ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1723/03

från Roy Perry (PPE-DE) till kommissionen

(19 maj 2003)

Ämne: Marknadsmanipulation i Slovakien

I november 2002 gick det ungerska olje- och gasbolaget MOL med på att förvärva 31 procent av aktierna i det slovakiska företaget Slovnaft, som är noterat på Bratislava börsen. Affären måste godkännas av de tjeckiska och slovakiska konkurrensmyndigheterna, vilka godkände och kungjorde affären den 25 mars 2003.

Enligt slovakisk lagstiftning förpliktar affären MOL att på slovakiska börsen erbjuda återstoden av Slovnaft-aktierna till allmänheten. Priset på detta erbjudande baserar sig på den vägda genomsnittskursen under de sex månader som föregår kungörelsen av konkurrensmyndigheternas godkännande. Några dagar före kungörelsen av konkurrensmyndigheternas godkännande började priset på Slovnaft-aktier stiga kraftigt. En rad suspekta affärer gjordes mellan den 17 och 20 mars 2003, vilka endast kan ha grundat sig på information om konkurrensmyndigheternas förestående godkännande. Målet med dessa affärer var att märkbart driva upp det pris till vilket återstoden av Slovnaft-aktierna måste erbjudas till allmänheten.

Följden av dessa suspekta affärer är att den vägda genomsnittskursen steg med 41 procent under en period på fyra dagar.

Är kommissionen medveten om dessa händelser? Anser kommissionen att dessa affärer är förenliga med direktiv 2003/6/EG(1) gällande insiderhandel och marknadsmanipulation? Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att garantera att byrån för övervakning av den slovakiska finansmarknaden undersöker denna händelse helt utan otillbörliga påtryckningar från någon som helst aktör på finansmarknaden, något kommissionen betonade var nödvändigt i sin rapport i oktober 2002 om Slovakiens framsteg på vägen mot anslutning till EU?

(1) EUT L 96, 12.4.2003, s. 16.

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 juli 2003)

Kommissionen är inte en tillsynsmyndighet för värdepappersmarknaden och kan därför inte på grundval av parlamentsledamotens uppgifter uttala sig om huruvida det har förekommit otillbörlig marknadspåverkan i fråga om priset och antalet sålda aktier i det aktuella företaget (Slovnaft a.s.). Vad beträffar relevant EG-lagstiftning omfattas otillbörlig marknadspåverkan numera av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG av den 28 januari 2003 om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk)(1). Direktivet skall dock ha genomförts i nationell lagstiftning först i oktober 2004.

Om vissa transaktioner skulle visa sig ha utförts med hjälp av insideruppgifter, kan rådets direktiv 89/592/EEG av den 13 november 1989 om samordning av föreskrifter om insiderhandel(2) vara tillämpligt. Direktivet kan emellertid inte genomdrivas i Slovakien innan anslutningsfördragen träder i kraft. Med hänsyn till hur allvarlig saken är, kommer kommissionen att trots detta göra vad den kan för att kontakta de slovakiska myndigheterna i en strävan efter att åtgärda saken inom ramen för anslutningsprocessen.

(1) EUT L 96, 12.4.2003.

(2) EGT L 334, 18.11.1989; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 10.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2423/03

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(21 juli 2003)

Ämne: Tillåtna halter av alkohol i blodet vid körning

Europeiska kommissionen har satt i gång ett initiativ för att den belgiska kampanjen BOB skall bli känd också i andra av EU:s medlemsstater. Det här är ett bra initiativ, men en nackdel i det sammanhanget är att olika EU-medlemsstater i sin lagstiftning tillåter olika maximala halter av alkohol i blodet i samband med körning. De tillåtna halterna varierar fortfarande starkt från land till land.

Instämmer Europeiska kommissionen med uppfattningen om att det behövs gemenskapslagstiftning på detta område? Har kommissionen för avsikt att ta ett initiativ i denna fråga?

Kan Europeiska kommissionen harmonisera de i Europa maximalt tillåtna halterna av alkohol i blodet vid körning? Om så är fallet: vilken maximigräns skulle då kommissionen kunna tänka sig?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 september 2003)

Kommissionen föreslog redan 1988 ett direktiv för att harmonisera de tillåtna blodalkoholkoncentrationerna för bilförare. Förslaget antogs aldrig av rådet och parlamentet. Vidare antog kommissionen den 17 januari 2001 en rekommendation om högsta tillåtna blodalkoholkoncentration för bilförare(1) för att ge vägledning på gemenskapsnivå.

Kommissionen har för närvarande inga fler planer på att harmonisera medlemsstaternas tillåtna blodalkoholkoncentrationer för bilförare.

Kampen mot rattfylleri kräver ett helt åtgärdspaket där tillåtna blodalkoholkoncentrationer bara är en aspekt.

I Förenade kungariket är exempelvis antalet olyckor lägre än i andra medlemsstater, trots att landet tillåter de högsta blodalkoholkoncentrationerna i unionen.

Kommissionen hänvisar därför ledamoten till sin rekommendationen av den 17 januari 2001 av vilken framgår hur kommissionen tänker gå till väga för att bekämpa rattfylleriet.

(1) Kommissionens rekommendation av den 17 januari 2001 om högsta tillåtna blodalkoholkoncentration (BAK) för förare av motorfordon, EGT C 48, 14.2.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2147/03

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(27 juni 2003)

Ämne: Förlängning av avtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete

Kommer förlängningen av avtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Ryska federationens regering, som fastlades i förslaget till rådets beslut(1), av den 27 februari 2003, möjliggöra användning av gemenskapens resurser till stöd för forskningssamarbete för hantering av plutonium som avfall eller som komponent i blandoxidbränsle? Innebär detta även att Europeiska unionens kärnbränsleindustri involveras som exempelvis British Nuclear Fuels (BNFL) anläggning i Sellafield, Compagnie Générale des Matières Nucléaires (Cogema) i La Hague och Melox-anläggningen i Marcoule?

(1) KOM(2003) 95.

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(5 augusti 2003)

Förslaget till rådets beslut, av den 27 februari 2003, rör ett avtal om förlängning av avtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Ryska federationens regering enligt EG-fördraget. Det rör inte forskning om de ämnen som nämns i frågan, vilka skulle omfattas av Euratom-fördraget.

Forskningssamarbete enligt Euratom-fördraget omfattas av de samarbetsavtal mellan Europeiska atomenergigemenskapen och Ryska federationen på området för kärnsäkerhet och på området för kontrollerad kärnfusion, som undertecknades den 27 september 2001. Forskningssamarbete om de ämnen som nämns i frågan utesluts visserligen inte av avtalet, men inget sådant forskningssamarbete planeras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1634/03

från Carlos Coelho (PPE-DE) till rådet

(15 maj 2003)

Ämne: Diskriminering på grund av nationalitet

Utvecklingen av Europeiska gemenskapen berör inte längre enbart dess ekonomiska dimension. Vi är idag mer är 375 miljoner människor, inte bara konsumenter i en gränslös gemensam marknad utan även medborgare i Europeiska Unionen med rätt att flytta runt och bosätta oss vart vi vill inom dess territorium, oavsett om vi gör det av personliga skäl eller på yrkets vägnar, i förhoppning om att kunna leva utan rädsla för att utsättas för någon form av diskriminering.

Jag har kontaktats av en portugisisk medborgare som har gjort internationell karriär inom Shell Accounting Service i Glasgow och som arbetar och bor i Förenade kungariket (Skottland) sedan två år. Enligt egen utsago har denna person utsatts för diskriminering på grund av nationalitet av Halifax Bank (som ingår i företagsgruppen Royal Bank of Scotland). Banken har avvisat hans ansökan om att uppgradera hans bankkonto med motiveringen att en sådan uppgradering förutsätter att han har varit bosatt i landet i minst tre år. Som EU-medborgare, borde han inte ha samma rättigheter och skyldigheter som en brittisk medborgare?

Artikel 12 i EG-fördraget fastslår att inom detta fördrags tillämpningsområde och utan att det påverkar tillämpningen av någon särskild bestämmelse i fördraget, skall all diskriminering på grund av nationalitet vara förbjuden. Anser inte rådet att bankens hållning i denna fråga kan anses utgöra en form av diskriminering som strider mot själva tanken bakom EU och som utgör ett klart brott mot den i fördraget stadfästa principen om icke-diskriminering?

Svar

(2 oktober 2003)

Rådet håller med den ärade parlamentsledamoten om vikten av att all diskriminering på grund av nationalitet skall vara förbjuden i enlighet med artikel 12 i EG-fördraget.

Det ankommer dock inte på rådet att yttra sig om de omständigheter som anförs i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1403/03

från Proinsias De Rossa (PSE) till rådet

(11 april 2003)

Ämne: Förordning om avskaffande av tull på vapenimport

I rådets svar på min muntliga fråga H-0043/03(1) gällande rådets förordning av den 21 januari 2003 om upphävande av importtullar på vapen och militär utrustning behandlades inte frågans viktigaste punkter.

Varför antog rådet förordningen den 21 januari utan debatt?

När diskuterades den i rådet efter det att kommissionen lade fram förslaget 1988?

Vad föranledde ansträngningarna för att ärendet skulle få ett definitivt och lyckosamt slut under 2002 års andra hälft, vilket rådet antydde i sitt svar till min muntliga fråga?

Kan rådet bekräfta att stadgandet i det ursprungliga förslaget, att detta endast skulle vara en tillfällig lösning under tre års tid, togs bort i den slutliga förordningen?

Har uppskattningar gjorts om hur stora tullintäkter varje medlemsstat måste avstå från på grund av denna förordning?

Har uppskattningar gjorts om förordningens troliga inverkan på vapenimporten till EU?

(1) Skriftligt svar av den 12.3.2003.

Svar

(29 september 2003)

Kommissionen lade fram sitt förslag till ovannämnda förordning den 29 september 1988. Förslaget diskuterades på arbetsgruppsnivå i rådet 19881990. Arbetet avbröts 1990 men återupptogs 1997 i arbetsgruppen för tullunionen (Gemensamma tulltaxan). Åren 19972002 togs förslaget inte upp till vidare diskussion.

Innan förslaget lades fram 1988 hade kommissionen enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget inlett överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater. Överträdelseförfarandena uppsköts emellertid i avvaktan på att förordningen skulle antas. I början av 2002 återupptog kommissionen dessa överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater.

Därefter tog rådet under andra halvåret 2002 upp förslaget till förnyad diskussion och nådde enighet på förberedande nivå, vilket ledde till en politisk överenskommelse i december 2002. Det var på denna grundval som förordningen om tillfälligt avskaffande av importtullar på vissa vapen och militär utrustning den 21 januari 2002 formellt antogs av rådet utan vidare diskussion, vilket är helt i enlighet med rådets sedvanliga förfarande, eftersom alla kvarstående frågor hade lösts på förberedande nivå.

Enligt det ursprungliga kommissionsförslaget skulle förordningen gälla i tre år. En sådan bestämmelse infördes emellertid inte i den förordning som sedan antogs, eftersom det på grund av försvarsupphandlingskontraktens långa löptid krävs försäkringar om att importtullarna slopas så länge kontraktet gäller.

Rådet har inte gjort några uppskattningar av det belopp som de aktuella tullarna uppgår till eller den sannolika effekten på vapenimporten till EU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1774/03

från Claude Moraes (PSE) till rådet

(28 maj 2003)

Ämne: Återförande av strukturfonder

Vad anser rådet om ett återförande av strukturfonderna, det vill säga att medlemsstaterna i viss grad själva får bestämma över den regionala fördelningen av strukturfonderna i sina egna länder?

Svar

(7 oktober 2003)

Rådet ber att få uppmärksamma den ärade parlamentsledamoten på att Europeiska kommissionen och medlemsstaternas regeringar enligt rådets förordning (EG) nr 1260/1999(1) av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna i nära partnerskap skall ansvara för förvaltningen av dessa fonder.

Således förhandlar kommissionen om och godkänner de utvecklingsprogram som staterna föreslår och anslår medel. Dessa program är resultatet av ett gemensamt arbete mellan de nationella, regionala och lokala myndigheterna, arbetsmarknadens parter och andra behöriga organ.

Därefter åligger det staterna och deras regioner att förvalta programmen och genomföra dem genom att välja ut projekt samt kontrollera och utvärdera dem. Kommissionen å sin sida deltar i uppföljningen av programmen, till exempel i uppföljningskommittéerna, fastställer åtagandebemyndigandena, sköter utbetalningarna för att ersätta faktiskt erlagda och verifierade utgifter samt övervakar de inrättade kontrollsystemen.

Med hänsyn till den gällande rättsliga ramen kan medlemsstaterna därför inte själva besluta om sina egna regionala anslag från strukturfonderna.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1365/03

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(10 april 2003)

Ämne: EU-parlamentarikers löner och medborgarnas förtroende

Under en längre tid har en diskussion inom EU förts kring en förändring av principen vad gäller lönesättningen för EU-parlamentariker. Ett aktuellt förslag är att i stället för som i dag när EU-parlamentarikerna får samma ersättning som en ledamot av respektive lands parlament, skall lönesättningen

för samtliga EU-parlamentariker bli ett genomsnitt av de divergerande lönenivåer som i dag existerar för EU-parlamentariker från olika medlemsländer. Skulle en dylik förändring komma till stånd, skulle det för till exempel de svenska EU-parlamentarikerna kunna innebära en lönehöjning på omkring 35 000 svenska kronor. En sådan markant höjning av de befintliga lönerna för de svenska EU-parlamentarikerna riskerar att innebära en påtaglig förtroendekris i Sverige, och kommer troligen att ytterligare öka klyftan mellan de valda representanterna och väljarna.

Hur bedömer kommissionen risken för att en förändring av lönesättningen för EU-parlamentarikerna, där till exempel de svenska parlamentarikerna kan få en höjning av lönen med 35 000 svenska kronor, kommer att leda till ett bristande förtroende för sina parlamentariker bland väljarna?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 maj 2003)

Som parlamentsledamoten redan känner till fortsätter förslaget till stadga för ledamöterna i Europaparlamentet att vara föremål för intensiva diskussioner mellan rådet och parlamentet. Därför har parlamentet för närvarande inte lagt fram något särskilt förslag. Så snart kommissionen fått ett formellt förslag som antagits av parlamentet kommer det att avge det yttrande som krävs enligt artikel 190.5 i fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2239/03

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(7 juli 2003)

Ämne: Pest i Algeriet, kontroll av illegala och legala invandrare från riskområdena

De algeriska myndigheternas totala mörkläggning av de upptäckta pestfallen i Orano är en upprepning av den kinesiska regeringens misstag under de första dagarna efter att SARS-viruset upptäckts. De förskräckliga hygieniska och sanitära förhållandena i Algeriet gör emellertid risken för en pestepidemi vid EU:s portar mycket påtaglig, i en region från vilken många illegala invandrare tar sig till Europeiska unionens medlemsstater.

Har kommissionen undersökt detta problem?

Anser inte kommissionen att den bör uppmärksamma de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna på denna allvarliga fara så att de vidtar nödvändiga förebyggande sanitära åtgärder?

Anser inte kommissionen att det utan dröjsmål bör inrättas ett hälsopass för medborgare från tredje land som på laglig väg tar sig till Europeiska unionen?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(31 juli 2003)

Fram till den 2 juli 2003 hade det algeriska hälsovårdsministeriet rapporterat in sammanlagt tio fall av pest till Världshälsoorganisationen (WHO), av vilka åtta var laboratorieverifierade. Det rör sig om åtta fall av böldpest och två fall av septisk pest, varav ett med dödlig utgång. Ytterligare åtta misstänkta fall håller på att undersökas. De flesta fallen har inträffat nära Oran, i staden Kehalia, som ligger 400 kilometer väster om Alger. Patienterna har behandlats med antibiotika och förebyggande åtgärder har vidtagits.

Kommissionen har skickat en tidig varning om utbrottet till medlemsstaterna genom gemenskapsnätverket för smittsamma sjukdomar, som är en förbindelselänk mellan övervakningsinstanser och berörda hälso- och sjukvårdsmyndigheter (beslut nr 2119/98/EG(1)). Detta nätverk garanterar att det sker ett snabbt utbyte av information inom unionen och att svaren samordnas. Kandidatländerna och EFTA-länderna är fullvärdiga medlemmar i nätverket, och det finns ett nära samarbete med WHO när det gäller att skicka tidiga varningar.

Kommissionen anser att införandet av hälsopass inte skulle ge några fördelar när det gäller kontrollen av smittsamma sjukdomar. Pest är en av de tre epidemiska sjukdomar som omfattas av de internationella hälsoföreskrifterna (IHR) och därför ska anmälas till WHO, och den är endemisk i många länder i Afrika, Nord- och Sydamerika och Asien. Det finns effektiv behandling (antibiotika och adjuvant terapi) och patienter som drabbas kan botas om sjukdomen diagnostiseras i tid. Hälsopass är ingen garanti för att adekvat hälsoskyddsnivå har uppnåtts, och kan till och med ge en falsk känsla av säkerhet.

(1) Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen, EGT L 268, 3.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2259/03

från Linda McAvan (PSE) till kommissionen

(1 juli 2003)

Ämne: Information till patienter

Vilka åtgärder föreslår kommissionen att arbetsgruppen G10 för läkemedelsindustrin nu skall vidta för att garantera att patienterna får objektiv information av god kvalitet om

vilka läkemedel och behandlingar som finns tillgängliga, mot bakgrund av att det föreslagna pilotprojektet för information till patienter vid läkemedelsgranskning förkastades av Europaparlamentet och rådet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(18 juli 2003)

Kommissionen kommer som ett led i initiativet G10 Läkemedel att tillsammans med berörda parter undersöka hur informationen om tillgängliga receptbelagda och icke receptbelagda läkemedel kan bli bättre. I detta syfte kommer kommissionen att se om det går att etablera ett offentligt-privat partnerskap med ett antal berörda parter, bl.a. företrädare för offentliga organ, industrin, försäkringskassor, hälso- och sjukvårdspersonal och patienter. Detta organ skulle kunna ge råd och övervaka kvaliteten på den information som redan finns och utarbeta riktlinjer på särskilda områden till stöd för medlemsstaternas och gemenskapens föreskrivande myndigheters arbete.

Kommissionens arbete med detta kommer att understödjas av andra projekt, bl.a. det arbete som Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA) bedriver tillsammans med patientorganisationer för att undersöka hur man kan se till att informationen om läkemedel tar mer hänsyn till patienternas behov.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1597/03 från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen. Finansiering av European Ombudsman Institute.



Europeiska unionens officiella tidning nr 011 E , 15/01/2004 s. 0202 - 0203



SKRIFTLIG FRÅGA E-1597/03 från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen (8 maj 2003) Ämne: Finansiering av European Ombudsman Institute Kan kommissionen säga om det europeiska ombudsmannainstitutet (European Ombudsman Institute, EOI) som har sitt säte i Innsbruck, Österrike, på något sätt finansieras genom gemenskapsinitiativ? Finns det någon representant från något av gemenskapsorganen som deltar i verksamheten eller som har något att säga till om när det gäller förvaltningen av institutet? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (26 juni 2003) Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över finns det ingen gemenskapsfinansiering för institutet i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2281/03 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen. Vänorter.



Europeiska unionens officiella tidning nr 011 E , 15/01/2004 s. 0255 - 0255



SKRIFTLIG FRÅGA E-2281/03 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen (9 juli 2003) Ämne: Vänorter Vad avser kommissionen att göra för att hjälpa de nya medlemsstaterna att delta i vänortsprogram, med beaktande av den lägre nationalinkomsten per invånare i dessa länder? Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar (4 augusti 2003) Städerna och kommunerna i kandidatländerna deltar redan sedan flera år tillbaka i kommissionens vänortsprogram, och antalet orter som deltar ökar ständigt. Det förenklade systemet för tilldelning av stöd som bygger på fasta belopp är särskilt lämpat för att små kommuner som har begränsade ekonomiska och organisatoriska möjligheter också ska kunna delta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1200/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Pistoias utnyttjande av medlen från stödprogrammet Idrott för handikappade

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Pistoia, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att integrerera handikappade genom idrotten.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Pistoia lagt fram projekt inom ramen för stödprogrammet Idrott för handikappade?

2. Har kommunen Pistoia beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0860/03, E-0885/03, E-1191/03, E-1192/03,E-1193/03, E-1194/03, E-1195/03, E-1196/03, E-1197/03, E-1198/03,E-1199/03, E-1200/03, E-1201/03, E-1202/03 och E-1203/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(23 april 2003)

Kommissionen är fullt medveten om sportens stora betydelse för integrering av funktionshindrade, men den har inget särskilt program på detta område.

När det gäller en eventuell samfinansiering från Europeiska regionala utvecklingsfonden av den italienska kommun som nämns av parlamentsledamoten hänvisas denne till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-0834/03(1), E-1118/03(2), E-1119/03(3) E-1124/03 och E-1125/03(4).

(1) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 96.

(2) Se s. 160.

(3) EGT C 268 E, 7.11.2003, s. 172.

(4) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 117.