SKRIFTLIG FRÅGA E-1325/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(8 april 2003)

Ämne: EU och Förenta staterna isolerar tillsammans Transnistrien så att dess beroende av Ukraina och Ryssland ökar

1. Erinrar sig rådet att Stalins regim 1940 avskilde ett långsträckt område utmed östra stranden av floden Dnjestr, vilket dittills hade tillhört republiken Ukraina, och fogade det till de områden som erövrats från Rumänien och införlivats med Sovjetunionen såsom republiken Moldavien, varvid en bidragande orsak var en önskan att förryska det övervägande rumänskspråkiga Moldavien?

2. Känner rådet till att detta område, som nu har 700 000 mestadels slaviskspråkiga invånare, den 2 september 1991 de facto bröt sig ut ur staten Moldavien som utropats sex dagar tidigare och att 82,5 procent av väljarna i området den 24 december 1995, i en situation där valdeltagandet rörde sig om 62 procent, uttalat sig till förmån för en grundlag för en oberoende stat, Dnjestr-republiken, som nu av Moldavien kallas för Transnistrien?

3. Drygt elva år efter att denna Dnjestr-republik de facto utträtt och efter upprepade diskussioner med Moldaviens regering fattades det med stöd av rådets gemensamma ståndpunkt 2003/139/GUSP(1) ett beslut om att ledarna i regionen Transnistrien skulle förbjudas inresa i och transitering genom EU:s medlemsstater. På vilket sätt tjänar detta beslut gemenskapens intressen? Hur skiljer sig situationen i dag från situationen under de gångna elva åren? Varför fattades detta beslut till råga på allt tillsammans med Förenta staterna?

4. Vill rådet på det här sättet reparera det som Stalin åstadkommit eller är det tvärtom meningen att på omvägar ordna så att ledare och invånare i Transnistrien ytterligare fjärmas från EU och hamnar i ett ännu starkare ensidigt beroendeförhållande till Ukraina och Ryssland, så att den icke-rumänskspråkiga minoriteten i Moldavien, vilken motsätter sig tanken på en återgång till kandidatmedlemsstaten Rumänien, kraftigt skall minska i omfång och det småningom skall bli möjligt att återgå till förhållandena före 1940 då riksgränsen följde Dnjestr?

5. Vad gör rådet för att återställa och förbättra kontakterna med befolkningen i Transnistrien och på det sättet arbeta för ett gott grannelagsförhållande mellan folken på ömse sidor om Dnjestr?

(1) EUT L 53, 28.2.2003, s. 60.

Svar

(29 september 2003)

Vid en tidpunkt när de framtida förbindelserna mellan den utvidgade Europeiska unionen och dess grannar i öster och söder diskuteras ingående, betonar rådet vikten av stabilitet i Moldavien för regionen och för EU. Rådet erkänner Moldaviens proeuropeiska inställning och är redo att arbeta med Moldavien för att stödja denna och förstärka förbindelserna mellan EU och Moldavien så att Moldavien förs närmare EU. Det råder enighet i rådet om det angelägna behovet av ökat engagemang från EU:s sida i situationen i Moldavien.

Mer än tio år efter slutet på det inbördeskrig som delade landet, är konflikten i Transnistrien fortfarande olöst. Stora lager vapen och ammunition finns kvar i Transnistrien och regionen har blivit en utgångspunkt och en transitrutt för olaglig handel. En snabb och hållbar lösning på konflikten i Transnistrien är följaktligen av största betydelse. Ett misslyckande med att lösa konflikten är det största enskilda hindret för Moldaviens politiska och ekonomiska utveckling och en av de grundläggande orsakerna till fattigdom. Rådet har upprepat att EU är berett att bidra på ett konstruktivt sätt till en politisk lösning och att unionen har åtagit sig att göra ytterligare ansträngningar inom ramen för OSSE för att uppnå en fredlig lösning under fullt beaktande av Moldaviens territoriella integritet.

Rådet har fortlöpande begärt att parterna i konflikten skall skynda på förhandlingarna så att en lösning kan nås så snart som möjligt. Utbrytarledarna i Transnistrien har satt sig på tvären och visat ovilja att förändra status quo, och på så sätt hindrat meningsfulla förhandlingar. Rådet beslöt följaktligen att genomföra riktade sanktioner i form av reseförbud för sjutton personer i den transnistriska ledningen som ansågs huvudansvariga för att samarbete för att åstadkomma en politisk lösning på konflikten saknas. Ytterligare åtgärder kan övervägas vid en senare tidpunkt mot bakgrund av den fortsatta utvecklingen.

I överensstämmelse med den ståndpunkt som intas av det nuvarande ordförandeskapet i OSSE om behovet av att sätta ytterligare press på de transnistriska ledarna att göra framsteg i förhandlingsprocessen, har USA, alla de anslutande staterna, de associerade europeiska länderna och medlemmarna i det europeiska ekonomiska samarbetsområdet också beslutat vidta liknande åtgärder. I och med dessa åtgärder understryks beslutsamheten hos EU och dess partner att få med de transnistriska ledarna i resultatinriktade förhandlingar.

Rådet betonar att en hållbar lösning på situationen i Transnistrien kräver god vilja från alla håll. Rådet har också anmodat den moldaviska sidan att inta en ytterst konstruktiv och flexibel inställning till de förslag som medlarna lägger fram. Rådet välkomnade president Voronins senaste initiativ till en ny författning och den nyligen inrättade författningskommissionen som har lika många representanter från båda sidor. EU fortsätter att ge stöd till förhandlingsprocessen i den nuvarande fempartsformeringen, men stöder samtidigt detta nya initiativ och erbjuder sig att hjälpa till med författningskommissionens arbete i förekommande fall.

Rådet arbetar aktivt med alla parter för att få till stånd en hållbar lösning och är redo att undersöka alla tänkbara åtgärder för att hjälpa till att skapa en politisk lösning på konflikten. Utöver det stöd som för närvarande ges till Moldavien, kommer rådet att inom ramen för tillgängliga resurser, bedöma vilka åtgärder som skulle kunna ingå i ett paket för att stödja en slutlig lösning på konflikten i Transnistrien, vilket skulle bidra till ökande stabilitet och säkerhet och till att återföra den ekonomiska utvecklingen i hela regionen på fast grund.