SKRIFTLIG FRÅGA E-0554/00

från Theodorus Bouwman (Verts/ALE) och Karla Peijs (PPE-DE) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Arbetstider för cockpitpersonalen i relation till flygsäkerheten och den inre marknadens funktion

Det nederländska TV-programmet Netwerk handlade den 21 januari 2000 om arbetstider för cockpitpersonalen ombord på flygplan. Då framgick det att det inte alls är ovanligt med mycket långa arbetstider på fjorton timmar eller mer. Det gäller framför allt bolag som flyger charter.

Undersökningar som nyligen gjorts vid det tyska institutet för luft- och rymdfart (DLR) i Köln har givit vid handen att alltför långa arbetstider innebär en fara för flygsäkerheten. Om cockpitpersonalen är i oavbruten tjänst längre än tio timmar på natten eller tolv timmar på dagen drabbas besättningsmedlemmarna av övertrötthet och minskad koncentrationsförmåga.

Undersökningar av samma slag som utförts av NASA i USA har givit samma resultat. På grundval av detta har det överallt i Förenta staterna stadgats om en maximal arbetstid på tio timmar på natten och tolv timmar på dagen.

Inom EU har medlemsstaterna olika bestämmelser inom detta område. I Nederländerna stadgas det om en maximal arbetstid på sexton timmar som under oförutsedda omständigheter kan förlängas med 1,5 timmar.

- Känner kommissionen till de undersökningar som gjorts av NASA och DLR?

- Håller kommissionen med oss, mot bakgrund av vad som framgått av dessa undersökningar, att det är oansvarigt att ha cockpitpersonalen att göra längre arbetspass än vad som rekommenderats av NASA och DLR?

- Håller kommissionen med oss om att det med tanke på en välfungerande inre marknad är viktigt att alla medlemsstater tillämpar samma, på säkerhetsskäl grundade, arbetstider?

I motiveringen till betänkandet från Smet (A5-0041/1999) om ändring av direktiv 93/104/EG(1) om vissa aspekter på arbetstidens organisation står det i punkt 5 att kommissionen lovat komma med ett förslag med tanke på flygpersonalen.

- Tänker kommissionen i detta sammanhang också föreslå att de ovannämnda vetenskapliga rekommendationerna skall tas med i direktiven och stadfästas via dem? Om detta är kommissionen avsikt: när skall det i så fall göras?

(1) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(5 maj 2000)

Längden på flyg- och viloperioderna för flygplanspersonal har onekligen betydelse för lufttransporternas säkerhet, och därför har medlemsstaterna, i enlighet med Internationella civila luftfartsorganisationens rekommendationer, utarbetat nationella regleringssystem för detta område. Kommissionen är medveten om att dessa nationella system inte är harmoniserade inom EU och att detta kan påverka den inre marknadens funktion och sänka säkerhetsnivån för lufttransporter i Europa. Av denna anledning undersöker kommission möjligheterna att föreslå ett gemensamt regleringssystem.

Kommissionen har i detta arbete beaktat befintliga forskningsresultat, precis som ledamöterna rekommenderar. Man har tagit hänsyn till både undersökningarna från National Aeronautics and Space Administration (NASA), från Deutsches Institut für Luft- und Raumfahrt (DLR) och flera andra undersökningar som under åren genomförts inom detta område. Kommissionen kan inte dra slutsatsen att det nödvändigtvis innebär en säkerhetsrisk om arbetstiden är längre än vad som anges i undersökningarna från NASA och DLR. Sådana slutsatser dras inte heller i dessa undersökningar, i stället utarbetas riktlinjer och goda metoder för säker tjänstgöring för flygplanspersonalen. Kommissionen har för avsikt att använda resultaten från dessa undersökningar till att utarbeta en tillförlitlig metod för bedömning av vilken trötthetsgrad som orsakas av olika tänkbara flyg- och viloscheman, för att bidra till den planerade gemensamma regleringsprocessen. En undersökning om detta kommer snart att genomföras på kommissionens uppdrag.

Flygplanspersonalens arbetstid är inte bara en faktor som rör lufttransporternas driftsäkerhet utan också en faktor som rör arbetstagarnas hälsa och säkerhet. Krav som rör arbetstagarnas hälsa och säkerhet när det gäller arbetstid omfattas inom många ekonomiska sektorer av rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993, som ledamoten hänvisar till. Sektorn för civilflyg ingår emellertid inte i tillämpningsområdet för detta direktiv, och arbete pågår för att ge arbetstagarna inom denna sektor det skydd de behöver. Mot bakgrund av detta slöt arbetsmarknadens parter inom sektorn för civilflyg den 22 mars 2000 ett europeiskt avtal om arbetstidens förläggning för flygpersonal inom civilflyget. Kabinpersonal omfattas av detta avtal, i vilket fastställs minimikrav när det gäller arbetstidens förläggning för besättning på civila flygplan. I enlighet med artikel 139.2 (tidigare artikel 118b) i EG-fördraget och på gemensam begäran av de undertecknande parterna kommer det att vara möjligt för kommissionen att föreslå att detta avtal skall genomföras genom rådets direktiv.