SKRIFTLIG FRÅGA E-0628/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Servicekontor - växlingsavgifter

Med anledning av införandet av euron och de alltför höga växlingsavgifterna undersöks fyra banker. I samband med detta har kommissionen inrättat ett eget servicekontor till vilket medborgare som råkat ut för detta kan klaga över för höga växlingskostnader.

Med anledning av detta undrar jag följande:

1. På grundval av vilka kriterier valdes de banker ut som skall granskas?

2. Stämmer det att det finns avtal mellan bankerna beträffande avgifterna?

3. Varför granskas inga österrikiska banker?

4. Vilka finansinstitut skulle beröras om granskningen utvidgades till att också omfatta österrikiska banker?

5. Föreligger det några misstankar gentemot österrikiska banker?

6. Var är detta servicekontor beläget (i de enskilda medlemsstaterna eller i Bryssel)?

7. Hur får den enskilda medborgaren veta vart han/hon kan vända sig?

8. Har man tillkännagivit att detta servicekontor inrättats? I så fall när och var?

9. Hur många klagomål har man, i genomsnitt per dag och per vecka, fått in sedan klagomålskontoret inrättades?

10. Vilka slags problem och frågor är vanligast?

11. Från vilka länder kommer klagomålen?

12. Till vilka problem i Österrike har man hänvisat i klagomålen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(30 april 1999)

1. och 2. De banker som undersöks valdes ut av praktiska skäl, bland vilka fanns storlek, vikt och tillgängliga resurser. Undersökningarna gjordes för att kontrollera om banker inom unionen handlar i samförstånd för att fastställa växlingsavgifter. Dessutom begärde kommissionen samma dag information från sjutton bankföreningar i åtta medlemsstater, även Österrike. De handlingar som inkommit i samband med dessa två åtgärder håller för närvarande på att undersökas för att kontrollera om det finns bevis för att banker agerat i samförstånd för att fastställa växlingsavgifter. Som ledamoten förstår kan kommissionen inte i detta läge förutspå resultatet av undersökningarna.

3. - 5. Det faktum att inga undersökningar gjordes i Österrike behöver inte innebära att de österrikiska bankerna inte är föremål för kommissionens undersökningar.

Vad gäller övriga påpekanden från ledamoten bör det först och främst noteras att de "heta linjer" kommissionen har inrättat inte är direkt knutna till den konkurrensundersökning som nämns i punkterna 1-5. I själva verket beslutade kommissionen att öppna två e-postadresser och två faxlinjer via vilka medborgarna kan uppmärksamma kommissionen på svårigheter de har varit utsatta för, som fall då den rättsliga ramen för euron inte följs (till exempel om den officiella växlingskursen inte används) eller i samband med rekommendationen om bankavgifter för sedelväxling och betalningstransaktioner i samband med växling till euro. På detta sätt hoppas kommissionen få mer insikt i praktiska problem som uppkommer. Detta gjordes för att åstadkomma en förbättring i betalningssystemen, och är oberoende i förhållande till den konkurrensundersökning som kommissionen hade påbörjat. Svar på ledamotens specifika frågor följer nedan.

6. Den information som kommissionen får via e-post och fax går inte till ett särskilt "servicekontor" utan till generaldirektoratet "Inre marknad och finansiella tjänster" (GD XV) och generaldirektoratet "Konsumentpolitik med konsumenthälsa" inom ramen för deras ordinarie arbete. All information läggs in i samma databas. Det finns inga andra mottagningsställen, inte heller på nationell nivå.

7. och 8. E-postadresserna och faxnumren meddelades i ett pressmeddelande (IP 99/90) från kommissionen den 5 februari 1999.

9. Under de första sex veckorna mottogs i snitt 15 e-postbrev och 10 fax per vecka.

10. De preliminära resultaten visar att ungefär en tredjedel av klagomålen rör gränsöverskridande transaktioner (höga avgifter är det vanligaste klagomålet och en del meddelanden gäller förseningar). Höga avgifter för att lösa in checkar är också ett vanligt problem. Men den största andelen klagomål rör de nya avgifterna för att växla in sedlar. I många meddelanden kan man notera besvikelse över att dessa avgifter inte försvunnit eller minskat rejält, och många personer anser till och med att avgifterna ökat. Kommissionen kommer att lägga fram mer kompletta siffror i april 1999.

11. och 12. De flesta påpekandena kommer från Belgien, Tyskland, Italien, Nederländerna och Österrike. Antalet frågor och typ av frågor från Österrike skiljer sig inte från utfallet i övriga medlemsstater.