ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2586/98

från Riccardo Garosci (PPE) till kommissionen

(29 juli 1998)

Angående: Mordet på Erika Lehrer Grego - inget avtal om utlämning mellan Sri Lanka och Italien

En italiensk medborgare, Erika Lehrer Grego, mördades den 21 mars i Italien av singalesen Pereira Nishantha Sudath från Sri Lanka. Mördaren lämnade omedelbart Italien och flydde till sitt hemland, för övrigt efter att ha erkänt brottet.

Eftersom det inte finns något bilateralt utlämningsavtal mellan Italien och Sri Lanka, kan det italienska rättsväsendet inte begära utlämning av mördaren, som för närvarande bor och arbetar ostört i sitt land.

Denna avsaknad av diplomatiska instrument skapar en allvarlig brist i det rättsliga systemet. På nytt uppkommer behovet av en gemensam diplomatisk representation som kan tillvarata unionsmedborgarnas intressen (vilket parlamentet redan har påpekat i betänkande A4-0193/97).

Kan kommissionen upplysa om vilka framsteg som gjorts beträffande förslaget om en gemensam diplomatisk representation?

Kommissionen ombes dessutom att via lämplig delegation utöva alla nödvändiga påtryckningar på Sri Lanka för att rättvisan skall kunna ha sin gång i detta allvarliga fall, ett erkänt mord.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Hans Van den Broek

(4 september 1998)

Denna fråga ligger utanför kommissionens behörighet (och den kan tyvärr inte lämna de önskade upplysningarna).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1929/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(18 juni 1998)

Angående: Jordbruksegendom i Rumänien

I och med lag 187 från 1945 exproprierades all jordbruksmark på över 50 hektar i Rumänien, för att delas ut till bönder. 1948 beslöt man att all jordbruksmark, inbegripet bönders egendom, skulle brukas av kooperativ och statliga företag. Då beslagtogs även de 50 hektar som hade lämnats i enlighet med exproprieringslagen från 1945.

1991 blev individuellt ägande av jordbruksegendom tillåtet i Rumänien, men endast för rumänska medborgare som var bosatta i landet.

1997 medgav en ny lag att högst 50 hektar av egendom som exproprierats i enlighet med 1945 års lag kunde lämnas tillbaka även till de rumäner som inte var bosatta i landet. Tidsfristen för att ansöka om att få tillbaka exproprierad egendom fastställdes till 150 dagar.

I dag kan personer som är medborgare i en av EU:s medlemsstater inte förvärva eller återfå jordbruksegendom och inte ens före detta rumänska medborgare kan få tillbaka sin egen egendom i Rumänien. Personer som inte är rumänska medborgare kan ärva jordbruksegendom, men är då skyldiga att göra sig av med den inom ett år.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta svara på följande:

1. Bör Rumäniens eventuella anslutning till EU inte ha som villkor att all diskriminering i behandlingen av unionsmedborgarna och de rumänska medborgarna upphör?

2. Vore det inte lämpligt att vända sig till de rumänska myndigheterna för att begära att även de medborgare i EU-länder som är före detta rumäner, och som inte vill eller kan bli rumänska medborgare på nytt, skall kunna få tillbaka sin jordbruksegendom?

3. Innebär inte skyldigheten för icke-rumäner att sälja ärvd mark inom ett år en allvarlig begränsning?

4. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme i denna fråga?

Svar från Hans van den Broek På kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

1. Vid en anslutning kommer gemenskapens regelverk att bli tillämpligt i Rumänien. Särskilt etableringsfriheten kommer utan diskriminering att garanteras alla medborgare i den utvidgade unionen. Detta kommer att omfatta rätten att förvärva jordbruksföretag, för vilka principen om icke-diskriminering för närvarande undantagsmässigt inte ingår i Europaavtalet mellan gemenskapen och Rumänien.

2. Före en anslutning har kommissionen inga befogenheter att ingripa i frågor såsom bestämmelser om återlämnande av mark till tidigare ägare. Dessa frågor faller naturligt inom ramen för varje suverän stats befogenheter.

3. Den särskilda skyldigheten för ägare som inte är mantalsskrivna på fastigheten att sälja ärvd mark inom en angiven period och de allmänna ordningar för ägande och försäljning av mark är undantagna från den princip om lika behandling för gemenskapsmedborgare och rumänska medborgare som anges i Europaavtalet.

4. I princip kan alla inskränkningar i äganderätten orsaka innehavaren av en sådan rättighet ekonomisk skada. Den rumänska lagstiftaren har troligen infört de inskränkningar som avses i frågan på grund av allmänintresset. Innan Rumänien har anslutit sig till gemenskapen har kommissionen inga befogenheter att ingripa i sådana frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1157/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 april 1998)

Angående: Konflikt i Postal Market

I slutet av februari 1998 publicerade italiensk press nyheten om att fem telefoncentraler tillhörandes det tyska företaget Otto Versand, ägare av Postal Market, eventuellt skulle läggas ner i Bari, Cagliari, Neapel, Catania och Rom till följd av en omstruktureringsplan som innebär en centralisering av tjänsten. Detta skulle kunna leda till att mer än 100 kvinnliga arbetstagare godtyckligt avskedades, vilket skulle drabba områden i södra Italien där arbetslösheten, i synnerhet bland kvinnor, är ett mycket allvarligt problem.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående besvara följande frågor:

1. Vore det inte lämpligt, om inte annat så för att respektera den fria konkurrensen, att begära att den italienska regeringen ingriper och vidtar de åtgärder som krävs för att det genomförs en omstrukturering som tar hänsyn till tryggandet av arbetstillfällen i områden där det råder djup ekonomisk kris?

2. Vilken hjälp planerar Europeiska unionen att ge som eventuellt kan användas i det aktuella fallet för att trygga sysselsättningen för de 100 kvinnliga arbetstagare som riskerar att sägas upp?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(6 juli 1998)

När det gäller de kollektiva uppsägningar som kan bli följden av en omstrukturering av företaget Postal Market, bör det erinras om att det i artikel 2.1 i rådets direktiv 75/129/EG av den 17 februari 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(1), ändrat genom rådets direktiv 92/56/EG av den 24 juni 1992(2), fastställs att en arbetsgivare som avser att göra kollektiva uppsägningar är skyldig att i god tid inleda överläggningar med arbetstagarnas representanter för att försöka nå en överenskommelse.

I enlighet med artikel 2.2 i ovannämnda direktiv skall dessa överläggningar åtminstone gälla möjligheterna att undvika eller begränsa kollektiva uppsägningar liksom möjligheterna att lindra konsekvenserna av uppsägningarna genom kompletterande sociala åtgärder framför allt inriktade på omplacering och omskolning av uppsagda arbetstagare.

(1) EGT L 48, 22.2.1975.

(2) EGT L 245, 26.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1728/98

från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Angående: Gemensam användning av bil

Som kommissionen vet är systemet med gemensam användning av bil ett alternativ för att minska antalet fordon i städerna, spara pengar och skydda miljön - samtidigt som det är praktiskt.

Detta sätt att cirkulera i städerna i samägda bilar som sköts av kooperativ tillämpas redan av 37 000 personer i Europa som äger 1 800 fordon på 800 parkeringar i 300 städer i Tyskland, Schweiz, Österrike och Nederländerna och antalet medlemmar stiger stadigt.

Kan kommissionen upplysa om det finns något EU-initiativ för att främja gemensam användning av bil?

Om så är fallet, vilket är resultatet av denna verksamhet? Om så inte är fallet, har kommissionen för avsikt att stödja denna fortskaffningsmetod?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(17 juli 1998)

Kommissionen är mycket positiv till initiativ som främjar minskad luftförorening och trafikstockning. Gemensam användning av bil kan vara en effektiv metod för att uppnå dessa mål, och kommissionen har på senare år givit stöd till åtgärder som främjar gemensam användning av bilar i gemenskapen inom ramen för nätverket bilfria städer.

Till följd av den verksamhet som genomförts av projektgruppen för intermodal transport har kommissionen för avsikt att ge finansiellt stöd till ett projekt med gemensam användning av bilar i Bremen, inom ramen för FoTU-programmen för transport och telematiktillämpningar inom transportsektorn. Projektet skall pågå i två år och syftar till utveckling, demonstration och utvärdering av ett integrerat betalsystem för gemensam bilanvändning och andra transportsätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1439/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Angående: Euro 1999

Den nuvarande franska regeringen har meddelat sin avsikt att minska arbetstiden till 35 timmar per vecka.

Vilken konsekvens skulle det enligt kommissionen få för den europeiska industrins konkurrensmöjligheter om man införde detta i alla länder inom Europeiska unionen?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

I grönboken Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation(1) undersöks möjligheterna att förbättra konkurrenskraft och sysselsättning genom en bättre organisation av arbetet på arbetsplatserna. Det är mot denna bakgrund som man bör betrakta arbetstidsförändringar.

I Riktlinjerna för sysselsättningen under år 1998(2) uppmanas arbetsmarknadens parter "att på lämplig nivå, särskilt på branschnivå och företagsnivå, förhandla fram avtal som syftar till att modernisera arbetsorganisationen, däribland flexibla arbetsformer, för att göra företagen produktiva och konkurrenskraftiga och för att uppnå en nödvändig jämvikt mellan flexibilitet och trygghet. Dessa avtal kan till exempel handla om arbetstid på årsbasis, minskning av arbetstiden, minskning av övertiden, utveckling av deltidsarbete, "livslångt lärande" och avbrott i yrkeslivet".

Frågan om arbetstid tas även upp i kommissionens meddelande om tillväxt och sysselsättning i ett stabilitetsinriktat EMU(3). Här görs en viktig åtskillnad mellan obligatorisk och frivillig arbetstidsförkortning. Medan den förstnämnda ger upphov till en rad invändningar ger den sistnämnda möjligheten att öka tillväxtens sysselsättningsinnehåll.

Därför kan specifika åtgärder för att minska arbetstiden på mikroekonomisk nivå, när de förhandlas fram av arbetsmarknadens parter, under vissa förutsättningar ha positiv effekt på sysselsättningen.

(1) KOM(97) 128.

(2) EGT C 30, 28.1.1998.

(3) KOM(98) 103.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1883/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Små och medelstora företag

I rapporten från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om samordningen av stödåtgärder för små och medelstora företag och hantverksföretag 1997, KOM(97) 610, s. 29 står det att kommittén för handel och distribution förnyades och omorganiserades 1997. För närvarande finns det även en parlamentarisk grupp för handel och distribution.

Sker det någon samordning mellan dessa grupper vad gäller de teman som varje månad behandlas?

Svar avgivet av Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

Kommittén för handel och distribution, inrättad genom kommissionens beslut 81/428/EEG av den 20 maj 1981(1), är ett rådgivande organ som är underställt kommissionen och vars ledamöter är företagare som representerar alla sektorer inom handeln. Dess huvuduppgift är att bistå kommissionen med råd i politiska frågor som rör handel. Kommittén sammanträder vanligtvis i små arbetsgrupper för att behandla särskilda frågor. Kommitténs sammanträden planeras med hänsyn till hur brådskande ärendena är och behovet av diskussioner och råd. Den omorganisation av kommittén som skedde under 1997 gällde kommitténs interna arbetsförfaranden.

Det finns inget formellt samband mellan kommittén och parlamentets arbetsgrupp för handel, vilken består av parlamentsledamöter som är intresserade av frågor som rör handel. Dessa parlamentsledamöter inbjuds emellertid att delta i kommitténs årliga konferens där mötet inleds av arbetsgruppens ordförande. När kommissionen har inbjudits till arbetsgruppens sammanträden har den också deltagit och rapporterat om kommitténs arbete. Kommissionen kommer att upprätthålla kontakterna med parlamentets arbetsgrupp och dess medlemmar.

(1) EGT L 165, 23.6.1981.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1818/98

från Sir Jack Stewart-Clark (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Export av inkapaciterande medel från Förenade kungariket till medlemsstaterna

Ett bolag i min valkrets i East Sussex tillverkar inkapaciterande medel (medel som tillfälligt försätter en angripare ur stridbart skick) för marknaden bland polisväsen och bevakningsfirmor världen över. Kostnaden för att skicka ett prov på en sprej med sådana medel till tänkbara kunder inom EU:s medlemsstater uppgår till 180 pund sterling. Förutom att kostnaderna är så oerhört höga verkar det inte finnas något gemensamt system för klassificering av sådana produkter inom EU. I somliga länder hänförs sprejer av detta slag till kategorin inkapaciterande medel medan andra räknar dem som ballistiska eldvapen.

1. Vilka åtgärder finns det på det europeiska planet, som är tillämpliga i alla medlemsstater och syftar till en entydig klassificering av inkapaciterande medel?

2. Vilken ram erbjuder lagstiftningen på det europeiska planet för kurirbolag som transporterar inkapaciterande medel över nationsgränserna inom EU?

3. Finns det några åtgärder som kunde bidra till att sänka de höga kostnaderna för export av prover på inkapaciterande medel till andra medlemsstater? Om svaret är nej, vad tänker kommissionen i så fall göra i denna fråga?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(15 juli 1998)

1. och 2. Det finns för närvarande inga särskilda regler om inkapaciterande medel, om deras klassificering eller om kurirbolag som transporterar sådana medel inom gemenskapen.

3. I avsaknad av harmoniserade regler på gemenskapsnivå kan medlemsstaterna anta lagstiftning, exempelvis om klassificering av ovan nämnda produkter, för att skydda legitima intressen, såsom allmän hälsa och säkerhet. Hinder för handeln inom gemenskapen, vilka uppkommer till följd av en sådan nationell lagstiftning, kan dock godtas endast om de är förenliga med EG-fördraget, särskilt bestämmelserna om fri rörlighet för varor i artiklarna 30-36. Detta innebär att alla nationella åtgärder som reglerar tillverkning och saluföring av inkapaciterande medel eller som skulle kunna leda till höga kostnader för export av inkapaciterande medel kan betraktas som åtgärder med motsvarande effekt som omfattas av artikel 30 i EG-fördraget om de begränsar handeln. Sådana åtgärder skulle dock kunna motiveras enligt artikel 36 om de är nödvändiga för att skydda hälsa och säkerhet av exempelvis dem som använder inkapaciterande medel och om de är rimliga i det avseendet att det inte är möjligt att uppnå samma mål med andra åtgärder som begränsar handeln i mindre utsträckning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1817/98

från Hilde Hawlicek (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: CÖE-ländernas deltagande i pilotprojekt 1999 för åtgärder på kulturens område

Innevarande år, 1998, upphör programmet Kalejdoskop att gälla. Nästa år går tiden ut för programmet Rafael. För närvarande pågår förberedelserna med ett gemensamt kulturellt ramprogram från och med år 2000.

1999 kommer att bli ett övergångsår för åtgärder på kulturens område. Under detta år kommer redan vissa inslag av det nya ramprogrammet att finnas med i ett pilotprojekt, eftersom, av orsaker som sammanhänger med gemenskapsrätten, programmet Kalejdoskop inte kan fortsätta i normal ordning.

Nu ville jag ställa följande fråga i anledning av att det mellan den 2 och den 4 juli skall hållas en konferens i Graz i Österrike kring temat "Management of Change - kulturella aspekter på den europeiska integrationen och utvidgningen av EU" och i anledning av att jag i mitt yttrande i anslutning till Europaparlamentets betänkande om Agenda 2000 hänvisat till kulturens betydelse för CÖE-länderna: Kommer CÖE-länderna att kunna delta i pilotprojektet 1999 för åtgärder på kulturens område? Om så är fallet, vilka länder kan delta i detta pilotprojekt och på vilka villkor kommer de att kunna delta?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(23 juli 1998)

De länder i Central- och Östeuropa som har begärt att under 1999 få delta i Rafael-programmet - vid det laget det enda kulturella gemenskapsprogrammet - är följande: Bulgarien, Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien, Slovakien och Slovenien.

Kommissionen har inför rådet och parlamentet nyligen lagt fram ett förslag om "Europeiska gemenskapens första ramprogram för kultur (2000-2004)"(1).

Kommissionen kommer under 1999 att inleda förberedande åtgärder inför programmet och utarbetar just nu de bestämmelser som skall gälla. De eventuella villkoren för att länderna i Central- och Östeuropa skall kunna medverka i dessa åtgärder granskas ytterst noggrant av kommissionen.

(1) KOM(98) 266 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1808/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(11 juni 1998)

Angående: Omstrukturering av programmen för allmän utbildning och författande av nya skolböcker i Grekland

Enligt åtgärd 1.1 a "Program - böcker" i delprogram 1 "Allmän och teknisk utbildning", som ingår i programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning", skall särskilda förfaranden tillämpas, dels i syfte att göra upp nya undervisningsprogram, ett arbete som projektets samordningsgrupp och de olika ämnesgrupperna ansvarar för, dels för att få till stånd nya läroböcker. I de tekniska upplysningar som ges om denna åtgärd har man slagit fast att de nya böcker som skall godkännas och finansieras genom den andra gemenskapsstödramen bör stå i samklang med de undervisningsprogram som utarbetats genom de förfaranden som föreskrivs.

Känner kommissionen till huruvida de nya böcker som föreslås, och som man ämnar finansiera, har utarbetats i enlighet med de undervisningsprogram som samordningsgruppen gjort upp? På vilket sätt skall dessa läromedel, som skall finansieras inom ramen för åtgärden, utarbetas - genom ett direkt förfarande eller genom ett anbudsförfarande? Vad har det grekiska undervisningsministeriet bestämt om detta?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 augusti 1998)

Kommissionen anser att de nya skolböcker som skrivs inom ramen för åtgärd 1.1. Kursplaner - böcker i programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning" inom den grekiska gemenskapsstödramen bör följa de kursplaner som har utarbetats av samordningsgruppen. Annars har kommissionen inte mer specifik information i frågan.

Enligt den tekniska beskrivningen av åtgärden bör utarbetandet av de nya skolböcker som har valts ut för att få stöd beställas genom ett öppet anbudsförfarande. Endast i två specifika fall kan skolböcker beställas direkt: För det första när det fortfarande finns copyright och då kan uppdatering och anpassning beställas av ursprungs-författarna; för det andra när det gäller vissa skolböcker för gymnasiet som bör skrivas omgående för att kunna användas redan under läsåret 1998-1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1165/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Regionala flygplatser och tillträde till centrala flygplatser

Flygtrafiken till och från regionala flygplatser utgör en betydande och växande sektor inom flygbranschen.

Känner kommissionen till att det i ljuset av den ökade passagerarvolymen som utnyttjar regionala flygplatser är ekonomiskt sett oproportionerligt svårt för regionala flygplatser att få avgångs- och ankomsttider vid centrala flygplatser?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1788/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) , Laura González Álvarez (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(11 juni 1998)

Angående: Högspänningsledningar och hälsoeffekter

Ett stort antal sociala sammanslutningar (kommunala föreningar, miljöföreningar m.m.) har under de senaste åren påtalat de följder som elektromagnetiska fält, som har uppstått genom installationer av högspänningsledningar via elkablar, kan få för hälsan. Till dessa sammanslutningar har även flera vetenskapliga grupper anslutit sig och dessa har bekräftat att den elektromagnetiska strålningen från dessa installationer påverkar människokroppen.

Effekterna av icke-joniserande elektromagnetisk strålning verkar bekräftas i ljuset av studier som bevisar existensen av kausalförhållanden mellan skador på den fysiska integriteten och hälsan å ena sidan och nära utsatthet för dessa strålningar å andra sidan.

Vilka är de senaste studier av elektromagnetisk förorening och hälsoeffekter som kommissionen förfogar över?

Har kommissionen beaktat behovet av att utarbeta ett direktiv om följderna av dessa strålningar för medborgarna i allmänhet?

Anser kommissionen att den gällande lagstiftningen om säkerhet i installationer av högspänningsledningar i gemenskapen, och i synnerhet i Spanien, är tillräcklig?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(20 juli 1998)

Kommissionen följer noga forskning som gäller såväl fastställda som förmodade inverkningar på hälsan i samband med att människor exponeras för elektromagnetiska fält (s.k. EMF). De senare är föremål för ett antal forskningsinitiativ som tagits av gemenskapen samt internationella insatser som Världshälsoorganisationens EMF-program. 1996 offentliggjorde kommissionen en omfattande översikt med titeln "Icke-joniserande strålning: källor, exponering och hälsoeffekter" som gällde relevanta undersökningar och bestämmelser.

Kommissionen har tillhandahållit utförlig information om dessa initiativ. Frågan har även tagits upp i ett antal framställningar och parlamentsfrågor, särskilt de skriftliga frågorna E-2630/97 från Roberta Angelilli(1), E-1387/97 från Monica Stefania Baldi(2), E-510/96 från Glyn Ford(3), E-2751/96 från David Robert Bowe(4) och E-2087/96 från Angela Theodora Billingham(5).

År 1993 lade kommissionen fram ett förslag till rådets direktiv om minimikrav för hälsa och säkerhet vid arbetstagares exponering för fysikaliska agenser(6) som omfattade krav på begränsning av arbetstagares exponering för icke-joniserande elektromagnetisk strålning. Dessutom har kommissionen nu lagt ett förslag till rådets rekommendation om begränsning av befolkningens exponering för elektromagnetiska fält 0 Hertz (Hz) - 300 Gigahertz (GHz)(7).

(1) EGT C 102, 3.4.1998.

(2) EGT C 373, 9.12.1997.

(3) EGT C 173, 17.6.1996.

(4) EGT C 60, 26.2.1997.

(5) EGT C 356, 25.11.1996.

(6) EGT C 77, 18.3.1993.

(7) KOM(98) 268 slutlig.