ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0365/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(14 februari 2001)

Ämne: Xerox omstrukturering stöd från irländska regeringen

Xerox håller för närvarande på att omstrukturera sin europeiska produktionsverksamhet i Venrey i Holland, Mitcheldean i Förenade kungariket och Dundalk i Irland.

Omstruktureringen riskerar emellertid att snedvridas på grund av att Xerox kommer att bli tvunget att till den irländska regeringen betala tillbaka tusentals euro som beviljades som ett stöd för att locka företaget till Dundalk för två år sedan, och detta för varje arbetstillfälle som går förlorat i Irland.

Anser inte kommissionen att dessa hinder strider mot andan, och kanske även bokstaven, i EU:s bestämmelser om inrättandet av en inre marknad?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 april 2001)

Xerox-fabriken i Dundalk, som tillverkar datorer och annan databehandlingsutrustning, fick ett inledande investeringsstöd i form av kapitaltillskott och sysselsättningsbidrag. Fabriken är nu i drift och en del av stödet har betalats ut.

Regionalstödsordningarna i fråga har godkänts av kommissionen, eftersom de omfattas av undantaget i artikel 87.3 (tidigare 92.3) i EG-fördraget.

I punkterna 4.10 och 4.14 i kommissionens riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål anges uttryckligen att ett överenskommelsen om stöd skall innehålla ett villkor om att stöd till vissa bestämda investeringar skall återbetalas om dessa inte bibehålls i fem år(1). Avsikten med bestämmelsen är att förebygga missbruk av offentliga medel genom att företag flyttar över utrustning som betalats med statliga medel till ett annat område, som inte är stödberättigat. Samtidigt är femårsvillkoret viktigt för att säkra att investeringen verkligen har en positiva följder för den regionala utvecklingen i en given region. En sådan verkan kan hotas om företag tilläts flytta någon annanstans efter kort tid.

(1) EGT C 74, 10.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1776/01

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(15 juni 2001)

Ämne: Tysklands förpackningsförordning - otillräckligt skydd för varors fria rörlighet och för dem som importerar drycker

I Tysklands gällande förpackningsförordning stadgas det om obligatorisk pant för förpackningar för vissa drycker (öl, läskedrycker, mineralvatten, frukt-/grönsakssaft, vin). Stadgandena träder i kraft i de fall att mindre än 72 procent av någon given dryck säljs i flergångsförpackningar.

Först i januari 2001 har kommissionen, i anledning av dessa stadganden om en kvot för flergångsförpackningar och den hotande obligatoriska panten - och det efter åratal av prövningar och förfaranden - fattat beslut om att väcka talan mot Tyskland inför Europeiska domstolen. De ovannämnda stadgandena innebär ett handelshinder, framför allt för utländska mineralvatten. Avsikten med dessa stadganden är, enligt vad som uppgivits, att främja flergångsförpackningar. Detta kommer emellertid att ske till priset av enorma, oproportionerliga kostnader som konsumenterna i sista hand får stå för och i fråga om uppnåendet av målet kan man, såsom det framgått av ett flertal studier, säga att stadgandena snarare stjälper än hjälper. Trots att det redan sedan 1991 (!) yppats betänkligheter mot de tyska stadgandena aviserade Tyskland i mars 2001 en ändring av förpackningsförordningen. Detta innebär att den obligatoriska panten, som hittills framstått som ett hot, nu slutgiltigt införs.

Vilka åtgärder planerar kommissionen ifall det beslutas att obligatorisk pant skall införas?

Vad ämnar kommissionen göra för att mot bakgrund av de hotande bestämmelserna snabbt, effektivt och verkningsfullt garantera den fria rörligheten för varor?

Vilka möjligheter står därvid till kommissionens förfogande?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1774/01, E-1775/01, E-1776/01, E-1777/01 och P-1823/01 ingivet av Frederik Bolkestein för kommissionen

(26 juli 2001)

Förslaget till en andra ändring av den tyska förordningen om emballage, vilket meddelades med stöd av direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1) och 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(2), har granskats av kommissionen mot bakgrund av de relevanta bestämmelserna i gemenskapsrätten.

Bl.a. de frågor som parlamentsledamöterna tar upp har granskats av ansvariga tjänstemän inom kommissionen.

Vid sitt sammanträde den 13 juli 2001 antog Bundesrat en resolution som lagts fram av flera delstater gemensamt och röstade inte för det förslag som meddelats kommissionen. Frågan om förslaget stämmer överens med gemenskapsrätten är därför inte längre aktuell.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1410/01

från Rosemarie Müller (PSE) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Naturnära små badsjöar

Som alternativ till naturliga badvatten och simbassänger har man under de senaste åren och i ökad omfattning anlagt konstgjorda naturnära små badsjöar. De består vanligtvis av en liten badsjö och en separat, bredvidliggande reningsdamm i vilken naturlig rening åstadkoms med hjälp av vatten- och strandväxter. De som driver anläggningarna hänvisar dels till den bättre, kontrollerbara vattenkvaliteten jämfört med många naturliga vatten som är föremål för industriell förorening, dels till att man kan avstå från sådan klorering som används i konventionella simbassänger. Förutom de hälsorelaterade fördelarna med att man inte klorerar, verkar reningsförfarandet med hjälp av växter också vara billigare.

Det förefaller dock som om stor osäkerhet råder på det rättsliga området, vilket har en hämmande effekt på investeringarna i små badsjöar. Det är nämligen oklart om dessa naturnära små badsjöar omfattas av det gällande direktivet om kvaliteten på badvatten (76/160/EEG(1)) eller inte och i vilken mån medlemsstaterna kan fastställa strängare hygienbestämmelser för små badsjöar jämfört med konventionella, klorerade simbassänger.

Mot denna bakgrund riktas följande fråga till kommissionen: Omfattas naturnära små badsjöar av det gällande direktivet om kvaliteten på badvatten, och, om detta är oklart, kommer kommissionen uttryckligen att inkludera naturnära små badsjöar i tillämpningsområdet för det ändrade direktivet om kvaliteten på badvatten, som inom kort skall läggas fram?

(1) EGT L 31, 5.2.1976, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 juni 2001)

Naturnära små badsjöar så som de beskrivs i frågan är i allmänhet utrustade med en konstgjord spärr mot grundvattnet eller andra vatten i omgivningen, vilket innebär att inget vattenutbyte förekommer med dessa vatten. På så sätt kan de jämföras med konstgjorda simbassänger och omfattas därför i regel inte av det gällande badvattendirektivet(1).

Bestämmelserna om badvattenkvalitet i gemenskapslagstiftningen grundas på artikel 175 (f.d. artikel 130s) i EG-fördraget. Detta innebär att medlemsstaterna har rätt att på nationell nivå införa mer omfattande eller strängare skyddsåtgärder för badvattenkvalitet, så länge dessa åtgärder är förenliga med fördraget (artikel 176 (f.d. artikel 130t) i fördraget)).

I ett kommande förslag till ett nytt badvattendirektiv kommer kommissionen att försöka definiera begreppet badvatten så precist som möjligt. En sådan definition är också ett av huvudsyftena med det pågående konsultationsförfarandet, som inleddes med kommissionens meddelande om badvattenpolitiken(2) och som även omfattar den konferens om badvattenkvalitet som hölls den 1426 april 2001. Kommissionen har dock inte för avsikt att i enlighet med frågeställarens önskan generellt ta med alla naturnära små badsjöar i förslagets tillämpningsområde.

(1) Rådets direktiv 76/160/EEG av den 8 december 1975 om kvaliteten på badvatten, EGT L 31, 5.2.1976.

(2) Meddelande från kommissionen av den 21.12.2000: Utarbetande av en ny badvattenpolitik, KOM(2000) 860 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1045/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(3 april 2001)

Ämne: Åtgärder som Förenade kungariket föreslagit för att minska tillströmningen av flyktingar och invandrare till Europeiska unionen.

Förenade kungarikets förslag till åtgärder för att minska tillströmningen av flyktingar och invandrare till Europeiska unionen strider mot de fastställda målen och unionens politiska och ekonomiska kapacitet. I förslaget som lades fram vid sammanträdet i rådet mellan ministrarna för rättsliga och inrikes frågor i februari föreslår man även att Förenta nationernas flyktingstadga skall ses över. I vilket läge befinner sig förhandlingarna i rådet när det gäller förslag som detta?

Svar

(27 september 2001)

När det gäller asyl och migration följer rådet programmet i avdelning IV i fördraget och särskilt artikel 63 där de åtgärder som rådet skall vidta på kort sikt på detta område räknas upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0120/01

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(1 februari 2001)

Ämne: Träskyddsmedel

Enligt direktivet om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (98/8/EG)(1) skall pesticider som inte används inom lantbruket enligt substitutionsprincipen inte längre marknadsföras när ett mindre skadligt alternativ föreligger. Träskyddsmedel som innehåller koppar-kromföreningar och koppar-krom-arsenikföreningar är skadliga eller till och med mycket giftiga för människa och miljö. Det rör sig här om träimpregneringsmedel (wolmanzouten).

Genom att på annat sätt behandla trä från de mindre varma klimatzonerna med processer som PLATO (Providing Lasting Advanced Timber Option) acetylering (acetyleren) är det möjligt att skydda sådan träsorter utan att använda giftiga ämnen. Trä från norden som behandlas på detta sätt blir lika motståndskraftigt som tropiskt ädelträ. På den europeiska marknaden blir dessa processer allt vanligare.

Är kommissionen beredd att göra en seriös granskning av denna ersättningsprocess, och om den befinns vara godtagbar, att förbjuda de ovannämnda träimpregneringsmedlen inom EU?

(1) EGT L 123, 24.4.1998, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(30 mars 2001)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden(1) skall alla biocidprodukter (även träskyddsmedel) genomgå ett godkännandeförfarande. Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1896/2000 av den 7 september 2000 om första fasen av det program som avses i artikel 16.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG om biocidprodukter(2), kommer verksamma ämnen i träskyddsmedel att tillhöra den första grupp av ämnen som utvärderas enligt direktivet. Fullständig dokumentation över verksamma ämnen vars upptagande i bilagan har stöd skall lämnas till de behöriga myndigheterna senast den 28 mars 2004.

Härigenom kommer varje verksamt ämne att bedömas ur riskhänseende. Endast ämnen som inte utgör någon oacceptabel risk kommer att upptas i bilaga I till direktivet, och därmed få släppas ut på marknaden och användas som biocider.

När det gäller verksamma ämnen som inte bedöms vara oacceptabla, men som ändå ger anledning till betänkligheter, kan enligt artikel 10.5 i direktivet en jämförande utvärdering göras. Upptagande av ett sådant ämne i bilaga I kan vägras om det finns något annat verksamt ämne i bilaga I som medför märkbart lägre risk för hälsan eller miljön.

Medlemsstaterna skall enligt direktivet föreskriva att biocidprodukter skall användas på ett riktigt sätt, vilket inbegriper rationell användning av en kombination av fysikaliska, biologiska, kemiska eller andra metoder på lämpligt sätt, varigenom användningen av biocidprodukter begränsas till det absolut nödvändiga.

Kommissionen tar sina förpliktelser enligt direktivet på allvar, och kommissionens förslag på området, inbegripet förslag rörande träskyddsmedel, kommer att helt beakta direktivets krav.

(1) EGT L 123, 24.4.1998.

(2) EGT L 228, 8.9.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1547/01

från Pierre Jonckheer (Verts/ALE) till kommissionen

(14 maj 2001)

Ämne: Vägbygge på väg CN-101 (f.d. GU-117) på orten Carrascosa de Henares

Den 8 mars 2001 besvarade kommissionen fråga E-3712/00(1) från Paul Lannoye om vägbygge mellan GU-117 och orten Jadraque (Guadalajara) och bekräftade då att vägförbättringsarbetet på väg CN-101 (f.d. GU-117) har medfinansierats ur Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) inom ramen för verksamhetsprogrammet för Castilla-La Mancha under perioden 19941999. Detta program har emellertid ett negativt inflytande på Natura 2000området Ribera del río Henares (LIC ES 424003) liksom på grundvattenreserverna kring floden Henares och har inte gjorts till föremål för någon miljökonsekvensbedömning.

Tycker inte kommissionen att de anslag som beviljats ur gemenskapens fonder bör återkrävas?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att gällande lagstiftning om miljökonsekvensbedömningar skall efterlevas?

Vad tänker kommissionen göra för att de skador som redan vållats på miljön i området Ribera del río Henares (grundvattenreserverna förstörda med åtföljande minskning av vattenföringen, avskogning) skall ersättas och de ursprungliga naturförhållandena återställas?

(1) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 30.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 juni 2001)

Såsom angivits i svaret till den skriftliga frågan E-3712/00 från Paul Lannoyehar kommissionen tagit kontakt med de spanska myndigheterna i samband med handläggningen av ett klagomål som hörde samman med detta vägprojekt.

Kommissionen har bett de spanska myndigheterna komma med synpunkter om tillämpningen av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1), ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(2) för denna fråga och för att fastställa om projektet ifråga riskerar att allvarligt inverka på den nämnda platsen avseende syftena i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3), för vilket fall det förfarande som föreskrivs i dessa artikel 6 bör tillämpas.

De spanska myndigheternas svar studeras för närvarande av kommissionen. Varje dom om eventuell bristfällig tillämpning av gemenskapsrätten i denna fråga är därför förhastad.

Om gemenskapslagstiftningen inte har följts förbehåller sig kommissionen rätten att kräva att de nationella myndigheterna betalar tillbaka det beviljade beloppet för samfinansiering.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0861/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(22 mars 2001)

Ämne: Genomförandekommittéer

Kan kommissionen överlämna en lista över alla EU:s genomförandekommittéer som upprättats enligt artikel 202, tillsammans med deras kompetensområde (och vilken rättslig grund de har), hur ofta de sammanträder, namnen på de nuvarande ledamöterna, om man kan få tillgång till deras dokument och protokoll samt ange huruvida deras sammanträden är öppna för allmänheten eller ej?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(24 april 2001)

Parlamentsledamoten kan hitta de flesta av de uppgifter han begärt i förteckningen över de kommittéer som skall biträda kommissionen när den utövar sina

genomförandebefogenheter(1). Hur ofta kommittéerna sammanträder varierar och beror på behovet av att vidta genomförandeåtgärder. Det vore därför omöjligt att lämna tillförlitliga uppgifter om detta. Vissa uppgifter för 2000 kommer dock att framgå av den årsrapport som kommissionen kommer att lägga fram i juni 2001 i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(2). De personer som deltar i sammanträdena utses av medlemsstaterna, ibland för viss tid, ibland för vissa ärenden. En uttömmande och meningsfull förteckning över deltagarna kan alltså inte lämnas. Tillgången till kommittéernas handlingar regleras dels i artikel 7 i ovannämnda beslut, dels genom den överenskommelse mellan parlamentet och kommissionen som slutits med tillämpning av beslutet, dels - när det gäller handlingar som inte nämns i beslutet eller överenskommelsen - genom ramavtalet mellan parlamentet och kommissionen. Sammanträdena är inte öppna för allmänheten.

(1) EGT C 225, 8.8.2000.

(2) EGT L 184, 17.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1954/01

från Gianni Vattimo (PSE) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Åsidosättande av jämställdhetsprincipen i fråga om tillträde till berget Athos

Sedan 1000-talet är det förbjudet för kvinnor att tillträda berget Athos och dess kloster. I lag nr 2623 från år 1953 stadfästs detta förbud och beivras åsidosättanden av detsamma.

Unesco har klassat hela berget Athos som världskulturarv, trots att förbudet kvarstår och med vetskap om att de kulturellt intressanta föremålen måste stå till samhällets förfogande. Inom Europeiska unionen finns numera lagstiftning för att bekämpa könsdiskriminering - inbegripet den nyligen antagna handlingsplanen mot diskriminering (20012006).

Anser inte kommissionen att förbudet i fråga strider mot kvinnornas personliga rättigheter och mot gemenskapslagstiftningen? Kommer åtgärder att vidtas i framtiden för att rätta till denna situation, med hänsyn till att berget Athos uppbär gemenskapsstöd för sitt bevarande?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Antinio Vitorino

(12 juli 2001)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1055/01 från Ford(1).

(1) Se s. 194.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1294/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: EU:s plan på att ge Severns flodmynning status som särskilt bevarandeområde

Kan kommissionen förklara varför den planerar att ge Servens flodmynning i sydvästra England status som särskilt bevarandeområde i enlighet med direktivet om bevarande av fåglars och djurs livsmiljöer?

Detta kan i väsentlig grad påverka den fortsatta utvecklingen för hamnen i Bristol, som ligger i Severns flodmynning. I andra medlemsstater är endast särskilda områden i flodmynningar utsedda till särskilda bevarandeområden och navigeringsvägar är undantagna, vilket ger hamnarna möjlighet att lasta större fartyg.

Kan kommissionen bekräfta att den kommer att behandla hamnen i Bristol på samma sätt som andra hamnar inom EU?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 juni 2001)

Medlemsstaterna är behöriga att utse särskilda bevarandeområden. Det förfarande som leder till att områden utses beskrivs i artikel 4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1). Varje medlemsstat måste föreslå en lista över områden som skall skyddas i enlighet med direktivet. Kommissionen skall sedan fastställa en lista över områden av gemenskapsbetydelse i samförstånd med medlemsstaterna. Därefter utser medlemsstaterna dessa områden som särskilda bevarandeområden. Förenade kungariket ansvarar således för förslaget och, om det kommer med på gemenskapslistan, för att Severns flodmynning slutligen utses som ett särskilt bevarandeområde.

Att utse områden för Natura 2000, inbegripet definitionen av gränser för områdena, skall enbart grundas på vetenskapliga kriterier. Ekonomiskt känsliga områden, som navigeringsvägar, bör inte exkluderas om de utgör en del av ett område på grundval av vetenskapliga bevis. I de fall där kommissionen får klagomål, med tydliga bevis för att dessa bestämmelser inte har respekterats av en medlemsstat, kommer den att genomföra nödvändiga undersökningar.

Bevarandet och skyddet av områdena i Natura 2000 skall genomföras i enlighet med kraven i artikel 6 i direktiv 92/43/EEG. I direktivet fastställs tydliga förfaranden för hur man skall gå tillväga med föreslagna planer och projekt, inte nödvändigtvis förvaltningen av området Natura 2000, men som kommer att ha en betydande inverkan på denna. Dessa bestämmelser gäller utvecklingen i varje hamn som negativt kan påverka ett Natura 2000-område, även om denna utveckling äger rum utanför området.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0555/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(27 februari 2001)

Ämne: Revisionsförklaring för generaldirektoratet för konkurrens

Vid budgetkontrollutskottets möte den 7 februari 2001 meddelade kommissionsledamot Fischler att den exakta felfrekvensen 1999 för de ekonomiska transaktionerna inom generaldirektoratet för jordbruk uppgick till 3,06 procent.

I den anda av samarbete och öppenhet som råder mellan de europeiska institutionerna skulle jag vilja be den kommissionsledamot som har ansvaret för konkurrens att ta fram motsvarande siffra för de ekonomiska transaktionerna inom detta generaldirektorat? Om det inte kan göras, vad är orsaken till detta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 och E-0570/01 ingivet av Michaele Schreyer för kommissionen

(11 april 2001)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att revisionsrätten inte anger någon felmarginal i sin revisionsförklaring till den allmänna budgeten, eftersom rätten anser att det skulle ge en alltför förenklad bild av kommissionens ekonomiska förvaltning om man grundade sig endast på denna indikator.

Därför beslutade revisionsrätten för tre år sedan att inte ange någon allmän felmarginal och att ändra revisionsförklaringens innehåll för att därmed ge den myndighet som beviljar ansvarsfrihet en mer utförlig, beskrivande framställning.

Revisionsrätten har vid flera tillfällen påpekat att angivande av en eventuell felmarginal på lägre nivå (till exempel per sektor eller generaldirektorat), framräknad från en allmän felmarginal, skulle vara helt missvisande. De transaktioner som revideras av rätten är alltför fåtaliga och det vore inte möjligt att fastställa en korrekt felmarginal på lägre nivå.

Följaktligen kan kommissionen inte lämna de begärda uppgifterna till parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0994/01

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Tillämpning av direktivet om deponering

Anser kommissionen att det är realistiskt att förvänta sig att medlemsstaterna skall respektera direktivet om deponering (1999/31/EG)(1) när kriterier för mottagning av deponerat avfall inte kommer att antas förrän i april 2001?

(1) EGT L 182, 16.7.1999, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(29 maj 2001)

Rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall, måste införlivas i medlemsstaternas nationella lagstiftning senast den 16 juli 2001.

Kommissionen och medlemsstaterna arbetar med ett ta fram ett enhetligt förfarande för klassificering och återtagande av avfall.

I direktivet ingår förutsättningen att det enhetliga förfarandet för klassificering och återtagande av avfall inte träder i kraft förrän den 16 juli 2001 och direktivet innehåller därför, i bilaga II, allmänna principer och ett allmänt förfarande för återtagande som skall användas under tiden.

Därför anser inte kommissionen att de skilda datumen kan innebära ett problem för genomförandet av deponeringsdirektivet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0976/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Direktivet om hygien när det gäller skaldjur

Kan kommissionen bekräfta när, och om, de främsta skaldjursproducerande länderna såsom Frankrike, Irland och Nederländerna avser att tillämpa bilaga III, punkt 2 (KOM(2000) 438 av den 14 juli 2000) i de nya bestämmelserna om hygienkontroll?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 maj 2001)

I rådets direktiv 91/492/EEG av den 15 juli 1991 fastställs hygienkrav för produktion och utsläppande på marknaden av levande tvåskaliga mollusker(1).

Det dokument som parlamentsledamoten nämner är ett av flera förslag till en omarbetning av gemenskapens hygienregler som nu behandlas av parlamentet och rådet. Omarbetningsförslagens slutliga lydelse kommer inte att kunna fastställas förrän det pågående medbeslutandeförfarandet avslutats.

De gällande kraven när det gäller att fastställa omfattningen av fekal nedsmutsning i ett produktionsområde för levande tvåskaliga mollusker anges i avsnitt I i bilagan till rådets direktiv 91/492/EEG. Alla medlemsstater är skyldiga att följa dessa regler.

(1) EGT L 268, 24.9.1991.