SKRIFTLIG FRÅGA E-1734/01

från Christine De Veyrac (PPE-DE) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Åtgärder till förmån för ömsesidigt erkännande av kvalifikationer

Den 5 oktober 2000 tog Europaparlamentet vid första behandlingen ställning till förslaget om rörlighet inom gemenskapen för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, unga volontärer, lärare och utbildare. Parlamentet insisterade på att befintliga förfaranden måste förbättras för att underlätta ömsesidigt erkännande av examensbevis och kvalifikationer.

Den 14 december 2000 antog rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, samlade i rådet, en resolution om en handlingsplan till förmån för rörlighet. I denna handlingsplan föreskrivs bestämmelser som syftar till att värdesätta erfarenheter som förvärvats inom ramen för rörligheten, och närmare bestämt åtgärder för ömsesidigt erkännande av kvalifikationer.

Trots de åtgärder som vidtagits till förmån för rörlighet, har klagomål inkommit från lärare som inte kan få erfarenheter som förvärvats utomlands erkända i sina ursprungsländer. Detta bidrar inte till att föra Europa närmare sina medborgare. Det är hög tid att unionens medborgare kan räkna med ett faktiskt erkännande av de erfarenheter som de förvärvat då de utnyttjat sin rätt till fri rörlighet.

Vad avser kommissionen att göra för att förstärka åtgärderna till förmån för medborgarnas fria rörlighet och i synnerhet för att undanröja de kvarstående hindren för ömsesidigt erkännande av kvalifikationer?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(24 september 2001)

I rådets gemensamma ståndpunkt (EG) nr 7/2001 om rekommendationen om rörlighet(1) av den 19 januari 2001 återges i stort de ändringar som Europaparlamentet antog vid första behandlingen. I Europaparlamentets betänkande från den andra behandlingen av den 14 maj 2001 har man infört vissa ändringar som syftar till att beakta handlingsplanen för rörlighet (vilken antogs efter den första behandlingen). Rådet (utbildning) nådde en politisk överenskommelse om detta betänkande den 28 maj 2001, vilket på så sätt möjliggjorde ett formellt antagande av rekommendationen.

Efter att rekommendationen antagits kommer kommissionen och medlemsstaterna att förfoga över två instrument som kompletterar varandra, nämligen rekommendationen och handlingsplanen, vilka kommer att göra det möjligt att öka och underlätta rörligheten över gränserna. Bland annat kommer man att kunna ta hänsyn till erfarenhet av utbildning eller ungdomsverksamhet utomlands, såväl vad gäller lärare och utbildare som för andra berörda målgrupper: studenter, personer som deltar i yrkesutbildning och volontärer.

I dessa instrument och beträffande denna fråga uppmanas medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att

- främja att erfarenhet av europeisk rörlighet beaktas som en av beståndsdelarna i lärares och utbildares befordringsgång (åtgärd I. 5 a);

- främja ett europeiskt samarbetsområde när det gäller kvalifikationer, dvs. göra det möjligt för de berörda personerna att i de berörda miljöerna, särskilt i den akademiska miljön och i yrkesmiljöerna i deras ursprungsmedlemsstat, göra gällande de kvalifikationer och den erfarenhet som de fått i den medlemsstaten (åtgärd I.1.d, gäller alla målgrupper).

I uppföljningen av de praktiska åtgärderna avser kommissionen att använda de medel som den förfogar över, särskilt den expertgrupp som ska tillsättas efter att rekommendationen antas. Kommissionen kommer att vara ordförande för denna expertgrupp, som ska bestå av personer som på nationell nivå ansvarar för samordning av genomförandet av åtgärderna i båda texterna. Kommissionen avser att bistå dem i arbetet samt att beskriva medlemsstaternas insatser och framsteg, bland annat genom en analytisk rapport och medlemsstaternas rapporter (som lämnas vartannat år) som kommissionen kommer att lägga fram för institutionerna.

Enligt vad som överenskommits vid Europeiska rådets möte i Nice i december 2000 kommer Europeiska rådet även i fortsättningen att utarbeta en lägesbeskrivning vartannat år.

Dessutom har de nationella myndigheterna (såväl administrativa som rättsskipande) skyldighet att tillämpa artikel 39 (f.d. artikel 48) i EG-fördraget om en lärare har utövat sin rätt till fri rörlighet för arbetstagare.

Domstolen har redan yttrat sig i fyra mål som gäller beaktande av yrkeserfarenhet och tjänsteår inom en medlemsstats offentliga sektor när man påbörjar arbete i den offentliga sektorn i en annan medlemsstat(2). Följaktligen anser kommissionen att principen om likabehandling av EU-arbetstagare såsom den anges i artikel 39 i EG-fördraget och i artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om fri rörlighet för arbetstagare inom gemenskapen(3), ska tolkas så att det föreskrivs att anställningsperioder inom ett jämförbart område inom offentliga sektorn i en annan medlemsstat ska beaktas av administrationen i en medlemsstat på samma villkor som de villkor som gäller för erfarenhet som förvärvats i den egna offentliga sektorn.

Frågorna i samband med detta problem, särskilt vad gäller den korrekta tillämpningen av domstolens rättspraxis, är komplexa och har granskats och diskuterats under lång tid mellan medlemsstaterna och kommissionen. Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater. Kommissionen är även verksam i arbetet i gruppen för rörlighet över gränserna (en arbetsgrupp som tillsatts av generaldirektörerna inom den offentliga sektorn) som sysslar med de juridiska hindren för arbetstagarnas fria rörligheten inom den offentliga sektorn, däribland med problemen i samband med erkännandet av yrkeserfarenhet och tjänsteår. Slutligen avser kommissionen att under 2002 offentliggöra ett meddelande om arbetstagares fria rörlighet i den offentliga sektorn, där man bland annat kommer att behandla frågan om erkännande av yrkeserfarenhet och tjänsteår.

(1) EGT C 70, 2.3.2001.

(2) Dom av den 23.04.94 i mål C-419/92 (Scholz), Rec. 1994 s. I-0505; dom av den 15.01.98 i mål C-15/96 (Schöning), REG 1998 s. I-0047; dom av den 12.03.98 i mål C-187/96 (kommissionen mot Grekland), REG 1998 s. I-1095; dom av den 30.11.2000 i mål C-195/98 (Österreichischer Gewerkschaftsbund).

(3) EGT L 257, 19.10.1968.