SKRIFTLIG FRÅGA E-1780/02

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(24 juni 2002)

Ämne: Gemensamt luftrum Italien

De olika problem som kan kopplas samman med ett gemensamt europeiskt luftrum belyser frågan om en harmonisering av lagstiftningen som rör luftfarten i EU:s medlemsstater.

I Italiens fall kan man med anledning av denna fråga iaktta vissa intressanta aspekter: lagstiftningen för luftfart är från 1942 och ännu efter 60 år saknas en genomförandeförordning; ICAO-bilagorna, totalt 18 stycken, samt tillhörande tekniska bilagor, har fortfarande efter tiotals år ännu inte införlivats i den nationella italienska lagstiftningen, Italien har ännu inte tillämpat de servitut som gäller flygplatser och som återfinns i ICAO-bilaga nr 14 i och i Italiens lag nr 58 från 1963, vilket medför att de stora flygplatserna i landet översvämmas av installationer av alla de slag.

Kan kommissionen meddela vilka nyheter som finns vad gäller denna fråga, och vilka nödvändiga harmoniseringsåtgärder man avser sätta in, även för Italiens räkning?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 juli 2002)

Läget när det gäller den italienska lagstiftningen om civil luftfart bör ses mot bakgrund av de rättsakter som antagits som en följd av internationella konventioner och, mer nyligen, gemenskapens åtgärder.

Tillämpningsföreskrifterna till lagstiftningen om luftfart från 1925 är fortfarande gällande. Det bör noteras att Italien har antagit flera förordningar för att införliva bestämmelserna i bilagorna till Chicagokonventionen från 1944 och relevanta dokument i den nationella lagstiftningen.

År 1997 fick den nationella luftfartsmyndigheten mandat att utarbeta och anta särskilda förordningar. Detta organ utarbetar dessutom alla de administrativa handlingar som behövs för att komplettera denna regelram.

Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO) genomförde nyligen en utfrågning om hur långt avtalsparterna hade kommit när det gäller att införliva bilagorna till konventionen om internationell civil luftfart. Vid denna utfrågning bekräftades att den italienska lagstiftningen är tillfredsställande när det gäller bilagorna 1, 6, 8 och 18. Den är däremot otillräcklig när det gäller bilaga 14 (flygplatser).

När det gäller de servitut som avser flygplatser anger lag 58 av den 4 februari 1963 striktare normer än de som finns i bilaga 14. De lokala förvaltningarna följer dock inte alltid dessa normer, och det genomförs fortfarande inga nödvändiga kontroller av att dessa normer tillämpas. Detta ger upphov till den situation som beskrivs av parlamentsledamoten. Reglerna i fråga hör dock inte till gemenskapens lagstiftning och kan således inte kontrolleras rättsligt på gemenskapens nivå.

För att komma till rätta med det faktum att det för närvarande saknas en harmonisering inom området för civil luftfart, och för att därmed bättre uppfylla de krav som uppstått med den inre marknadens utveckling under 1990-talet, har gemenskapen inlett ett arbete för att införliva ett stort antal internationella normer på luftfartsområdet i gemenskapens lagstiftning. Detta tillvägagångssätt gör att reglerna blir mer bindande juridiskt sett och att man kan använda gemenskapens mekanismer för att se till att dessa regler tillämpas korrekt. När det gäller ett gemensamt europeiskt luftrum är det innehållet i bilagorna 2, 3, 10, 11 och 15 i ICAO-konventionen som berörs.