ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2326/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Import av stål av tvivelaktig kvalitet som skall användas i armeringsjärn

Jordbävningarna i Grekland och Turkiet har mångdubblat oron för kvaliteten på det stål som används i armeringsjärn. På den grekiska marknaden anses det som en offentlig hemlighet att en del av det importerade stålet ofta är av lägre kvalitet än den angivna. Man säger att de kontroller som görs antingen är otillräckliga, eller om det visar sig att det rör sig om stål av lägre kvalitet tillåter att stål av lägre kvalitet förs in på Europamarknaden, trots att det ser ut som om det vore av hög kvalitet (t.ex. har det samma ådring som högkvalitativt stål). Detta gör att det är lätt hänt att detta stål används som om det vore stål av högre kvalitet än den angivna, och det görs inga begränsande kontroller (marknadskontroller).

1. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta i samarbete med medlemsstaterna för att öka kontrollerna?

2. När kommer det att införas enhetliga kvalitetsstandarder för stål som skall användas i armeringsjärn och en enhetlig modell för kontroll på grundval av dessa standarder?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(17 januari 2000)

Vad beträffar import av stålprodukter från tredje land, där produktionsstandarderna kan avvika från de normer som gäller i gemenskapen, är det viktigt att skilja mellan behandlingen av dessa produkter när de passerar tullen och den kvalitetsbedömning som kan genomföras för själva produkten.

Inom ramen för tullförfarandet påverkar produktens kvalitet bara dess klassificering i en eller annan kategori i tullnomenklaturen i enlighet med det internationella harmoniserade tullavgiftsystemet (exempel på sådana kategorier är t.ex. legerat eller olegerat stål). Alla falska uppgifter i tulldeklarationer, t.ex. för att uppnå vissa fördelar vid fastställning av tullsatserna, kan leda till rättsliga åtgärder. Detta sker genom undersökningar som genomförs av de enskilda medlemsstaternas tullmyndigheter.

Allmänt sett utgör kommissionens beslut 97/597/EG av den 14 juli 1997 om förfarandet för bestyrkande av överensstämmelse av byggprodukter enligt artikel 20.2 i rådets direktiv 89/106/EEG beträffande stål

för slakarmering och stål för spännarmering av betong(1) den rättsliga grunden för utfärdande av överensstämmelseintyg. Kommissionen kommer i sin tur även framöver att stödja Europeiska kommittén för järn- och stålstandarder (ECISS) i dess arbete att fastställa harmoniserade normer inom ramen för Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN).

Vad gäller produktkvaliteten och produkters lämplighet för vissa ändamål är det dock avtalsparterna, dvs. köpare och säljare, som i sina avtal skall införa lämpliga bestämmelser. Användningen av stålprodukter omfattas av tekniska övervaknings- och kontrollsystem som skall omöjliggöra användningen av material som inte motsvarar normerna i riskzoner. Förfalskning av kvalitetsintyg innebär ett privaträttsligt brott.

(1) EGT L 240, 2.9.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2461/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(16 december 1999)

Ämne: Europeiska rådets hållning vad gäller projektet Europamuseum

I samband med symposiet Museum for Europe den 21 och 22 oktober i vilket kommissionens ordförande Romano Prodi deltog uttalade några politiker att de gav sitt stöd åt museum i Europaparlamentet. Kostnaden beräknas uppgå till en miljard franc, varav Europaparlamentet, den belgiska staten och det privata näringslivet skall betala var sin tredjedel. Den historiska utgångspunkten för den permanenta utställningen skall utgöras av Karl den stores rike.

1. Känner rådet till detta initiativ från stiftelsen Museum för Europa om att förlägga ett museum till Europaparlamentet, vilket kan härledas ur kommissionens ordförande Romano Prodis närvaro vid symposiet? Om det förhåller sig så, när och av vem blev rådet informerad angående detta projekt?

2. a) Vilka målsättningar beträffande byggnaden och utställningens innehåll har stiftelsen Museum för Europa lagt fram för rådet?

b) Vem är enligt stiftelsen Museum för Europa ansvarig för muséets förvaltning och organisation?

3. Har rådet beviljat något ekonomiskt stöd till stiftelsen Museum för Europa vad gäller att förlägga ett museum till Europaparlamentet? Om det förhåller sig så, vilka slags stöd gäller detta då konkret (bidrag, lokaler, mldr) och hur vill rådet motivera detta stöd? Om inte, varför avstår rådet från att stödja stiftelsen Museum för Europa?

4. Instämmer rådet i beslutet att betrakta Karl den stores rike som den historiska utgångspunkten för den permanenta utställningen i muséet? Om det förhåller sig så, är inte detta till skada för de viktiga bidrag som den antika och den bysantinska kulturen givit åt europeiskt tänkande, vilket den grekiske kulturministern påpekat? Om inte, vilket innehållsligt koncept vill rådet då lägga fram för att ge det europeiska muséet en mera korrekt och fullständig utformning?

5. Kommer rådet att uppmana initiativtagarna att fullständigt och korrekt uppfylla den belgiska språklagstiftningen i muséet, med hänsyn till att denna lagstiftning kan betraktas som ett utslag av ömsesidig respekt för språk och kulturer? Om inte, varför det, då en bristande tillämpning av språklagstiftningen innebär att den ömsesidiga respekten för språk och kulturer i Belgien skadas?

Svar

(10/11 april 2000)

Vid mötet den 23 november 1999 informerades rådet av den grekiska delegationen om projektet att inrätta ett Europamuseum. Rådet noterade vid detta tillfälle delegationens farhågor när det gäller mål och prioriteringar för projektet, såsom det utformats av den förening grundad enligt belgisk privaträtt som är organisatör.

Rådet har aldrig haft direkt kontakt med den berörda ideella föreningen.

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att gemenskapen i enlighet med fördraget skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för deras nationella och regionala mångfald, samtidigt som gemenskapen skall framhäva det gemensamma kulturarvet.

Inom ramen för denna behörighet kommer rådet att inta den ståndpunkt situationen kräver, om saken direkt hänskjuts till det.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2773/99

från Christos Folias (PPE-DE) och Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Personalfrågor och tjänster inom Europeiska kommissionen

I sex (6) månader har det funnits en ledig A5-tjänst vid kommissionens kontor i Athen. Trots att många över tjugo (20) personer har sökt tjänsten, har den inte tillsatts.

Har alla sökande till en simpel A5-tjänst ansetts olämpliga?

Är det månne så att det är något annat som står på, något som inte är känt för vanliga dödliga?

Varför tillsätter inte kommissionen den utlysta tjänsten någon gång?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

En A-tjänst vid kommissionens representation i Aten har utlysts. Utlysandet av tjänsten har dröjt i avvaktan på att omstruktureringen av press- och informationstjänsten slutförs. Sedan 1 oktober 1999 är representationerna i medlemsstaterna nämligen knutna till den tjänsten. När nu omstruktureringen är på god väg, kommer tjänsten omedelbart att utlysas på nytt och tillsättas med det snaraste.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2736/99

från Carlo Fatuzzo (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Den pensionerade änkan Maria Luisa Bolzoni, som har väntat på pension i 16 år

Är kommissionen medveten om att vissa av EU:s medlemsstater betalar ut ålderspensioner med mycket stora förseningar?

Tänker kommissionen vända sig till INPS, det organ som är ansvarigt för att betala ut pensioner i Italien, för att änkan Maria Luisa Bolzoni, född den 3 november 1928 i Scandolara Ravara och bosatt på via Bonomelli 15 i Bergamo, äntligen skall beviljas den höjning av pensionen som hon ansökte om den 26 november 1994 i enlighet med artikel 6 i lag nr 638/1983 och som hon i enlighet med italiensk lag fick rätt till den 1 oktober 1983? I 16 år har hon tålmodigt väntat på att få sin pension i kategori SO-96000064 höjd eftersom hon är änka.

Kan kommissionen tala om hur många år denna sjuttioettåriga pensionerade änka ska vänta?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

Kommissionen kan inte ingripa i det fall som parlamentsledamoten nämner, eftersom det är en helt intern fråga som ligger utanför gemenskapens behörighet.

När det gäller social trygghet, är lagstiftningen om social trygghet för migrerande arbetstagare och direktiven om likabehandling av kvinnor och män i de sociala trygghetssystemen de enda tvingande gemenskapsbestämmelserna.

Ett systems organisation och funktion, rätt till ålderspension och tidpunkten för beviljande av olika förmåner är frågor som helt och hållet faller inom de nationella myndigheternas behörighetsområde under förutsättningen att de ovan nämnda gemenskapsbestämmelserna följs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2350/99

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Bidragsmedel

Vilken är den totala kostnaden för revision av samtliga EU:s bidragsmedel (strukturfonder och direktfinansierade projekt), inbegripet:

- interna revisionskostnader och-

- kostnader för externa företag som anlitats för att genomföra revision av EU-medel?

Vad jag förstår återkräver kommissionen medel som erhållits på ett bedrägligt sätt eller där man blivit medveten om att de använts på ett felaktigt sätt.

Hur många procent av samtliga bidragsmedel betraktar kommissionen som oriktigt använda och föremål för krav på återbetalning?

Finns det en tidsram inom vilken bidragsmottagare måste återbetala felaktigt använda och/eller felaktigt anslagna pengar?

Hur många procent i genomsnitt återfås aldrig och/eller avskrivs?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(23 februari 2000)

Kommissionens administrativa utgifter redovisas inte utifrån utgiftens art eller källa, syfte eller typ av administrativ kostnad. Därför kan man inte exakt beräkna den totala kostnaden för revision av alla EU:s bidragsmedel. Revisionen sköts av det generaldirektorat som

ansvarar för respektive bidrag och finansieras ibland rentav via del B i budgeten. För närvarande sker ingen sammanställning som skulle kunna ge ett mått på den totala kostnaden för revision. Införandet av verksamhetsbaserad förvaltning, som kommissionen beslutade om i november 1999, torde göra det möjligt för kommissionen att i framtiden lämna denna typ av information.

Om det visar sig att bidragsmedel har använts på ett felaktigt sätt, inleder kommissionen kravförfarandet enligt artiklarna 28 och 29 i budgetförordningen(1). Den behörige utanordnaren utfärdar ett preliminärt betalningskrav, som skickas till styrekonomen för godkännande och registreras av räkenskapsföraren. Den sistnämnde ansvarar för att utfärda ett betalningskrav och skall säkerställa att kommissionens fordringar betalas. Han inleder kravförfarandet, om betalning inte sker på förfallodagen.

Det främsta syftet med rapporteringssystemet är att på ett effektivt sätt driva in enskilda fordringar och därför kan för närvarande inga allmänna procentsatser anges för hur återkrav av bidragsmedel fungerar. Rapporteringen kommer dock att förbättras genom redovisningssystemet Sincom2 och det torde göra det möjligt för kommissionen att i framtiden sammanställa mer allmän statistik av detta slag.

(1) EGT L 356, 31.12.1977; svensk specialutgåva, område 1, volym 4, s. 3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2335/99

från Rolf Linkohr (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Kärnreaktorer i kandidatländerna

1. Vilken ståndpunkt intar kommissionen avseende kärnreaktorerna i kandidatländerna?

2. Planerar kommissionen för att kärnreaktorerna skall läggas ned i förtid, och i så fall, hur ser kommissionens tidtabell för detta ut?

3. Samtycker kommissionen till nedläggningsplanerna, så som de i synnerhet fastställts i Litauens och Slovakiens nationella energiplaner?

4. Kan kommissionen ange om och när atomreaktorerna i Litauen kommer att inspekteras?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

1. Kommissionen har inom ramen för utvidgningen alltid lagt särskilt stor vikt vid kärnsäkerhet. Under perioden inför anslutningen kommer kommissionen att fortsätta granska frågan ingående och verka stödjande. Kommissionen har inlett ett nära samarbete med kandidatländernas säkerhetsansvariga myndigheter för att stärka deras resurser och oberoende och på så sätt sprida det kärnsäkerhetstänkande som utvecklats i Europeiska gemenskapen.

2. Kommissionens inställning i frågan framgår tydligt i Agenda 2000 från juli 1997, i vilken reaktorerna i kandidatländernas kärnkraftsanläggningar delas in i tre kategorier: Västkonstruerade reaktorer, Sovjetkonstruerade reaktorer som kan förbättras så att de uppfyller internationella säkerhetskrav samt Sovjetkonstruerade reaktorer som inte till en rimlig kostnad kan förbättras så att de uppnår en godtagbar säkerhetsnivå. Kommissionen har upprepade gånger framhållit att de av kandidatländernas kärnkraftsanläggningar som tillhör den tredje kategorin bör stängas så snart det är praktiskt möjligt inom ramen för en övergripande energistrategi. Detta gäller Bohunice V-1 i Slovakien och Ignalina-anläggningen i Litauen liksom enheterna 1-4 i Kozloduy-anläggningen i Bulgarien.

3. Kommissionen har hållit intensiva och givande överläggningar i frågan med kandidatländernas myndigheter. I den andra återkommande rapporten om kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning av den 13 oktober 1999 välkomnade kommissionen Litauens och Slovakiens beslut att genomföra en tidig stängning av anläggningarna i Ignalina respektive Bohunice V-1. Kommissionen välkomnar också den överenskommelse som nyligen nåtts med Bulgarien om en tidig stängning av enheterna 1-4 i Kozloduy-anläggningen. Kommissionen ser dessa beslut som ett tecken på ländernas integrationsvilja och som ett viktigt bidrag till kärnsäkerheten i Europa. Kommissionen avser att fortsätta denna dialog med de berörda myndigheterna.

4. Den säkerhetsansvariga myndigheten i Litauen kontrollerar regelbundet att anläggningarnas driftansvariga ser till att säkerhetsbestämmelserna i programmet för höjande av säkerheten följs. Beviljande av driftstillstånd är avhängigt av resultaten av dessa säkerhetskontroller, som återges i rapporter om utvärdering om säkerheten. Kommissionen stödjer med hjälp av Phare-medel den litauiska säkerhetsansvariga myndigheten och dess verksamhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2592/99

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Kommissionsledamöternas intressen

På kommissionens hemsida finns en lista över de före detta kommissionsledamöternas intressen.

När kommer det att offentliggöras en uppdaterad lista i en lättillgänglig form?

Kommer samtliga kommissionsledamöter att bidra fullständigt till detta?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(25 januari 2000)

Alla ledamöter av den nya kommissionen, däribland jag själv, har offentligt redovisat sina ekonomiska och andra intressen. Redovisningen omfattar också ledamöternas makars yrkesverksamhet och ekonomiska tillgångar, som skulle kunna ge upphov till intressekonflikter. Listan ligger på Internet sedan 27 augusti 1999 (adress: http://europa.eu.int/comm/commissioners/interests/index_sv.htm).

Listan har dessutom fått stor spridning i pressen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2567/99

från LORD Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Digitala radiosändningar

Stödjer kommissionen införandet av digitala radiosändningar i hela gemenskapen? Vilka aktiva åtgärder vidtar den för att främja införandet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 januari 2000)

Med tanke på radions viktiga roll i gemenskapen, i sociala, kulturella och ekonomiska sammanhang, och med tanke på alla nuvarande och potentiella fördelar med digital överföring ställer sig kommissionen positiv till utvecklingen av digitala radiosändningar på lämpliga plattformar. Kommissionen följer därför utvecklingen av digitalradio med stort intresse, inbegripet DAB(1), och har regelbunden kontakt med de parter som är inblandade i denna process.

Kommissionen anser dock att reglerande ingrepp på området elektronisk kommunikation bör följa ett antal principer, bland annat den om teknisk neutralitet (se: Mot ett nytt regelverk för infrastruktur för elektronisk kommunikation och tillhörande tjänster 1999 års kommunikationsöversyn(2)). Teknisk neutralitet är särskilt viktig eftersom alla nätverk och plattformar i allt större utsträckning får möjlighet att tillhandahålla alla sorters tjänster när tekniken knyts samman. Radiotjänster tillhandahålls via digitala TV-plattformar och Internet, och ny teknik, som t.ex. Systemen för universella mobiltelekommunikationer (UMTS), planeras. Att främja en viss teknik före andra innebär därför risk för snedvridning av marknaden.

Därför vill kommissionen inte aktivt främja införandet av ett visst digitalradiosystem inom gemenskapen.

(1) Dvs. det system som utvecklats inom ramen för projekt nr 147 i Eureka-programmet. De viktigaste elementen i det systemet har normerats av Europeiska institutet för telekommunikationsstandarder (ETSI), bl.a. genom standarderna EN 300 797; EN 300 798 och EN 300 799.

(2) KOM(1999) 539 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2109/99

från SIR Robert Atkins (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 1999)

Ämne: Flygtrafikkontroll

Vilka diskussioner har hållits med Eurocontrol om problem och förseningar p.g.a. flygtrafikkontrollen? Vad handlade dessa diskussioner om?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2106/99, E-2107/99, E-2108/99, E-2109/99, E-2110/99, E-2111/99, E-2112/99, E-2113/99, E-2114/99, E-2115/99, E-2116/99 och E-2117/99 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(20 december 1999)

Kommissionen har utfärdat ett meddelande(1) om det nuvarande läget för förseningar i lufttrafiken och om nya initiativ som skall tas för att tillhandahålla gemenskapen med den flygledningstjänst (ATM-system) den behöver för att säkerställa att dess inre marknad fungerar på rätt sätt. De flesta av de frågor som tas upp av parlamentsledamoten besvaras i detta dokument som antogs den 1 december 1999 och har skickats till rådet och parlamentet.

Vid förberedandet av detta meddelande arbetade kommissionen i nära samarbete med intresserade parter, särskilt användare av luftrummet, flygplatser, arbetare och tillhandahållare av flygledningstjänster genom deras representativa organisationer. Den rådfrågade också de civila luftfartsmyndigheterna i alla medlemsstater om de olika åtgärderna som bör tas för att komma till rätta med situationen.

En minskning av förseningar i lufttrafiken är huvudsakligen medlemsstaternas och deras samordningsorgans Eurocontrol ansvar. I detta sammanhang är det upp till specialisterna att definiera och genomföra driftsmetoder och tekniska förbättringar. Gemenskapens uppgift är i huvudsak att skapa den organisatoriska ram på nationell och europeisk nivå för att säkerställa att sådana lösningar accepteras och genomförs av alla på ett samordnat och konsekvent sätt. Det är därför som gemenskapen 1998 beslutade att gå med i Eurocontrol för att utöva politisk kontroll över denna organisation. Förhandlingar med detta som syfte har nästan slutförts, men ratificeringsförfaranden kan ta flera år. Kommissionen kommer därför att begära att gemenskapens deltagande genomförs snabbt.

Strategin för ATM 2000 är ett dokument som har tagits fram av Eurocontrol och det är den organisationens ansvar att anta och genomföra de förslag som finns i strategin. Kommissionen har bidragit med framtagningen av detta dokument tillsammans med användare av luftrummet, medlemsstater och internationella organisationer. Kommissionen stöder de allmänna målen och strategiska principer såsom anges i strategin, men undrar om det inte krävs mer arbete för att utveckla en mogen, tillförlitlig och stabil plan som tar upp den tekniska utveckling som är nödvändig för att klara av en beräknad fördubbling av trafiken till 2015.

(1) KOM(1999) 614.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1958/99

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Bureau de stage

Kommissionen liksom de andra EU-institutionerna erbjuder ungdomar från medlemsstaterna och kandidatländerna möjligheten till praktik, för att de skall lära känna arbetet vid institutionerna. För att organisera detta och underlätta starten för de nyanlända har kommissionen inrättat en Bureau de stage.

Hittills har det varit praxis att även hjälpa parlamentets praktikanter att söka bostad och så vidare. De senaste veckorna har jag fått allt fler frågor om varför denna hjälp ställts in och framför allt varför man är så lite tillmötesgående mot parlamentets praktikanter och inte längre lämnar ut listan över hyreslägenheter till dem.

Kan kommissionen förklara vilka omständigheter som lett till denna förändring?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(6 december 1999)

Den bostadshjälp för praktikanter som frågeställaren avser tillhandahålls av det mottagningskontor (Bureau d'accueil et d'information), som drivs av generaldirektoratet för personal och administration.

Mottagningskontoret erbjuder hjälp åt ny personal och praktikanter i början av deras tjänstgöring och hjälper dem att finna sig till rätta (kontoret bistår såväl vid de inledande administrativa formaliteterna som med praktiska frågor rörande livet i Bryssel).

Mottagningskontoret är inte en interinstitutionell tjänst. Därför bistår kontoret i första hand kommissionens anställda och deras familjer och närstående. I syfte att erbjuda god service och förmedla en positiv bild av de europeiska institutionerna eftersträvar mottagningskontoret dock att besvara alla förfrågningar, oavsett om de kommer från kommissionen, parlamentet eller rådet. För bättre service krävs dock ökat samarbete mellan institutionerna.

En av de viktigaste tjänster som mottagningskontoret erbjuder är hjälp med att finna sig till rätta i Bryssel, och i synnerhet hjälp med att finna en tillfällig bostad (såväl för sådana som endast avser att stanna i Bryssel en begränsad till, t.ex. praktikanter, eller i syfte att upprätta en första kontakt i avvaktan på en mer långsiktig lösning). För att tillfredsställa efterfrågan på sådana tjänster har mottagningskontoret skapat en databas i vilken man snabbt kan söka information med ledning av olika önskemål. Denna databas kommer snart att bli tillgänglig på Europa Plus.

Varken kommissionen eller mottagningskontoret har ändrat inställningen till potentiella klienter från andra institutioner. Självfallet skulle dock ett ökat samarbete mellan institutionerna kunna bidra till bättre service, om institutionerna skulle anse detta vara önskvärt.

Kommissionen anser att bättre service vore ett eftersträvansvärt mål och vill därför framhålla de potentiella fördelarna av att i högre grad göra mottagningskontoret till en interinstitutionell tjänst.