SKRIFTLIG FRÅGA E-3021/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: EU-stöd till Afghanistan

CARE International nämner i sitt Policy Brief on Afghanistan av den 1 oktober 2002 fem så kallade key findings, nämligen:

1. I fyra nyligen inträffade fall av situationer efter en konflikt gav givarna i snitt 250 dollar (257 euro) per person i form av bistånd per år. I Afghanistan har de för 2002 beviljat 75 dollar (77 euro) per person och för de kommande fem åren 42 dollar (43 euro) per person.

2. Givarna drar ut på tiden med att ställa medel för återuppbyggnaden till förfogande. Merparten av anslagen går till katastrofhjälp och inte till återuppbyggnad.

3. I situationer efter en konflikt kan biståndet föra med sig tillväxt och ekonomisk återhämtning, om det utökas i rätt tid.

4. Myndigheterna i Afghanistan har minimal strategisk kontroll på biståndsmedlen för återuppbyggnad.

5. Någon utbildning av den nationella försvarsmakten är inte planerad för de kommande två åren. Under tiden är anslagen för fredsstyrkorna, dit uppskattningsvis 4 procent av de internationella medlen gått sedan den 7 oktober 2001, inte tillräckliga.

Hur ser kommissionen på de ovanstående fem punkterna?

Vad kan kommissionen göra rent konkret?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(11 december 2002)

1. Det är mycket svårt att jämföra olika situationer efter en konflikt eftersom många faktorer och särskilda lokala omständigheter påverkar dem. Följaktligen kan behovet av bistånd till återuppbyggnad skilja sig från fall till fall. Det är därför av begränsat värde att enbart jämföra det biståndsbelopp som är tillgängligt per person för att bedöma om medlen är tillräckliga eller ej. Afghanistan måste betraktas mot bakgrund av dess stora befolkning och relativt låga kapacitet att faktiskt tillgodogöra sig biståndet, vilket är avgörande för meningsfulla och bärkraftiga investeringar för återuppbyggnad. Kommissionen anser att Afghanistan har mottagit betydande stöd från det internationella samfundet.

2. Mer 20 år av krig och en ihållande torka delar av landet är fortfarande drabbat av det senare orsakade en allvarlig humanitär kris som fortfarande pågår. Följaktligen behöver den afghanska befolkningen fortfarande katastrofbistånd. Kontoret för humanitärt bistånd (ECHO) tillhandahöll därför 73 miljoner euro i humanitärt bistånd och ytterligare 15 miljoner euro har tillhandahållits till stöd för FN:s världslivsmedelsprogram. Kommissionens arbete är dock tydligt inriktat på återuppbyggnad. Av de 277 miljoner euro som kommissionen sammanlagt tillhandahåller 2002 kommer nästan två tredjedelar att användas till fysisk och institutionell återuppbyggnad. De flesta projekt har redan inletts. En tabell över EG-bistånd till Afghanistan 2002 sänds direkt till parlamentsledamoten och parlamentets sekretariat.

3. Finansiellt bistånd är en viktig faktor för att stimulera ekonomisk återhämtning, men även andra former av bistånd är viktiga, såsom bistånd till institutionell kapacitetsuppbyggnad och politisk och rättslig stabilitet. Följaktligen består kommissionens program för återuppbyggnad av olika kompletterande verktyg som syftar till att ta sig an ovanstående frågor för att främja en självbärande återuppbyggnads- och utvecklingsprocess.

4. Det är uppenbart att de afghanska myndigheterna än så länge endast har begränsad kontroll över biståndsmedlen för återuppbyggnad. Detta beror i mycket stor utsträckning på det faktum att de berörda institutionerna inrättades endast för några månader sedan och fortfarande saknar grundläggande resurser. Kommissionen stöder dock de nya statliga myndigheternas ansträngningar att få större kontroll över biståndsmedlen. Kommissionen förser därför de behöriga afghanska myndigheterna med all information om projekt som finansieras av gemenskapen och gör dem mer och mer delaktiga i beslutsprocessen. Dessutom tillhandahåller kommissionen bistånd för att landet skall bygga upp den kapacitet som krävs för att förvalta biståndet.

5. Kommissionen har inget mandat att stödja den nationella armén. De internationella fredsbevarande styrkorna (ISAF), som endast har ett begränsat mandat (Kabul och dess omgivning), anses vara en tillfällig lösning för att förbättra säkerheten i landet. I den senaste rapporten om säkerheten från FN:s generalsekreterares särskilda sändebud för Afghanistan, Lakhdar Brahimi, bekräftades att Frankrike och Förenta staterna har börjat tillhandahålla militär utbildning. De framsteg som hittills gjorts när det gäller att upprätta en nationell armé har dock varit långsamma vilket i stor utsträckning beror på inrikespolitiken.