SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/308

(2004/C 84 E/0356)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0123/04

från Dorette Corbey (PSE) och Jan Wiersma (PSE) till kommissionen

(26 januari 2004)

Ämne: Containrar med arsenikpentoxid till havs

Den 21 december 2003 förlorade motorfartyget Andinet, som seglade under etiopisk flagg, tre containrar (med sammanlagt 630 tunnor) och 63 lösa tunnor med träbekämpningsmedel, som innehöll en blandning av 24 procent arsenikpentoxid, 34 procent kromtrioxid och 14 procent koppardioxid. Fartyget var på väg från Antwerpen till Bremen och råkade ut för en mycket svår storm nordväst om den nederländska ön Texel. Utöver detta spolades innehållet i omkring 50 tunnor med detta gift (5 000 liter) i havet under stormen.

1. Håller kommissionen med mig om att: — det måste vara förbjudet för fartyg med farlig last att löpa ut i hårt väder, — det måste vara förbjudet att frakta containrar med farlig last som däckslast, — varje container med farlig last måste ha en sändare så den snabbt kan spåras?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta inom EU och Internationella sjöfartsorganisationen för att få till stånd att de ovannämnda förbuden faktiskt genomdrivs samt för att det blir obligatoriskt att utrusta containrar med farlig last med sändare?

3. Anser kommissionen att lastningen av fartyg i dagens läge övervakas tillräckligt strikt eller måste det göras en översyn av gällande bestämmelser?

4. Vem har ansvaret för att bärga den last som gått överbord och vem skall stå för de eventuella skadorna på miljön och den biologiska mångfalden? Anser kommissionen att ansvarsfrågan lösts på ett tillfredsställande sätt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 mars 2004)

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervakningssystem för sjötrafik (1) fastställs åtgärder som skall vidtas vid exceptionellt ogynnsamma väderförhållanden och som ger behöriga myndigheter möjlighet att rekommendera eller förbjuda ett visst fartyg eller fartyg i allmänhet att anlöpa eller lämna en hamn.

Frakt av containrar med farliga produkter, i synnerhet sprängämnen, utgör i allmänhet en högre risk för fartygets säkerhet än frakt av last som däckslast.

När det gäller skyldighet att utrusta containrar med farlig last med sändare har kommissionen inom ramen för det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling lanserat forskningsprojektet Safe InterModal Transport Across the Globe (Simtag) vars mål bland annat är att utarbeta en hållbar teknik för spårbarhet och identifikation av miljöfarliga laster och en intelligent övervakning av containrar.

Enligt tillämpligheten av resultaten från det ovanstående projektet Simtag, kommer kommissionen att granska lämpliga åtgärder inom ramen för sin initiativrätt.

När det gäller Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) måste dock noteras att gemenskapen inte är avtalspart i någon av de internationella konventioner i vilka reglerna för lastning och stuvning av containrar med farlig last behandlas. Kommissionens aktuella status som ständig observatör i IMO begränsar verksamheten på detta område. För att ge gemenskapen möjlighet att agera mer effektivt på internationell nivå har kommissionen överlämnat en rekommendation till rådet i syfte att möjliggöra anslutning av gemenskapen till IMO.

De nya stuvningsreglerna antas av IMO inom ramen för ändringar av Internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS 74) och i häftet om praktiska regler för säkerhet vid stuvning och förtöjning av last (CSS-kod).

När det gäller kontroller vid lastning anges i Parisavtalet om hamnstatskontroll av fartyg som gjordes obligatoriskt genom direktiv 2001/106/EG om hamnstatskontroll (2) att den kontrollansvarige inspektören kan kontrollera att farliga varor har stuvats ombord enligt handboken för säker last och konformitets-intyget, hjälpen i godslistan för farlig last eller stuvningsplanen i kapitel VII i SOLAS 74.

Vidare måste det anges att genom de åtgärder som vidtogs av gemenskapen efter Erika-olyckan kunde inspektörskåren för besiktning av fartyg i hamnar stärkas för att underlätta för medlemsstaterna att respektera den obligatoriska besiktningströskeln som fastställts till 25 % av de fartyg som anlöper hamnarna.

När det gäller eventuella miljöskador eller skador på den biologiska mångfalden finns det ännu inte något tillämpligt lagstiftningsinstrument i gemenskapen. Nationella rättsliga bestämmelser skall tillämpas tillsammans med konventionen från 1976 om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar som eventuellt kan tillämpas. Protokollet från 1996 till denna konvention har ännu inte trätt i kraft. Den internationella konventionen från 1996 om ansvarighet och kompensation för skador i samband med frakt av farliga och giftiga ämnen till havs (HNS-konventionen) har ännu inte trätt i kraft trots rådets beslut 2002/971/EG av den 18 november 2002 (3) som ger medlemsstaterna tillstånd att ratificera HNS-konventionen eller att i gemenskapens intresse ansluta sig till den.

När det gäller återhämtning av last som gått över bord ligger ansvaret på de nationella myndigheterna som inom ramen för planerna för föroreningsbekämpning förfogar över lämplig ingreppsutrustning.

I reaktion på denna olycka och föregående olyckor har kommissionen valt följande område bland prioriteringarna i det sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling: ”Att förebygga och bekämpa föroreningar samt säkra transporter av farliga produkter.”

(1) EGT L 208, 5.8.2002.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/106/EG av den 19 december 2001 om ändring av rådets direktiv 95/21/EG om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende-och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) EGT L 19, 22.1.2002.

(3) EGT L 337, 13.12.2002.