SKRIFTLIG FRÅGA P-2801/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Förbud mot så kallade kamphundar

Jag skulle vilja fråga kommissionen om nedanstående som nyligen stod att läsa på den tyska regeringens webbsida:

en minskning av aggressiviteten skall uppnås genom ett förbud mot 32 hundraser. Förbundsminister Schily tog också initiativ till att begära ett allmänt förbud mot kamphundar på EU-nivå. Han uppmanade det franska ordförandeskapet att ta upp frågan om Europeiska unionen förbud mot import och avel av kamphundar under nästa sammanträde med rådet (rättsliga och inrikes frågor) och Europeiska unionens medlemsstater.

Kommissionen ombeds svara på följande:

1. Kommer frågan om repressiva åtgärder mot 32 raser av kamphundar att tas upp under nästa sammanträde med rådet (rättsliga och inrikes frågor)?

2. Om så är fallet, när kommer förslag att läggas fram för Europaparlamentet?

3. Vilken avdelningen inom Europeiska gemenskapernas kommission kommer att behandla frågan och för vem kan tusentals hundägare i Förenade kungariket lägga fram sina framställningar i denna fråga?

4. Vad har denna fråga att göra med Europeiska unionen överhuvudtaget? Hur kan den vara till fördel för den inre marknaden? Borde inte varje nationalstat själv avgöra sin egen policy i dessa frågor?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

1. Kamphundar var en av punkterna på dagordningen, under övrigt, för mötet den 28 september för rådet (rättsliga och inrikes frågor).

2. Parlamentet kommer att få ta del av resultatet av diskussionerna i frågan vid det kommande rådsmötet inom ramen för den vanliga uppföljningen av rådets möten.

3. För närvarande och i avsaknad av harmoniserade gemenskapsbestämmelser i fråga om innehav av kamphundar, anser kommissionen att det i enlighet med subsidiaritetsprincipen åligger medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder för att skydda människors liv. Härvid skall bestämmelserna i fördraget följas, särskilt artiklarna 28 och 30 (tidigare artiklarna 30 respektive 36).

Enligt artikel 28 i EG-fördraget får medlemsstaterna inte vidta åtgärder som reser hinder för dessa hundars rörlighet. Däremot fastställs i artikel 30 i fördraget att sådana åtgärder får vidtas om de visar sig motiverade av hänsyn till allmän moral eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv. Sådana hinder får dock inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna.

Dessa allmänna principer innebär när de tillämpas på det aktuella fallet att medlemsstaternas handlingsfrihet begränsas, såtillvida att medlemsstaterna när de vidtar åtgärder inte får göra skillnad mellan djur som är uppfödda inom deras territorium och djur som härrör från andra medlemsstater.

Om dessa principer följs kan dock alla medlemsstater på nationell nivå fastställa bestämmelser som syftar till att skydda människors liv. Dessa bestämmelser får emellertid inte överskrida de gränser som är absolut nödvändiga för att undvika de risker som dessa hundar utgör.

4. Kommissionen vill också informera parlamentsledamoten om att man inom ramen för det anmälningsförfarande som föreskrivs i parlamentets och rådets direktiv nr 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1) nyligen har fått en anmälan från tyska myndigheter om ett lagförslag om skydd mot farliga hundar. Eftersom lagförslaget för närvarande behandlas, kan kommissionen vid denna tidpunkt inte uttala sig om huruvida det är förenligt med gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.