SKRIFTLIG FRÅGA E-3106/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(29 oktober 2002)

Ämne: Allvarlig miljöförstöring i Borska Reks dal i Serbien till följd av att radioaktivt material som importerats från EU i onödan används vid utvinning av koppar

1. Känner kommissionen till att ån Borska Rek invid staden Bor i östra Serbien inte bara används som avstjälpningsplats för enorma avfallsberg från den inhemska industrin och konsumtionen, så att dess vatten färgats svart och varken träd, buskar eller gräs kan växa flera tiotals meter från dess stränder, utan också som upplagringsplats för radioaktivt material som importerats från EU:s medlemsstater till Serbien, så att medellivslängden för dem som bor i omgivningen av lagringen och upparbetningen betecknande nog inte finns med på s. 53 i den statistiska årsboken för regionen och av fackförbunden uppskattas till 48 år?

2. Känner kommissionen också till att det som argument till försvar för importen av ett koncentrat som innehåller kärnavfall anförts att det radioaktiva materialet är till nytta för utvinningen av lågvärdig kopparmalm som innehåller bara 0,30 procent koppar och att en del av detta material används av gruvföretaget RTB invid staden Bor, vilket funnits sedan 1902, men att detta argument inte håller streck eftersom RTB vägrar att utvinna den högvärdiga malm som finns på större djup och innehåller 3,0 procent koppar, sannolikt därför, att det då inte längre skulle finnas någon orsak att fortsätta den inbringande importen av radioaktivt koncentrat?

3. Söker kommissionen komma i kontakt med experterna Ajdacic och Bogdanovic, som tidigare slagit larm om risker för hälsa och miljö, men sedan utsatts för hot, avskedats och fråntagits sina instrument, för att genom dessa experters förmedling få en bra bild av problematikens art och omfång?

4. Vad gör EU eller dess medlemsstater för att i möjligaste mån reparera de skador som till följd av exporten från EU:s område uppkommit i närheten av Bor och även kring avstjälpningsplatserna vid Alexinac och Belgrado där strålningen är hög? Och vad görs det för att de överlevande skall få ekonomisk kompensation för förlusten av sina familjemedlemmar?

Källa: Rotterdams Dagblad den 10 oktober 2002.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3105/02 och E-3106/02ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(21 januari 2003)

Av sammanhanget att döma verkar det som om det radioaktiva avfallet härrör från kopparbrytning, som ibland kan leda till restprodukter med förhöjda koncentrationer av naturligt förekommande radionuklidmaterial (NORM). NORM-material regleras genom Euratoms grundläggande säkerhetsnormer sedan 1996(1).

För transport av radioaktivt avfall mellan medlemsstaterna samt till och från gemenskapen gäller dessutom rådets direktiv 92/3/Euratom(2), genom vilket det införs ett system för administrativ övervakning och kontroll av sådana transporter.

I enlighet med artikel 18 i det direktivet har kommissionen utarbetat periodiska rapporter(3) om direktivets genomförande i medlemsstaterna och överlämnat dem till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Rapporterna bygger på medlemsstaternas uppgifter om direktivets genomförande och om situationen vad avser transporter inom deras respektive territorier.

När det gäller export från gemenskapen, regleras tillståndsgivning, administrativ övervakning och kontroll genom ursprungslandets behöriga myndigheter i artiklarna 11 och 12 i direktivet.

Kommissionen har ingen kunskap om transporter av radioaktivt avfall från någon medlemsstat till Serbien.

Kommissionen kan för närvarande inte vidta några särskilda åtgärder, eftersom det saknas exakta uppgifter om materialets ursprung och det inte anmälts några transporter av radioaktivt avfall till Serbien.

Kommissionen har emellertid skriftligen bett medlemsstaterna om mer information.

(1) Direktiv av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålnin, EGT L 159, 29.6.1996, s. 1.

(2) EGT L 35, 12.2.1992.

(3) KOM(2001) 270 slutlig, KOM(1998) 778 slutlig och KOM(1995) 192 slutlig.