ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1852/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(12 juni 1998)

Ämne: Risk för utrotning av orangutangerna till följd av bränderna i Borneos skogar

Enligt uppgifter från Världsnaturfonden har de bränder som medvetet startats i Indonesien redan förstört 800 000 hektar av regnskog i Borneo, dödat tusentals primater som levde i skogen och riskerar nu att utrota denna djurart.

Föräldralösa och brännskadade orangutangungar tas nu om hand på ett specialisthem, men efter flera månaders behandling måste de återanpassas till sin naturliga miljö, där de måste äta mer än 400 olika sorters växter för att kunna överleva. Torka, avsaknaden av träd vilka bränts ner eller avverkats för att användas som värdefullt timmer, och bristen på frukt, som utgör upp till 80 procent av orangutangens (som på malaysiska betyder "skogens folk") föda, hotar djurartens överlevnad och riskerar att utrota den.

Det finns organisationer och fonder som arbetar över hela världen för att säkerställa den viktiga naturliga balansen mellan skogen och de som lever där. En av dessa organisationer, Orangutang-fonden, skall hålla en internationell konferens den 3-6 juli i Kuching, huvudstaden i Sarawak, för att uppmana hela världen att släcka bränderna i Borneo och ge tillbaka skogen till de som lever där.

Kan kommissionen mot bakgrund av det ovanstående tänka sig något slags samarbete med fonden för att säkerställa att Europa inte struntar i denna tragedi, utan aktivt deltar i att rädda världens skogar och denna primatart som hotas av utrotning?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(10 juli 1998)

Kommissionen hyser stor oro över skogsbränderna i Sydostasien och de effekter som dessa får för både människor och djur i regionen.

Genom kommissionens skogsbrukssprogram i både Malaysia och Indonesien finansieras ett flertal projekt med vilka syftet är att säkerställa att de naturliga skogarna brukas på ett hållbart sätt och att förebygga skogsbränder.

Kommissionen har även deltagit i en dialog om urotningshotade djurarter med länderna i Sydostasiatiska nationers förbund (ASEAN) inom ramen för gemenskapens och ASEAN:s skogsbrukskommitté.

Kommissionen finasierar dessutom även projekt för katastrofbistånd till människor som drabbats av bränder och torka på Borneo/Kalimantan. Detta katastrofbistånd kan emellertid endast användas för människor.

Icke desto mindre kan kommissionen tänka sig att stödja icke-statliga organisationer som arbetar för att skydda utrotningshotade vilda djurarter och kommer att fortsätta sin dialog i frågan med länderna i ASEAN.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1143/98

från José Apolinário (PSE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Miljöåtgärder inom jordbruket och Azorerna

Azorerna (Portugal) hör till gemenskapens yttersta randområden och har därför tilldelats en speciell ställning i EU-fördraget. Kan kommissionen redogöra för det gemenskapsstöd som området erhöll inom ramen för miljöåtgärder inom jordbruket under perioden 1994-1999? Hur stort stöd tror kommissionen att Azorerna kommer att få under finansieringsperioden 2000-2006?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 maj 1998)

Programmet för miljöåtgärder inom jordbruket på Azorerna, som utarbetats enligt rådets förordning (EEG) 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(1), godkändes genom kommissionens beslut av den 3 juni 1994.

För perioden 1993-1997 uppgick den budget som berättigar till medfinansiering till 18,55 miljoner ecu och fördelade sig på följande sätt:

>Plats för tabell>

Prognosen för 1998 var vid tidpunkten för beslutet 16,8 miljoner ecu.

Från och med år 2000 skall miljöåtgärderna inom jordbruket enligt Agenda 2000(2) ingå i de regionala utvecklingsprogram som utarbetas av de behöriga myndigheterna i Portugal.

(1) EGT L 215, 30.7.1992.

(2) KOM(97) 2000 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1261/98

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Installation av en avstjälpningsplats för fast avfall i Dos Aguas (Valencia, Spanien)

Avstjälpningsplatsen för fast avfall i kommunen Dos Aguas med omnejd, är ett projekt som oroar befolkningen vad gäller den effekt föroreningarna kommer att ha på vattentäkterna som försörjer stora delar av kustområdet kring Valencia.

Flera undersökningar visar att projektet för avstjälpningsplatsen i Dos Aguas är olämpligt och att det försvårar utvecklingen av en korrekt strategi för avfallshantering. Dessutom finns det viktiga tekniska brister som är en verklig fara för förorening av vattnet och omgivningarna, vilket medför att man inte kan genomföra en hållbar utvecklingsstrategi i området samt att befolkningens framtid sätts på spel.

Kommunen Dos Aguas med omnejd är en mindre gynnad region där man därför tillämpar Leader-initiativ och program för utveckling av landsbygdsområden (Proder-program) och genom installationen av en avstjälpningsplats skulle man inte uppfylla de mål kommissionen upprättat för dessa områden. Därför ställer vi nu följande frågor:

1. Känner kommissionen till den ovannämnda situationen?

2. Vilka åtgärder kan kommissionen vidta gentemot de spanska myndigheterna för att kunna garantera att gemenskapens lagstiftning uppfylls i miljöfrågor och framförallt att följande direktiv följs: a) direktiv 91/156/EEG (1) om avfall; b) direktiv 94/62/EG(2) om förpackningar och förpackningsavfall; c) direktiv 85/337/EG(3) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt; d) direktiv 90/313/EG(4) om rätt att ta del av miljöinformation; e) direktiv 92/43/EG(5) om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter?

3. Kan kommissionen informera hur man tänker följa upp situationen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(15 juni 1998)

Kommissionen känner inte till de omständigheter som parlamentsledamöterna tar upp.

För att försäkra sig om att direktiv 91/156/EEG om ändring i direktiv 75/442/EEG om avfall och direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt har tillämpats på ett korrekt sätt i detta fall kommer kommissionen att begära information från de spanska myndigheterna.

Avseende direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall, direktiv 90/313/EEG om rätt att ta del av miljöinformation och direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, är kommissionen, på grundval av de upplysningar som parlamentsledamöterna har tillhandahållit, inte i stånd att avgöra om dessa är tillämpliga på de omständigheter som tas upp.

Kommissionen lovar att meddela parlamentsledamöterna om resultaten av sina kontakter med de spanska myndigheterna.

(1) EGT L 78, 26.3.1991, s. 32.

(2) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

(3) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(4) EGT L 158, 23.6.1990, s. 56.

(5) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1417/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Oförenlighet mellan gemenskapens bestämmelser och lag nr 30/97 samt relaterade jakttider för regionen Emilia-Romagna

Regionfullmäktige i Emilia-Romagna (Italien) godkände den 31 mars 1998 de nya jakttiderna i samband med den regionala lagen nr 30/97, i vilken det bland annat fastställs att det under säsongen från den 20 september 1998 till den 31 januari 1999 är möjligt att jaga skyddade arter, såsom sparv (fram till den 31 december) och stare.

Är denna regionala lag förenlig med EU-direktiven om skydd av vilda och jaktbara arter, och i synnerhet direktiv 92/43/EEG(1)?

Om så inte är fallet, anser kommissionen inte att den bör inleda ett överträdelseförfarande?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(9 juni 1998)

Överträdelseförfaranden har redan inletts mot Italien om i synnerhet införlivande i nationell lagstiftning av undantag som medges enligt artikel 9 i direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar(2). Direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer och vilda djur och växter är inte relevant.

Eftersom kommissionens mål är att säkerställa att medlemsstaternas lagstiftning överensstämmer med gemenskapslagstiftningen på alla nivåer innefattar överträdelseförfarandena även frågan om regionernas behörighet att genomföra gemenskapslagstiftningen i Italien och deras skyldighet att följa den. Kommissionen skulle vara tacksam om parlamentsledamoten kan överlämna den av Giunta Regionale dell'Emilia Romagna godkända text till vilken han hänvisar. Kommissionen kommer i vilket fall att begära information om ärendet från de italienska myndigheterna.

Kommissionen vill dock uppmärksamma parlamentsledamoten på det faktum att, om inte annat följer av de stränga krav och gränsvärden som fastställs i artikel 9 i direktiv 79/409/EEG, kan jakt på arter som skyddas av direktivet lagenligt tillåtas på regional nivå.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0892/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Hjälpmedel till Bosnien

Europaparlamentets ad hoc-delegation under Tom Spencers ledning uppdagade att kommissionen går totalt ineffektivt och osamordnat till väga vid tilldelningen av hjälpmedel för återuppbyggnad i Bosnien, 408 miljoner ecu. Delegationsordföranden talar om EU:s byråkratiskt sett opassande och ineffektiva tillvägagångssätt.

1. Varför finansierades biståndsåtgärderna inom ramen för ett Phare-projekt?

2. Hur ser personalstrukturen för EU:s representation i Sarajevo ut?

3. Vilka konkreta åtgärder ämnar kommissionen vidta för att undanröja missförhållandena i fråga om samarbete?

4. Vad händer med de 40 miljonerna ecu som inte kunde utbetalas 1997?

5. På vilket sätt och hur ämnar kommissionen reagera på ad hoc-delegationens rekommendationer?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(11 maj 1998)

1. De enda ekonomiska resurser som fanns omedelbart tillgängliga för snabba insatser för att möta de akuta behoven i Bosnien-Hercegovina efter det att fredsavtalet hade undertecknats var medlen inom ramen för Phare-programmet. Senare under 1996 ville parlamentet besluta om ytterligare medel för återuppbyggnad, men grundförordningen beträffande dem antogs inte förrän i juli 1996.

2. Det håller på att utarbetas en organisationsplan för kommissionens delegation i Bosnien-Hercegovina, som även ska få förstärkning. Till sommaren skall delegationen bestå av 21 A-, 5 B- och 10 C-tjänstemän och vara fullt funktionsduglig.

3. Den nya chefen för delegationen får stora befogenheter när det gäller beslutsfattande och samordning för att snabbt kunna agera i det internationella sammanhanget på platsen.

4. De cirka 40 miljonerna ecu, för vilka utbetalningarna tillfälligt stoppades under 1997 till följd av den politiska situationen i framför allt Republika Srpska, har i stor utsträckning frigjorts efter det att den nya Dodik-regeringen tillträdde. De ekonomiska resurserna sätts nu in i snabbare takt.

5. Kommissionen har noggrant tagit hänsyn till förslagen från den parlamentsdelegation som besökte Bosnien-Hercegovina genom att inleda ett arbete med att förbättra arbetsformerna så att dessa blir bättre anpassade för de särskilda förhållandena i Bosnien-Hercegovina. Detta gäller såväl förfarandena, vilka har gjorts snabbare och mer flexibla, som direktförbindelserna med de regionala och kommunala myndigheterna. Vidare har förvaltningen av större delen av programmet decentraliserats till kommissionens delegation i Sarajevo, delegationschefens befogenheter stärkts och personalen utökats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1587/98

från Umberto Bossi (NI) till kommissionen

(25 maj 1998)

Ämne: Italiens passiva överskott

Italiens revisionsrätt har nyligen inlett en undersökning av de passiva överskotten i Italiens offentliga finanser. Det är inte första gången det händer. I juli 1997 fick Europeiska kommissionen en första varning om anslag i den italienska statsbudgeten som inte utnyttjades.

Risken är att ansamlingen av medel som avsatts men som på grund av bokföringsmässiga formaliteter inte utnyttjats skapar en ofantlig mängd tillgängliga medel. Dessa kommer förr eller senare att spenderas, och då kommer man att förlora kontrollen över statens räkenskaper. 1996 uppgick överskottet till 94 767 miljarder lire, och 1997 till mer än 160 000 miljarder lire. Det sammanlagda överskottet för tvåårsperioden är alltså mer än 250 000 miljarder lire.

Det förefaller som om en stor den av detta passiva överskott beror på eftersläpningar i bokföringen. Resten utgörs av outnyttjade anslag eller belopp som är avsedda att finansiera projekt som fortfarande inte genomförts.

Kan kommissionen redogöra för vilka europeiska nivåer kommissionen betraktar som godtagbara?

Anser inte kommissionen att Italiens passiva överskott är för stort?

Vilka försiktighetsåtgärder har kommissionen för avsikt att vidta om det visar sig att de här gränserna har överskridits?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(15 juni 1998)

I det italienska budgetförfarandet anslår parlamentet medel både genom åtaganden och kontantprincipen. En skillnad mellan de båda kan göra att oanvända budgetanslag uppstår, de så kallade "residui passivi", som kan överföras till följande budgetår.

Kommissionen anser att förekomsten av "residui passivi" inte utgör någon fara för framtida utgifter så länge som det italienska parlamentet upprätthåller sådana begränsningar av likviditetsbudgeten som är förenliga med de övergripande budgetmålen. Det är också den strategi som de italienska myndigheterna har valt för de kommande tre åren i och med budgetlagen för 1998. Kommissionen välkomnar dock de italienska myndigheternas avsikt, som uttrycks i "Documento di Programmazione Economica e Finanziaria" för 1999-2001, antagen av regeringen den 17 april 1998 och godkänd av parlamentet den 13 maj 1998, och som går ut på att det från och med 1999 inte längre skall vara någon skillnad mellan budgeten i form av åtaganden och budgeten i form av kontanter.

Kommissionen övervakar utvecklingen av den offentliga sektorns finanser i alla medlemsstater, även i enlighet med de förfarande som fastställs inom ramen för stabilitets- och tillväxtpakten som tillämpas från och med den 1 juli 1998. Övervakningen kommer att inriktas på utvecklingen av den offentliga sektorns finanser i allmänhet enligt bestämmelserna i artikel 104c i EG-fördraget, där ett referensvärde endast fastställs för underskottet i dessa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1168/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Allmänflyg

Under de senaste åren har antalet flygplatser i EU som sålts för att användas för andra ändamål eller som har lagts ned ökat. Detta har inneburit att allmänflyget i allt högre grad blivit beroende av ett färre antal flygfält.

Inser kommissionen, i det att man försöker säkerställa rimliga miljönormer och normer för bullerföroreningar, att allmänflyget och det allt mindre antalet flygplatser som lämpar sig för allmänflyg är hårt pressade.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1222/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Öppnande av ett gruvschakt i Pittolo

Mot bakgrund av kommissionens svar på min skriftliga fråga E-3370/97(1) undrar jag följande:

1. Har kommissionen kontaktat de italienska myndigheterna?

2. Kan den i så fall, med stöd i de uppgifter den fått, garantera att öppnandet av gruvschaktet på denna ort inte strider mot Europeiska unionens normer på detta område?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

En skrivelse har sänts till de italienska myndigheterna om det problem som framförts av parlamentsledamoten. Som svar erhöll kommissionen en skrivelse från de italienska myndigheterna.

På grundval av informationen från de italienska myndigheterna framgår att en anläggning för utvinning av olika material, så kallad "Pittolo", planerades i kommunen Piacenza i enlighet med regionplanen "Piano Infraregionale delle Attività Estrattive" (PIAE) och att denna plan antogs på grundval av en miljökonsekvensutredning. Eftersom planen gällde flera kommuner och antogs i enlighet med lagstiftningen för regionen Emilia Romagna måste anläggningen innan den kan tas i drift godkännas i enlighet med detaljplanen "Piano Particolareggiato". Denna detaljplan gäller hela det berörda området av kommuner och verkar vara en miljökonsekvensutredning, öppen för eventuellt samråd med allmänheten. Den nämnda lagstiftningen för regionen Emilia Romagna antogs framförallt mot bakgrund av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön(2) av vissa offentliga och privata projekt.

All regional lagstiftning om införlivande av direktiv 85/337/EEG i nationell lagstiftning granskas inom ramen för överträdelseförfarandena mot Italien.

(1) EGT C 134, 30.4.1998, s. 151.

(2) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1121/98

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(8 april 1998)

Ämne: Veterinärinspektioner och veterinärkontroller

Kan kommissionen tillhandahålla en jämförande förteckning över avgifter för veterinärinspektioner och veterinärkontroller i hela EU?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 maj 1998)

Det är viktigt att skilja frågan om kostnader för veterinära besiktningar och kontroller från frågan om finansieringen av dessa besiktningar och kontroller.

Vad gäller kostnaderna rör det sig om en särskilt komplicerad operation, eftersom alla utgifter måste räknas samman (personalens löner, sociala avgifter, analyskostnader, förvaltningskostnader m.m.). Dessutom gäller en annan bokföring för vissa poster, exempelvis kostnaderna för att uppföra eller renovera lokaler. Det bör för övrigt noteras att kostnaderna i praktiken inte uppstår förrän i bästa fall i slutet av år n+1, om år n är det år då besiktningarna och kontrollerna genomförs. I flera medlemsstater står för övrigt de lokala myndigheterna för kostnadsprognosen. Kommissionen kan därför inte upprätta en jämförande förteckning över kostnaderna.

Kommissionen kan däremot tillämpa bestämmelser för finansieringen av kostnaderna för veterinära besiktningar och kontroller. Hänvisning kan göras till rådets direktiv 85/73/EG(1) om finansieringen av de veterinära besiktningar och kontroller som anges i direktiven 89/662/EEG(2), 90/425/EEG(3), 90/675/EEG(4) och 91/492/EEG(5). Närmare bestämmelser för kött och fiskeriprodukter har fastställts (bilaga A). Allmänt gäller att det system som har inrättats föreskriver en engångsavgift som kan ökas eller minskas efter omständigheterna. Beloppen och villkoren för att tillämpa dem anges i ovannämnda bestämmelser.

(1) Direktiv 85/73/EG, ändrat och kodifierat genom rådets direktiv 96/43/EG av den 26 juni 1996. EGT L 162, 1.7.1996.

(2) EGT L 395, 30.12.1989.

(3) EGT L 224, 18.8.1990.

(4) EGT L 373, 31.12.1990.

(5) EGT L 268, 24.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0848/98

från Antoni Gutiérrez Díaz (GUE/NGL) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Hushållsavfall på Formentera (Spanien)

I Cap de Barbaria på ön Formentera (på spanska Balearerna) har kommunen en avstjälpningsplats för hushållsavfall. Avstjälpningsplatsen är belägen på en brant mellan två vattenströmmar. Den utgör nu föremål för en rättsprocess som inletts av åklagaren för miljöbrott vid Balearernas högsta domstol, på grund av misstänkta tjänstefel i samband med godkännande av avstjälpningsplatsen. Invånarna i området har å andra sidan inlett ett administrativt tvistemålsförfarande i syfte att bevisa att anläggningen är illegal samt påvisa de stora miljöproblem som anläggningen orsakar både på grund av sitt läge och sin förvaltning.

Problemet påverkar hela ön. Avstjälpningsplatsen brinner oavbrutet vilket leder till dioxinutsläpp som skadar personer, djur och växter. Vidare bör det tilläggas att Medelhavet allvarligt förorenas av denna avstjälpningsplats, som inte har isolerats och som saknar system för uppsamling av lakvatten. På grund av avstjälpningsplatsens läge, på brant mark som sluttar mot havet, rinner allt avfall ner i havet. Dessutom finns det risk för ras inom en nära framtid och detta skulle följaktligen innebära en miljökatastrof.

Det är absolut nödvändigt med gemenskapsstöd för att lösa detta allvarliga problem med hushållsavfall på denna lilla ö, men det är tvivelaktigt att en lösning på problemet skulle vara att bevara den förorenande anläggningen.

Eftersom jag fått veta att förvaltningen på Balearerna möjligtvis kommer att avsätta en viss summa medel som härrör ur strukturfonderna för denna avstjälpningsplats, skulle jag vilja veta följande:

1. Är kommissionen medveten om att denna anläggning existerar?

2. Ifall svaret är ja, känner kommissionen till den pågående rättsprocessen?

3. Har kommissionen tilldelat budgetmedel, genom något program, för att finansiera avfallshanteringen på Formentera?

4. Ifall svaret är ja, är detta stöd avsett för att upprätthålla den nuvarande anläggningen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(26 maj 1998)

Kommissionen känner inte till det fall som frågeställaren skildrar, men kommer att ta de kontakter som krävs för att samla alla fakta kring fallet och se till att gällande direktiv respekteras till fullo.

Stöd till miljöåtgärder finansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERDF) inom ramen för det operationella programmet Baléares 5b (åtgärderna 2-5 till förmån för landsortscentra). Det har dock inte förekommit något sådant stöd för verksamhet på Formentera, bortsett från anslag för undersökningar som delats lika mellan Ibiza och Formentera, och som skall användas för att sammanställa kartor över jordlottsindelningen (0,7 miljoner Ptas, dvs. cirka 4 250 ecu) och markanvändningsplaner (1,3 miljoner Ptas eller 7 800 ecu). Det kan också nämnas att den fråga som ledamoten tar upp aldrig har behandlats i uppföljningskommittén 5b.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1230/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Zonindelning av flygplatser utgående från bullerbelastningen på omgivningen

I sin resolution (A-0183/97)(1) som antogs den 10 juni 1997 och behandlade "kommissionens grönbok: framtidens bullerpolitik" uppmanade Europaparlamentet kommissionen att lägga fram ett förslag till ett direktiv om tvingande normer och etablering(2) av flygplatser på grundval av ett europeiskt system för bullerbekämpning (punkt 30 i nämnda resolution).

Jag skulle gärna vilja höra från kommissionen

1. om det redan finns någon enhetlig mätmetod för mätning av bullerbelastningen kring flygplatserna? Om så inte är fallet, är kommissionen för att sådana enhetliga mätmetoder skall fastställas?

2. om kommissionen är för att flygplatserna skall indelas i olika zoner utgående från ett europeiskt system, såsom ett sätt att tydligt kartlägga vilken respektive bullerbelastning de utsätter omgivningen för och såsom en grundval för ytterligare åtgärder mot de flygplatser som utsätter sin omgivning för den största belastningen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

1. Det finns för närvarande inte någon enhetlig metod i gemenskapen för mätning av buller kring flygplatser. Kommissionen är i färd med att utarbeta ett lagförslag om bullerbelastningen på omgivningen, och den kommer i nära samarbete med medlemsstaterna och särskilda organisationer att göra en bedömning av huruvida det är möjligt att inrätta en gemensam bullerenhet och gemensamma metoder. Eventuella förslag från kommissionens sida kommer att baseras på resultaten av denna tekniska bedömning.

2. Kommissionen kommer även att beakta frågan om en zonindelning utifrån bullerbelastning, vilket även inbegriper frågan om buller kring flygplatser.

(1) EGT C 200, 30.6.1997, s. 28.

(2) I den svenska utgåvan av det ifrågavarande numret av EGT har det nederländska ord, som på övriga ställen i denna text återgivits med "zonindelning" översatts med ordet "etablering". (Övers. anm.).