SKRIFTLIG FRÅGA E-2053/00

från Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(27 juni 2000)

Ämne: Luftförorening i Cartagena (Murcia, Spanien)

Alltsedan man år 1960 började kontrollera luftföroreningar har Cartagena varit en av de sju mest förorenade städerna i Spanien. Sedan år 1996 har situationen gradvis förvärrats och år 1999 nådde föroreningen nivåer som man inte hade uppmätt på många år.

Det föreligger åtskilliga studier kring luftföroreningens effekter i Cartagena, vilka har utförts av experter på området. Dessa studier pekar på en ökning av mortaliteten, av användningen av sjukvårdssystemet, förändringar i lungfunktionerna samt en ökning av sjukdomssymtom och användningen av mediciner. Dessa studier offentliggörs emellertid inte för att inte skapa oro bland befolkningen.

De senaste föroreningstopparna har orsakat indignation i politiska, sociala och kulturella kretsar. Den främsta kritiken riktar sig mot Potasas y Derivados, ett företag som är etablerat i El Hondón, som de senaste veckorna nästan varje dag har överskridit gränserna för tillåtna utsläpp av förorenande partiklar i atmosfären. Detta har föranlett de lokala myndigheter som är behöriga på miljöområdet att förelägga företaget att sänka produktionen i mer än 12 timmar på grund av de höga föroreningsnivåerna.

Undertecknandet av ett protokoll om att flytta företaget har orsakat stor polemik, eftersom det inte har fastställts varken något datum för när företagets nuvarande anläggning skall läggas ned eller för när investeringarna i den nya fabriken skall inledas, så att man kan bibehålla verksamheten i El Hondón tills den nya industrianläggningen kan tas i bruk.

1. Är kommissionen medveten om denna allvarliga situation?

2. Anser kommissionen inte att man åsidosätter följande direktiv:

a) rådets direktiv 84/360/EEG(1) om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar,

b) rådets direktiv 96/62/EG(2) om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten,

c) rådets direktiv 1999/30/EG(3) om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften,

d) rådets direktiv 90/313/EEG(4) om rätt att ta del av miljöinformation?

3. Kan kommissionen lämna upplysningar om hur den följer upp situationen?

(1) EGT L 188, 16.7.1984, s. 20; svensk specialutgåva, område 15, volym 4, s. 199.

(2) EGT L 296, 21.11.1996, s. 55.

(3) EGT L 163, 29.6.1999, s. 41.

(4) EGT L 158, 23.6.1990, s. 56; svensk specialutgåva, område 15, volym 9, s. 233.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Ledamoten anger endast en fabrik, Potasas y Derivados, som enligt den begränsade information som kommissionen har tillgång till producerar handelsgödsel. Företaget har inte tidigare varit föremål för någon utredning av kommissionen.

Produktionen vid Potasas y Derivados omfattas av rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(1) (ingen produktionströskel anges i bilaga 1.4 till direktivet). Kommissionen förfogar varken över några uppgifter om de nuvarande utsläppsnivåerna eller om de gränsvärden för utsläpp som fastställts i fabrikens driftstillstånd. Dessa uppgifter krävs om man skall kunna bedöma om direktivet efterlevs. I artikel 13 i direktivet anges att medlemsstaterna skall genomföra en politik och en strategi, som innefattar lämpliga åtgärder för att stegvis anpassa befintliga anläggningar i kategorierna i bilaga 1 till bästa tillgängliga teknik, med beaktande särskilt av anläggningens tekniska utformning, i vilken omfattning anläggningen utnyttjas och dess återstående livslängd, arten och omfattningen av de förorenande utsläppen från anläggningen, det önskvärda i att inte belasta den berörda anläggningen med oskäliga kostnader, särskilt med tanke på den ekonomiska situationen för verksamheterna i den aktuella kategorin.

De spanska myndigheterna tycks ha vidtagit åtgärder för att lösa problemet. Enligt den spanska dagstidningen La verdad http://www.laverdad.com/servicios/especiales/municipios99/muamu55.htm har man nyligen enats om att flytta fabriken inom tre år.

Det är medlemsstaterna som ansvarar för efterlevnaden av gränsvärden för luftkvalitet med avseende på svaveldioxid och partiklar (rådets direktiv 80/779/EEG av den 15 juli 1980 om gränsvärden och vägledande värden för luftkvalitet med avseende på svaveldioxid och svävande partiklar)(2), för bly (rådets direktiv 82/884/EEG av den 3 december 1982 om gränsvärde för bly i luften)(3) och kvävedioxid (rådets direktiv 85/203/EEG av den 7 mars 1985 om luftkvalitetsnormer för kvävedioxid)(4). Kommissionen har inte erhållit någon information om att dessa gränsvärden skulle ha överskridits.

Enligt både rådets direktiv 96/62/EG av den av den 27 september 1996 om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten(5) och rådets direktiv 1999/30/EG av den 22 april 1999 om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften(6) skall medlemsstaterna utvärdera koncentrationerna av svaveldioxid, kvävedioxider, partiklar (PM10) och bly i enlighet med nya krav från och med den

19 juli 2001. Nya gränsvärden för svaveldioxid, PM10 och bly skall uppnås före den 1 januari 2005 och för kvävedioxid före den 1 januari 2010. För de värsta områdena måste medlemsstaterna utarbeta planer för hur kraven skall uppfyllas som visar hur gränsvärdena skall uppnås i tid.

Enligt artikel 3.1 i rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990(7) om rätt att ta del av miljöinformation skall medlemsstaterna säkerställa att offentliga myndigheter åläggs att lämna ut uppgifter om miljön till varje fysisk eller juridisk person på dennes begäran och utan att kräva att skälen för begäran anges. Enligt punkt 3.4 i skall en offentlig myndighet utan dröjsmål och senast inom två månader besvara en begäran om uppgifter. Skälen till att en begäran om uppgifter avslås skall anges. I artikel 4 i samma direktiv anges att den som anser att hans begäran om uppgifter har avslagits eller lämnats utan avseende utan rimlig orsak, eller anser sig ha fått ett otillfredsställande svar från en offentligt myndighet, skall kunna begära att få saken prövad hos domstol eller i administrativ ordning i enlighet med det rättssystem som tillämpas i medlemsstaten. Mot bakgrund av detta och i ljuset av de uppgifter som kommissionen förfogar över kan inte kommissionen konstatera att något brott mot direktiv 90/313/EG föreligger i det här fallet.

Kommissionen kan inte utifrån de kortfattade uppgifter som ledamoten tillhandahåller bedöma om ovannämnda gemenskapsdirektiv överträtts. Kommissionen utesluter emellertid inte en mer ingående utredning av den fråga som ledamoten tar upp om denne skulle inkomma med uppgifter som tyder på att det tillämplig gemenskapslagstiftning överträtts.

(1) EGT L 188, 16.7.1984.

(2) EGT L 229, 30.8.1980.

(3) EGT L 378, 31.12.1982.

(4) EGT L 87, 27.3.1985.

(5) EGT L 296, 21.11.1996.

(6) EGT L 163, 29.6.1999.

(7) EGT L 158, 23.6.1990.