SKRIFTLIG FRÅGA E-0425/01

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(20 februari 2001)

Ämne: Situationen i Republiken Kongo och den ugandiska arméns kidnappning av Jacques Depelchin

Republiken Kongo genomgår sedan ett flertal år en mycket allvarlig institutionell kris vilken senast åskådliggörs av inrättandet av ett semi-monarkiskt styre med Joseph Kabila som president. Posten innehades tidigare av hans far i en stat som plågas av ett inbördeskrig.

Flera afrikanska arméer är närvarande i Kongo. Särskilt Rwanda och Uganda besitter militärt stora områden i landets östra respektive nordvästra delar där de utövar militär och paramilitär aktivitet utan någon som helst kontroll och utanför någon som helst rättslig ram. I samband härmed har den ugandiska armén nyligen gjort sig skyldig till maktmissbruk gentemot befolkningen och genomfört terroråtgärder gentemot lokala politiska representanter. Detta har till och med inneburit att överste Muzoora Edison, majoren för regionen Bunia, major Gureme, kapten Medi Baguma, officerare Tinka Godfroid och sex andra soldater från UPDF kidnappat professor Wamba di Wamba och hans medarbetare, doktor Jacques Depelchin. Jacques Depelchin har förts till överste Muzooras högkvarter i Bunia och sedan deporterats till Kampala efter att ha suttit i ensamcell i sju timmar. Sedan några dagar tillbaka har Depelchin inlett en hungerstrejk för att de ugandiska myndigheterna skall meddela honom vad han anklagas för och för att han i sin helhet skall återfå sina rättigheter.

Den ugandiska arméns praxis utgör en del av de hot- och terroriståtgärder som ugandiska soldater gör sig skyldiga till gentemot befolkningen på det område som den ugandiska armén besitter och särskilt gentemot aktivister av den kongolesiska sammanslutningen för demokrati-frihetsrörelsen.

Vilka uppgifter har rådet om Depelchins situation? Vilka initiativ har rådet tagit eller vilka initiativ har det för avsikt att ta för att se till att de ugandiska myndigheterna frigör honom omedelbart och utan villkor? Mer allmänt, vilken är EU:s ståndpunkt, om det har någon, när det gäller införandet av ett semi-monarkiskt styre i Kongo? Vilka initiativ har EU för avsikt att ta för att medverka till att lösa den aktuella krisen som råder i detta land och denna region sedan flera år?

Svar

(30 maj 2001)

Den kongolesiska demokratirörelsen frihetsrörelsen (Rassemblement congolais pour la Démocratie Mouvement de Libération, CD-ML) är en kongolesisk rebellrörelse, som stöds av Uganda.

Rådet har inga andra uppgifter om företrädaren för RCD-ML Jacques Depelchin än de som lämnats av den ärade parlamentsledamoten och den nyhetsrapportering som bestyrker dessa uppgifter.

Enligt vissa källor är kidnappningen av Jacques Depelchin kopplad till konflikten mellan folkgrupperna hema och lendu i den del av Demokratiska republiken Kongo som kontrolleras av Uganda. En annan händelse i regionen som kan ha haft ett inflytande är sammanslagningen av den kongolesiska befrielserörelsen (MLC) och delar av RCD-ML, en sammanslagning som enligt vissa källor framtvingades av Uganda men som inte stöds av alla medlemmar av RCD-ML. Rådet gjorde den 1 februari i år ett uttalande om konflikten mellan folkgrupperna hema och lendu i nordöstra delen

av Demokratiska republiken Kongo, där det uttryckte sin oro över de fortsatta våldsamma sammanstötningarna mellan folkgrupperna hema och lendu och massakrerna i Bunia-området i den nordöstra delen av Demokratiska republiken Kongos ostprovins. Situationen har förvärrats till följd av Ugandas armés fortsatta militära närvaro i denna del av Demokratiska republiken Kongo, vilket hindrar ansträngningarna att återupprätta freden.

I samband med detta uppmanade Europeiska unionen de ugandiska myndigheterna, som är ansvariga för att respekten för de mänskliga rättigheterna upprätthålls i de områden de kontrollerar, att göra sitt yttersta för att få ett slut på massakrerna och att använda sitt inflytande på rebellrörelsen i området för att också de skall bidra till detta mål.

När det gäller maktväxlingen i Demokratiska republiken Kongo, fördömde rådet mordet på president Laurent Désiré Kabila och hävdade på nytt att en varaktig fred i Demokratiska republiken Kongo endast kan uppnås genom en framförhandlad fredsuppgörelse, som är rättvis för alla parter, och genom respekt för demokratiska principer och mänskliga rättigheter i alla stater i område.

Rådet (allmänna frågor) diskuterade situationen i Demokratiska republiken Kongo både vid sina möten i januari och februari och antog varje gång slutsatser, i vilka man uttryckte sitt stöd för fred Demokratiska republiken Kongo och i regionen i enlighet med Lusaka-avtalet och Kampala- och Harare-avtalen och i överensstämmelse med relevanta resolutioner från FN:s säkerhetsråd. Rådet har även välkomnat antagandet av FN:s säkerhetsråds resolution 1341 om godkännande av ett uppdaterat operativt koncept för FN:s mission i Demokratiska republiken Kongo (MONUC), som EU har erbjudit fortsatt politiskt och materiellt stöd.

Rådet upprepade på nytt vikten av att den nationella dialogen snarast inleds och EU:s villighet att fortsätta att stödja den institutionella ramen för denna.

Rådet välkomnade de bestämmelser i resolution 1341 där parterna i konflikten uppmanas att samarbeta med MONUC vid utarbetandet av en plan för att avväpna, demobilisera och återintegrera alla de beväpnade grupper som tas upp i bilaga A, kapitel 9.1 i Lusaka-avtalet. EU är berett att samarbeta med det internationella samfundet, i synnerhet specialiserade organ inom Förenta nationerna, om formerna för ett program av detta slag. Den har gett Europeiska unionens särskilda representant i uppdrag att överväga hur denna fråga kan föras vidare.

Rådet (allmänna frågor) den 26 februari 2001 uttryckte sin allvarliga oro över de fortsatta allvarliga brotten mot de mänskliga rättigheterna i Demokratiska republiken Kongo. Det påminde de berörda regeringarna om deras ansvar för att deras egna väpnade styrkor och de väpnade styrkor som de facto står under deras kontroll uppehåller respekten för de mänskliga rättigheterna.