ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0479/02

från Ari Vatanen (PPE-DE) till kommissionen

(13 februari 2002)

Ämne: Partnerskaps- och samarbetsavtalet samt interimsavtalet mellan EU och Ryska federationen/Principen om icke-diskriminering

Interimsavtalet mellan EU och Ryska federationen ingicks den 17 juli 1995 och trädde i kraft den 1 februari 1996.

Avtalen mellan EU och Ryska federationen innefattar, precis som Amsterdamfördraget (artikel 90), principen om ömsesidig icke-diskriminering.

Är denna princip, även när det gäller dessa avtal med Ryska federationen, direkt bindande för EU-medlemsstaternas domstolar och andra myndigheter?

Exempel: En medlemsstats domstol konstaterar att den nationella lagstiftningen om importavgifter i några avseenden strider mot principen om icke-diskriminering när det gäller import av vissa varor.

Är det under dessa omständigheter möjligt för domstolen att, på grundval av artikel 90 i Amsterdamfördraget, godta att talan väcks av företag X som importerar dessa varor från andra medlemsstater, och att samtidigt hindra att talan väcks av företag Y som importerar samma varor från Ryssland, med motiveringen att bestämmelserna om icke-diskriminering i samarbets- och partnerskapsavtalet samt interimsavtalet inte är bindande för skattemyndigheterna, vilket däremot är fallet för Amsterdamfördragets regler om icke-diskriminering?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

Enligt artikel 300.7 i EG-fördraget är de avtal med tredjeländer som ingåtts av rådet, i enlighet med fördragets bestämmelser, bindande för gemenskapens institutioner och för medlemsstaterna. Avtal med tredjeländer kan åberopas av enskilda aktörer om avtalen ifråga anses ha direkt effekt. Ett avtal kan anses ha direkt effekt om det i dess bestämmelser fastställs en tillräckligt klar och precis skyldighet vars fullgörande inte är beroende av att ytterligare rättsakter utfärdas. (se exempelvis mål 12/86 Demirel och, med avseende på WTO-avtalet, mål C-149/96 Portugal mot rådet).

Det är gemenskapsdomstolarnas sak att avgöra frågan om avtalen ifråga har direkt effekt och därför kan åberopas av enskilda. Såvitt kommissionen känner till har varken EG-domstolen eller förstainstansrätten blivit ombedda att avgöra huruvida bestämmelserna i partnerskaps- och samarbetsavtalet och interimsavtalet mellan gemenskapen och Ryska federationen har direkt effekt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1299/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(7 maj 2002)

Ämne: Bedrägerier med jordbruksstöd i Frankrike

Kan kommissionen bekräfta att den, när det gäller kommissionsledamot Fischlers svar på den skriftliga frågan P-0440/02(1) från Neil Parish, kommer att informera Europaparlamentets budgetkontrollutskott så snart som kommissionen har läst och ingående behandlat rapporten? Tänker kommissionen göra ett uttalande så snart som möjligt? Hur tänker kommissionen gå tillväga för att återkräva de medel som saknas?

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 juni 2002)

Kommissionen håller på att undersöka den franska revisionsrättens rapport närmare. Den kommer att informera Europaparlamentets budgetkontrollutskott (Cocubu) om sitt yttrande om utskottet uppmanar den att göra det. Resultaten från undersökningen kommer i princip att finnas tillgängliga före sommaruppehållet.

Om det finns bevis för administrativa brister som kan leda till risker för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), kommer detta att hanteras genom att finansiella korrigeringar föreslås genom förfarandet för granskning och godkännande av räkenskaperna. Detta är ett väletablerat förfarande, som anges i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(1), och som leder till återbetalningar i hela unionen på 600-800 miljoner euro per år. När det gäller Frankrike har dessa finansiella korrigeringar uppgått till 457 miljoner euro sedan 1994, eller mindre än 1 % av det angivna beloppet.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1232/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(29 april 2002)

Ämne: Finansiering genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) av ersättandet av telefoner på landsbygden kopplade till ett mobilt nät (teléfonos rurales de acceso celular [TRAC]) i Galicien

Enligt uppgifter från ministeriet för det spanska ordförandeskapet har Spanien inlett arbeten för att förbättra de dåliga förhållandena för tillgång till telefonnätet för personer som har TRAC-telefoner i Galicien. Spanien skall inför kommissionen också ha försvarat behovet av att utvidga begrepp allmän tjänst, och detta nya direktiv införlivar slutligen de spanska förslagen. Europaparlamentets och rådets nya direktiv om allmänna tjänster och användarrättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät- och -tjänster erkänner att ersättandet av TRAC-telefoner skulle garanteras inom ramen för de allmänna tjänsterna så snart de nationella bestämmelser som införlivar detta direktiv träder i kraft. Har Spanien ansökt om medel från ERUF för att ersätta TRAC-telefonerna i Galicien?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svaret på hans skriftliga fråga E-0855/02(1) om begäran från de spanska myndigheterna om finansiellt stöd för projektet i fråga. I direktivet om samhällsomfattande tjänster(2) definieras samhällsomfattande tjänster som en rad angivna tjänster, till exempel funktionellt tillträde till Internet, som tillhandahålls abonnenter till överkomliga priser. Direktivet är teknikneutralt i den bemärkelsen att det inte kräver att någon särskild teknik används för att tillhandahålla dessa tjänster.

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 150.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster EGT L 108, 24.4.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1500/02

från Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Kringresande zigenare och tattare

Kan kommissionen vänligen kommentera följande påståenden?

1. Sedan 1989, när de två resolutionerna om utbildning för de kringresande folkgrupperna zigenare och tattare(1) antogs, har kommissionen öronmärkt anslag genom Sokrates-programmet som skall användas för att stödja nyskapande, samarbetsfrämjande och internationella projekt för att underlätta och främja utvecklingen på detta område.

2. De senaste förändringarna som införts för granskning och utvärdering av de ansökningar som görs för EU-finansierade bidrag har gjort att antalet beviljade anslag till projekt som involverar dessa kringresande folkgrupper har sjunkit drastiskt. Detta har lett till att situationen idag är allvarlig, både Efecot och Interface hotas av stängning. Förlusten av två så effektiva och produktiva nätverk skulle vara ett hårt slag, och att inte längre ha tillgång till en informationsbas i besittning av denna sakkunskap och kompetens skulle få allvarliga konsekvenser. De frågor som rör zigenare och tattare skulle återigen hamna i skymundan, och det skulle finnas få tillfällen för dessa grupper att göra sin röst hörd, vilket skulle leda till att verksamheten sprids och åtgärderna skulle riskera att bli ineffektiva och splittrade.

(1) EGT C 153, 21.6.1989, s. 1 och 3.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(27 juni 2002)

Som parlamentsledamoten påpekar har kommissionen länge varit angelägen om att se till att stöd ges till initiativ som syftar till att förbättra allmän utbildning och yrkesutbildning för romer, resande och andra icke bofasta folkgrupper.

Inom den nuvarande etappen av Sokrates (2000-2006) har denna målgrupp blivit en av dem som främst ska prioriteras för stöd inom alla programområden i varje utbildningssektor: skolutbildning (inbegripet förskola), högre utbildning, vuxenutbildning och andra utbildningsvägar.

Eftersom det handlar om en prioriterad målgrupp inom Sokrates-programmet, har bidrag varje år beviljats för projekt som främjar utbildning för romer, resande och andra icke bofasta, så även vid ansökningsomgångarna 2000 och 2001. För att offentliga medel ska användas på bästa sätt och projekten vara av bättre kvalitet, grundar kommissionen sitt beslut om att ge eller inte ge bidrag till projektförslag på en oberoende, extern utvärdering som görs av experter på området. När nya projektförslag inte väljs ut till att få bidrag, får projektledarna ett brev där skälen till beslutet anges. De uppmuntras också att rådgöra med lämpliga avdelningar inom kommissionen. Kommissionen anser att projektets kvalitet är den enda lämpliga grunden för urval av projekt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1538/02

från Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) till kommissionen

(3 juni 2002)

Ämne: Genomförandet av direktiv 1999/44/EG om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier i nationell lagstiftning

I Tyskland trädde lagen om obligationsrättsreformen (Schuldrechtsreformgesetz) i kraft i samband med genomförandet av direktiv 1999/44/EG(1). Vid lagstiftningsförfarandet utgick de befintliga bestämmelserna om köp av djur utan att ersättas med nya. Detta tillsammans med den skärpta preskriptionstiden och bestämmelserna om bevisbörda till företagarens nackdel har lett till att försäljare av djur, särskilt de som anses vara företagare enligt § 14 i tyska civillagen (BGB), står inför problem som hotar deras existens. Det hävdas att det uppstår avsevärda bevisproblem när det gäller att föra fram bevis till stöd för svaranden enligt § 476 i BGB om felet beror på felaktig behandling eller överansträngning av djuret. Trots detta har de tyska lagstiftarna inte utformat några särskilda bestämmelser för djur.

I vilka medlemsstater förutom Tyskland har direktiv 1999/44/EG redan genomförts?

Har dessa medlemsstater infört särskilda bestämmelser för djur när det gäller preskription och bevisbörda?

(1) EGT L 171, 7.7.1999, s. 12.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 juli 2002)

Förutom har Danmark, Italien, Österrike och Finland nyligen (6 juni 2002) genomfört Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier i sin nationella lagstiftning och har meddelat lydelsen i genomförandelagstiftningen till kommissionen (artikel 11 i direktivet).

I de relevanta bestämmelserna i de ovan nämnda medlemsstaterna kan man inte finna några bestämmelser som berör försäljning av djur till konsumenter
SKRIFTLIG FRÅGA E-1445/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(23 maj 2002)

Ämne: Omfattningen av kommissionens importförbud för vissa kinesiska livsmedelsprodukter

Kommissionen införde nyligen ett förbud mot import av vissa livsmedel från Kina, inklusive fisk, honung och fjäderfä, då äktheten hos de exportlicenser som skall garantera dessa produkters kvalitet inte alltid är tillförlitlig. Kan kommissionen ange vilka kategorier som är särskilt berörda och informera om vilka framsteg som gjorts för att tillförsäkra att dessa produkter kommer att bli regelrätt kontrollerade av de kinesiska myndigheterna vid en eventuell framtida import?

Kan kommissionen också bekräfta att detta förbud även omfattar räkor som fångats av kinesiska fartyg som fiskar på internationellt vatten och som lastar av fångsten i hamnar inom EU, samt, om detta stämmer, förklara varför förbudet har utökats på detta sätt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(19 juli 2002)

Den 30 januari 2002 förbjöd kommissionen en rad produkter av animaliskt ursprung från Kina som var avsedda som livsmedel eller foder.

Beslutet fattades till följd av att många fiskprodukter var kontaminerade med förbjudna ämnen, t.ex. kloramfenikol och att en inspektion genomförts i Kina av Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor från den 8 till den 22 november 2001. Vid besöket framkom att man på ett beklagligt sätt hade underlåtit att respektera de åtaganden och garantier som lämnats till kommissionen när det gäller rester och ämnen som utgör en risk för människors och djurs hälsa.

Denna skyddsåtgärd som syftar till att värna om folkhälsan är tillfällig och kommer att ses över när de kinesiska myndigheterna ger garantier för att de produkter som exporteras till EU uppfyller EU:s sanitära krav. Hittills har vissa framsteg gjorts. Kommissionens experter besökte nyligen Kina för att diskutera och utvärdera de nya åtgärder som de kinesiska myndigheterna hade vidtagit.

Alla skaldjur omfattades från början av förbudet på grund av en tänkbar sammanblandning av vilda produkter och vattenbruksprodukter, eftersom de senare misstänktes vara kontaminerade. Kommissionen antog redan den 10 juni 2002(1) en första ändring av beslutet som medger import av lågriskprodukter, t.ex. räkor som fångats av kinesiska fartyg och som landats direkt i EU:s hamnar. En andra ändring om utvidgning av förteckningen över fiskarter som får importeras har nyligen godkänts av ständiga kommittén på detta område. Ändringen kommer att antas av kommissionen när det normala förfarandet har avslutats.

(1) EGT L 151, 11.6.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0688/02

från Marianne Eriksson (GUE/NGL) till rådet

(5 mars 2002)

Ämne: Utländsk militär i Colombia

Den liberala presidentkandidaten i Colombia har nyligen påtalat att amerikanska soldater deltagit i offensiven mot huvudstaden i provinsen Caguan, San Vicente de Chucurri.

Vad avser rådet att göra för att förhindra en internationalisering av den väpnade konflikten i Colombia och militär närvaro i tredje länder?

Svar

(22 juli 2002)

1. Läget för fredsprocessen i Colombia är i dag osäkert. Colombias president tvingades den 20 februari 2002 att avsluta den 1998 påbörjade process i form av dialog och förhandlingar som skulle leda fram till ett avtal med Colombias revolutionära väpnade styrkor folkets armé (FARC-EP) samt att återta frizonen. Rådet har alltid givit sitt stöd till president Andrés Pastrana och de insatser han under dessa år gjort för att uppnå fred i Colombia, vilket tyvärr inte varit fallet i fråga om FARC-EP.

2. De colombianska myndigheterna måste nu fastställa konkreta åtgärder för att den colombianska regeringen skall kunna finna nya vägar mot en lösning av konflikten. Rekommendationerna från de regionala organisationer till vilka Colombia hör samt grannländernas erfarenheter kan antagligen bidra till att fastställa dessa åtgärder.

3. Rådet uttrycker sin solidaritet med det colombianska folket, president Pastrana och hans regering samt sina förhoppningar om att den colombianska demokratin på grundval av en fullständig respekt för de mänskliga rättigheterna, de grundläggande friheterna och rättsstatsprincipen i full utsträckning skall kunna uppfylla det colombianska folkets förväntningar på fred och välstånd.

4. Rådet har vid ett flertal tillfällen framfört sin åsikt att det inte finns något lämpligt alternativ till en framförhandlad lösning på den interna konflikten och uttrycker på nytt sitt stöd till alla initiativ med syfte att skapa en verklig dialog för att lösa den konflikt som sargar Colombia. Rådet har också vid upprepade tillfällen framfört att man är redo att tillsammans med världssamfundet delta i förhandlingsförfaranden som kan leda till fred på grundval av respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

5. Europeiska unionen kommer att anstränga sig att genomföra de autonoma åtaganden som gjorts i samband med det europeiska programmet för att stödja fredsprocessen i Colombia, i den mån detta inte förhindras av säkerhetsproblemen. Syftet med programmet är att främja och garantera respekten för mänskliga rättigheter, humanitär rätt och grundläggande friheter samt att förbättra levnadsvillkoren för den lokala befolkningen, uppmuntra ersättningsgrödor och skydd av den biologiska mångfalden samt att stödja det införande av strukturreformer som håller den väpnade konflikten vid liv.

6. Rådet har slutligen inom ramen för dialogen med Andinska gemenskapen samt med Förenta staterna haft flera tillfällen att utbyta information om alla aspekter på situationen i Colombia samt lägga fram Europeiska unionens ståndpunkt i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0556/02

från Renzo Imbeni (PSE) och Giovanni Pittella (PSE) till rådet

(4 mars 2002)

Ämne: Visum för tredjelandsmedborgare bosatta i Schweiz

Flera hundratusen personer, som huvudsakligen invandrat från länderna på Balkan och Turkiet, lever i Schweiz med lagligt utfärdade uppehållstillstånd för lång tid. Varje gång de måste passera unionens gränser (Italien, Österrike, Tyskland och i mindre mån Frankrike) måste de ansöka om visum. Den nybildade schweiziska organisationen Forum för integration av invandrare föreslår att visumtvånget ersätts med företeende av pass och giltigt uppehållstillstånd.

Kan rådet uppge om det stöder detta förslag? Om så är fallet, hur avser rådet att handla för att förverkliga det? Om så inte är fallet, vilka alternativ föreslår rådet för att undvika oreda på de berörda EU-ländernas konsulat?

Anser rådet att det skulle gå att i de slutliga besluten om ratifiering av fördraget mellan Europeiska unionen och Schweiz införa en lösning på detta allvarliga problem?

Svar

(26 juni 2002)

Rådet erinrar om att förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränserna fastställs i rådets förordning nr 539/2001; bosättningsorten är inget kriterium för om visering skall utfärdas eller inte.

Det erinras även om att utfärdandet av viseringar enbart faller under medlemsstaternas behörighet, vilka fattar beslut från fall till fall när det gäller ansökningar om sådana handlingar, även om förfarandet för utfärdande av viseringar har harmoniserats på Schengennivå (Gemensamma konsulära anvisningar).

Rådet erinrar slutligen om att kommissionen under alla omständigheter har exklusiv initiativrätt på detta område, och att inget sådant initiativ som de ärade parlamentsledamöterna nämner hittills har förelagts rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0468/02

från Bob van den Bos (ELDR) till rådet

(27 februari 2002)

Ämne: President Bushs tal den 29 januari 2002

Hur reagerar rådet på den amerikanske presidentens tal till nationen den 29 januari 2002?

På vilka punkter delar rådet den amerikanske presidentens åsikt och på vilka punkter har det en annan åsikt?

Delar rådet min oro för att Europeiska unionen överhuvudtaget inte nämndes i talet? Hur avser rådet i så fall att reagera på detta? Om rådet inte delar denna oro, varför gör det inte det?

Svar

(26 juni 2002)

EU reagerade snabbt och effektivt efter de beklagliga händelserna den 11 september 2001, något som uppskattades högt av USA. I ett försök att förhindra en upprepning av dessa avskyvärda handlingar har EU försökt garantera ökad säkerhet för allas väl med beaktande av de grundläggande friheterna som utgör grundvalen för vår civilisation.

Rådet har inte tagit ställning till president Bushs tal till nationen, som i första hand riktades till en amerikansk publik. EU hyser liksom USA oro över den internationella terrorismen, spridningen av massförstörelsevapen och möjligheten att regionala konflikter sprider sig till andra områden. Detta innebär inte att rådet alltid är av samma uppfattning som USA när det gäller frågan om hur en särskild situation skall hanteras. I de fall där det inte råder enighet bör skiljaktligheterna diskuteras lugnt och rationellt.

Rådet välkomnade att president Bush i sitt tal av den 11 mars 2002 erkände det viktiga bidrag till kampen mot terrorismen, som många andra länder givit, också länderna i Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1613/02

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(5 juni 2002)

Ämne: Traditionella naturläkemedel

Kan kommissionen förklara varför man i definitionen av traditionella naturläkemedel, i artikel 16 C 1 C i förslaget till direktiv anger som krav att den skall ha haft medicinsk användning i gemenskapen under en period av minst trettio år när ansökan lämnas in? Denna regel om trettio års användning kan inte appliceras på många traditionella naturläkemedel, för vilka det inte går att bevisa en kontinuerlig användning i Europa under trettio års tid.

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

I kommissionens förslag till parlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2001/83/EG beträffande traditionella växtbaserade läkemedel(1) föreskrivs en förenklad registrering av vissa växtbaserade läkemedelsprodukter.

Kvalitetskraven för detta slags läkemedelsprodukter är samma som för alla andra läkemedelsprodukter. Säkerhet och verkan hos den produkt för vilken den sökande söker registrering behöver emellertid ej visas genom nya prov och försök eller i vetenskaplig litteratur. En förenklad registrering kan beviljas om de uppgifter som visar läkemedelsproduktens medicinska användning under minst 30 år är tillräckliga. Detta kräver i synnerhet att produkten visats vara oskadlig under specifierade användningsbetingelser och att dess farmakologiska verkningar eller verksamma kraft framstår som trovärdiga utifrån långvarig användning och erfarenhet.

Med tanke på att uppgifterna om produktens traditionella användning utgör grunden för bedömningen av dess säkerhet och verkan är det av största vikt att i ett europeiskt sammanhang säkerställa dessa uppgifters giltighet. Säkerhet och verkan hos en läkemedelsprodukt kan påverkas av regionala faktorer såsom tillgång till andra läkemedel och annan medicinsk behandling, medicinsk tradition och praxis eller fysiologiska egenheter. Av dessa skäl är det viktigt att kräva att de uppgifter om produktens traditionella användning som skall registreras i en av medlemsstaterna åtminstone i viss utsträckning berör dess medicinska användning inom gemenskapen.

Kommissionen har samtidigt så långt som möjligt sökt ta hänsyn till medicinsk användning utanför gemenskapen. I dess förslag till en ny artikel 16c.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel(2) krävs medicinsk användning inom gemenskapen under minst 15 år. För att få en fullständig 30-årsperiod får emellertid den sökande använda uppgifter om medicinsk användning utanför gemenskapen. Genom denna bestämmelse säkerställs giltigheten i de uppgifter om traditionell användning som erfordras som grundval för registrering i ett europeiskt sammanhang, samtidigt som den gör det möjligt för myndigheterna att dra nytta av informationer från en icke-europeisk medicinsk användning.

(1) EGT C 126 E, 28.5.2002.

(2) EGT L 311, 28.11.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0768/02

från Carlos Carnero González (PSE) till rådet

(19 mars 2002)

Ämne: Uppföljning av rådets (hälso- och sjukvård) möte den 15 november 2001 om postpoliosyndromet

Den 15 november 2001 undersökte rådet (hälso- och sjukvård) på förslag av det dåvarande ordförandeskapet vilka beslut som kunde fattas för att på ett positivt sätt tackla postpoliosyndromet och situationen för de personer som drabbats av detta syndrom.

Vilka åtgärder har rådet vidtagit sedan dess i detta ärende? Hur har medlemsstaterna reagerat? Vilka förslag kommer ordförandeskapet att lägga fram för att tillmötesgå de behov som flera tusen drabbade unionsmedborgare har?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0511/02 och E-0768/02

(26 juni 2002)

Den 15 november 2001 fäste det belgiska ordförandeskapet rådets uppmärksamhet på att post-poliosyndromet är en viktig och känslig folkhälsofråga och att man behöver vidta relevanta åtgärder för att finna en lämplig lösning på detta problem. En informerande not från ordförandeskapet till rådet, vilken låg till grund för ordförandeskapets inlägg vid rådets möte, innehåller mera detaljerade upplysningar. Detta rådsdokument finns tillgängligt för allmänheten på rådets webbplats.

Den ärade parlamentsledamoten uppmärksammas på att det är medlemsstaternas ansvarsområde att organisera och ge hälso- och sjukvård och att rådet därför inte har behörighet att kommentera enskilda medlemsstaters åtgärder i denna fråga.