SKRIFTLIG FRÅGA E-3909/98

från Pedro Aparicio Sánchez (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Kan en medlemsstat tillämpa två direktiv på ett yrke?

Vissa länder tillämpar direktiv 89/48/EEG(1) på yrkesgruppen "dietister", medan andra tillämpar direktiv 92/51/EEG(2). Det första alternativet tillämpas om utbildningen ges vid ett universitet (under minst tre år) och det andra alternativet om det är frågan om yrkesutbildning (efter gymnasiet). Frankrike utgör ett undantag, eftersom man där utbildar dietister både vid universitet och yrkesskola samtidigt som det existerar en universitets-, yrkes- och arbetslagstiftning som likställer bägge system och därmed tillämpas endast direktiv 92/51/EEG.

I Spanien omfattas i dagens läge dietisterna "Técnicos Superiores en Dietética" (yrkesutbildning, nivå 3) av direktiv 92/51/EEG, medan den spanska regeringen å andra sidan håller på att utarbeta en ny universitetsexamen i dietetik (nivå 2) som på grund av kursinnehåll och studietid skall omfattas av direktiv 89/48/EEG. Kan en medlemsstat i EU tillämpa två olika direktiv på ett och samma yrke?

Svar avgivet av M. Monti på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

Utbildning av sådana yrkesgrupper, som utövar sin verksamhet i en medlemsstat, faller i första hand inom denna medlemsstats behörighetsområde. Sambandet mellan utbildning och rätt att utöva yrkesverksamhet varierar med och skiljer sig åt i olika yrken och medlemsstater. I detta läge framkommer flera möjligheter. En utbildning kan förekomma i en medlemsstat, utan att det yrke, till vilken den leder, är reglerat i denna medlemsstat. Då det i detta fall ej finns några villkor för att få utöva en yrkesverksamhet kommer marknadens villkor, dvs. utbud och efterfrågan att vara tillämpbara. Andra fall är också tänkbara. I det vanligast förekommande kan en utbildning, som är knuten till yrkesutövning i en medlemsstat, erkännas och ge tillträde till yrkesutövning. En annan möjlighet föreligger, när olika utbildningar ges i en medlemsstat, och en eller flera dispensbeviljade utbildningar ej erkänns av den medlemsstat, där personen ifråga genomfört sin utbildning, och de då ej ger tillträde till utövning av en reglerad yrkesverksamhet.

När det gäller tillämpningen av de båda direktiven (89/48/EEG och 92/51/EEG) om ett generellt system för erkännande av utbildningsbevis och yrkesbehörighet, är dessa endast tillämpbara inom ramen för rörligheten för de gemenskapsmedborgare, som i sin ursprungsmedlemsstat innehar fullständig behörighet, och som önskar utöva samma yrkesverksamhet i en annan medlemsstat. Genomförandet av de båda tidigare nämnda direktiven kommer i stort sett att tidsmässigt äga rum successivt och ej samtidigt. Det rör sig om det läge, som uppstår, när en medlemsstat försöker ändra utbildningsnivån för de personer, som utövar yrkesverksamhet inom denna stat, och därför ändrar utbildningsvillkoren för de personer, som vill utöva yrket. I detta fall står det medlemsstaten fritt att avgöra redan gällande behörighet hos dem, som innehar en äldre utbildning, men som vill fortsätta utöva samma yrke på nationellt område.

Det är emellertid ej uteslutet att en medlemsstat kan medge, att två olika utbildningar med olika omfattning i tid kan leda till rätt att utöva ett yrke. Det kan komma att gälla två olika yrken eller samma. Det kan i detta fall förekomma skillnader i t. ex. arvode mellan berörda yrkesutövare. Den berörda medlemsstaten skall i alla fall tillämpa de bestämmelser, som avses i direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG eller i fördraget, när en inflyttande önskar att i denna stat utöva samma yrke, för vilket han varit behörig i den medlemsstat, varifrån han kommer.

Det bör slutligen sammanfattas, erinrande om grundsatserna på detta område, nämligen att i avsaknad av en harmonisering på gemenskapsnivå, står det medlemsstaterna fritt att fastställa vilka villkor, som gäller utbildning för, tillträde till och utövande av ett yrke, att reglera berörda sektor eller ej, naturligtvis under hänsynstagande till fördragets gemenskapsbestämmelser och till sekundärrätten när det gäller erkännande av utbildningsbevis och yrkesbehörighet.

(1) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 25.