SKRIFTLIG FRÅGA E-3488/02

från Charles Tannock (PPE-DE)och Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(9 december 2002)

Ämne: Bedrägerier i Europeiska unionen och åtgärd mot Marta Andreasen

Efter att den nyligen avstängda chefsrevisorn Marta Andreasen hävdat att EU:s redovisningssystem är mycket bristfälligt har revisionsrätten sagt sig vägra att under de kommande åtta åren bestyrka EU:s budget, eftersom den endast kan garantera att fem procent av skattebetalarnas pengar spenderas på ett korrekt sätt. Utöver konstaterandet att pengarna inte kan kontrolleras när de väl betalats ut till medlemsstaterna eller som bistånd, har revisionsrätten också uttryckt allvarlig kritik mot kommissionens egna finanser som fortfarande grundas på kontantbaserade redovisningssystem som är gammalmodiga och tvivelaktiga.

Det finns flera olika uppgifter om när kommissionen tänker byta ut det kontantbaserade redovisningssystemet. Kan kommissionen, mot bakgrund av den kritik som framförts under tidigare år, ange varför den har tagit så lång tid på sig för att inse att det behövs en förändring, och varför ett modernt redovisningssystem inte kan införas inom några månader i stället för inom några år?

Håller kommissionen med om att dess kontrollförfaranden både i fråga om medel som betalas ut till medlemsstaterna och i fråga om bistånd till tredje land är bedrövligt dåliga och behöver ses över omedelbart och har kommissionen, om så är fallet, några konkreta förslag till hur kontrollförfarandena skulle kunna förbättras?

Kan kommissionen slutligen ange varför den såg sig tvungen att avsätta Marta Andreasen, med tanke på att revisionsrätten tycktes stödja hennes bedömning om hur det låg till med Europeiska unionens finanser? Vilken effekt tror kommissionen att beslutet om att avsätta Marta Andreasen har fått för kommissionens rykte och dess åtagande i fråga om öppenhet och insyn? Håller kommissionen med om att hennes kritik är berättigad, och har kommissionen några planer på att återinsätta henne?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(10 mars 2003)

1. Kommissionen håller inte med om parlamentsledamotens påståenden.

Parlamentsledamöterna känner möjligen till att redovisningsreglerna för gemenskapsbudgeten är definierade i budgetförordningen. I den gamla budgetförordningen som gällde till nyligen (den 31 december 2002) innehöll inget krav på periodiserad redovisning. Enligt den räckte de traditionella reglerna om kontantbaserad redovisning för den offentliga sektorn.

Ehuru kommissionen har föreslagit att införa periodiserad redovisning i den nya budgetförordningen, som antogs av den lagstiftande myndigheten i juni 2002, delar inte kommissionen parlamentsledamöternas bedömning att de kontantbaserade redovisningssystemen är gammalmodiga och tvivelaktiga, eftersom dessa fortfarande dominerar inom den offentliga sektorn i de flesta länder. Kommissionen kommer att fortsätta sin traditionella rapportering av budgetarna till budgetmyndigheterna. Parlamentsledamöter frågar ofta kommissionen om hur långt man kommit med att genomföra betalningarna under olika budgetposter. Ett kontantbaserat redovisningssystem behövs för att denna information skall kunna tillhandahållas. Dessutom är det oriktigt att påstå att pengar inte kan kontrolleras när de väl betalats ut till medlemsstaterna. Det finns såväl övergripande som sektorsspecifika förordningar som definierar medlemsstaternas kontrollskyldigheter. Dessutom har kommissionen olika verktyg till sitt förfogande för att återkräva belopp som utbetalats i strid med reglerna och den har vid upprepade tillfällen underrättat parlamentet om de framsteg som gjorts i detta avseende(1).

2. Precis som inom andra förvaltningar där reformer av redovisningssystemen har genomförts är moderniseringen av redovisningen inom kommissionen ett omfattande företag som kräver avsevärd tid, kraft, erfarenhet, sakkunskap och ekonomiska medel för att kunna genomföras. I samband med upprättandet av en flerårsplan för att modernisera redovisningen inledde kommissionen år 2000 sin tydliga rörelse mot rapporter som grundar sig på periodiserad redovisning, där ett flertal periodiserade inslag har införts.

Flerårsplanen för moderniseringen av kommissionens rambestämmelser för redovisning omfattade följande:

- att genomföra en studie i hur gemenskapens räkenskapsredovisning upprättas och framläggs som lämnades in av en grupp framstående experter på offentlig redovisning i mitten av år 2000,

- att inrätta en åtgärdsplan för modernisering i juni 2001, vilket diskuterades med revisionsrätten. Revisionsrätten välkomnade dokumentets prioriteringar,

- att genomföra nya inslag av periodiserad redovisning i framläggandet av årsredovisningarna och beräkningen av det ekonomiska resultatet sedan år 2000, vilket med revisionsrättens ord är ett framsteg som följer internationella tendenser inom den offentliga sektorn(2) samt att anta handboken för redovisning och konsolidering för alla institutioner,

- att anta den nya budgetförordningen(3) där det krävs att nya periodiserade redovisningsprinciper (artikel 133) införs för att den skall kunna bli fullt verksam budgetåret 2005 (artikel 181),

- den 24 juli 2002 lade kommissionsledamoten med ansvar för budgeten fram en promemoria(4) för kommissionen där han beskriver det omfattande arbetet för att modernisera rambestämmelserna om redovisning och informationssystem, och

- den 17 december 2002 antog kommissionen ett nytt meddelande(5) som innehöll åtgärdsplanen för helt genomförd periodiserad redovisning 2005.Detta dokument hade två syften:

- Att bidra med ett mer detaljerat förslag som kommissionen kan grunda ett nytt redovisningssystem på, särskilt vad gäller att införliva allmänt vedertagna principer för periodiserad redovisning.

- Att ange riktlinjer för de åtgärder som behövs i fråga om organisation av projektet, resurser och tidsplan för arbetet med att utveckla ett samlat och integrerat datasystem. De olika handlingsalternativen i detta avseende beskrivs i detalj i meddelandet, inklusive en slutsats om bästa lösning.

En långtgående utveckling av både rambestämmelserna för redovisning och av systemet genomförs under 2003 och de relevanta testnings- och genomförandefaserna börjar 2004. Särskilt de frågor som gäller genomförandet av periodiserade redovisningsprinciper kommer att undersökas i detalj för att man skall kunna identifiera redovisningsprinciperna av varje typ av transaktion för varje enskild tjänst eller verksamhet.

Kommissionen är inte ensam om att röra sig i riktning mot att arbeta enligt allmänt godtagna redovisningsprinciper. Många utvecklingsländer genomgår också samma process och har, uppmuntrade av internationella organ och organisationer såsom OECD(6) och IFAC(7), börjat modernisera sina redovisningssystem under de senaste åren och alltså övergått från ett kontantbaserat system till ett periodiserat system.

Erfarenheter i medlemsstaterna visar att en reform av det offentliga redovisningssystemet är mycket krävande, både p.g.a. de nya arbetsmetoderna och de stora arbetsinsatserna för att inte tala om de ekonomiska medel som krävs. I IFAC:s studie nr 14, kapitel I, sägs det att övergångsperioden för redovisningsreformer kan vara kort (upp till tre år), medellång (fyra till sex år) eller lång (längre än sex år). Det finns inget exempel på att ett periodiserat redovisningssystem har införts eller skulle kunna införas inom några månader i stället för inom några år.

3. Bortsett från de reservationer som gjordes av revisionsrätten i dess årsrapport och av kommissionen själv i dess årliga sammanfattande rapport om de årliga verksamhetsrapporterna och redovisningarna, anser kommissionen att dess åtgärder för att kontrollera bruket av gemenskapsanslagen i medlemsstaterna i stort sett är tillfredsställande. När problem och tillkortakommanden upptäcks, antingen av sig självt eller av revisionsrätten, eftersträvar kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att lösa dem.

Stora framsteg har under de senaste åren gjorts i arbetet med att förbättra förvaltnings- och kontrollsystemen, särskilt på området delad förvaltning, både genom att införa och ständigt utveckla det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS) för jordbruket och genom reformer av strukturfonderna som leder till skärpta kontrollstandarder och -normer. På området externa åtgärder redogjorde kommissionen likaledes för betydande åtgärder i sitt meddelande av den 16 maj 2000 om reformen av administrationen av externt bistånd(8).

Det är emellertid fortfarande så att kvaliteten på administrationen och kontrollen av gemenskapens anslag delvis beror på de ansträngningar som gjorts av medlemsstaterna, vilka har ett avsevärt ansvar på området. Därför fortsätter kommissionen att införa och genomföra ett antal initiativ och bindande åtgärder i medlemsstaterna, både i fråga om jordbruks- och strukturåtgärder; på det senare området avser incitamenten att intensifiera samordningen och främja förenklingen av rambestämmelserna, medan den bindande aspekten av skärpningen av de finansiella korrigeringarna bidrar till att uppfylla samma mål.

Kommissionens sammanfattande rapport (Sammanfattning av de årliga verksamhetsrapporterna och försäkringarna från generaldirektörerna och avdelningscheferna(9)) åtföljs av en åtgärdsplan som innehåller särskilda åtgärder på området.

Flera av dessa åtgärder gäller förvaltningen av externt bistånd, delad förvaltning av strukturfonderna och klargjorda ansvarsområden för centrala aktörer på områdena redovisning och kontroll.

Dessutom utarbetade kommissionen också en åtgärdsplan i samband med 2001 års beslut om ansvarsfrihet, på grundval av rekommendationerna i revisionsrättens årsrapport, som den översände till parlamentet den 23 december 2002.

4. Parlamentsledamöterna torde ha förståelse för att kommissionen endast kan lämna generella svar på deras frågor, eftersom de rör ett diciplinärende som fortfarande pågår. Detta förfarande gäller påstådda brott mot tjänsteföreskrifterna för Europeiska unionens personal.

Kommissionen är medveten om att de disciplinära åtgärder som inletts mot den före detta räkenskapsföraren till viss del har misstolkats av pressen och andra. Hänvisningar till revisionsrättens och kommissionens senaste bedömningar, till de åtgärder som utformats och i hög grad genomförts av kommissionen och till datumen för händelserna visar att varje slutsats som innebär att det skulle finnas en logisk länk mellan den före detta räkenskapsförarens bedömning och revisionsrättens slutsatser vore oriktiga och missledande.

Samtidigt bör det noteras att det aktiva engagemanget för öppenhet och insyn från kommissionen inte minskar tjänstemännens skyldighet att följa regler och förordningar.

(1) Se exempelvis kommissionens meddelande KOM(2002) 671, 3.12.2002.

(2) Revisionsrätten Årsrapport för budgetåret 2000, EGT C 359, 15.12.2001.

(3) Kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, EGT L 357, 31.12.2002.

(4) SEK(2002) 853 slutlig.

(5) KOM(2002) 755 slutlig.

(6) OECD: Organisation for Economic Co-operation and Development.

(7) IFAC: International Federation of Accountants.

(8) http://europa.eu.int/comm/external_relations/reform/document/communication_en.pdf.

(9) KOM(2002) 426 final.