ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0266/00

från Reino Paasilinna (PSE) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Framtiden för europeiska filatelistiska frimärken

Vanligtvis är det de statliga postverken som haft monopol på att producera och inneha frimärken. Den allmänna samhällsutvecklingen har dock lett till att också de statliga postverken privatiserats.

Frimärkssamlarna har stora frimärkssamlingar, vilkas värde bygger på hur sällsynta och intressanta frimärkena är och i vilket skick de befinner sig. De värdefullaste frimärkena utgör ett viktigt investeringsobjekt. I samband med att postverken privatiseras håller de statliga postverkens lager av gamla frimärken på att övergå i privata händer. Hittills har det ansetts att frimärken som befinner sig i postverkens ägo för all framtid är borta från marknaden. I en sådan situation kommer dessa förråd av frimärken att utgöra ett hot mot filatelin ifall privatiseringen skulle leda till att det vid sidan av de frimärken som redan är kända skulle komma ut nya samlingar av gamla frimärken med ett värde som i princip är detsamma som värdet på sådana frimärken som redan finns i folks samlingar eller ute på marknaden. På det sättet kommer ingen längre att veta hur många sällsynta frimärken det finns och stora förmögenheter kan förintas på en gång när värdet på frimärkena sjunker.

Jag skulle vilja fråga kommissionen vilka åtgärder kommissionen vidtagit eller vilka åtgärder kommissionen kan komma att vidta för att förutsättningarna för filateli, frimärkssamlande och investeringsverksamhet i anslutning därtill skall kunna bevaras och förbättras utöver EU?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 mars 2000)

De frimärksamlingar som eventuellt finns hos postverken är deras egendom. Om en medlemsstat beslutar att ändra ägandeförhållandena för det statliga postverket får den, i likhet med vad som gäller för resten av egendomen, besluta vad som skall ske med frimärkssamlingarna med hänsyn till relevant marknad.

Beslut om ägandeförhållanden i medlemsstaterna, liksom hur frimärken skall ges ut, är frågor som inte hör till kommissionens behörighet. Kommissionen får således inte ingripa i vad som skall gälla för frimärkssamlingar vid sådana förändringar i ägandeförhållanden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0389/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till rådet

(16 februari 2000)

Ämne: Genetiska analyser av invandrare i Schweiz

Förra söndagen rapporterade programmet Mise au point i den franskspråkiga televisionen i Schweiz (TSR) om ett lagförslag som nu behandlas av förbundsrådets ledamot Ruth Metzler.

Enligt programmet innebär förslaget att de som åberopar familjeanknytningsskäl för att få invandra till Schweiz, i framtiden kommer att underställas genetiska analyser för att man skall kunna kontrollera att uppgifterna om släktskap är korrekta.

Med beaktande av det avtal som finns mellan Europeiska unionen och Schweiz skulle jag vilja fråga följande:

1. Hur tänker Europeiska unionen bemöta dessa oroväckande signaler av främlingsfientligt slag, som i detta fall snarast påminner om nazistiska metoder?

2. Vad tänker rådets portugisiska ordförandeskap göra, mot bakgrund av att så många utländska medborgare arbetar i Schweiz och att ett stort antal av dem har sitt ursprung i EU:s olika medlemsstater?

Svar

(13 april 2000)

Det är inte rådets sak att ta ställning till program från den TV-kanal som nämns av den ärade parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0427/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Den spanska statens fördelning av anslag från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) för mål 1-området avsedda för Galicien

I sitt svar av den 21 december 1999 på min fråga (E-1433/99)(1) om den geografiska fördelningen av anslag från ERUF under perioden 1994-1999 har Michel Barnier, kommissionsledamot med ansvar för regionalpolitik, uppgivit att den spanska staten tilldelade Galicien ett stöd från ERUF som uppgår till 553,86 miljoner euro, vilket enligt uppgift skulle utgöra 12,09 procent av den totala tilldelningen till de spanska autonoma regionerna inom mål 1-området, eftersom Galicien omfattar 11,67 procent av den samlade befolkningen i mål 1-området.

Det förefaller i kommissionsledamotens svar som om kommissionen endast tar hänsyn till den spanska statens finansiella stöd som förvaltas direkt av de autonoma regionerna. Dessa stöd utgör dock endast 45 procent av det stöd som unionen tilldelar den spanska staten totalt. Denna fråga avser särskilt fördelningen av de 55 procent som den spanska regeringen använder för centralt genomförd politik, som i många fall inte faller in under mål 1.

Kan kommissionen informera om hur stor procentuell andel Galicien fått under 1994-1999 av de 55 procent som återstår av det totala stöd som den spanska staten mottog från ERUF för mål 1? På vilket sätt tar man hänsyn till sådan information i samband med att man antar gemenskapsstödramen för perioden 2000-2006?

(1) Se s. 2.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(10 mars 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0246/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Ökat stöd till den grupp i vilken de klassiska tobakssorterna Kamba-Koulak ingår

Vid revideringen av marknadsordningen för tobak 1992 blev den grupp i vilken de klassiska tobakssorterna Kamba-Koulak (grupp VIII) ingår orättvist behandlad. Dessa tobakssorter ansågs nog vara av utomordentlig kvalitet och man konstaterade också att det fanns stor efterfrågan på dem, men trots det bestämde man att stödet skulle ligga på samma nivå som det stöd som utbetalas till tobakssorterna i grupp V, som alltså erhåller mindre stöd.

Det är de grekiska tobaksproducenterna som drabbas av denna orättvisa behandling, samtidigt som gemenskapsbudgeten tack vare denna reglering under perioden 1993-1998 tjänade in ca 28,5 miljoner ecu. Har kommissionen för avsikt att gottgöra denna orättvisa behandling som de klassiska tobakssorterna Kamba-Koulak sedan 1993 utsatts för och öka stödet med 15 % utan att detta leder till en motsvarande nedskärning av kvoten?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 mars 2000)

I bilagan till rådets förordning (EEG) nr 2075/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak(1) förs tobakssorten klassisk Kaba Koulak till grupp VIII.

Bidragsbeloppet för denna sort fastställdes i rådets förordning (EG) nr 660/1999 av den 22 mars 1999 om ändring av förordning (EEG) nr 2075/92 och fastställande av bidrag och garantitrösklar för bladtobak per sortgrupp och medlemsstat för 1999, 2000 och 2001 års skördar(2). Denna förordning innebär en rimlig avvägning mellan garantitrösklarna och bidragen för de olika sortgrupperna.

Kommissionen kan också meddela parlamentsledamoten att kommissionen före den 1 april 2002 skall lägga fram en rapport för parlamentet och rådet om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak. Den kommer här att noga analysera den speciella situationen för producenterna av tobakssorten klassisk Kaba Koulak.

(1) EGT L 215, 30.7.1992.

(2) EGT L 83, 27.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0047/00

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(20 januari 2000)

Ämne: Kölnbesluten och anpassning av Poseima-programmet gällande bidrag för mjölkkor på Azorerna

I artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 1600/92(1) sägs att ett särskilt bidrag skall beviljas för högst 78 000 mjölkkor på Azorerna. Men antalet mjölkkor på öarna uppgår enligt den senaste räkningen till ungefär 88 000. Tror kommissionen att det är möjligt att ersätta de tidigare uppgifterna med denna nya siffra i rådets förordning (EEG) nr 1600/92?

(1) EGT L 173, 27.6.1992, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0038/00, E-0043/00, E-0044/00, E-0045/00, E-0046/00, E-0047/00, E-0048/00, E-0049/00, E-0050/00, E-0051/00 och E-0052/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(28 februari 2000)

Parlamentsledamoten har ställt en hel rad frågor om Poseima-programmet för Azorerna.

Vad gäller kommissionens rapport om åtgärderna för att genomföra artikel 299 (tidigare artikel 227) punkt 2 i EG-fördraget så är denna under utarbetande.

Kommissionen kan för närvarande inte svara på de frågor som parlamentsledamoten ställt om rapporten, dvs. innan kommissionen har antagit den.

Vad gäller kommissionens arbetsprogram för år 2000 föreskriver detta att rådet och Europaparlamentet skall föreläggas en rapport om genomförandet av rådets förordning (EEG) nr 1600/92 av den 15 juni 1992 om särskilda bestämmelser för Azorerna och Madeira angående vissa jordbruksprodukter(1) (Poseima). Rapporten skall konkret behandla genomförandet vad avser jordbrukssektorn inom Poseima och vid behov innehålla förslag till anpassningar som visar sig behövas för att uppnå programmets mål. Alla åtgärder som avser jordbruket på Azorerna kommer här att tas upp.

(1) EGT L 173, 27.6.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0138/00

från Claude Moraes (PSE) till kommissionen

(27 januari 2000)

Ämne: Kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Tunisien

Det har rapporterats att de tunisiska myndigheterna fortsätter att trakassera medlemmar i oppositionsgrupper och deras familjer, framför allt genom att inskränka deras rörelsefrihet och förvägra dem pass.

Enligt Artikel 2 i Europa-Medelhavsavtalet som undertecknades den 17 juli 1995 (KOM(1995) 235 slutlig) förbinder sig Tunisien att respektera de demokratiska principerna och mänskliga rättigheterna, och parlamentet uttryckte sin oro i resolutionen om de mänskliga rättigheterna i Tunisien från maj 1996(1)

Är kommissionen medveten om fallet Radhia Aouididi, vars rörelsefrihet kontinuerligt har inskränkts i Tunisien och som vägras pass för att lämna landet?

Kommer kommissionen att säkerställa att frågan om de mänskliga rättigheterna även i fortsättningen kommer att ges största betydelse i dialogen med den tunisiska regeringen?

(1) EGT C 166, 10.6.1996, s. 204.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(24 februari 2000)

Iakttagandet av de grundläggande friheterna utgör, liksom den politiska dialogen, en av hörnstenarna i associeringsavtalet mellan gemenskapen och Tunisien. Vid det andra ministermöte som hölls i Bryssel den 24 januari 2000 inom ramen för denna dialog fick gemenskapen och dess tunisiska partner tillfälle att klargöra läget i frågan om de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen och medlemsstaterna följer inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken med stor uppmärksamhet avslöjandena rörande iakttagandet av rättigheterna i Tunisien, särskilt inskränkningar i rörelsefriheten. Kommissionen anser att gemenskapen genom en konstruktiv dialog och andra positiva stödåtgärder, och i enlighet med åtagandena inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet, kan samarbeta med Tunisien när det gäller reformarbetet med de mänskliga rättigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0469/00

från Isabelle Caullery (UEN) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Europeiska unionens insatser i regionen Ile-de-France

Kan kommissionen, i form av tabeller och utförliga sifferuppgifter, informera om alla stöd och bidrag av olika slag som regionen Île-de-France och dess departement erhöll för perioden 1994-1999 från olika europeiska fonder (ESF, ERUF, EUGFJ etc.), EIB, stadspolitiken och olika finansiella instrument, liksom från andra källor?

Kan kommissionen precisera i vilken utsträckning alla dessa insatser har påverkat sysselsättningsnivån i regionen Île-de-France och uppskatta, och till och med ange i precisa tal, per verksamhetssektor, direkt eller indirekt hur många arbetstillfällen som har skapats eller räddats genom dessa insatser?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0469/00 och E-0470/00 ingivet av Romano Prodi för kommissionen

(8 mars 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0782/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(16 mars 2000)

Ämne: Konsumentinformation om vissa livsmedels hälsofrämjande effekter

Gällande lagstiftning om livsmedelskonsumtion tillåter inte att man informerar konsumenterna om de specifika gynnsamma effekter som vissa livsmedel har på hälsan. Dagens konsumenter undanhålls information vilket kan leda till ett olämpligt intag av vitaminer.

Det är en stor fördel om konsumenterna kan minska risken att ådra sig vissa sjukdomar genom att konsumera särskilda livsmedel och om de kan köpa livsmedel under trygga omständigheter. Har kommissionen med tanke på detta för avsikt att införa några ändringar i gällande lagstiftning om livsmedelsinformation så att konsumenterna kan informeras om vissa livsmedels specifika hälsofrämjande effekter?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(13 april 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-0232/00 från Nicole THOMAS-MAURO(1).

(1) Se sida 164.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0033/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(19 januari 2000)

Ämne: Konferens om protokollet om biosäkerhet

Kommissionen är förmodligen medveten om återupptagandet av konferensen om protokollet om biosäkerhet som skall äga rum i Montreal den 24-28 januari. Skulle kommissionen kunna ge närmare upplysningar om den information som den erhållit från enskilda medlemsstater i samband med förberedandet av mötet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 februari 2000)

Rådet antog den 13 december 1999 sina slutsatser från förhandlingarna om protokollet om biosäkerhet(1) i vilka man anger ramarna för gemenskapens ståndpunkt. I linje med dessa slutsatser nådde gemenskapen en överenskommelse med 133 regeringar om att anta Cartagenaprotokollet om biosäkerhet den 28 januari 2000.

Protokollet är en stor internationell framgång eftersom det integrerar miljö-, handel- och utvecklingsfrågor på ett balanserat sätt och med fullt stöd av utvecklingsländerna. Det tar upp säkerheten vid överföring, hantering och användning av levande modifierade organismer som kan ha en negativ inverkan på den biologiska mångfalden. Särskild vikt läggs vid transporter över gränserna. I protokollet föreskrivs ett förfararande för förhandsöverenskommelser för import av sådana organismer som skall sättas ut i miljön och ett annat förfarande för organismer som är avsedda för livsmedel, djurfoder och bearbetning. Dessutom presenteras krav på detaljerad information och dokumentation. Protokollet bygger uttryckligen på försiktighetsprincipen. Det innehåller även bestämmelser om konfidentiell information och informationsutbyte, kompetensutveckling och finansiella resurser, med särskild hänsyn till situationen i utvecklingsländerna och i de länder som inte har något inhemskt regelverk, samt en bestämmelse som banar vägen för ett kommande ansvarssystem.

I alla förhandlingsskeden, både i Bryssel och Montreal, fastställdes gemenskapens förhandlingsposition i nära samarbete med alla medlemsstater och grundade sig på stor samstämmighet.

(1) Pressmeddelande: 409 nr 13854/99.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0305/00

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Sociala bidrag

Kan kommissionen ange om det tillvägagångssätt som följs i Danmark, där folkpension och statligt utbildningsstöd (SU) betalas ut mot bakgrund av medborgarskap, är förenligt med EU-rätten?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(28 februari 2000)

Varje medlemsstat har ansvaret för de egna sociala trygghetssystemen och beslutar således också om vilka förmåner som skall utges, liksom vem som skall komma ifråga för förmånerna och hur stora de skall vara.

Det finns emellertid gemenskapsbestämmelser för samordningen av dessa system i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmmar flyttar inom gemenskapen(1) och i rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpning av rådets förordning (EEG) nr 1408/71(2). Syftet med bestämmelserna är att garantera att anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmmar inte förlorar sina rättigheter till social trygghet när de flyttar inom gemenskapen samt att grundläggande principer om likabehandling och icke-diskriminering efterlevs(3).

Enligt artikel 3 i förordning (EEG) nr 1408/71 har personer, som är bosatta inom en medlemsstats territorium och för vilka denna förordning gäller, samma skyldigheter och rättigheter enligt en medlemsstats lagstiftning som denna medlemsstats egna medborgare. Om medborgare i andra medlemsstater inte skulle beviljas folkpension enligt dansk lagstiftning på samma villkor som danska medborgare, är detta ett brott mot gemenskapsrätten.

Parlamentsledamoten nämner också utbildningsstöd. I detta fall betyder likabehandling att det universitet eller den högskola där en unionsmedborgare önskar studera måste ta emot dessa studerande på samma villkor som för inhemska studerande. Om således ett

utbildningsstöd som är avsett att täcka kursavgifter (undervisningskostnader) ges till inhemska studerande i den medlemsstat där en unionsmedborgare önskar studera, måste en studerande från en annan medlemsstat också få detta stöd.

Likabehandlingsprincipen kan emellertid inte tillämpas på stöd som är avsett att bidra till eller täcka utgifter för de studerandes dagliga levnadsomkostnader, såvida den studerande inte är migrerande arbetstagare eller familjemedlem till en migrerande arbetstagare. I det senare fallet har arbetstagaren enligt gemenskapsrätten, artiklarna 7 och 12 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(4), också rätt till sociala förmåner på samma villkor som de inhemska arbetstagarna. Om den danska lagstiftning som parlamentsledamoten hänvisar till också gäller den här typen av utbildningsstöd, skall således medborgare från andra medlemsstater som uppfyller kraven i förordning (EEG) nr 1612/68, också beviljas detta utbildningsstöd.

(1) EGT L 149, 5.7.1971, senast ändrat i EGT C 6, 10.1.1998.

(2) EGT L 74, 27.3.1972, senast ändrat i EGT L 323, 13.12.1996.

(3) EGT L 28, 30.1.1997.

(4) EGT L 257, 19.10.1968.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0205/00

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Eventuell EU-lagstiftning om farliga sporter

Kan kommissionen ange om det finns någon särskild lagstiftning inom EU om farliga sporter såsom kampsporter och om hur utövarna av dessa sporter skall skyddas?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(8 mars 2000)

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att det inte finns någon särskild lagstiftning om idrott på gemenskapsnivå. EG-fördraget ger inte kommissionen någon möjlighet att lagstifta på det här området. Bestämmelser för idrott, särskilt farliga sporter, lyder främst under nationell rätt. Flera medlemsstater har för övrigt antagit vissa bestämmelser vad gäller utbildning av idrottsledare, behörighet att utöva idrotten samt säkerhetsregler, i synnerhet för idrotter som anses farliga. Idrottsförbunden spelar också en viktig roll när det gäller organisation och bestämmelser inom varje idrott.

Kommissionen vill påminna parlamentsledamoten om Helsingfors-rapporten om idrott(1) som antogs av kommissionen den 1 december 1999. I rapporten framhåller kommissionen nödvändigheten av ett nytt partnerskap mellan idrottsförbund, medlemsstater och gemenskapens institutioner med respekt för subsidiaritetsprincipen och idrottsförbundens självständighet.

(1) Helsingforsrapporten om idrott KOM(1999) 644 slutlig. Rapport från kommissionen till Europeiska rådet om hur man kan bevara den nuvarande uppbyggnaden av idrotten och upprätthålla idrottens sociala funktion inom gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0147/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(24 januari 2000)

Ämne: Problem med programmet Taxis

I sina svar på mina föregående frågor (E-1802/98(1) och E-0044/99(2)) försäkrade kommissionen, vars uppgifter uppenbarligen grundade sig på liknande försäkringar från de grekiska myndigheterna, att genomförandet av programmet Taxis, som samfinansieras genom gemenskapsmedel, förlöper normalt. Trots detta har programmet varit ur funktion i en hel vecka på grund av ett allvarligt fel i centraldatorn Nilos. Detta har medfört stora problem i kommunikationen mellan skattebetalarna och skattekontoren. Samtidigt är datorerna föråldrade och på arbetsplatserna används operativsystemet Windows 3.11 (det vill säga ett operativsystem som är tre generationer äldre än de moderna operativsystem som används idag).

1. Anser kommissionen att specifikationerna för den tekniska utrustningen håller jämna steg med den teknologiska utvecklingen och att de svarar mot de krav som ett projekt av denna storleksgrad ställer?

2. Bedömer kommissionen att utbildningssystemet för användarna av Taxis nya teknologiska system är tillräckligt?

3. Är kommissionen fortfarande nöjd med hur arbetet fortlöper efter dessa uppenbara förseningar i förhållande till tidsplanen för projektets slutförande och efter de stora tekniska brister som uppdagats i genomförandet?

4. Vem är i slutändan ansvarig för alla problem som uppdagas i samband med Taxis?

5. Vad anser kommissionen om tidsplanen för projektets slutförande?

(1) EGT C 13, 18.1.1999, s. 88.

(2) EGT C 297, 15.10.1999, s. 140.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 februari 2000)

Taxis-projektet är en viktig del av det operativa programmet för modernisering av statsförvaltningen som delfinansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), Europeiska socialfonden (ESF) och de grekiska myndigheterna.

Enligt den information som lämnats av de grekiska myndigheterna har systemspecifikationerna för projektet utformats så att de tillgodoser de operativa behoven inom ett ytterst komplext, decentraliserat och integrerat skatteinformationssystem för ett stort antal skattekontor i Grekland. I enlighet med bestämmelserna i löpande avtal uppdaterades specifikationerna med hänsyn till den senaste tekniska utvecklingen när utrustningen installerades.

Finansministeriets generalsekretariat för informationssystem har anordnat intensivutbildning på tre nivåer för att tillgodose Taxis-projektets operativa behov. Först ges operatörerna en övergripande teknisk orientering i systemet. Därefter följer utbildning i särskilda tillämpningar för skatteområdet och slutligen praktik i arbetet.

Att förberedelsefasen blev så försenad berodde på projektets art och komplexitet. En ny tidsplan har dock fastställts under kontrollkommitténs möten och man har hittills hållit de angivna tidsramarna för att projektet skall kunna slutföras under 2001.