SKRIFTLIG FRÅGA P-0096/03

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(20 januari 2003)

Ämne: Anpassning av ordningen för Kanarieöarnas integration i gemenskapen när det gäller invandring

Bland viktiga händelser som ägt rum inom gemenskapen under senare tid återfinns förändringen av modellen för Kanarieöarnas integration i gemenskapen 1991. Ögruppen tillhör de yttersta randområdena och utgör en del av EU:s yttre gränser som en följd av den anpassning som avses i artikel 25.4 i akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien till Europeiska gemenskapen och som syftar till att minimera de negativa verkningar som denna integration skulle kunna medföra, såväl på det sociala och det ekonomiska planet som när det gäller miljön. Flera områden berördes av denna anpassning, särskilt jordbruket, och därför genomförde man ett program för särskilda åtgärder (Poseican), som nyligen har reviderats, 10 år efter det att det trädde i kraft.

Vissa experter anser att man inte tog tillvara tillfället att även överföra modellen för integration i gemenskapen på andra områden, till exempel i fråga om invandring, ett samhällsfenomen som uppkom på Kanarieöarna då regionen började införlivas med gemenskapen, och som under senare år blivit en viktig faktor både på det sociala och det ekonomiska planet, mot bakgrund av den enorma befolkningstillväxten på ögruppen och dess konsekvenser för öarna, som är mycket ömtåliga och känsliga, särskilt vad gäller miljön.

Mot bakgrund av ovanstående har det uppstått en omfattande och ibland ganska häftig debatt på Kanarieöarna om att försöka reglera denna omfattande invandring genom att anta vissa särskilda åtgärder av temporär karaktär som anses vara nödvändiga och adekvata, och som har sin rättsliga grund i artikel 37.1 i Kanarieöarnas författning, artikel 138.1 i Spaniens författning och i gemenskapsfördragen, särskilt artikel 299.2 i EG-fördraget, som antogs i Amsterdam 1997.

Kan kommissionen, mot bakgrund av denna situation och vad som föreskrivs i artikel 25.4 i akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien till Europeiska gemenskapen, besvara följande fråga: Är det möjligt att anpassa ordningen för Kanarieöarnas integration i gemenskapen när det gäller invandring genom ett särskilt protokoll om utlänningars vistelse och arbete, och vilket förfarande skall i så fall tillämpas?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(14 februari 2003)

Kommissionen anser det inte lämpligt att föreslå en ändring av fördragen i syfte att införa en särskild ordning för Kanarieöarna, som skulle innebära en begränsning av den grundläggande rättigheten till fri rörlighet för unionsmedborgare i artikel 18 i EG-fördraget och artikel 45 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Kommissionen har tvärtom lagt fram ett förslag till direktiv som syftar till att utöka rätten till fri rörlighet i hela EU; förslaget behandlas för närvarande av rådet och Europaparlamentet(1).

Enligt artikel 63.3 i EG-fördraget skall rådet besluta om åtgärder som avser invandringspolitiken inom följande områden: Villkor för inresa och bosättning, normer för medlemsstaternas förfaranden för att utfärda visering för längre tid och uppehållstillstånd, inbegripet sådana som avser familjeåterförening; olaglig invandring och olaglig bosättning, inbegripet återsändande av olagliga invandrare.

Europeiska rådet i Sevilla fäste den allra största vikt vid bekämpande av olaglig invandring. De åtgärder som skall vidtas, såväl av medlemsstaterna som av EG, för att genomföra slutsatserna från Sevilla i praktiken gäller även Kanarieöarna. En särskild ordning för att bekämpa olaglig invandring är inte nödvändig, eftersom åtgärderna är avsedda att motverka olaglig invandring på effektivast möjliga sätt i hela EU.

Vad beträffar reglering av laglig invandring av medborgare från länder utanför EU har kommissionen föreslagit ett regelverk om sådana personers rätt till inresa och vistelse.

Dessa direktivförslag reglerar inte antalet personer som skall få resa in; det är fortfarande medlemsstaterna som skall fatta sådana beslut. Europeiska rådet i Sevilla angav också att man måste ta hänsyn till EU:s och dess medlemsstaters möjligheter att ta emot invandrare när man genomför invandringspolitiken.

(1) Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om unionsmedborgares och deras familjemedlem mars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, KOM(2001) 257 slutlig, EGT C 270, 25.9.2001.