SKRIFTLIG FRÅGA E-3617/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(16 december 2002)

Ämne: Att på EU-nivå främja alternativ till dålig integration mellan befolkningsgrupper och framväxten av skilda livsvärldar

1. Känner kommissionen till att många människor från icke-europeiska länder under de senaste årtionden till följd av avkolonialiseringen och behovet av arbetskraft har bosatt sig framför allt i stadsområden i medlemsstaterna Tyskland, Frankrike, Förenade kungariket, Nederländerna och Belgien, att dessa nykomlingar har vuxit upp med ett språk, en kultur och en religion som skiljer sig från dem som var förhärskande i deras nya levnads- och arbetsmiljöer fram till deras ankomst, och att integrationen av dessa nykomlingar inte fått tillräcklig uppmärksamhet då myndigheter, företag, skolor och hyresvärdar antagit att deras närvaro endast skulle vara tillfällig?

2. Känner kommissionen också till att de omständigheter som nämns i fråga 1 nu har lett till att det uppstått skolor och bostadsområden där procentandelen nykomlingar är mycket hög vid sidan av skolor och bostadsområden där det knappast finns några nykomlingar alls, att den första generationen nykomlingar bristfälligt behärskar språk och seder i de nya livsområdena, att

nykomlingarnas barn som fötts och gått i skola i det nya bosättningslandet har sämre chanser på arbetsmarknaden, att arbetslösheten är hög bland de berörda grupperna nykomlingar nu när ekonomin viker, att skilda befolkningsgrupper lever vid sidan av varandra utan särskilt mycket kontakt med varandra, att konflikter uppträder och att det uppstår rörelser som vill uteslutna nykomlingarna från samhället?

3. Har det kommit till kommissionens kännedom att det uppstått rörelser bland barn och barnbarn till nykomlingarna som drar slutsatsen på grund av den eftersatthet de upplevt och den isolering som de påtvingats att de inte kan eller vill integreras utan måste försvara sig med hjälp av egna politiska partier, intresseorganisationer, språkrättigheter, bostadsområden och skolor, och att detta fått till följd att den arabisk-europeiska ligan (AEL) har spridit sitt verksamhet från belgiska Antwerpen till andra europeiska städer där situationen fram tills nu varit mindre polariserad och förbittrad?

4. Vilka möjligheter ser kommissionen att bidra till att undanröja orsakerna till segregerade bostadsområden, en eftersatt position i samhället, en delad arbetsmarknad och etniska konflikter? Hur kan kommissionen bidra till utbyte av idéer och erfarenheter när det gäller lyckade och misslyckade exempel på ömsesidig integration mellan olika befolkningsgrupper i olika medlemsstater?

5. Hur kan projekt som finansierats och kan komma att finansieras med Urban-medel i högre grad bidra till att undanröja grogrunden för allt som hindrar samlevnad i jämlikhet, fred och harmoni mellan sedan länge etablerade befolkningsgrupper och nykomlingar?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(19 februari 2003)

Ansvaret för att integrera invandrare vilar främst på medlemsstaterna. Integrationsarbetet bygger vanligtvis på samarbete mellan nationella, regionala och lokala myndigheter. Ofta deltar även andra organisationer. Europeiska rådet i Tammerfors efterlyste en mer kraftfull integrationspolitik som ett av fundamenten för den gemensamma invandringspolitik som nu håller på att ta form. Europeiska rådet framhöll också behovet av att ge invandrare rättigheter och skyldigheter som är jämförbara med EU-medborgarnas. Medlemsstaterna har gjort stora ansträngningar för att förbättra och utveckla integrationspolitiken. Kommissionens uppgift är begränsad till att vidta åtgärder inom de områden där EU är behörigt, bland annat genom att ekonomiskt stödja integrationsåtgärder och främja erfarenhetsutbyte samt, i enlighet med Amsterdamfördraget, utarbeta det gemensamma regelverket för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse, där det fastslås vilka minimirättigheter sådana personer bör ha. Kommissionen har lagt fram förslag till direktiv om familjeåterförening, om den rättsliga ställningen för stadigvarande bosatta tredjelandsmedborgare samt om inresa i arbets-, studie- och volontärarbetssyfte. Alla dessa direktiv föreskriver grundläggande sociala och ekonomiska rättigheter. Direktiven behandlas dock fortfarande av rådet.

Kommissionen finansierar redan projekt i medlemsstaterna för att integrera flyktingar via Europeiska flyktingfonden. Kommissionen kommer inom kort att lansera ett program för förberedande åtgärder för att främja erfarenhetsutbyte om integration av invandrare. Kommissionen förbereder också ett meddelande som kommer att behandla ett stort antal frågor om integrationsprocessen, bland annat sådana som gäller andra och tredje generationens invandrare. Meddelandet innehåller förslag till ytterligare insatser på gemenskapsnivå för att främja integration av invandrare på arbetsmarknaden och i samhället i stort. Med hänsyn till invandrarnas växande bidrag till sysselsättning och ekonomisk tillväxt kommer behovet av att integrera dem på arbetsmarknaden att tas med i 2003 års riktlinjer för sysselsättningspolitiken.

Gemenskapens handlingsprogram för att bekämpa social utslagning trädde i kraft i januari 2002 och är uttryckligen inriktad på bland annat invandrares och etniska minoriteters sociala situation och integration. Bekämpande av diskriminering, rasism och främlingsfientlighet är också viktiga delar i den övergripande strategi som krävs för att gå till botten med de underliggande orsakerna till konflikter mellan folkgrupper. På detta område antog rådet 2000 två direktiv som kommissionen hade lagt fram, grundade på artikel 12 i EG-fördraget, en artikel som förbjuder diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller

övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Det första direktivet(1) genomför principen om likabehandling av personer oavsett ras och etniskt ursprung i arbetslivet, utbildning, socialt skydd, sociala förmåner och tillgång till varor och tjänster. Det skall ha genomförts i nationell lagstiftning i juli 2003. Det andra direktivet(2) är avsett att främja likabehandling i arbetslivet och skall ha genomförts i december 2003. Vissa av de projekt som stöds via det åtföljande handlingsprogrammet gäller särskilt invandrare.

I områden som omfattas av program inom gemenskapsinitiativet Urban får de programansvariga myndigheterna främja social och ekonomisk integration av invandrare och flyktingar om detta anses vara en prioriterad fråga och så länge det är förenligt med programmen och tillhörande programkomplement samt om det bidrar till långsiktig ekonomisk och social förnyelse av områdena. Kommissionens riktlinjer för genomförandet av gemenskapsinitiativet Urban II gjorde klart att en av prioriteringarna i Urban II-programmen är [u]tveckling av en strategi mot uteslutning och mot diskriminering genom aktioner som främjar lika möjligheter och som främst riktar sig till kvinno-, immigrant- och flyktinggrupper. I kommissionens meddelande av den 14 juni 2002 till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om en första utvärdering av Urban-initiativet(3) anges att etniska minoriteter, invandrare och flyktingar utgör närmare 14 procent av befolkningen i Urban-områdena, ungefär fyra gånger högre än genomsnittet för EU som helhet. I meddelandet anges också att 21 procent av de planerade utgifterna för Urban II-programmen kommer att gå till social integration.

(1) Rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000, EGT L 180, 19.7.2000.

(2) Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000, EGT L 303, 2.12.2000; rättelse i EGT L 2, 5.1.2001.

(3) KOM(2002) 308 slutlig.