ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2749/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Antibiotikan i djurfoder

Sverige hade enligt anslutningsfördraget rätt att behålla sitt nuvarande förbud mot användningen av antibiotika, kemoterapeutika, kocidiostatika och tillväxtbefrämjande medel i foder t.o.m. 31 december 1998. Arbete pågår i EU med att omvärdera vissa speciella riskabla antibiotikasubstanser och senast den 1 oktober 2003 skall samtliga substanser på området omvärderas. Kommissionen fattade strax före årsskiftet 1998/99 beslut om att fyra typer av antibiotika i foder skulle förbjudas. Sverige har dock förbud mot ytterligare fyra typer av antibiotika och har därför åberopat den skyddsklausul om skydd för folk- och djurhälsa som finns i rådets direktiv 70/524/EEG(1) om fodertillsatser. Sverige överlämnade dokumentation till EU-kommissionen, vilket kommissionen skulle utvärdera.

Vad blev resultatet av denna utvärdering?

(1) EGT L 270, 14.12.1970, s. 1.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(20 november 2001)

Kommissionen har i enlighet med artikel 11.2 i rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser(1) undersökt de skäl som Sverige anfört och samrått med medlemsstaterna inom Ständiga foderkommittén och Vetenskapliga kommittén för djurfoder.

Den utvärdering som gjordes av Vetenskapliga kommittén för djurfoder kom dock att överskuggas av den allmänna rapport om antimikrobiell resistens som godkändes i juni 1999 av Vetenskapliga styrkommittén. I rapporten rekommenderas att användning av antibiotika i tillväxtfrämjande syfte skall avvecklas gradvis för att slutligen upphöra helt. Kommissionen anser det nödvändigt att ändra direktiv 70/524/EEG, vilket är i linje med artikel 11.3 i direktivet. Denna åtgärd ingår i kommissionens vitbok om livsmedelssäkerhet.

Ett förslag om fodertillsatser är för närvarande under utarbetande och skall antas av kommissionen i början av 2002. I förslaget ingår bland annat gradvis avveckling av antibiotika som tillväxtfrämjande medel inom EU.

(1) EGT L 270, 14.12.1970, ändrat genom rådets direktiv 1999/20/EG av den 22 mars 1999, EGT L 80, 25.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2555/01

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(13 september 2001)

Ämne: GMO i vinproduktionen

Vin är karakteristiskt inte bara för Italien utan för hela Medelhavsområdet. Användning av genetiskt modifierade organismer skulle äventyra alla de grundläggande kännetecknen (utmärkande egenskaper, tradition, kopplingar till kultur och miljö), fördärva smaken och doften och göra det mindre intressant ur kommersiell synvinkel.

För somliga regioner kan produktionen ses som ett grundläggande kulturellt och traditionellt drag, inte enbart ur gastronomisk synvinkel utan även ekonomiskt och produktionsmässigt, med starka kopplingar till miljön och landskapet och indirekta konsekvenser för många olika verksamheter på landsbygden.

För att ta ett exempel så har enbart Toscana en vinproduktion bestående av fem så kallade DOCG-viner (denominazione di origine controllata e garantita) med kontrollerad och garanterad ursprungsbeteckning, 34 viner med kontrollerad ursprungsbeteckning (DOC, denominazione di origine controllata) och sex viner med skyddad geografisk beteckning (indicazione geografica tipica). Dessa viner utgör en mycket stor del av exporten, och den årliga produktionen är ca 2,8 miljoner hektoliter.

Inte minst måste man värna om alla de arbetstillfällen som vinproduktionen erbjuder, liksom den image och trovärdighet som varumärkena har (och som ofta gått i arv i generationer), inte bara i EU.

Användningen av genetiskt modifierade organismer skulle få negativa effekter inte bara för producenterna utan också framför allt för konsumenterna och deras hälsa.

Vilka åtgärder avser kommissionen vidta för att stödja och främja en fortsatt hög kvalitet på karakteristiska produkter inom jordbruks- och livsmedelssektorn?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

Kommissionen kan informera parlamentsledamoten om att inom ramen för det nya system som införs genom rådets förordningar (EG) nr 2702/1999 av den 14 december 1999 om informations- och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter i tredje land(1), samt (EG) nr 2826/2000 av den 19 december 2000 om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden(2), kommer gemenskapen såväl på den inre marknaden som i tredje länder att bedriva en heltäckande och konsekvent politik i fråga om informations- och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter och livsmedel.

Syftet är att komplettera och stärka medlemsstaternas egna åtgärder och därigenom ge dessa produkter en bättre image, särskilt i fråga om kvalitet, typiska egenskaper, näringsinnehåll, livsmedelssäkerhet och produktionsmetoder.

(1) EGT L 327, 21.12.1999.

(2) EGT L 328, 23.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2216/01

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(24 juli 2001)

Ämne: Konsumenternas val

Inom EU cirkulerar även varor som tillverkas med organ från djur eller genom barnarbete, anser kommissionen inte att det är nödvändigt att tydligt märka sådana varor så att konsumenterna kan välja om de vill köpa varor som tillverkas med organ från djur eller genom barnarbete?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(2 oktober 2001)

I förordning (EG) nr 999/2001(1) och dess tillämpningsföreskrifter finns särskilda bestämmelser om uteslutande av specificerat riskmaterial, däribland organ från djur, i livsmedel. Dessutom lade kommissionen nyligen fram ett förslag för medlemsstaterna i Ständiga livsmedelskommittén om att göra märkningen av köttprodukter tydligare och mer exakt. Definitionen av kött skall förbättras och andra delar av djur avsedda för produktion av livsmedel, såsom slaktbiprodukter (hjärta, tarmar, lever o.s.v.) eller fett, måste märkas.

Kommissionen känner till det ökande antalet så kallade etiska eller sociala märken som härrör från individuella tillverkare, industriella sektorer, icke-statliga organisationer eller regeringar. Dessa märken hjälper konsumenterna att göra välunderbyggda val. De måste emellertid granskas av en oberoende instans för att man skall kunna försäkra sig om att produkterna har tillverkats t.ex. utan att barn har utnyttjats eller konsumenterna blivit missledda. Det är svårt och komplicerat att utföra en sådan granskning.

Kommissionen har offentliggjort en grönbok om företagens sociala ansvar(2) som har som mål att väcka debatt om hur man på bästa sätt kan utveckla, utvärdera och säkerställa effektivitet och tillförlitlighet när det gäller instrument för företagens sociala ansvar, som till exempel etisk och social märkning. Konsumentorganisationerna kommer att ha möjlighet att delta i debatten.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 999/2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati. EGT L 147, 31.5.2001.

(2) KOM(2001) 366 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2463/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Den spanska statens politik och dess konsekvenser för boskapsskötseln i Galicien

En stor del av den galiciska boskapssektorn, som står för mer än en tredjedel av Spaniens mjölkproduktion, kommer att uteslutas från ett nytt utvecklingsprogram för boskapsskötseln som nyligen annonserats av en den spanska staten. Enligt lantbruksföreningarna kommer 53 258 av Galiciens totalt 77 660 boskapsuppfödare inte att kunna delta i programmet, däribland 78,76 procent av 37 625 regionens mjölkbönder. Ett genomförande av programmet skulle skapa en dramatisk situation, och skulle utgöra en hårt slag mot en mycket känslig del av Galiciens befolkning. Många små gårdar, hindrade i sin utveckling endast av allt för små mjölkkvoter, kommer inte att kunna klara sig, än mindre modernisera sin verksamhet. Det statliga programmet, som sägs vara i överensstämmelse med EU:s normer, strider mot den multifunktionella roll som man ju vill ska ersätta den produktionsorienterade inriktningen som idag är förhärskande i Europas jordbruk. Det galiciska jordbruket karaktäriseras fortfarande av en livsstil där småbruket drivs sida vid sida med de aktiviteter som andra familjemedlemmar utövar i andra ekonomiska sektorer. I värsta malthusiansk stil är Galiciens regering i färd med att ge sitt stöd till detta av centralregeringen utfärdade program, i det själva den galiciska lantbruksministern uttalat att småbruken kommer att trängas ut från marknaden och självdö. Kan kommissionen, mot denna bakgrund, ge besked om det spanska statliga programmet är i överensstämmelse med kommissionens direktiv, precis då Europas jordbruk skall företa en radikal kursändring genom att ge prioritet åt miljön, diversifiering och bättre markanvändning just de aspekter som skulle gynna Galiciens jordbruk och ekonomi?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Kommissionen har ingen kännedom om det program som parlamentsledamoten nämner i sin fråga.

Kommissionen bidrar till olika regionala utvecklingsprogram i Spanien och särskilt i Galicien genom strukturfonderna. När det gäller jordbrukssektorn och utvecklingen av landsbygden så finns det ett visst antal program där gemenskapen deltar.

Inte i något av dessa program ingår åtgärder som syftar till en minskning av investeringarna i jordbruksföretag när det gäller uppfödning av nötboskap.

Kommissionen skulle dock vilja föreslå parlamentsledamoten att överlämna kompletterande uppgifter för att möjliggöra en eventuell eftersökning av det nämnda programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2523/01

från Freddy Blak (GUE/NGL) till kommissionen

(19 september 2001)

Ämne: Fifas överträdelse av EU:s konkurrensregler

Kommissionen har tidigare uppmanat Fifa att ändra sina villkor för spelare/spelaragenter samt att avskaffa reglerna om en garantisumma på CHF 200 000. Denna garantisumma har nu sänkts till CHF 100 000, men har fortfarande inte avskaffats helt. Samtidigt finns det exempel på att Fifa hotar med böter om spelare och klubbar inte använder Fifaagenter.

Fifa har dessutom gjort det möjligt att teckna en försäkring istället för ovan nämnda garantisumma på CHF 100 000. Försäkringsvillkoren är emellertid utformade på ett sådant sätt att endast Fifa kan avgöra tvister i samband med försäkringen.

Tänker kommissionen ännu en gång vidta åtgärder mot Fifa för överträdelse av EU:s konkurrensregler?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(26 oktober 2001)

Internationella fotbollförbundet (FIFA) har, efter ingripande från kommissionen, infört nya regler om fotbollsspelarnas agenter. Syftet med reglerna är att skydda spelarna och fotbollsklubbarna genom att se till att agenterna har de kvalifikationer som krävs för att utöva sitt yrke och att de följer vissa etiska regler. Nyligen inträffade skandaler med falska pass och övertramp vid underåriga spelares övergångar, där skrupelfria agenter har varit mellanhänder, visar att reglerna inte saknar grund eller är överflödiga.

FIFA har därför infört regler som innebär att agenterna granskas och att de, efter att ha tecknat försäkring för sin verksamhet och skrivit under etiska regler, tilldelas en licens. Spelarna och klubbarna måste använda sig av agenter med licens. För att se till att denna skyldighet iakttas, har FIFA föreskrivit ekonomiska och idrottsliga påföljder.

Vad beträffar parlamentsledamotens särskilda fråga om försäkringen och garantibeloppet bör det noteras att reglerna ger två alternativ för att hålla spelarna och klubbarna skadeslösa gentemot agenterna, en ansvarsförsäkring eller en garanti på 100 000 schweiziska franc. Kommissionen anser inte att en ansvarsförsäkring är ett oöverstigligt hinder för utövande av agentverksamhet. Flera försäkringsbolag i gemenskapen har redan ingått sådana försäkringsavtal med agenter.

De tidigare reglerna hade en kraftigt konkurrenshämmande verkan genom sina föreskrifter om en stor bankgaranti och bristande insyn i prövningen, men eftersom de nu ändrats på dessa punkter och med hänsyn till syftet med de nya reglerna anser kommissionen att ett undantag kan beviljas enligt artikel 81.3 i EG-fördraget. Kommissionen har därför inlett ett förfarande för att avvisa de klagomål som låg till grund för vårt ingripande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1486/01

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(18 maj 2001)

Ämne: Identitetskontroll på Charles de Gaulle-flygplatsen

Ett av de viktigaste stegen mot ett medborgarnas Europa togs när Schengenavtalet undertecknades och, genom Europeiska rådets protokoll i Amsterdam, införlivades i hela det regelverk som Europeiska unionen vilar på. En av de viktigaste förutsättningarna för att medborgarna skall kunna röra sig fritt inom unionen är att medborgare som reser inom Schengenområdet

inte utsätts för systematiska identitetskontroller. Denna princip kränks för närvarande på Charles de Gaulle-flygplatsen i franska Roissy. Flygbolaget Air France tvingar med hjälp av ett vaktbolag varje passagerare som reser till en destination inom unionen att bevisa sin identitet innan de släpps fram till utgångarna för ombordstigning. Det genomför alltså en obligatorisk säkerhetskontroll.

Hur avser kommissionen att agera mot detta nya hinder för den fria rörligheten?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1486/01 och P-1595/01ingivet av António Vitorino för kommissionen

(5 juli 2001)

I Schengenregelverket, som har införlivats inom Europeiska unionens ramar, föreskrivs att de inre gränserna får passeras överallt. Personkontroll får inte genomföras endast av det skälet att en inre gräns passeras.

De kontroller som utförs av flygbolag kan vara av flera olika slag:

- Identitetskontroller, som ett led i den kommersiella verksamheten, vid incheckningen för att kontrollera identiteten på passagerare med biljett utställd i ett visst namn eller för att bekräfta att en person har rätt till till exempel rabatt.

- Kontroller av säkerhetsskäl i undantagsfall, till exempel när det finns misstanke om att en passagerare kan utgöra en fara för allmän ordning eller övriga passagerares säkerhet.

- Kontroller för att undgå transportöransvar för personer som saknar resehandlingar.

Kommissionen anser att de sistnämnda kontrollerna strider mot gällande gemenskapsrätt. Bestämmelserna om transportöransvar i artiklarna 26 och 27 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet skall endast tillämpas vid transporter från ett land utanför Schengenområdet. Sådana kontroller får inte ske inom ett området utan inre gränser, eftersom deras enda grund är passage av en inre gräns.

De två förstnämnda kontrollerna gäller även vid inrikesflygningar och strider inte mot konceptet med ett område utan inre gränser om de utförs på samma villkor på inrikespassagerare och passagerare som flyger inom Schengenområdet.

Kommissionen kommer att ta kontakt med berörda instanser för att kunna avgöra vilken typ av kontroller det rör sig om och få närmare upplysningar i saken. Om så behövs kommer kommissionen att handlägga ärendet inom ramen för ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3113/01

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(5 november 2001)

Ämne: Hälsovårdskostnader

1. Kan kommissionen för varje medlemsstat redovisa hur stor andel av BNP som spenderas på hälsovård av

a) myndigheterna,

b) de enskilda medborgarna?

2. Kan kommissionen meddela den genomsnittliga kostnaden för hälsovård inom EU i procent av BNP, och vid beräkningen använda sig av de senaste uppgifterna?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Eurostat samlar ännu inte in statistik över utgifterna för hälsovård på regelbunden basis, men kan upplysa om att OECD:s avdelning för hälsopolitik regelbundet samlar in uppgifter om detta och har gjort det under lång tid. I denna statistik ingår även uppgifter från EU:s medlemsstater.

Den nationella statistik som länderna översänder till OECD är dock uppgifter om utgifter för hälsovård enligt de nationella definitionerna. Man har alltid eftersträvat gemensamma begrepp och definitioner, men detta har ännu inte kunnat uppnås i tillräckligt hög grad. De som använder sig av OECD:s statistik bör därför använda uppgifterna med försiktighet. Jämförelser mellan länderna bör absolut undvikas, eftersom anmärkningsvärt många av de skillnader som kan noteras från det ena landet till det andra kan bero på att hälsovårdssystemet i vissa länder har en vidare definition än i andra.

Nämnas bör också att den bristande jämförbarheten när det gäller denna statistik föranledde ett gemensamt initiativ från OECD och Eurostat 1997 för att införa ett ramkoncept för redovisningen av utgifterna för hälsovård (System of Health Accounts, SHA). Om detta system börjar tillämpas i EU-länderna kommer såväl kvaliteten som tillgängligheten och jämförbarheten att höjas avsevärt.

En första uppsättning uppgifter om utgifterna för hälsovård inom ramen för detta system (SHA) finns nu i omkring hälften av EU:s medlemsstater. Medlemsstaterna har lovat att ställa alla uppgifter inom ramen för detta system till förfogande före utgången av 2002.

En tabell från OECD skickas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat (trots de allvarliga metodologiska problem som nämns ovan), eftersom det är den enda statistiken som finns för närvarande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1879/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Nederländerna)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Nederländerna som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Nederländerna som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01,E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01,E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(18 september 2001)

Databasen för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) används som källa vid fastställandet av antalet jordbruksföretag vars areal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor är över respektive under 50 hektar. Även om denna databas består av resultaten av en utredning av jordbruksföretagens strukturer (Eurostat), är det allmänt känt att de stora företagen är överrepresenterade. Siffrorna nedan kan därför betraktas som maximital. Uppgifterna är från 1997, det senaste året för vilket det finns uppgifter från alla medlemsstaterna i databasen ISJR.

I kolumnerna A och C i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksföretagen som brukar en jordbruksareal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som är över respektive under 50 hektar.

I kolumnerna B och D i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som drivs av jordbruksföretag som brukar en jordbruksareal som överskrider respektive underskrider 50 hektar.

I kolumn F anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som skulle uteslutas, om alla andra faktorer förblev oförändrade, och om ett tak på 50 hektar skulle tillämpas.

I kolumn I anges vilka summor uttryckta i miljoner euro som skulle sparas in per medlemsstat om ett tak på 50 hektar spannmål, oljehaltiga växter och proteingrödor tillämpades. Den angivna avkastningen är den referensavkastning som medlemsstaterna uppgivit. Gemenskapens totala utgiftsbesparingar skulle uppgå till 4 miljarder euro.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2236/01

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(26 juli 2001)

Ämne: Burma

Har kommissionen några planer på att avsätta ytterligare medel för att lindra den eskalerande hiv/aids-krisen i Burma?

Är kommissionen medveten om att många människor skulle bli bekymrade och bestörta om man från EU:s sida beslutade att överföra gemenskapsmedel via militärjuntans fackministerier i Rangoon?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(5 september 2001)

Kommissionen finansierade nyligen ett besök till Myanmar för en grupp experter som hade i uppdrag att i samarbete med Världshälsoorganisationens (FN/WHO) aidsprogram undersöka spridningen av humant immunbristvirus och förvärvat immunbristsyndrom (hiv/aids) i detta land. Så snart kommissionen mottagit expertgruppens slutliga rapport kommer den att kunna ta ställning till hur och i vilken utsträckning den kan bidra till finansieringen av åtgärder för att avhjälpa krisen.

Kommissionen är fullt medveten om de politiska överväganden som kan ligga till grund för fördelningen av dessa medel. Denna fråga kommer att diskuteras inom ramen för unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och eventuella beslut om finansiering kommer att fattas i full överensstämmelse med villkoren i unionens gemensamma ståndpunkt rörande Myanmar(1).

(1) Gemensam ståndpunkt 96/635/GUSP, EGT L 287, 8.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2328/01

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Övervakning av radioaktiv strålning i Skandinavien och norra Ryssland

Kommer kommissionen att uttala sig om överenskommelsen om att övervaka radioaktiv strålning i Skandinavien och norra Ryssland?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

I juni 2001 skrev de nordiska länderna samt östersjöstaterna (Sverige, Danmark, Estland, Finland, Tyskland, Island, Lettland, Litauen, Norge, Polen och Ryssland) under ett avtal om informationsutbyte om strålningsbevakning. Kommissionen antar att parlamentsledamotens fråga rör denna överenskommelse.

Innan avtalet skrevs under presenterade den svenska regeringen överenskommelsen för kommissionen för ett godkännande enligt artikel 103 i Euratom-föredraget. Kommissionen granskade överenskommelsen i relation till bestämmelserna i Euratom-avtalet och gav sitt godkännande till regeringen i Danmark, Tyskland, Finland och Sverige (kommissionens beslut av den 29 juni 2001, ref. PE/1186/2001).

Euratom ingår inte i överenskommelsen, men det finns ett liknande gemenskapsprogram (Eurdep Europeiska unionens plattform för utbyte av radiologiska data).

Ett internationellt informationsutbyte av miljömässiga radiologiska data om strålningsbevakning ligger helt i linje med gemenskapens pågående program för kärnkraftssäkerhet och förberedelser för nödsituationer, och kommissionen vill ytterligare främja denna typ av utbyte på europeisk nivå.

Kommissionen är särskilt nöjd med det stora antalet deltagare i avtalet mellan östersjöstaterna. Östersjöstaternas system för utbyte av data är dessutom tekniskt avancerat och borde fungera som föredöme för utveckling av liknande system på andra orter.