ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2278/97 från Luigi Moretti (NI) till rådet (18 juli 1997)

Ämne: Sysselsättning

I december 1993 yttrade rådet i Bryssel sitt stöd för en ny ekonomisk och social strategi i kampen mot arbetslösheten. Europeiska rådsmöten 1994, först i Korfu och sedan i Essen, bekräftade engagemanget genom att vidta specifika åtgärder, närmare bestämt uppmaningen av initiativ på lokal- och regionalnivå som främjar nya arbetstillfällen.

Med förslag KOM(95) 0250 ((EGT C 235, 9.9.1995, s. 8. )) av den 13 juni 1995 avsåg kommissionen att ge ny impuls till denna verksamhet och skapade ett nytt program, det s.k. Essenprogrammet, med syfte att främja nya arbetstillfällen.

Kan rådet förklara varför detta program stoppats?

Vilka åtgärder tänker rådet vidta?

Svar (7 november 1997)

Det stämmer att kommissionen den 19 juni 1995 för rådet lade fram ett förslag till kommissionens verksamheter i samband med analys, forskning, samarbete och åtgärder inom sysselsättningsområdet (EGT C 235/95).

Kommissionen ändrade detta förslag i september 1996 (EGT C 342/96). Det är detta förslag som för närvarande granskas av rådets organ.

För den ärade parlamentsledamotens kännedom kan meddelas att mot bakgrund av resultaten från Europeiska rådets möte i Amsterdam har samtliga delegationer angett att de i princip kan stödja införandet av den föreslagna åtgärden. Även om det vid en viss tidpunkt har förekommit en blockering, återtogs granskningen av själva texten av det luxemburgska ordförandeskapet i juli i år. Det finns alltså gott hopp om att rådet inom kort fattar ett beslut i ärendet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3021/97 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Bättre produktion och saluföring av honung

Min fråga gäller förslaget till rådets förordning (EG) om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung inom gemenskapen (KOM(96)0596 - 96/0282 (CNS)) ((EGT C 378, 13.12.1996, s. 20. )). Kommissionens förslag är en uppföljning av det reflexionsdokument om europeisk biodling som utarbetades 1994. Förslaget syftar främst till att med hjälp av ett gemenskapsbidrag på 15 miljoner ecu per år främja nationella program, medräknat tekniskt bistånd vid laboratorieanalyser och bekämpning av sjukdomar som drabbar bin samt undersökningar på nationell nivå både om produktions- och om saluföringsstrukturen inom denna sektor.

Kan kommissionen utvidga förslaget till att även innefatta vissa frågor som gäller distribution av honung på den inre marknaden och ombesörja att det utförs kontroller av den omfattande honungsimporten från tredje länder samt fastställa kvalitetskriterier för den honung som produceras i Europeiska unionen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3019/97, E-3020/97, E-3021/97 och E-3022/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (29 oktober 1997)

Till att börja med vill kommissionen fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att rådets förordning (EG) nr 1221/97 om allmänna tillämpningsregler för åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för produktion och saluföring av honung ((EGT L 173, 1.7.1997. )) antogs den 25 juni 1997.

I förordningen anges som prioriterade åtgärder bland annat teknisk hjälp till biodlare, vilket kan inbegripa utbildning av unga jordbrukare som är intresserade av biodling. Förordningens syfte är att förbättra produktionen och saluföringen av honung. Därför är det inte fråga om ett sanitärt program för att utrota sjukdomar. Enligt förordningen kan gemenskapen bidra ekonomiskt till nationella program, och förordningen gäller i princip alla biodlare utan åtskillnad.

För import och kvalitetskrav på honung som saluförs inom gemenskapen gäller rådets direktiv 74/409/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om honung ((EGT L 221, 12.8.1974. )). Ett förslag till ändring av detta direktiv håller för närvarande på att behandlas av parlamentet och rådet.

Honung med ursprung i länder utanför gemenskapen är underkastade samma kontrollregler som den som produceras i gemenskapen, i enlighet med rådets direktiv 89/397/EEG om offentlig kontroll av livsmedel ((EGT L 186, 30.6.1989. )). Det är de nationella myndigheternas sak att vidta alla erforderliga åtgärder för att säkerställa att kontrollen är effektiv och i överensstämmelse med detta direktiv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2958/97 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: HIV/Aids i Indien, Pakistan, Bangladesh och Nepal

Kan kommissionen tillhandahålla detaljerade upplysningar angående program som rör HIV/Aids i ovannämnda stater, och angående eventuella planer om utökning av pågående projekt?

Svar från Manuel Marin på kommissionens vägnar (3 oktober 1997)

Kommissionen är mycket engagerad i reproduktiva hälsovårdsprogram i Asien. Sedan 1991 har 365 miljoner ecu anslagits till denna sektor.

I praktiken är det genom budgetpost B7-6211 med inriktning på hiv/aids som program i de fyra länder som parlamentsledamoten avser har finansierats.

Indien

- Stöd till icke-statliga organisationer för åtgärder för att bekämpa hiv/aids/sexuellt överförbara sjukdomar i Indien1994-1998: 556 000 ecu

- Stöd till förebyggande program mot sexuellt överförbara sjukdomar bland prostituerade frånoch med 1995: 15 000 ecu

- Stöd till informationskampanjer om aids från och med1996: 10 906 ecu

Kommissionens strategi i Indien har i huvudsak varit inriktad på att stödja lokala och europeiska icke-statliga organisationers arbete med att i förebyggande syfte genomföra kampanjer mot hiv/aids och sexuellt överförbara sjukdomar. Det bör också påpekas att ett större projekt för hälso- och familjefrågor och följaktligen även hiv- och aidsfrågor har utarbetats för vilket 200 miljoner ecu har anslagits.

Pakistan

- Stöd till reproduktiva hälsovårdsprogram bland fattig stadsbefolkning i Karachi1994-1996: 320 000 ecu

- Fortsatt hälsoutbildning avseende sexuellt överförbara sjukdomarunder utarbetande 1 100 000 ecu

Bangladesh

- Stöd till gemenskapens åtgärder på området för hiv och sexuellt överförbara sjukdomar1994-1997: 700 000 ecu

- Stöd till kampanjer för förebyggande åtgärder och utbildningskampanjer om aidsfrån och med 1996: 12 273 ecu

Nepal

- Reproduktiva hälsovårdsprogramfrån och med 1995: 920 000 ecu

- Utbildning om sexuellt överförbara sjukdomar1994-1997: 625 000 ecu

- Stöd till integrerade landsbygdsprogram som omfattar familjeplanering och reproduktiv hälsafrån och med 1995: 105 337 ecu

Genom kommissionens hiv/aids-program ges sedan 1992 stöd till hälsoministeriet, lokala institutioner och icke-statliga organisationer för att förbättra bekämpningen av sexuellt överförbara sjukdomar och för att genomföra åtgärder för förebyggande av sexuellt överförbara sjukdomar och överföring av hiv. I en första etapp har nationella riktlinjer för bekämpning av sexuellt överförbara sjukdomar utarbetats, laboratorieutrustning införskaffats och viss utbildning av den ledande personalen organiserats. Målet med den andra etappen är att utarbeta utbildningsmetoder och upprätta en nationell struktur för att genomföra dessa åtgärder och underlätta samarbetet mellan berörda nationella parter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2678/97 från Ursula Schleicher (PPE) och Edgar Schiedermeier (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Miljöpåverkan från användning av melass i jästindustri, bryggerier och kemiindustri

Melass är en restprodukt (avfall) från sockerindustrin som används som råvara i såväl den kemiska industrin som vid tillverkning av jäst och av brännerier. ¨Kvittblivningen¨ av restprodukterna (avfallet) sker då genom dessa industrier.

1. Vad för avfall uppstår vid användning av melass som råvara

a) vid produktion i jästindustrin,

b) i bryggerier, och

c) i kemisk industri?

2. Hur många av de cirka trettio jästproduktionsanläggningarna i EU:s medlemsstater förfogar över egna anläggningar för kvittblivning av avloppsvattnet?

3. Vilka skadliga miljökonsekvenser uppstår genom dessa avfall?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (13 oktober 1997)

Gemenskapens avfallslagstiftning innehåller inga föreskrifter om att medlemsstaterna skal förse kommissionen med de uppgifter som ledamoten efterfrågar.

Både den kemiska industrin och behandling och bearbetning för framställning av livsmedel omfattas dock av direktiv 96/61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar ((EGT L 257, 10.10.1996.)). Detta direktiv omfattar de grundläggande principerna för industriaktörernas allmänna plikter. Dessa omfattar bl.a. förebyggande, återvinning eller bortskaffande av avfall, varvid miljökonsekvenser skall undvikas eller minskas.

Tre bestämmelser i direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar kan eventuellt vara av betydelse för tillhandahållandet av den upplysning som ledamoten begär:

- Medlemsstaterna skall från och med den 30 april 2001 förse kommissionen med representativa uppgifter om gränsvärden som myndigheterna fastställt som villkor i driftstillstånd.

- Kommissionen skall vart tredje år offentliggöra ett inventarium över de huvudsakliga förorenande utsläppen i luften, i vattnet och till lands, samt över källorna till dessa utsläpp.

- Kommissionen skall dessutom organisera informationsutbyte beträffande bästa tillgängliga teknik för alla sektorer som omfattas av direktivet, och offentliggöra resultaten vart tredje år. De offentliggjorda resultaten bör omfatta information om all teknik som är av relevans för miljöskydd i allmänhet, inbegripet bl.a. reningsverk för avloppsvatten inom anläggningen i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2715/97 från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Åtal för fördragsbrott - direktivet om skydd av vilda fåglar

I sitt svar på fråga E-1963/97 ((EGT C 45, 10.2.1998, s. 130. )) hänvisar kommissionen till medlemsstater som inte eller inte fullständigt fullgjort sin förpliktelser att genomföra direktiv 79/409/EEG ((EGT L 103, 25.4.1979, s. 1. )).

1. Exakt vilka medlemsstater handlar det om och hur långt har förfarandet kommit i de olika länderna?

2. Exakt var finns bristerna vid genomförandet av direktivet om bevarande av vilda fåglar i de olika medlemsstaterna, hur många ¨särskilda skyddsområden¨ har redan utsetts, var ligger de och hur bedömer kommissionen den fortsatta utvecklingen?

3. Vilka konkreta åtgärder för att förbättra situationen för vilda fågelarter i Europa planeras i de ¨handlingsplaner för mycket hotade fågelarter¨ som nämns i kommissionens svar?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (7 oktober 1997)

För upplysningar om överträdelseförfaranden avseende direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar hänvisas parlamentsledamoten till fjortonde årliga rapporten om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten (1996) ((KOM(97) 299 slutlig. )).

Medlemsstaterna har nu klassificerat fler än 1600 särskilda skyddsområden som täcker ett område på mer än 100 000 km. Kommissionen anser emellertid att endast Danmark och Belgien till stor del har fullföljt denna skyldighet i enlighet med direktivet. Övriga medlemsstater måste fortfarande klassificera ytterligare områden för att säkerställa ett sammanhängande nät av skyddade områden för de fågelarter som tas upp i bilaga I till direktivet samt för flyttfågelarter. Kommissionen fortsätter att bevaka framstegen i detta avseende och upprättar regelbundet en uppdaterad förteckning över de särskilda skyddsområden som anmäls av medlemsstaterna. Den senaste förteckningen, offentliggjord i juni 1997 och tillgänglig för allmänheten, skickas separat till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Åtgärdsplanerna för de globalt hotade fågelarterna är europeiska ramplaner som tillhandahåller en uppdaterad vetenskaplig bedömning av deras status och ekologi samt hot mot och nuvarande bevarandeåtgärder för dem. I dessa åtgärdsplaner definieras mål och rekommenderas bevarandeåtgärder för varje medlemsstat där dessa arter förekommer. Dessa åtgärder skiljer sig åt avsevärt mellan de olika arterna. Det handlar om åtgärder i enlighet med politiska riktlinjer och lagstiftning, skydd av arter och livsmiljöer, övervakning och forskning, åtgärder för att öka allmänhetens medvetenhet och utbildning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2596/97 från David Hallam (PSE) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Ekonomiska och monetära unionen

1. Vilka är de kostnader som uppstår för nationella myntverk

a) för att skaffa licens till produktionsteknologin för ¨Nordic Gold¨?

b) för att omvandla produktionen för ett material som inte traditionellt används i mynt?

c) för minskade eller förlorade exportmarknader i länder utanför EU?

2. Varför nämndes endast en varumärkesprodukt, ¨Nordic Gold¨, trots att det finns andra legeringar som inte innehåller någon nickel alls eller endast litet nickel?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2596/97 och E-2650/97 (10 november 1997)

Den 5 juni 1997 förelade kommissionen rådet ett formellt förslag till rådets förordning om valörerna och de tekniska specifikationerna för euromynt.

I detta förslag godkänns i huvudsak de tekniska inslag som har föreslagits av medlemsstaternas myntverksdirektörer vilka rådet tidigare hade givit i uppdrag att granska och utarbeta ett heltäckande förslag för ett enhetligt europeiskt myntsystem. När det gäller de material som skall användas för tillverkningen av euromynt grundar sig myntverksdirektörernas granskning bland annat på de senaste tekniska rönen om ekonomi och folkhälsa.

Vid sitt möte den 7 juli 1997 uttryckte rådet politisk enighet om detta förslag från kommissionen med förbehåll för de eventuella senare ändringar som rådet godkänner efter granskning av Europaparlamentets ändringsförslag vid den första och/eller andra behandlingen. Det skall betonas, å ena sidan, att detta förslag som är grundat på artikel 105a i EG-fördraget är underställt samarbetsförfarandet med Europaparlamentet och, å andra sidan, att förordningen i fråga kan antas formellt av rådet först efter det att de medlemsstater som antar euron som gemensam valuta blir kända.

Rådet har under tiden samrått med Europaparlamentet om detta förslag vid en första behandling och avvaktar nu dess yttrande.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3166/97 från Caroline Jackson (PPE) till kommissionen (9 oktober 1997)

Ämne: Definition av flytande avfall i förslaget till direktiv om deponering av avfall

Vilken är definitionen av ¨flytande avfall¨ i kommissionens förslag till rådets direktiv om deponering av avfall (KOM(97)0105)? Hur tänker kommissionen skilja mellan ¨flytande avfall¨ och ¨slam¨?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (29 oktober 1997)

I artikel 2 i kommissionens förslag till rådets direktiv om deponering av avfall definieras flytande avfall på följande sätt: ¨allt avfall i flytande form inklusive avloppsvatten men inte slam¨.

Kommissionen har inte tagit med en specifik definition av slam i förslaget om deponering av avfall eftersom avfall definieras i direktiv 86/278/EEG av den 12 juni 1986 om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket ((EGT L 181, 4.7.1986. )) enligt följande:

- slam från reningsverk som behandlar avloppsvatten från hushåll eller tätorter, eller från andra reningsverk som behandlar avloppsvatten med liknande sammansättning,

- slam från flerkammarbrunnar och andra liknande anläggningar för rening av avloppsvatten,

- slam från andra avloppsreningsverk än de som avses ovan.

För närvarande föreslår därför kommissionen att man skiljer mellan flytande avfall och slam enligt ovanstående definitioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3124/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Tillträdesförbud för cypriotiska båtar till turkiska hamnar

Den turkiska regeringen har meddelat att båtar under cypriotisk flagg hädanefter kommer att nekas tillträde till turkiska hamnar. Som bekant är Cypern ett associerat land till EU och är på väg att inleda anslutningsförhandlingar.

Kan kommissionen redogöra för sin ståndpunkt i denna fråga samt för hur den har för avsikt att reagera på denna häpnadsväckande handling från Turkiets sida vilken hindrar den internationella handeln och provocerar ett land som inom kort kommer att bli medlem i EU?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Kommissionen har nyligen underrättats om den situation som parlamentsledamoten beskriver.

Eftersom sjötransport inte omfattas av de bilaterala avtal som gäller mellan gemenskapen och Turkiet, undersöker kommissionen för närvarande vilka skyldigheter Turkiet har i detta avseende enligt de multilaterala avtalen.

Genom en resolution från associeringsrådet EG-Turkiet av den 6 mars 1995 enades de båda parterna om att inleda samarbete på transportområdet, särskilt vad gäller sjötransport. På grund av den rådande situationen när det gäller det finansiella samarbetet mellan gemenskapen och Turkiet har det emellertid inte varit möjligt att åstadkomma något samarbete på området.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 102 , 03/04/1998 s. 0008



SKRIFTLIG FRÅGA E-2000/97 från Caroline Jackson (PPE) till kommissionen (9 juni 1997) Ämne: Uppgifter om det totala gemenskapsstöd som beviljats Bath och nordöstra Somerset sedan juni 1994 Kan kommissionen ange det totala gemenskapsstöd som beviljats Bath och nordöstra Somerset sedan juni 1994 i enlighet med 1. Europeiska socialfonden, 2. det fjärde ramprogrammet för forskning, 3. gemenskapsprogram på miljö- respektive energiområdet, 4. EUGFJ, utvecklings- respektive garantifonden, 5. andra gemenskapsprogram? Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer (22 oktober 1997) Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2699/97 från Maartje van Putten (PSE) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Studiebesök i Colombia

Under det spanska ordförandeskapet besökte rådets trojka Colombia i oktober 1995 i anledning av situationen för de mänskliga rättigheterna där. Efter sin återkomst förespråkade trojkan bland annat stöd för projekt inom områdena mänskliga rättigheter, undervisning, hälsovård och infrastruktur. Nyligen har det under det nederländska ordförandeskapet åter fattats ett beslut om ett besök i Colombia.

1. a) Kan rådet ge besked om vad rådet har företagit sedan oktober 1995 för att genomföra det förespråkade understödet i praktiken och vilka resultat detta lett till i Colombia?

b) Ifall trojkabesöket i oktober 1995 inte lett till några åtgärder, kan rådet förklara varför?

2. a) När skall det nya studiebesöket till Colombia äga rum?

b) Vad kommer avsikten med detta besök att vara?

c) Hur kommer programmet för besöket att sammanställas?

3. Är rådet berett att efter det besöket ägt rum, tillställa Europaparlamentet en rapport med vad som framkommit som ett resultat av besöket och vilka konsekvenser detta skall ha för politiken?

Svar (4 december 1997)

Rådet har alltid uppmärksamt följt situationen i Colombia och kommer även fortsättningsvis att göra det genom att uppmuntra alla parter till dialog och försoning för att få ett slut på de interna oroligheterna i Colombia och de tragiska och ofta förekommande våldsyttringarna i samband med dessa. Öppnandet av ett kontor för Förenta nationernas högkommissarie för mänskliga rättigheter - som finansieras av EU - är en milstolpe i samarbetet med Colombia.

När det gäller de frågor som den ärade parlamentsledamoten ställt kan rådet upplysa om att trojkan som sådan inte reste till Colombia i oktober 1995. De biträdande cheferna vid trojkans ambassader i Bogota reste till Uruba och Medellin den 27-28 oktober 1995 för att sammanfatta situationen för de mänskliga rättigheterna.

Efter denna studieresa planerades att Europeiska kommissionens kontor i Bogota skulle skicka en teknisk delegation till Uruba för att kartlägga möjliga samarbetsprojekt. På grund av personalbrist och av säkerhetskäl kunde denna delegation som skulle undersöka de lokala förhållandena inte skickas iväg förrän 1997. Kommissionen beslutade nyligen att med ett belopp på 400 000 ecu finansiera en insats till förmån för Uruba-regionen i syfte att stödja de lokala NGO:er som är verksamma på området för mänskliga rättigheter.

Kommissionen kommer att kunna ge den ärade parlamentsledamoten mer detaljerade upplysningar om de initiativ som beskrivs ovan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2753/97 från Michl Ebner (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Utlåning av tyskspråkiga filmer i Sydtyrolen

Med beaktande av att språkliga minoriteter behöver särskilt skydd och deras kultur (även filmer på modersmålet) borde få särskilt stöd men istället blir orättvist behandlade vid tilldelning av filmrättigheter på nationell nivå, och att fri konkurrens över nationsgränserna är en av den inre marknadens hörnstenar ombeds kommissionen meddela varför de österrikiska eller schweiziska filmuthyrarna inte kan hyra ut filmer till Sydtyrolen utan att frukta juridiska svårigheter?

om det är möjligt med en särreglering för tilldelning av filmrättigheter för språkliga minoriteter och om detta eftersträvas?

om den italienska lagen nr 1213 av den 4 november 1965 (Nuovo Ordimento dei provedimenti a favore della cinematografia), som reglerar tilldelning av filmuthyrningsrättigheter i Italien, strider mot EU-lagstiftningen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (17 oktober 1997)

Kommissionen kan inte uttala sig om de av parlamentsledamoten omnämnda juridiska svårigheter som österrikiska och tyska filmdistributörer möter.

Vad gäller främjande av film för språkliga minoriteter får medlemsstaterna uppmuntra sådan distribution under förutsättning att systemen är förenliga med bestämmelserna i EG-fördraget.

Distribution av film regleras av artikel 59 i EG-fördraget om friheten att tillhandahålla tjänster (ärende C17/92). Inskränkningar i denna verksamhet måste enligt gemenskapsslagstiftningen ha ett allmännyttigt syfte och stå i proportion till detta syfte. Frågan om huruvida den italienska lag som nämns är förenlig med gemenskapslagstiftningen kan inte fastställas med ledning av de uppgifter som parlamentsledamoten lämnat.