läkemedelsföretagen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 juli 2001)

Frågan om resistens mot antimikrobiella medel är en del av gemenskapens hälsostrategi och omfattar insatser på alla berörda områden, bl.a. folkhälsa, veterinärmedicin och växtskydd. Kommissionen antog den 20 juni 2001 ett meddelande om en gemenskapsstrategi mot antibiotikaresistens i detta sektorsövergripande perspektiv(1).

När det gäller forskares tillgång till antibiotikapulver har kommissionen tagit kontakt med flera företag på området och kommit fram till att det är normal praxis för läkemedelsföretag som förser forskare med gratis antibiotikapulver att kräva att forskarna åtar sig att se till att forskningen är korrekt och lämplig och att företagen får ta del av resultaten före publicering. Enligt vad kommissionen känner till begränsas inte publiceringen av sådana resultat i praktiken. Kommissionen anser att det sätt på vilket läkemedelsföretagen tillhandahåller antibiotika för akademisk forskning i allmänhet är passande, men kan inte kommentera enskilda avtalsförhållanden mellan ett visst företag och en viss forskningsinstitution. Kommissionen kan tänka sig att ta upp frågan om god sed på detta område med den europeiska läkemedelsindustrins branschorganisationer.

(1) KOM(2001) 333 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0853/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(22 mars 2001)

Ämne: Skattepolitiken i medlemsstaterna

Anser kommissionen att det finns några ekonomiska omständigheter under vilka en medlemsstats regering legitimt skulle kunna föra en pro-cyklisk skattepolitik? Om ja, vilka?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(13 juni 2001)

Enligt den ekonomisk-politiska ram som anges i Maastrichtfördraget och som kompletteras av stabilitets- och tillväxtpakten är medlemsstaterna skyldiga att undvika alltför stora underskott och att hålla de offentliga finanserna nära balans eller i överskott på medellång sikt. Samordningen av den ekonomiska politiken sker bland annat genom ett antal allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken, vilka måste genomföras av medlemsstaterna. När det gäller frågan om konjunkturförstärkande finanspolitik anges i 2000 års riktlinjer att med tanke på att produktionen förutses öka snabbare än den potentiella tillväxttakten, bör en finanspolitik av pro-cyklisk typ undvikas.

Att bedriva en konjunkturförstärkande finanspolitik under en konjunkturuppgång skulle inte enbart öka svängningarna i produktionen utan även innebära en konjunkturförstärkande åtstramning när konjunkturen viker, särskilt i medlemsstater som har för stort underskott och som riskerar att överskrida referensvärdet på 3 %. I dylika fall anges i EG-fördraget att en medlemsstat kan uppmanas av rådet att förbättra sin finanspolitiska situation, vilket skulle leda till att finanspolitiken blir konjunkturförstärkande. Denna bestämmelse syftar till att avskräcka från att föra en undermålig finanspolitik och de konjunkturförstärkande effekterna anses mindre viktiga än målet att ha sunda offentliga finanser.

Undantag från riktlinjerna om att undvika en konjunkturförstärkande finanspolitik kan emellertid accepteras när den tillfälliga ökningen av underskottet beror på en större skattereform (till exempel i Tyskland), under förutsättning att det inte medför en risk att referensvärdet för underskottet överskrids och att det inte spär på inflationstrycket.