SKRIFTLIG FRÅGA E-1742/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(26 maj 2003)

Ämne: Program för de äldre

Problemet med EU-befolkningens progressiva åldrande kommer under de kommande åren att drabba framför allt Italien, som har ett av de lägsta födelsetalen i världen, vilket även inverkar allvarligt på landets ekonomi. Enligt beräkningarna kommer 37 procent av hela EU:s befolkning att vara över 60 år före år 2020.

Därför är det viktigt att försöka att integrera de äldre i samhället så att arbetslivet förlängs genom utbildningsåtgärder under hela arbetslivet.

Även om gemenskapsinstitutionerna under en längre tid har engagerat sig i kampen mot diskriminering och utslagning av äldre och funktionshindrade, har det fortfarande inte genomförts några program i detta hänseende.

Och detta trots att insatser och stöd för dessa gruppers fulla deltagande i det sociala och kulturella livet skall prioriteras enligt artikel 25 i EU:s stadga för de grundläggande rättigheterna och artiklarna 13, 136 och 137 i EG-fördraget.

Därför tillfrågas kommissionen följande:

1. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för de äldre?

2. Finns det exempel på bästa praxis i de enskilda medlemsstaterna?

3. Kan kommissionen göra en generell beskrivning av den nuvarande situationen?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(10 juli 2003)

Vissa medlemsstater har åtagit sig att samarbeta i åldrandefrågor inom ramen för sunda offentliga finanser, sysselsättning, social trygghet samt hälso- och sjukvård samtidigt som detta bibehålls i nationell politik. Unionens reaktion på åldrandet(1) utarbetades som en del av den övergripande strategi för ömsesidigt förstärkande politiska åtgärder som framlades i Lissabon och som utvecklades vid följande möten i Europeiska rådet. Unionens förhållningssätt syftar till att uppbåda den fulla kompetensen hos människor i alla åldrar. Detta medför en inriktning på en politik för aktivt åldrande. Grundläggande åtgärder för ett aktivt åldrande innebär livslångt lärande, förlängning av arbetslivet, senareläggning av pensioneringen, verksamhet efter pensioneringen och deltagande i kompetensökande och hälsofrämjande aktiviteter. Sådana åtgärder syftar till att öka den genomsnittliga livskvaliteten för de enskilda och samtidigt på samhällsnivå bidra till ökad tillväxt, lägre försörjningsbörda och betydande kostnadsinbesparingar inom pensioner och hälsovård.

En förlängning av arbetslivet genom att öka äldre arbetstagares motivation och möjligheter prioriteras i den europeiska sysselsättningstrategin och i den europeiska strategin för tillräckliga och stabila pensioner. I den öppna samordningsmetoden om fattigdom och social utslagning beaktas de äldres

situation i sin helhet och detta återspeglas i de nationella handlingsplanerna och i den gemensamma rapporten om social integration(2). Nyligen tagna politiska initiativ omfattar antagandet 2001 av en särskild sysselsättningsriktlinje för aktivt åldrande; överenskommelsen vid Europeiska rådet i Stockholm 2001 om målet inför år 2010 om en sysselsättningsgrad av 50 % för arbetstagare mellan 55 och 64 år; överenskommelsen vid Europeiska rådet i Laeken 2001 om pensionsmålen; den gemensamma rapporten om arbetskraftens deltagande och aktivt åldrande (2002); överenskommelsen vid Europeiska rådet i Barcelona 2002 om att år 2010 med fem år ha höjt den åldersgräns då människor slutar arbeta samt kommissionens beslut att i sammanfattningsrapporten för 2003 införa en ny strukturell indikator om genomsnittlig faktisk pensionsålder.

I gemenskapens handlingsprogram om 100 miljoner euro för att bekämpa diskriminering (20012006) behandlas synen på åldersdiskriminering. Det bidrar för närvarande med över 85 % av de löpande kostnaderna för den europeiska plattformen för äldreorganisationer och stöder ett stort antal studier, projekt och medvetandehöjande initiativ som antingen är inriktade på åldersdiskriminering eller faller inom detta område. I gemenskapens handlingsprogram om 75 miljoner euro för social integration (20022006) erbjuds stöd till utbyte av kunskaper och goda metoder mellan medlemsstaterna inom hithörande områden och inbegrips politik och program för att förstärka inlemmandet i samhället av de äldre.

I kommissionens och rådets gemensamma rapporter om tillräckliga och stabila pensioner(3) och om hälso- och sjukvård och äldreomsorg(4) som framlades vid Europeiska rådets vårmöte i Bryssel 2003 beskrivs hur medlemsstaterna inom två känsliga politikområden behandlar mer omfattande sociala och arbetslivsrelaterade följder av åldrandet genom ett ömsesidigt förstärkande av sysselsättning, social trygghet och ekonomisk politik. I dessa rapporter såväl som i den gemensamma rapporten om social integration(5) framförs några exempel på goda metoder.

(1) KOM(2002) 143 slutlig.

(2) Europeiska unionens råd 15223/01.

(3) Europeiska unionens råd 7165/03.

(4) Europeiska unionens råd 7166/03.

(5) Europeiska unionens råd 15223/01.