ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2369/00

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Kommissionens fiskeripolitik

Hur ser kommissionen, mot bakgrund av att fiskbestånden i våra vatten minskar, på att fisk kasseras och kastas överbord?

Avser kommissionen utfästa sig att inrikta sig på att finna en lösning på detta allvarliga problem före och under förberedelsearbetet inför översynen av den gemensamma fiskeripolitiken 2002?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Om fisk, i synnerhet ung fisk, fångas och sedan kasseras, död eller döende, är det uppenbart att detta strider mot bevarandet av fiskbestånden och mot att dessa skall vara hållbara på lång sikt.

Kommissionen har utlovat att finna vägar för att detta inslag i fisket skall minska drastiskt och om möjligt helt elimineras. Rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer(1), i vilken faktorer som exempelvis maskstorlek tas upp, innebär en omfattande översyn av den tidigare förordningen på det här området. Kommissionen kommer att följa utvecklingen mot att använda mer selektiva redskap, och den kommer på alla sätt att försöka se till att detta återspeglas i gemenskapens lagstiftning.

Denna fråga tas upp i kommissionens grönbok om den gemensamma fiskeripolitiken efter år 2002 som kommer att offentliggöras i början av år 2001.

(1) EGT L 125, 27.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2230/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(5 juli 2000)

Ämne: Ersättning för skador orsakade av naturkatastrof (jordskalv) i regionen Emilia-Romagna

Den 18 juni drabbades Emilia-Romagna av ett jordskalv som uppmättes till 4,8 på Richterskalan och hade sitt epicentrum på slätten i provinsen Reggio Emilia, mellan kommunerna Bagnolo in Piano och Novellara.

Jordskalvet orsakade inga dödsfall men däremot skador på bostäder, kyrkor och andra byggnader.

Redan 1996 och 1999 ägde kraftiga jordskalv rum i samma område i Emilia-Romagna, med epicentrum i provinsen Reggio Emilia, och orsakade stora skador där. Bostäder och infrastruktur förstördes, så att många invånare förlorade sitt hem.

Detta är alltså ett tydligt jordskalvsområde som ofta har drabbats av jordskalv på senare år. Kan kommissionen mot bakgrund av detta avsätta medel för skadeersättning till Emilia-Romagna, som den regionala administrationen sedan skall göra tillgängliga för invånarna i de drabbade kommunerna?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(29 september 2000)

De skador som jordskalvet den 18 juni 2000 orsakade i provinsen Reggio Emilia kan inte i sig ersättas via gemenskapens strukturfonder. De italienska myndigheterna kan om de bedömer det nödvändigt använda egna medel för brådskande insatser.

Kommissionen antog den 25 juli 2000 en lista över italienska områden som skall vara stödberättigade enligt strukturfondernas mål 2 under perioden 20002006. I regionen Emilia-Romagna har dessa områden nära 388 000 invånare. Områdena skulle kunna få stöd från strukturfonderna främst för åtgärder för att återuppbygga den infrastruktur som behövs för den ekonomiska verksamheten.

Dessutom kan de områden som var stödberättigade enligt mål 2 och mål 5b under föregående programperiod men inte finns på ovannämnda lista fortfarande få stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) till och med 2005, inom ramen för stöd som trappas ned succesivt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2108/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Reformering av kommissionen

I punkt 55 av Van Hultens betänkande uppmanas kommissionen att genomföra en omfattande reform av sin personalpolitik. Detta skall bland annat innefatta en reform av det disciplinära förfarandet genom att införa en betydande oberoende extern ledamot.

Vad planerar kommissionen göra med anledning av denna rekommendation?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

Kommissionens planer på reform av regler för disciplinära förfaranden fastställs i vitboken Reformen av kommissionen(1) som antogs den 1 mars.

I vitboken anges det gällande systemets tillkortakommanden, även det faktum att systemet är baserat på en disciplinnämnd vars sammansättning skiftar och endast består av interna medlemmar. En oberoende extern medlem skulle bidra till att åtgärda sådana tillkortakommanden och till att disciplinära förfaranden genomförs på ett enhetligare och mer professionellt sätt.

Enligt handlingsplanen för reformen (som offentliggjordes tillsammans med vitboken) planeras att en rapport om reformen av disciplinära systemet läggs fram och att kommissionen antar ett utkast till beslut om administrativa förbättringar av disciplinära förfaranden under oktober 2000. Rapporten kommer att omfatta förslag om förbättrade förfaranden och relevanta ändringar av tjänsteföreskrifterna.

Frågan om någon som inte är tjänsteman får utses till ordförande för disciplinnämnden beaktas tillsammans med andra relaterade frågor under tiden. Enligt gällande tjänsteföreskrifter är det det enda sättet att få in en oberoende extern medlem i disciplinära förfaranden eftersom det artikel 5 i bilaga II i föreskrifterna föreskrivs att nämndens medlemmar måste vara tjänstemän i aktiv tjänst.

Vidare har ledamoten säkert uppmärksammat planen i vitboken att lägga fram ett förslag om inrättande av en interinstitutionell disciplinnämnd. Den kommande rapporten kommer att omfatta det förslaget i syfte att förbättra nämndens kontinuitet och enhetlighet genom att säkerställa att den (för alla ärenden) kommer att bestå av en enda grupp tjänstemän som väljs för en period på upp till tre år och som kommer från de administrativa enheterna och personalrepresentationen.

(1) KOM(2000) 200 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2428/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: Bort med nationell vetorätt i skattefrågor och andra frågor

Stämmer det att utkastet till Europeiska unionens meddelande om den institutionella reformen yrkar på att den nationella vetorätten skall bort inom 39 olika områden av politiken så att det skall bli möjligt att förebygga eventuella blockeringar i en utvidgad europeisk union?

Vilka är dessa 39 områden av politiken?

I dokumentet ingår av allt att döma en förteckning över skattefrågor som anses ha nära anknytning till den inre marknaden samt sådana frågor som saknar nära anknytning till den inre marknaden.

Kan kommissionen stå till tjänst med en uttömmande förteckning över sådana skattefrågor som anses ha nära anknytning till den inre marknaden samt sådana frågor som inte anses ha det?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Parlamentsledamoten hänvisar till rapporten från ordförandeskapet till Europeiska rådet i Feira rörande regeringskonferensen om den institutionella reformen (dok. Confer 4750/00(1)). Bilaga 3.1 i rapporten innehåller en förteckning på 39 bestämmelser som behöver behandlas inför en eventuell övergång till kvalificerad majoritet. Bilaga 3.2 i rapporten innehåller ett preliminärt ändringsförslag av artikel 93 (f.d. artikel 99) i EG-fördraget som ordförandeskapet utarbetat. I ändringsförslaget är principen att omröstning med enhällighet behålls i skattefrågor, såväl direkt som indirekt, samtidigt som det fastställs en mycket begränsad förteckning över specifika, åtgärder som har ett nära samband med den inre marknaden och för vilka man kan överväga att införa omröstning med kvalificerad majoritet. I rapporten från ordförandeskapet (del I, kapitel 3, punkterna 6 till 8) återges läget i förhandlingarna.

(1) http://db.consilium.eu.int/cigdocs/SV/04750f.pdf.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2306/00

från Carmen Cerdeira Morterero (PSE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Urban-programmet och Ceuta

Skulle kommissionen kunna ange vilket belopp som beräknas avsättas ur Urban-programmet för den spanska regionen Ceuta för kommande period?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2302/00, E-2304/00 och E-2306/00 ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(29 september 2000)

Det är i dagsläget omöjligt att göra en exakt uppskattning av hur stora belopp som regionen Ceuta och Melilla kommer att beviljas från strukturfonderna under programperioden 20002006 och hur dessa belopp kommer att fördelas. För närvarande pågår förhandlingar med de spanska myndigheterna om insatser under mål 1 och 2 i Spanien.

Det är heller inte möjligt att i nuläget göra en bedömning av hur stora belopp som kommer att beviljas regionerna i fråga inom ramen för gemenskapsinitiativen Interreg och Urban.

När det gäller mål 1 har kommissionen till alla medlemsstater översänt ett förslag till fördelning av tillgängliga anslag mellan de olika regioner som omfattas av detta mål i respektive medlemsstat. Förslaget har utarbetats enligt den metod som kommissionen använder för att fördela anslagen inom ramen för mål 1 bland medlemsstaterna. Kommissionen översänder ett exemplar av det förslag som rör Spanien direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Det bör dock framhållas att det rör sig om ett vägledande förslag. Beslut om den slutgiltiga fördelningen kommer att fattas gemensamt av medlemsstaten och kommissionen vid antagandet av gemenskapsstödramarna och de samlade programplaneringsdokumenten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1918/00

från Paulo Casaca (PSE) till rådet

(19 juni 2000)

Ämne: Begränsningar av beviljande av visum till bulgariska och rumänska medborgare

Kommissionen lade den 26 januari 2000 fram ett förslag om att medlemsstaterna skulle styrka Bulgarien och Rumänien från en lista över de länder vars medborgare behöver visum för att beviljas inträde på Europeiska unionens territorium (svarta listan).

Ordföranden för Piemonteregionen informerade mig i en skrivelse av den 11 maj 2000 om att förslaget ännu inte har fått några praktiska konsekvenser, vilket ledde till problem i regionen i samband med insatser för att inleda samarbete och knyta kontakter med dessa länder.

Anser inte rådet att den nuvarande situationen kan äventyra hela anslutningsprocessen för dessa länder?

Anser inte rådet att det är nödvändigt att genomföra kommissionens förslag om avskaffande av visum för bulgariska och rumänska medborgare?

Vilka åtgärder har rådet för avsikt att vidta för att förbättra bulgariska och rumänska medborgares möjligheter att röra sig fritt Europeiska unionen?

Svar

(16 november 2000)

Kommissionen förelade rådet den 26 februari 2000, på grundval av artikel 62.2 b i i EG-fördraget, ett förslag till förordning om fastställande av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de länder vars medborgare är undantagna från detta krav. Bland de tredje länder vars medborgare enligt kommissionens förslag skall befrias från viseringstvång återfinns Bulgarien och Rumänien. Detta förslag är för närvarande under diskussion i rådet.

Europaparlamentet hördes per brev av den 16 mars 2000, och yttrade sig den 5 juli 2000. Med anledning av detta yttrande meddelade kommissionen att den skulle förelägga rådet ett ändrat förslag till förordning. Rådet har förelagts detta förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2757/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Skadestånd från Tyskland till fångar som tvingades till straffarbete i koncentrationsläger

I april 1996 inlämnades en framställning (nr 987/97) till Europaparlamentets utskott för framställningar från 17 grekinnor som under den tyska ockupationen utförde straffarbete i koncentrationslägren.

Mot bakgrund av att den tyska regeringen i juli 2000 undertecknade ett avtal där den förbinder sig att genom en särskild fond betala skadestånd till 1,5 miljoner äldre personer som tvingades till straffarbete under andra världskriget, vill jag fråga kommissionen:

a) om de grekinnor som skrivit under denna framställning, och andra fall där liknande omständigheter råder, har rätt till skadestånd inom ramen för ovannämnda avtal, och

b) om det inte förhåller sig på det viset, vilka medel de har tillgång till för att kräva lika behandling med dem som får skadestånd?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(20 oktober 2000)

Kommissionen har inga möjligheter att avgöra om villkoren i det avtal som parlamentsledamoten nämner ger de grekiska kvinnor som undertecknade framställning nr 987/97, eller andra personer i liknande situation, rätt till skadestånd. Detta är en fråga för den tyska regeringen.

Framställning nr 987/97 diskuterades på ett möte i Europaparlamentets utskott för framställningar den 1 december 1998, och eftersom rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971(1) inte omfattar system för ersättning till krigsoffer, beslöt utskottet att vända sig till petitionsutskottet i tyska Bundestag för att försöka förbättra dessa krigsoffers situation.

(1) Senast konsoliderade version: Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 EGT L 28, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2875/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Rabatter på landningsavgifter för de spanska flygbolagen och decentraliseringen av den internationella flygfarten

Anser kommissionen att den spanska statens kungsförordning som reglerar hur de spanska flygbolagens särskilda rabatter på landningsavgifter skall hanteras, förutom att snedvrida konkurrensen, försvårar eller förhindrar andra medlemsstaters bolag att få tillträde till de spanska flygplatser som ligger perifert i förhållande till fastlandet och som behöver ha direktlinjer till hela Europeiska unionens territorium, vilket idag förhindras av flygbolaget Iberia?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Den 26 juli 2000 fattade kommissionen beslut 2000/521/EG(1) i enlighet med artikel 86.3 (f.d. artikel 90) i EG-fördraget. I det beslutet fastslogs att Spaniens system med differentierade landningsavgifter enligt de kungliga dekreten (Reales Decretos) 1064/91 och 1268/94 och i lag (Ley) 41/1994 är en åtgärd som är oförenlig med artikel 86.1 i EG-fördraget i förening med artikel 82 i samma fördrag och med EES-avtalet.

I beslutet fann kommissionen att systemet med rabatter och olika landningsavgifter allt efter ursprungsland, så som det beskrivs i ovannämnda lagstiftning, är diskriminerande till fördel för de nationella flygbolagen. I alla flygplanskategorier tas högre avgifter ut för flyg från gemenskapen än för inrikesflyg. Dessutom ges rabatter som ökar med antalet landningar per månad. Dessa rabatter ökar från 9 % till upp till 35 %. Systemet gynnar de facto nationella bolag eftersom endast de kan dra fördel av de högsta rabatterna.

I beslutet ålades alltså Spanien att upphöra med överträdelsen och inom två månader från delgivningen av beslutet underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits.

Huruvida det befintliga systemet med landningsavgifter i Spanien gör det svårt eller omöjligt för flygbolag från andra medlemsstater att använda perifera flygplatser i Spanien är en annan fråga. Ännu har inget flygbolag tagit upp frågan med kommissionen.

(1) EGT L 208, 18.8.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2601/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Kollaps av hamnen i Heraklion, Kreta

Den 9 juli 2000 kollapsade den västra delen av pir 2 i Heraklions hamn, Kreta. Projektet hade finansierats genom den andra gemenskapsstödramen.

1. Hade detta projekt kontrollerats av expertrådet för kvalitetskontroll (ESPEL) och kunde man under kontrollen konstatera några brister i arbetena?

2. Av vilken anledning kollapsade en del av hamnen och vilka bär ansvaret för detta?

3. Föreligger det någon risk för att passagerar- och bilfärjor skall gå på grund?

4. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta när nu hamnen har kollapsat för att sätta in sanktioner och för att skadorna skall repareras?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(5 oktober 2000)

Kommissionen har inte medfinansierat byggandet av den västra delen av pir 2 i Heraklions hamn. Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till har anläggningsarbetena i stället bekostats genom hamnens egna medel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2255/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Insatser för att stödja euron

Efter Ekofin-rådets möte den 8 maj 2000 ansåg den franske finansministern Laurent Fabius i en kommentar att konkreta insatser kunde göras för att stärka euron.

Det rapporterades även att finansministrarna var överens om att det finns ett tillgängligt styrmedel för interventioner, och att de med detta avsåg reserverna i det europeiska centralbanksystemet.

Kan rådet ange vilka styrmedel som skulle användas för att stödja euron? Under vilka förhållanden skulle de användas? Vem skulle ta ansvar för ett sådant beslut?

Svar

(30 november 2000)

Eurons uppträdande på sikt beror i första hand på hur de grundläggande parametrarna i euroområdets ekonomi utvecklas. Det är genom att påverka dessa fundament som medlemsstaterna varaktigt kan inverka på den europeiska valutans kurs. Medlemsstaterna och gemenskapen har sålunda förbundit sig att vidta konkreta åtgärder som skall kunna stärka den nuvarande ekonomiska politikens trovärdighet så att ekonomin leds in i en bana av tillväxt och sysselsättning som är varaktig och högre men inte inflationsdrivande. De stora linjerna i den ekonomiska politiken för år 2000, som rådet nyligen antog, tar sig uttryck i konkreta rekommendationer som är specifika för varje land. Mera allmänt innebär de en vädjan till de i eurosamarbetet ingående medlemsstaterna att outtröttligt påskynda arbetet med att få budgeten i balans och sätta erforderliga strukturella reformer i verket. I sammanhanget uppmanas dessa att uppnå jämvikt eller överskott i de offentliga finanserna fortare än vad som anges i stabilitets- och konvergensprogrammen, och som regel under år 2001. Eurogruppen kommer, för att göra denna politik effektiv, att fortsätta och vid behov stärka sin kontinuerliga uppföljning av utvecklingen och finanspolitiken i de medlemsländer som ingår i eurosamarbetet.

Det är självklart att direkta interventioner på valutamarknaden alltjämt är ett instrument som står till förfogande för att inverka på eurons kurs och som ECB kan utnyttja. Om interventioner skulle bli nödvändiga skulle de valutareserver som förts över till ECB användas. Tillgångarna i ECB:s bokslut utgörs väsentligen av dessa reserver (jfr ECB:s årsberättelse för 1999).

Rådet antog vid dess möte den 8 maj 2000 en förordning (EG) nr 1010/2000 som gör det möjligt för ECB att vid behov kräva inbetalning av ytterligare reservtillgångar från de europeiska centralbankerna utöver den gräns som fastställs i artikel 30.1 i stadgan upp till ett tilläggsbelopp motsvarande 50 miljarder euro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1434/00

från Malcolm Harbour (PPE-DE) till kommissionen

(5 maj 2000)

Ämne: Fluorering av vatten

Utöver Europeiska unionen agerar enskilda medlemsstater själva mot fluorering av vatten på konstgjord väg. Finland, Tyskland, Nederländerna, Frankrike och Italien har såvitt veterligt samtliga upphört att fluorera eller vägrat fluorera på grund av att frågan om fluorering är omstridd bland vetenskapsmän och ger anledning till oro ur hälsosynvinkel.

Gör kommissionen något för att undersöka vilka effekter på folkhälsan som är förenade med fluorering av vatten på konstgjord väg och i så fall vad? Hur ser kommissionen på de farhågor om skadeverkningarna av vattenfluoreringen vilka uttryckts av andra medlemsstater? Har kommissionen planer på några direktiv om vattenfluorering?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 juni 2000)

I gemenskapen regleras dricksvattenkvaliteten av rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten(1), som den 25 december 2003 kommer att ersättas av det nyligen antagna rådsdirektivet om dricksvatten (rådets direktiv 98/83/EG av den 3 november 1998(2)). I båda direktiven föreskrivs gränsvärden för den högsta tillåtna fluorhalten i dricksvatten, oberoende av om fluoret naturligt ingår i vattnet eller har tillsatts. Frågan om fluortillsatser i dricksvatten är medlemsstaternas behörighet, och kommissionen är inte inblandad så länge de gränsvärden som fastställs i direktivet inte överskrids. Medlemsstaternas politik på detta område påverkas av en rad olika faktorer, bland annat lokala sedvänjor och beteendemönster, och inställningen kan skilja sig starkt från en medlemsstat till en annan. Fluorering av dricksvatten är utan tvivel en kontroversiell fråga, eftersom fluor kan ha både positiva och negativa verkningar, beroende på ämnets koncentration i dricksvattnet.

Det gränsvärde som fastställs i dricksvattendirektivet är 1,5 milligram per liter (mg/l), vilket enligt Världshälsoorganisationens (WHO) riktlinjer om dricksvattenkvalitet är en god balans mellan fluorets positiva och negativa verkningar. De positiva effekterna märks från och med koncentrationer på 0,5 mg/l och upp till 2 mg/l. Ju mer koncentrationen ökar, desto större blir risken för negativa effekter, dvs. tandfluoros eller, vid mycket höga doser, t.o.m. skelettfluoros.

För närvarande har kommissionen inga planer på att se över lagstiftningen, eftersom det nya dricksvattendirektivet ännu inte införlivats (tidsfristen löper ut den 25 december 2000) eller genomförts. Kommissionen kommer dock att undersöka om det sedan direktivet antogs har uppkommit några nya rön av betydelse som skulle motivera att denna ståndpunkt ändrades. I syfte att skaffa sig aktuell information i frågan kommer kommissionen att rådfråga sin vetenskapliga kommitté för toxicitet, ekotoxicitet och miljö.

(1) EGT L 229, 30.8.1980.

(2) EGT L 330, 5.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0964/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Internationella naturvårdsunionens (IUCN) Medelhavskontor, beläget i Malaga

I sitt svar på min fråga E-2415/99, försäkrade Wallström i kommissionens namn att Internationella naturvårdsunionens Medelhavskontor befinner sig i Sevilla och inte i Malaga, som jag hävdade.

Jag beklagar att behöva säga emot Wallström, men jag bekräftar att sagda kontor är beläget i Malaga och är förlagt till Parque Tecnológico de Andalucía, varför den information som kommissionen förfogar i detta avseende är felaktig.

Är kommissionären, för att förvissa sig om att mitt påstående är riktigt, beredd att besöka Internationella naturvårdsunionens Medelhavskontor, personligen eller genom ombud, för att direkt få kännedom om inrättningen och bidra till att utveckla den verksamhet som kontoret planerar?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 maj 2000)

Parlamentsledamoten uppger att Internationella naturvårdsunionens (IUCN)) regionalkontor för Medelhavet är beläget i Malaga. Även om de senaste uppgifterna tyder på att platsen troligtvis kommer att bli Malaga pågår det, såvitt kommissionen vet, fortfarande förhandlingar för öppnandet av Internationella natuvårdsunionens kontor för Medelhavet i Spanien och det finns därför fortfarande ingen officiellt fungerande kontorsadress.

Miljökommissionären har för närvarande inga planer på att besöka något av Internationella naturvårdsunionens kontor i Europa. Trots att kommissionen inte är medlem i Internationella naturvårdsunionen har den regelbundna kontakter med organisationen inklusive besök på deras kontor när det är nödvändigt för att främja ett antal gemensamma initiativ.