SKRIFTLIG FRÅGA P-0975/02

från Sérgio Marques (PPE-DE) till kommissionen

(3 april 2002)

Ämne: Internationella företagscentret på Madeira (CINM)

I juli 2000 inledde kommissionen ett undersökningsförfarande mot Portugal på grund av misstankar om att de ekonomiska stöd och skattelättnader som beviljats företag som etablerat sig vid företagscentret på Madeira (CINM) under år 2000 varit oförenliga med gemenskapslagstiftningen. Detta förfarande var överraskande eftersom kommissionens avdelningar samtidigt, inom ramen för den nya politiken för stöd till gemenskapens yttersta randområden, höll på att utarbeta en text med ändringar till kommissionens nya riktlinjer på området för statligt stöd till regioner. Genom dessa ändringar ville man anpassa riktlinjerna till förmån för randområdenas nya rättsliga ställning och bidra till större flexibilitet vid tillämpningen av stödpolitiken i dessa regioner.

Kommissionen förutsåg inte de negativa konsekvenser som förfarandet på kort sikt skulle få för arbetet med att främja och utveckla CINM. Den långa tid som verksamheten låg nere på grund av kommissionens undersökning skapade ett klimat av misstroende bland operatörerna som i allt ökad utsträckning började söka sig till konkurrerande ställen. Förfarandet har även fått negativa konsekvenser för den övergripande utvecklingsprocessen i denna avlägset belägna region där den industri-, handels- och finansverksamhet som utövas inom ramen för CINM spelar en mycket viktig roll.

Mot denna bakgrund måste undersökningen av denna stödordning brådskande slutföras. Nu då det gått 18 månader sedan förfarandet inleddes, dvs. den maximitid som tillåts för att slutföra en undersökning av vilket statligt stöd som helst, kan man emellertid konstatera att inget beslut har fattats. För att få en lösning på denna situation har de portugisiska myndigheterna inget annat val än att överväga möjligheten att utnyttja sin lagliga rätt att ansöka om ett definitivt beslut hos kommissionen. Ett sådant beslut måste avges inom två månader.

Denna ovisshet, som hänger samman med Portugals beslut att, efter att kommissionen hotat med att inleda ett nytt förfarande, dra tillbaka meddelandet om en ny stödordning för CINM under perioden 20012006, återspeglar sig i det ofrånkomliga faktum att verksamheten vid CINM ligger nere.

Jag ställer därför följande frågor: Kommissionen är säkert medveten om att denna återvändsgränd har satt stopp för en av de åtgärder som möjliggör ekonomisk och social utveckling på Madeira, ett område vars behov av stöd genom särskilda åtgärder, i synnerhet när det gäller frågor relaterade till frihandelszoner, statligt stöd och skattepolitik, nyligen bekräftades i EG-fördraget.

När kommer kommissionen mot denna bakgrund att fatt ett beslut i ärendet? Anser inte kommissionen att dess attityd i detta konkreta fall står i strid med hela dess politik för utvecklingsstöd till denna region i gemenskapens yttersta randområde?

Svar av Mario Monti på kommissionens vägnar

(14 maj 2002)

Som den tidigare understrukit i sina svar på de skriftliga frågorna P-1373/00(1) och P-0277/01(2) från parlamentsledamoten har kommissionen absolut inte för avsikt att skada den sociala och ekonomiska utvecklingen i regionen Madeira, och kommissionen beklagar att det råder ovisshet när det gäller framtiden för denna frizon. Kommissionen erinrar emellertid om att den endast har beviljat tillstånd för tillämpning av stödordningen för frizonen Madeira fram till och med den 31 december 2000. Alla bestämmelser i denna ordning som eventuellt skall tillämpas i framtiden måste därmed granskas av kommissionen efter föranmälan av Portugal, särskilt med beaktande av den berörda regionens karaktär av yttersta randområde.

Kommissionen har under tiden ansett sig tvungen att inleda ett undersökningsförfarande mot tillämpningen av nämnda ordning under 2000. Kommissionen håller fast vid sin avsikt att fatta ett slutgiltigt beslut i detta ärende så snart som möjligt. Eftersom eventuellt stöd som beviljats frizonen Madeira efter den 1 januari 2000 är att anse som olagligt, som kommissionen påpekade i sitt beslut att inleda förfarandet, anser kommissionen emellertid inte att den tidsfrist på 18 månader som parlamentsledamoten hänvisar till skall tillämpas i detta ärende.

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001.

(2) EGT C 235 E, 21.8.2001.