SKRIFTLIG FRÅGA E-2787/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Misstänkta oegentligheter i samband med sammanslagningen av Banco di Napoli och Banca Nazionale del Lavoro

Europeiska kommissionen, som nyligen fått ta ställning till förslaget till omstrukturering och privatisering av Banco di Napoli, skall enligt uppgift ha godkänt de bidrag som Italiens regering avser att betala ut. Man sägs ha gjort bedömningen att bidragen uppfyller villkoren för stödsystem avsedda att rädda och omstrukturera företag med problem. Enligt tidningsuppgifter skall kommissionens konkurrensansvarige ledamot Karel Van Miert också ha granskat förslaget till sammanslagning av Banco di Napoli och Banca Nazionale di Lavoro (BNL) och tillstyrkt det trots osäkerheten vad gäller när och hur det skall genomföras. Andra tidningsuppgifter tyder på att den statligt ägda banken BNL befinner sig i en mycket osäker ekonomisk situation. BNL har 1 procent lägre avkastning på kapital än Banco di Napoli, som i sin tur har en avkastning på 7,6 procent och som visar upp stora budgetunderskott och betydande effektivitetsbrister. Sammanslagningen kommer att underordnas en lång rad villkor, bland annat att Banco di Napoli senast vid utgången av år 1998 skall överlåta eller stänga 18 lokalkontor i centrala och norra Italien, och även filialen i Madrid. Detta har naturligtvis väckt stor oro bland bankens anställda med tanke på risken för framtida uppsägningar, särskilt i södra Italien där sysselsättningsfrågan alltjämt är ett stort problem.

1. Kan kommissionen undersöka om det italienska finansministeriets planer på att slå samman Banco di Napoli och Banca Nazionale di Lavoro, som fortfarande är i statlig ägo, strider mot gemenskapsreglerna om fri konkurrens, med tanke på att man inte gått ut med någon anbudsinfordran och att andra privata banker, bland annat Ambovento, ändå lagt fram flera och attraktivare förslag avseende förvärv av Banco di Napoli?

2. Kan kommissionen kontrollera att sammanslagningen inte i praktiken blir ett indirekt och dolt statligt stöd till Banca Nazionale di Lavoro, utöver de 2,217 miljarder som man redan officiellt betalat ut för sanering, omstrukturering och privatisering av Banco di Napoli, något som orsakat en allvarlig snedvridning av kreditmarknaden och banksystemet?

3. Småspararna i de två bankerna och de små aktieägarna i Banco di Napoli skulle kunna förlora på en sammanslagning. Anser inte kommissionen att man för att tillvarata deras rättigheter måste få klarhet i och skapa öppenhet om de två bankernas budget, och även när det gäller den beräknade budgeten efter en eventuell sammanslagning?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(27 oktober 1998)

Den 29 juli 1998 godkände kommissionen det statliga stöd till Banco di Napoli som föreskrivs i lagdekret nr 163 av den 27 mars 1996, som omvandlades till lag nr 588 av den 19 november 1996. Stödet bestod i ett kapitaltillskott från finansministeriet, täckning av förlusterna i Gestione ai attività (SGA), samt skatteförmåner. Uppskattningarna av stödet varierar mellan 2,217 miljarder och 11,895 miljarder italienska lire. Godkännandet var förknippat med villkoret att Banco di Napoli före utgången av år 1998 säljer eller stänger 18 lokalkontor i norra och centrala Italien - förutom de 59 lokalkontor och 7 dotterbolag och representationskontor utomlands som redan lagts ner - samt lokalkontoret i Madrid. De lån som Banca d'Italia beviljade för att täcka kostnaderna för likvidationen av dotterbolaget Isveimer ansågs inte utgöra statligt stöd till Banco di Napoli under förutsättning att Banco di Napoli bara köper tillbaka tillgångarna i Isveimer om det är omöjligt att sälja dem till någon annan eller få bättre villkor inom ramen för likvidationen. De italienska myndigheterna måste säkerställa att samtliga de omstruktureringsåtgärder uppfylls som beskrivs i den omstruktureringsplan som lagts fram för kommissionen. Dessa åtgärder får inte ändras utan förhandsgodkännande från kommissionen. Banco di Napoli får inte utnyttja möjligheten till skattekrediter för ett belopp som motsvarar de förluster som täcks av finansministeriets kapitaltillskott.

Kommissionen tillkännagav sitt beslut för tredje man genom ett pressmeddelande samma dag. Dessutom kommer beslutet att offentliggöras i EGT.

1. Vad gäller problemet med det samgående mellan Banco di Napoli och BNL som planeras genomföras när BNL privatiserats, har kommissionen konstaterat att även om det inte finns några klara besked om exakt när det skall ske, kommer projektet inte att äventyra varken den framtida bankens eller Banco di Napolis lönsamhet. På grundval av den information om resultaten av BNL:s omstruktureringsplan som de italienska myndigheterna tillhandahållit, anser kommissionen att samgåendet inte kommer att ha någon negativ påverkan på den nya bankens lönsamhet - jämfört med Banco di Napolis förväntade resultat - medan man däremot räknar med positiva effekter på lång sikt. Mot denna bakgrund var det möjligt att fastställa att eftersom de två berörda bankerna kompletterar varandra geografiskt och funktionellt, skulle ett samgående kunna ge väsentliga synergieffekter vad gäller personal, allmänna omkostnader och resultat före finansiella transaktioner.

Kommissionen har konstaterat att försäljningen av Banco di Napoli till Istituto Nazionale Assicurazioni (INA)/BNL-gruppen, i vilken INA är huvudägare, i varje fall kommer att säkerställa Banco di Napolis långsiktiga lönsamhet även om ingen regelrätt fusion mellan banken och BNL uppnås. Med hänsyn till allt detta har kommissionen dragit slutsatsen att om de två bankerna går samman kommer den resulterande bankens lönsamhet att vara säkerställd och inget ytterligare statligt stöd att behövas.

2. Kommissionen har konstaterat att privatiseringen av BNL redan har inletts i enlighet med de italienska myndigheternas åtaganden, vilka fastställs i premiärministerns dekret av den 28 januari 1998. Dessa åtaganden innebär att BNL skall säljas både genom en riktad utförsäljning, för att ge en stabil ägargrupp, och ett erbjudande till allmänheten. Finansministeriet har godtagit Banco di Bilbao Vizcayas anbud att köpa bankens tioprocentiga andel. Andra delen av förfarandet väntas äga rum under hösten 1998, varför finansministeriet redan har nominerat samordnarna av erbjudandet till allmänheten samt, med tanke på den framtida försäljningen på marknaden av åtminstone dess egen andel på 50 %, har omvandlat BNL-sparaktierna till vanliga aktier och därigenom minskat sitt innehav från 85,5 % till 70 %.

Kommissionen uppskattar att privatiseringen av BNL utesluter risken för att kontrollen över Banco di Napoli skulle överföras från ett privat företag (INA) till ett offentligt företag (BNL) och minskar behovet av ytterligare offentliga medel om omstruktureringen skulle misslyckas. Tvärtom menar kommissionen att privatiseringen av BNL bekräftar att kontrollen över Banco di Napoli definitivt överförs till den privata sektorn.

3. Kommissionen anser att den inte är behörig att genomföra en sådan granskning av öppenheten i de berörda bankernas balansräkningar som frågeställaren avser. När det gäller sådana problem bör små aktieägare och investerare vända sig till de nationella domstolarna.