ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3505/97 från Giuseppe Rauti (NI) till kommissionen (10 november 1997)

Ämne: Slavarbete för 250 miljoner barn

Har kommissionen följt det förberedande arbetet inför konferensen i Oslo den 27-28 oktober 1997, under vilken 40 länder och hundratals fackföreningsledare och representanter för icke-statliga organisationer diskuterade de allvarliga problem som är förknippade med det barnarbete som blivit allt vanligare särskilt i de fattigaste länderna?

Är kommissionen medveten om att sådant ¨arbete¨ i sina grövsta och mest förnedrande former i själva verket ofta utgör en ny sorts slaveri, vilket resultaten från två av FN:s organ (UNICEF och Internationella arbetsbyrån ILO) visar, och att denna nya sorts slaveri för närvarande omfattar 250 miljoner barn, ofta 9-10-åringar som arbetar (med exempelvis tillverkning av mattor i Indien och Pakistan) upp till 16 timmar om dagen för löner som i genomsnitt inte är högre än 100 francs i månaden (cirka 30 000 lire!)?

Vad ämnar kommissionen göra för att ¨mobilisera¨ Europeiska unionen till att vidta konkreta åtgärder mot dessa skändliga förhållanden?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (11 december 1997)

Kommissionen har inte följt arbetet med den konferens som hölls i Oslo den 27-28 oktober 1997.

Unionen följer uppmärksamt respekten för barnens rättigheter och hur deras integritet och hälsa skyddas.

Det är främst genom unionens initiativ som Kommissionen för mänskliga rättigheter och Förenta nationernas nationalförsamling varje år sedan 1995 antar en resolution om barnens rättigheter vilken behandlar de största problemen för världens barn, i synnerhet att få bort exploateringen av barnarbetskraft.

I samma sammanhang har ordförandeskapet på unionens vägnar uppmanat de stater som ännu inte skrivit under och ratificerat FN:s konvention om barnets rättigheter att snarast göra det och uppmanar samtidigt alla stater att snarast utföra sin åligganden. Enligt artikel 32 i konventionen, som ratificerats av över 190 länder, erkänner konventionsstaterna ¨barnets rätt till skydd mot ekonomiskt utnyttjande och mot att utföra arbete som kan vara skadligt eller hindra barnets utveckling eller äventyra barnets hälsa eller fysiska, psykiska, andliga, moraliska eller sociala utveckling.¨.

Kommissionen försummar för sin del inte att ta upp dessa frågor i sina kontakter med myndigheterna i de berörda länderna och använder alla till buds stående medel för att bidra till att de företeelser som parlamentsledamoten påpekat förbättras.

I första hand gäller detta det i slutet av oktober antagna förslaget att genomföra stimulerande social- och miljöklausuler inom ramen för det allmänna preferenssystemet. Enligt detta utkast till en rådsförordning kan ytterligare förmåner beviljas de förmånsländer som ansöker därom och lägger fram bevis för att de har antagit och faktiskt tillämpar bestämmelser som innehållsmässigt överensstämmer med de internationella normer för arbetstagares rättigheter som utfärdats av Internationella arbetsorganisationen (ILO), däribland ILO:s konvention (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3109/97 från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Metrolinjen Rom-Pantano i stadsdelen Tor Bella Monaca

Invånarna i Tor Bella Monaca, en tätbefolkad förort till Rom, har nyligen vidtagit åtgärder för att anmoda staden Rom att lägga ned byggandet av metrolinjen Rom-Pantano och omvärdera projektet. Projektet med metrolinjen, som skulle passera Tor Bella Monaca ovan jord, förutsätter att en järnvägslinje byggs mellan två meterhöga cementmurar. Invånarna hävdar dock att murarna enligt den planerade rutten skulle uppföras praktiskt taget framför bostadshusen, vilket skulle medföra minst sagt förödande miljökonsekvenser. I de officiella planerna för projektet anges det faktiskt inte att många bostadsområden skulle befinna sig intill de höga skyddsmurarna av cement.

Kommissionen anmodas att besvara följande frågor:

1. Faller detta projekt under bilaga II till direktiv 85/337/EEG ((EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.)) om bedömning av miljökonsekvenser?

2. Är det, att invånarna inte involverats i bedömningen av miljökonsekvenserna i samband med metrolinjen Rom-Pantano, en överträdelse av detta direktiv?

3. Om en överträdelse fastställs, anser kommissionen i så fall att man bör inleda ett nytt projekt som respekterar gemenskapslagstiftningen?

4. Ämnar kommissionen vidta åtgärder avseende detta?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (18 november 1997)

Det projekt som det hänvisas till omfattas av bilaga II till rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt.

För denna typ av projekt är det inte obligatoriskt med en bedömning av inverkan på miljön. I EG-domstolens dom av den 2 maj 1996 i mål C*133/94 (kommissionen mot Belgien) fastställdes emellertid att nationell lagstiftning som a priori utesluter vissa projekt i de klasser som förtecknas i bilaga II från möjligheten till en bedömning av inverkan på miljön strider mot direktiv 85/337/EEG, särskilt artiklarna 2.1 och 4.2 i detta, om man finner att projekt i dessa klasser har egenskaper som gör ovan nämnda bedömning nödvändig.

Om en sådan bedömning av inverkan på miljön är nödvändig, men inga åtgärder vidtas som gör det möjligt för medborgarna att uttrycka sin åsikt om projektet i de former som anges i direktiv 85/337/EEG så innebär det helt klart en överträdelse av direktivet.

Kommissionen har inte befogenhet att kräva att ett nytt projekt skall inledas vid överträdelse av direktiv 85/337/EEG. Den kan dock kräva att den berörda medlemsstaten uppfyller de skyldigheter som härrör från direktivet vad gäller projektet i fråga, inom ramen för det förfarande som anges i artikel 169 i EG-fördraget.

Kommissionen kommer att kontakta de italienska myndigheterna och begära information om de uppgifter som framförs av parlamentsledamoten. Om nödvändigt kommer kommissionen också att utreda fallet i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3554/97 från Petrus Cornelissen (PPE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Turistskatt

I den nederländska turistnäringen är man oroad över det växande antal kommuner som vill införa en turistskatt eller höja densamma för att komma till rätta med underskott i de kommunala kassorna.

1. Kan kommissionen redogöra för om den ökande kommunala turistbeskattningen passar in i en politik som syftar till att öka Europeiska unionens konkurrenskraft som turistmål och om den bidrar till att främja rättvisa konkurrensvillkor inom näringen?

2. Anser kommissionen att den har en uppgift att fylla i detta sammanhang?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (12 december 1997)

Kommissionen är medveten om hur viktigt det är med ett gynnsamt affärsklimat för turismen och om behovet av att turistnäringen är konkurrenskraftig. Beskattningen (såväl den statliga som den kommunala) är en i sammanhanget betydelsefull faktor. Visserligen kan ökade kommunala turistskatter förväntas påverka turismens konkurrenskraft, men syftet med ökningen och användningen av de pengar skatterna drar in är faktorer som måste beaktas när man skall bedöma effekterna på lokal nivå.

Även om kommunalskatterna inte ingår i kommissionens ansvarsområde kommer kommissionen att fortsätta att framhålla behovet av att främja ett klimat som bidrar till att göra den europeiska turistnäringen mer konkurrenskraftig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3294/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: EU:s handelspolitik

Vilka av de frågor som tas upp i kommissionens rapport om handelspolitiken skall diskuteras inom ramen för WTO i Genève? Har kommissionen gjort en bedömning av frågan i vilken mån dess handelspolitik bidrar till att arbetstillfällen skapas och i vilken utsträckning den också säkerställer lika möjligheter för outbildade arbetstagare och kvinnor?

Svar från Leon Brittan på kommissionens vägnar (1 december 1997)

Ett stort antal handelspolitiska frågor diskuteras inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) i Genève. De flesta av de avtal som förhandlades fram under Uruguayrundan innehåller ändringsklausuler eller uttryckliga bestämmelser om fortsatta förhandlingar. Dessa utgör den så kallade inbyggda agendan.

Det integrerade programmet utökades vid WTO:s ministerkonferens i december 1996. Ministrarna godkände en handlingsplan för de minst utvecklade länderna och preliminära diskussioner om regionala handelsförmåner, insyn i myndigheternas upphandling, förenkling av bestämmelser och formaliteter för handeln, handel och investering samt handel och konkurrens.

Kommissionen är fast övertygad om att den handelspolitik som gemenskapen slagit fast i stor utsträckning bidrar till skapandet av nya arbetstillfällen i gemenskapen, vilket avspeglas i det starka stödet för resultatet av Uruguayrundan och senare beslut på ministernivå. Kommissionen har också bundit sig för att arbeta för lika möjligheter för den outbildade arbetskraften och för kvinnor. I gemenskapen täcks dessa frågor av den befintliga gemenskapslagstiftningen. När det gäller att främja sådan jämlikhet i tredje länder samarbetar kommissionen med International Labour Organisation (ILO). Vid WTO:s ministerkonferens i Singapore i december 1996 kom man överens om att ILO var det kompetenta organet för att skapa och förvalta grundläggande internationellt erkända arbetsnormer. WTO-ministrarna bekräftade sitt stöd för ILO:s arbete med att främja dessa normer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3760/97 från Graham Mather (PPE) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Psykologiska aspekter av arbetslöshet - EU-stöd till forskning

Enligt de nuvarande bestämmelserna kan EU inte bevilja direkt ekonomiskt stöd avsett för sysselsättningsinitiativ till hälsorelaterade (mentala eller fysiska) åtgärder. Detta faktum medför att EU:s forskningsstöd inte kan användas för att undersöka de psykologiska aspekterna av arbetslöshet, och i synnerhet inte hur långtidsarbetslösa skall ges stöd för att kunna komma tillbaka ut i arbetslivet.

De långtidsarbetslösa utgör en oproportionerligt stor andel av de arbetslösa inom EU, och det förefaller som detta skulle kunna vara ett område som det skulle vara meningsfullt att bidra med EU-medel till.

Vilka riktlinjer tillämpas för att avgöra om EU-medel kan beviljas till sysselsättningsinitiativ, hur fastställs dessa riktlinjer, och vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att se över dessa riktlinjer i ljuset av denna tydliga brist?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (19 december 1997)

Det är riktigt att det tidigare har varit svårt att finansiera forskning på detta område via den budgetpost som gäller analyser av arbetsmarknaden och sysselsättningspolitik (B3-4010). Stats- och regeringscheferna kom emellerid överens i Luxemburg i november 1997 om att medlemsstaterna bör anta förebyggande och sysselsättningsorienterade strategier som bygger på identifering och agerande på ett tidigt stadium. Detta stöder parlamentet starkt i sin rapport om riktlinjerna för sysselsättning, och kommissionen förmodar att riktlinjerna för sysselsättning kommer att antas före årets slut. I den mån kommentarerna till denna budgetpost återspeglar denna strategi kan de antas vara tillräckligt flexibla för att möjliggöra finansiering av forskning om de psykologiska aspekterna av arbetslöshet, eftersom dessa aspekter klart hör samman med anställbarhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2908/97 från Kenneth Collins (PSE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Portugal - diskriminering beträffande mervärdesskatten

Kommissionen meddelade i sitt svar av den 7 december 1994 på fråga E-2086/94 ((EGT C 75, 27.3.1995, s. 17. )) om mervärdesskatten i Portugal inom sektorn för alkoholhaltiga drycker, att den utredde saken för att senare kunna fatta rätt beslut i frågan.

Kan kommissionen informera om huruvida den har fattat något beslut och om den har vidtagit åtgärder för att få Portugal att ändra sin momssats så att den ligger på minst 12 % vilket krävs sedan den 1 januari 1993, eller på 17 % vilket är den momssats som tillämpas för alla andra alkoholhaltiga drycker?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (11 november 1997)

Den gemenskapslagstiftning om mervärdesskatt som gäller för alkoholhaltiga drycker är fortfarande densamma som beskrevs i svaret på parlamentsledamotens fråga E-2086/94. För närvarande beskattas alkoholhaltiga drycker i allmänhet enligt standardskattesatsen 17 % i Portugal. Portugal fortsätter dock att tillämpa en skattesats som är 5 % lägre för vin, vilket enligt kommissionen utgör ett brott mot ovannämnda gemenskapslagstiftning. Ett lämpligt överträdelseförfarande har inletts.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3666/97 från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen (10 november 1997)

Ämne: Franz Fischlers besök i Portugal

Kommissionsledamoten Franz Fischler besökte Portugal den 3 november 1997 i syfte att delta i sammanträden med ansvariga för olika nationella jordbrukarorganisationer.

Under detta besök träffade Fischler den portugisiska premiärministern (som även är generalsekreterare för socialistpartiet) och ordföranden för det socialdemokratiska partiet. Samma förfarande tillämpades av kommissionens ordförande Jacques Santer under ett besök i Portugal den 7 oktober i år. Under detta besök diskuterade Santer endast med socialistpartiets generalsekreterare och socialdemokratiska partiets ordförande.

Jag antar dock att kommissionen är eller borde vara medveten om att fem politiska partier är representerade i det portugisiska parlamentet och att det i Europaparlamentet finns portugisiska ledamöter från fyra av dessa partier.

Mot bakgrund av detta, börjar det verka som om flera av kommissionens ledamöter, under sina resor till Portugal, har en mycket underlig, om inte rentav egenmäktig, attityd vad gäller de portugisiska politiska krafter de sympatiserar med.

På vilket sätt motiverar kommissionen dessa attityder?

Har kommissionen för avsikt att omedelbart ändra detta förfarande som tillämpas varje gång någon av dess ledamöter reser till Portugal?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (19 november 1997)

Kommissionens ledamöter har nöjet att under sina resor träffa ett stort antal personer. De har dock inte möjlighet att möta företrädare för alla politiska partier under alla sina resor, i synnerhet inte när ingen förfrågan om detta gjorts.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3614/97 från Elisabeth Schroedter (V) till kommissionen (6 november 1997)

Ämne: Utvärdering av miljöeffekterna i samband med genomförande av strukturstöd i delstaten Brandenburg

1. Känner kommissionen till att delstaten Brandenburg tolkar kraven om utvärdering av miljöeffekterna enligt artikel 8.4 (angående mål 1), tredje strecksatsen, i rådets förordning (EEG) nr 2081/93 ((EGT L 193, 31.7.1993, s. 5. )) om strukturfonderna, på så sätt att det är tillräckligt att vid tilldelning av medel från Europeiska regionala utvecklingsfonden låta miljöeffekterna granskas av delstatens investeringsbank (Landesinvestitionsbank), som skriver på bidragsbeskeden?

2. Om ja, anser kommissionen att delstaten Brandenburg tillräckligt uppfyller förordningens krav på miljömyndigheternas engagemang?

3. Anser kommissionen att delstaten Brandenburgs investeringsbank har tillräckliga kvalifikationer för att kunna utvärdera miljöeffekterna av projekt på ett fackmässigt och sakkunnigt sätt?

Svar från M. Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (11 december 1997)

Enligt upplysningar som kommissionen har fått från Brandenburgs ekonomiministerium som ansvarar för förvaltningen i Brandenburg av medel från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), är investeringsbanken (Landes-investitionsbank - ILB) inte ansvarig för utvärderingen av miljöeffekterna av verksamhet som medfinansieras av ERUF.

Denna uppgift utförs i stället av delstatens miljömyndigheter. När det gäller stora projekt (med en total bidragsberättigad kostnad överstigande 15 eller 25 miljoner ecu) krävs skriftlig bekräftelse från den regionala miljömyndigheten (Landesumweltamt) innan bidrag från ERUF kan beviljas. När det gäller mindre projekt får ILB endast godkänna projektutbetalningar på grundval av ett tidigare utfärdat skriftligt godkännande från miljömyndigheterna (Landesumweltamt, Bauamt).
SKRIFTLIG FRÅGA P-3584/97 från Ilona Graenitz (PSE) till kommissionen (6 november 1997)

Ämne: ¨Herodespremien¨

Rådet (jordbruk) kom i Luxemburg överens om att förlänga ¨Herodespremien¨ för slakt av upp till tre veckor gamla nyfödda kalvar fram till början av december 1998, trots att Tyskland, Österrike, Danmark och Sverige var betänksamma av etiska skäl.

Vad anser kommissionen om denna premie?

Är ¨Herodespremien¨, som lett till talrika kalvtransporter från Tyskland till Frankrike, förenlig med EU:s direktiv om djurtransporter?

Anser kommissionen att det finns möjligheter att stoppa kalvtransporterna som anordnas för att premien skall kunna kasseras in?

Vilka åtgärder övervägs som alternativ till ¨Herodespremien¨?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (15 december 1997)

Rådet godkände införandet av bidrag för kalvbearbetning som en del av reformeringen av organisationen av nötköttsmarknaden 1992, för att bidra till bekämpningen av de överskott som hotade att öka ytterligare i nötköttssektorn. Åtgärden infördes dock endast för en övergångsperiod på två år, när problemet med bovin spongiform encefalopati (BSE) uppstod i mars 1996. På en redan mättad nötköttsmarknad kommer det dessvärre inte finnas köpare till dessa kalvar. Kommissionen tror inte att det är ett realistiskt alternativ att göda dessa kalvar och bygga nötköttsberg som skattebetalarna får finansiera.

Bidraget för kalvbearbetning är till fullo förenligt med direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport ((EGT L 340, 11.12.1991, ändrat genom direktiv 95/29/EG, EGT L 148, 30.6.1995. )) om djuren transporteras i enlighet med bestämmelserna i direktivet.

Kommissionen har noga granskat möjligheten att stoppa transporten av dessa kalvar och kommit till den slutsatsen att en sådan åtgärd skulle möta allvarliga invändningar enligt begreppet fri rörlighet för varor om alla gemenskapsbestämmelser avseende transport av djur iakttas.

När medlemsstaterna i oktober 1996 enades om åtgärder för att återställa nötköttsbalansen infördes ett bidrag för tidig kalvslakt som utformades för att minska produktionen av rött kött genom att uppmuntra producenter att minska den slutliga vikten på kalvar som används för kalvköttsproduktion och samtidigt öka det faktiska antalet kalvar som används. Varje medlemsstat kan välja att tillämpa antingen bidraget för kalvbearbetning eller för tidig kalvslakt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3792/97 från Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till rådet (26 november 1997)

Ämne: Polisens agerande inför demonstrationen för sysselsättning den 20 november 1997 i Luxemburg

Den 5 november 1997 infann sig polisstyrkor på fackföreningarna UGT:s, CC.OO.:s och CSIF:s olika huvudkontor i Extremadura för att begära upplysningar om vilka personer som skulle delta i mötet i Luxemburg den 20 november 1997, dit dessa organisationer kallats av Europeiska fackliga samorganisationen.

Den spanska rikspolisstyrelsen förklarade att syftet med aktionen var att tillgodose ett önskemål från EU:s samordningsbyrå för polistjänster, där man begärt upplysningar om vilka personer som skulle delta i demonstrationen, vilken väg demonstrationståget skulle ta, vilka transportmedel som skulle användas och var deltagarna skulle bo i Luxemburg.

Vilken är den rättsliga grunden för detta agerande? Anser rådet det vara förenligt med respekten för grundläggande rättigheter som yttrandefrihet och mötesfrihet?

Svar (12 februari 1998)

Upprätthållandet av den allmänna ordningen på Europeiska unionens medlemsstaters territorier faller under de enskilda medlemsstaternas exklusiva behörighet. Rådet har inte befogenhet att ta ställning i en fråga som inte faller under de behörigheter som det har tilldelats genom fördragen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3293/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Marknadstillträde för de minst utvecklade länderna

Hur avser kommissionen att genomföra rådets beslut, som anger att de minst utvecklade länderna skall jämställas med AVS-staterna? Vilka är problemen i samband med genomförandet? Finns det några konkreta förslag i sammanhanget?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3292/97 och E-3293/97 ingivna av João de Deus Pinheiro för kommissionen (1 december 1997)

I juni 1997 bad rådet kommissionen att före den 1 januari 1998 lägga fram förslag för rådet om hur man skall kunna uppnå en lika behandling av de minst utvecklade länderna. Kommissionen är i färd med att utarbeta dessa förslag med beaktande av gemenskapens förpliktelser inom ramen för Lomékonventionen och bestämmelserna i det allmänna preferenssystemet. På grund av de strukturella skillnaderna i de handelsordningar som gemenskapen tillämpar på de minst utvecklade länder som är med i Lomékonventionen respektive de som inte är det och som omfattas av allmänna preferenssystemet kvarstår en del tekniska svårigheter för vilka olika lösningar övervägs. Så snart detta är klart kommer ett förslag att läggas fram för rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2896/97 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Förslag till rådets förordning om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro

Det förefaller som om kommissionen, efter att formellt ha hänvisat ovan nämnda förslag (KOM(97)0247) ((EGT C 208, 9.7.1997, s. 5. )) till både parlamentet och rådet, har beslutat att rådgöra med den vetenskapliga kommittén för toxiska och ekotoxiska kemiska föreningar angående de hälsorelaterade konsekvenserna av att använda en nickellegering i mynten för en och två euro. Det förefaller också som om kommissionen finansierar ytterligare forskning på området.

Kommissionen hade gjorts uppmärksam på hälsoaspekterna av både Europeiska fackliga samorganisationen och konsumentorganisationer. Vilken vetenskaplig motivering hade kommissionen för det ursprungliga förslaget?

Anser kommissionen att dess underlåtenhet att rådgöra med den vetenskapliga kommittén är förenlig med det nya Amsterdamfördraget enligt vilket ¨En hög hälsoskyddsnivå för människor måste säkerställas vid utformningen... av gemenskapens politik och verksamhet.¨?

Har kommissionen för avsikt att ändra sitt förslag om den nya forskningen och den vetenskapliga ståndpunkten skulle stödja de farhågor som redan uttryckts beträffande hälsorelaterade konsekvenser av användning av nickellegeringar i mynten för en och två euro?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2896/97 och E-2897/97 ingivna av Yves-Thibault de Silguy för kommissionen (11 november 1997)

När kommissionen antog förslaget tillkännagav den att det skulle omarbetas mot bakgrund av det arbete som den rådgivande vetenskapliga kommittén för giftiga och miljöfarliga kemiska föreningar gjort rörande riskerna med att hantera mynt som innehåller nickel.

Kommittén har nu offentliggjort en preliminär rapport i vilken det konstateras att det inte finns några tecken på att befintliga mynt skulle framkalla överkänslighet för nickel. På grundval av den mycket begränsade information som finns tillgänglig har kommittén fastslagit att ett mycket litet antal fall av nickelallergi bland allmänheten eller dem som i sitt yrke hanterar mynt kan ha orsakats av nickel som frigjorts från mynt i omlopp. Enligt kommitténs uppfattning är det inte sannolikt att de nya mynten kommer att innebära en högre risk, även om nickel skulle frigöras i samma grad.

Kommittén håller nu på att genomföra vetenskapliga test för att bedöma hur mycket nickel som frigörs från de nya mynten. Resultaten av dessa test bör bli tillgängliga inom de närmsta veckorna.

Oavsett vad resultatet blir av dessa undersökningar beslutade emellertid kommissionen i sitt förslag att begränsa nickelinnehållet så mycket som möjligt i de nya mynten genom att i möjligaste mån använda nickelfria legeringar som uppfyller de tekniska och säkerhetsmässiga kraven. Detta kommer att minska det totala nickelinnehållet i mynten från nuvarande 75 % till 8 %.