SKRIFTLIG FRÅGA P-1717/98

från Carl Lang (NI) till kommissionen

(19 maj 1998)

Ämne: Tilläggsförsäkringssystem för socialt skydd

Det verkar inte vara helt klart hur tilläggsförsäkringssystem för socialt skydd förhåller sig till direktiven om andra försäkringar än livförsäkringar.

Med tanke på att några medlemsstater har gjort vissa tilläggsförsäkringssystem obligatoriska, kan kommissionen säga, om dessa sistnämnda ingår i tillämpningsområdet för direktiven om andra försäkringar än livförsäkringar? Kan dessa betraktas som rättsliga system eller ej?

Bedömer kommissionen för övrigt att den rättsliga statusen för dessa kompletterande system och sättet de fungerar på i dag är förenliga med den fria rörligheten för personer?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

Kommissionen vill fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på EG-domstolens rättspraxis vad gäller den eventuella verkan av rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring)(1).

Domstolen betonade i sin dom(2) av den 26 mars 1996 att detta direktiv inte kunde reglera det område inom socialförsäkringar som omfattas av olika gemenskapsbestämmelser.

I domen av den 26 mars 1996 rör det sig om ett avgörande som bara bör ges en begränsad tillämpning på situationer som liknar den som i huvudsak är föremål för målet. Begränsningen av direktivens tillämpning på försäkringar gäller endast verksamheten i de socialförsäkringsorgan som berörs av det aktuella ärendet och som är verksamma inom förvaltningen av det nationella socialförsäkringssystemet, vilket har ett socialt mål och följer solidaritetsprincipen. I just de här fallen kan den verksamhet som utövas av dessa organ inte anses vara av ekonomisk karaktär och kan följaktligen inte heller anses vara affärsverksamhet i fördragets mening.

Den försäkringsverksamhet som utövas av försäkringsföretag som omfattas av direktiven utesluts däremot inte med motiveringen att de ingår i det nationella obligatoriska socialförsäkringssystemet. När de privata försäkringsföretagen bedriver denna verksamhet på egen risk, sker detta inom försäkringsdirektivens tillämpningsområde och omfattas av ursprungsmedlemsstatens system för administrativt godkännande och finansiell kontroll.

De problem som kompletterande pensionssystem skapar för den fria rörligheten för personer har särskilt studerats i kommissionens grönbok om kompletterande pensionsskydd på den inre marknaden(3). I syfte att undanröja de hinder för den fria rörligheten som hänger samman med kompletterande pensioner presenterade kommissionen nyligen, som en första etapp, ett förslag till rådets direktiv om bibehållandet av kompletterande pensionsrättigheter för anställda och egenföretagare som flyttar inom Europeiska unionen(4). Detta förslag behandlas för närvarande i rådet, sedan parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén har avgett positiva yttranden.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.

(2) EG-domstolens dom av den 26 mars 1996, mål C-238/94, Garcia, REG 1996 s. 1-1673.

(3) KOM(97) 283.

(4) EGT C 5, 9.1.1998.