ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0885/01

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Risker för hälsa och miljö av militär användning av utarmat uran

Vilka kontakter har kommissionen haft med:

a) Världshälsoorganisationen,

b) FN:s miljöprogram respektive

c) NATO, då den undersökt de risker för hälsa och miljö som den militära användningen av utarmat uran i Balkan och på andra ställen utgör?

Ämnar den offentliggöra sin skriftväxling med externa organisationer i denna fråga?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0885/01, E-0977/01, E-0978/01 och E-0982/01 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(5 juni 2001)

Kommissionen bjöd in internationella organisationer (Världshälsoorganisationen, FN:s miljöprogram, Internationella atomenergiorganet, NATO) till en rundabordsdiskussion om utarmat uran den 31 januari 2001. Förutom inbjudan har ingen annan korrespondens förekommit. Dessutom informerade kommissionen de andra organisationerna om yttrandet från den expertgrupp som inrättades enligt artikel 31 i Euratomfördraget den 6 mars 2001 och kommissionen informerades om FN:s miljöprograms rapport som kom ut den 14 mars 2001.

Kommissionen hade ingen kontakt med de andra organisationer frågeställaren nämner. Bland det material olika organisationer, särskilt NATO, har bidragit med finns amerikanska handlingar med koppling till miljö- och hälsokontoret (Office of Environmental and Health Sciences) vid det amerikanska försvarsdepartementet.

Informationsflödet om utarmat uran är betydande (i form av exempelvis handlingar och Internet-material). Expertgruppen har undersökt en stor del av detta material och har lagt ned mycket arbete på att identifiera vad som utgör ursprungliga, validerade informationskällor. De viktigaste referenserna till sådana informationskällor finns med i det offentliggjorda yttrandet.

Kommissionen anser att det är i alla organisationers intresse att utbyta information i så stor utsträckning som möjligt, men utan att göra avkall på oavhängigheten i samband med utvärderingen av informationen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1522/01

från Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(21 maj 2001)

Ämne: Användning av hälsofarliga medicinalväxter i bantningsmedel

Det finns inom hela EU ett utbrett bruk av viktminskningspreparat baserade på medicinalväxter som vid ett flertal tillfällen lett till förgiftningar med ibland dödlig utgång. Det handlar bland annat om medicinalväxter som Larrea tridentata (orsakar hepatit), Teucrium chamaedris och Scuttelaria laterifolia (kan orsaka leversjukdomar), Datura stramonium och Plox rhododendri (risk för hjärnrubbningar), samt så kallade kinesiska örtmediciner som Aristolochia frangchi o Stephania tetranda (orsakar njursvikt). Dessa borde rimligen underställas ett gemensamt regelverk för hela EU, inbegripet en förteckning över växter och preparat oägnade för terapeutiskt bruk och, i förekommande fall, underställda importförbud.

Hur ställer sig kommissionen till denna fråga?

Vad föreslår kommissionen göra åt saken?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(16 juli 2001)

Enligt gällande EG-rätt är det förbjudet att saluföra läkemedel i medlemsstaterna innan ett försäljningstillstånd utfärdats antingen av kommissionen eller av någon medlemsstat. Försäljningstillstånd beviljas bara om produkten visar sig uppfylla de grundläggande kraven på kvalitet, säkerhet och verkan. Avsikten är att hindra produkter med ett negativt nytta-riskförhållande. Denna lagstiftning gäller alla typer av medicintekniska produkter, inklusive örtmediciner.

De nationella myndigheternas behandling av örtmediciner är dock inte helt enhetlig, vilket äventyrar det verksamma skydd av folkhälsan som eftersträvas i gemenskapens läkemedelslagstiftning. Till exempel finns det skillnader i hur produkterna klassificeras, krav på ansökan och förfaranden.

För att förhållandena skall bli ännu bättre förbereder kommissionen nu ett separat direktiv om traditionella örtmediciner. Tanken är att föreskriva ett särskilt registreringsförfarande och ange särskilda krav som skall trygga kvalitet, säkerhet och verkan när det gäller dessa produkter. Om en örtmedicin inte är tillåten enligt gällande direktiv eller registrerad enligt det nya direktivet, kommer den inte att tillåtas på marknaden i gemenskapen. En särskild förteckning över förbjudna produkter eller substanser anses inte krävas för detta ändamål och planeras inte enligt förslaget till direktiv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1186/01

från Raimon Obiols i Germà (PSE) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Utvecklingen av förhandlingarna mellan EU och Algeriet

I april 2000 återupptogs förhandlingarna mellan EU och de algeriska myndigheterna i syfte att få till stånd ett associationsavtal som båda parter är nöjda med. Europeiska kommissionen uttryckte i sitt meddelande om Barcelona-processen samt i olika muntliga svar till Europaparlamentet sina förhoppningar att dessa förhandlingar skulle avslutas före juni 2001, något som kräver avsevärda insatser från alla inblandade.

Mot bakgrund av resultaten från de senaste förhandlingarna, i synnerhet dem som hölls den 15 och 16 mars i Bryssel, där det fastställdes att det fortfarande finns områden som bör bli föremål för fortsatta intensiva förhandlingar:

- Vilka förväntningar har kommissionen för närvarande på att framgångsrikt kunna avsluta avtalsförhandlingarna?

- När och hur kommer de olika aspekterna av kapitlen rättsliga och inrikes frågor att diskuteras i detalj?

- Har det gjorts några framsteg i upprättandet av en politisk dialog med Algeriet som sträcker sig utöver ad hoc-mötena mellan gemenskapens trojka och det algeriska utrikesministeriet?

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(14 juni 2001)

Då kommissionens ordförande besökte Alger den 1213 januari 2001 nåddes en politisk kompromiss med president Bouteflika om undertecknandet av ett associeringsavtal före utgången av år 2001. Goda framsteg har sedan dess gjorts i förhandlingarna, och förhandlingsomgångar äger rum med korta tidsintervall.

Diskussionerna angående kapitlet rättsliga och inrikes frågor ägde rum under den 9:e förhandlingsomgången i Alger den 1416 maj, och de kommer att återupptas under de förestående förhandlingarna i juni i Bryssel.

Den politiska dialogen fortskrider kontinuerligt sedan januari 1998 inom ramen för de uppdrag som åligger gemenskapens trojka och beskickningschefernas verksamhet på ort och ställe. Den senaste ministertrojkan ägde rum den 24 april 2001. Ingåendet av associeringsavtalet kommer att ytterligare förstärka denna process genom en institutionalisering av den politiska dialogen inom ramen för de organ som berörs av avtalet, nämligen associeringsrådet och associeringskommittén.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1561/01

från Robert Sturdy (PPE-DE) till kommissionen

(28 maj 2001)

Ämne: Förbränning och destruktion i Förenade kungariket

I Förenade kungariket har man endast fullständig rätt till EU-ersättning enligt över trettio månaders-programmet om ett kadaver bränns (även om ett förskott på 80 procent kan betalas ut vid destruktion). Förenade kungariket går miste om ränta på outbetalda medel, eftersom interventionsorganet är mer intresserat av destruktion än direkt förbränning. Beror detta på en förändring i kommissionens eller brittiska regeringens politik?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 juli 2001)

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 716/96 av den 19 april 1996 om undantagsåtgärder till stöd för nötköttsmarknaden i Förenade kungariket(1), skall gemenskapen medfinansiera den utgift som Förenade kungariket haft för inköp av nötkreatur som är äldre än 30 månader för destruering. Medfinansieringen som är begränsad till ett fast belopp per djur skall betalas efter fullständig förbränning av djurkroppen, men enligt förordningen kan ett förskott på 80 % av gemenskapsbidraget betalas efter konvertering.

På grund av brist på direkt förbränningskapacitet för nötkreatur som är äldre än 30 månader har största delen djur enligt ordningen konverterats till talg och kött- och benmjöl vilket är produkter som är relativt lätta att lagra till förbränningen kan ske. Det är kommissionens uppfattning att problemet med förbränningskapaciteten fortfarande utgör grund för Förenade kungarikets beslut om konvertering eller direkt förbränning av djurkropparna.

(1) EGT L 99, 20.4.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1392/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(10 maj 2001)

Ämne: Offentliga investeringar

Instämmer kommissionen i att investeringar som garanterar en tillräcklig avkastningsnivå bör genomföras vare sig det gäller den offentliga eller privata sektorn? Om så är fallet, hur motiverar man att offentliga investeringar ingår i de riktade åtgärderna för offentlig upplåning? Varför ser man inte bara till att offentliga investeringar verkligen leder till lämpliga avkastningsnivåer på förhand och i efterhand?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(10 juli 2001)

Kommissionen håller med om att investeringar som garanterat ger en tillräcklig avkastning bör genomföras, oavsett om det gäller offentliga eller privata investeringar. Den anser även att den offentliga sektorn bör göra sitt bästa för att bidra till ackumuleringen av kapital i ekonomin och för att gynna den ekonomiska tillväxten(1). Nivån på de offentliga investeringarna måste dock vara förenlig med principen om finanspolitisk disciplin och får således inte stå i strid med de finanspolitiska begränsningarna, framför allt de regler om balans i de offentliga finanserna som anges i stabilitets- och tillväxtpakten. Dessa syftar till att på medellång sikt åter få de offentliga finanserna i balans, vilket skapar utrymme för att öka de offentliga investeringarna tack vare att den offentliga skuldbördan minskar.

För att bedöma lönsamheten i olika projekt och besluta om den offentliga sektorn skall genomföra dem gör de offentliga institutionerna en analys av projektens kostnader och fördelar. Olika metoder används, varav vissa även beaktar effekten på de offentliga finanserna. Under alla omständigheter bör en undersökning av om lönsamhetskriteriet är uppfyllt åtföljas av en bedömning av effekterna på de offentliga finanserna för att inte riskera att överskrida de begränsningar som kravet på finanspolitisk disciplin medför.

(1) Jfr. kommissionens meddelande om De offentliga finansernas bidrag till tillväxt och sysselsättning: krav på ökad kvalitet och hållbarhet, KOM(2000) 846 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1455/01

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(17 maj 2001)

Ämne: Studiebidrag

Vad har kommissionen gett för stöd till Institute of Transition Economics? Från vilken budgetpost? Vilka andra institut och inrättningar har också fått medel samma år?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Östekonomiska institutet (Stockholm Institute for Transitional Economics) fick 1997 (efter ett anbudsförfarande) ett kontrakt för bistånd till Russia-Europe Centre for Economic Policy. Kontraktet finansieras via budgetpost B7-520 (Bistånd till partnerstaterna i Östeuropa och Centralasien) och är sammanlagt värt 2 149 824 euro. Institutet fick ytterligare ett kontrakt 1999 med ett sammanlagt värde på 2 548 668 euro. Slutligen fick det förra året ett kontrakt på 123 244 euro.

Under år 2000 fick institutet även 440 700 euro från budgetpost B6-641.

Stödet från budgetpost B7-520 för verksamhet i Östeuropa och Centralasien finansierar en stor mängd olika projekt och program. För den tidsperiod som Östekonomiska institutets kontrakt sträcker sig över rör det sig om över 500 kontrakt med konsulter, experter, myndigheter och institutioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0524/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till rådet

(23 februari 2001)

Ämne: Diskussionen om EU-anställdas ekonomiska villkor

Den svenska regeringen har tidigare gjort försök att få igång en diskussion om de EU-anställdas ekonomiska villkor. Den 22 september 1997 träffade Sveriges statsminister Göran Persson kommissionens dåvarande ordförande Santer. Persson kritiserade då de höga lönerna men fick inget gehör. Efteråt sade han att de skulle ta och borra lite mer i det. Inget verkar ha hänt hittills.

Men nu är Sverige ordförandeland för rådet och Göran Persson är fortsatt statsminister. På vilket sätt agerar det nuvarande ordförandeskapet för att föra en diskussion om de EU-anställdas ekonomiska villkor och en anpassning av lönevillkoren till de rådande lönenivåerna i medlemsstaterna?

Svar

(10 juli 2001)

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att, i enlighet med artikel 283 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, fastställs tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna av rådet, som beslutar med kvalificerad majoritet, på förslag av kommissionen och efter att ha hört övriga berörda institutioner. Tjänstemännens ersättning och sociala förmåner behandlas i avsnitt V i nämnda tjänsteföreskrifter.

Rådet kommer att se till att granskningen av denna fråga fullföljs, särskilt med anledning av att Neil Kinnock överlämnat ett riktlinjedokumentet om löner och pensioner, antaget av kommissionen, den 28 februari 2001. Detta dokument diskuteras för närvarande med de fackliga organisationerna i en högnivågrupp. Rådet är berett att granska kommissionens formella förslag så snart den överlämnar några sådana.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1288/01

från Struan Stevenson (PPE-DE) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Transport av levande djur Eid-el-kebir

Varje år utsätter outbildade människor tiotusentals får i Frankrike för en avskyvärd slakt i strid med EU:s bestämmelser och religiösa traditioner vid Eid-el-Kebir-högtiden i Paris.

Många av slaktmetoderna, där djuren ser varandra dö, strider mot de detaljerade förfaranden som föreskrivs i den islamiska traditionen. Ytterligare smärta och lidande vållas när djuren dödas av okunniga människor som inte har nödvändig yrkesutbildning. Slakten av djur ute i det fria i stället för i slakterier strider mot gemenskapslagstiftningen och Europeiska gemenskapens krav på Frankrike att genomdriva nationell lagstiftning.

Vad kommer kommissionen att göra för att straffa den franska regeringen för dess flagranta åsidosättande av EU:s lagstiftning?

Varför har kommissionen trots upprepade krav inte kunnat vidta åtgärder för att hindra detta olagliga bruk?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 juni 2001)

Kommissionen är väl medveten om de många klagomål som rör behandlingen av djur vid detta evenemang. Det faktum att de franska myndigheterna har anordnat eller tillåtit slakt av ett stort antal djur under villkor som otvivelaktigt är ett brott mot gemenskapens lagstiftning är inte godtagbart.

Medlemsstaterna har ansvaret för att genomföra gemenskapens lagstiftning om slakt eller avlivande av djur i enlighet med bestämmelserna i rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning(1).

Kommissionen har varit i regelbunden kontakt med de franska myndigheterna i denna fråga, och före Eid-el-Kabir 2001 togs direkt kontakt med den ansvariga franska ministern.

Kommissionen underrättades om en rad förbättringar när det gällde organisationen av evenemanget. Dessutom fick kommissionen försäkringar om att alla utomhusaktiviteter kommer att avskaffas före 2004, och att antalet platser där evenemanget skulle äga rum kommer att minskas successivt under tiden. Det påpekades att en mer ambitiös tidsplan skulle kunna orsaka allvarliga störningar av den allmänna ordningen. Kommissionen anser att denna risk måste tas på allvar.

Nu när Eid-el-Kabir 2001 är över, kommer kommissionen att utvärdera de förbättringar som gjorts på grundval av en rapport som begärts in av de franska myndigheterna.

Om de framsteg som uppnåtts inte fortsätter kommer kommissionen att överväga att inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.

(1) EGT L 340, 31.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0876/01

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Livsmedelsbistånd till Ryssland

Av Revisionsrättens särskilda rapport(1) om programmet för leverans av jordbruksprodukter till Ryska federationen framgår hur svårt det är att leverera varor till Ryssland. Kommissionen ombeds därför besvara följande fråga:

1. Kommer kommissionen i samband med eventuella framtida aktioner för livsmedelsbistånd att låta bli att leverera till det landet på grund av befintliga kommersiella intressen för gemenskapens exportörer?

2. Ger erfarenheterna från de bilaterala avtalen om livsmedelsbistånd till Ryssland kommissionen anledning att omvärdera exportansvaret för detta land, se de tidigare frågorna E-0979/00(2) och E-2792/00(3)?

(1) EGT C 25, 25.1.2001.

(2) EGT C 89 E, 20.3.2001, s. 6.

(3) EGT C 113 E, 18.4.2001, s. 177.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

1. Syftet med gemenskapens politik beträffande livsmedelsbistånd och förvaltning av livsmedelsbistånd är att förbättra utvecklingsländernas livsmedelsförsörjning.

I linje med Livsmedelshjälpskonventionen och dess regler för god förvaltningssed är denna politik noggrant avvägd för att undvika eventuella negativa effekter på produktions- och handelsstrukturerna i mottagarländerna.

Ovannämnda regler har endast åsidosatts i enstaka fall när länder har befunnit sig i ekonomisk kris och det har ansetts nödvändigt att reagera omedelbart, men endast tillfälligt.

När det gäller framtiden förbereder kommissionen för närvarande, på grundval av en bedömning av instrumentet livsmedelsbistånd/livsmedelsförsörjning, ett meddelande om livsmedelsbistånd och livsmedelsförsörjning, i vilket principerna ovan kommer att upprepas.

2. Parlamentsledamotens skriftliga fråga E-979/00(1) gäller den mycket speciella frågan om återinförsel av produkter för vilka exportbidrag betalas ut. Även parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2792/00(2) gäller återinförsel av produkter för vilka exportbidrag betalas ut.

Av revisionsrättens särskilda rapport nr 18/2000 om programmet för leverans av jordbruksprodukter till Ryska federationen framgår inte att återinförsel av produkter till gemenskapen har förekommit. Dessutom betalas det inte ut något exportbidrag för de leveranser som utförts inom det programmet (artikel 2.4 i rådets förordning (EG) nr 2802/98 av den 17 december 1998 om ett program för leverans av jordbruksprodukter till Ryska federationen(3)).

I kommissionens beslut av den 28 juli 1999, förlängt genom beslutet av den 21 juni 2000, fastställs särskilda åtgärder för sådan export till Ryssland som det betalas ut bidrag för, för att underlätta det för exportörerna.

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001.

(2) EGT C 113 E, 18.4.2001.

(3) EGT L 349, 24.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1943/01

från Pere Esteve (ELDR) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Reglering av reseledaryrket

Inom EU gäller principen att en reseledare kan arbeta i ett annat land än sitt ursprungsland då han följer med en utländsk grupp under förutsättning att han inte tillhandahåller sina tjänster på platser där det krävs specialiserade guider, exempelvis i museer och vissa bestämda platser av historiskt och arkitektoniskt intresse.

Detta är emellertid det enda som stadgas inom EU om reseledaryrket.

Anser kommissionen att resor som saluförs i Europa - med avresa och hemfärd till en och samma plats under ett dygn eller en del av ett dygn och där den saluförda tjänsten uttryckligen eller underförstått berör sevärdheter i fråga om natur, kulturarv eller historia - för att kunna genomföras ordentligt behöver en lämpligt utbildad reseledare?

Under alla omständigheter, avser kommissionen att vidta ytterligare steg i fråga om att reglera reseledaryrket på EU-nivå?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Den princip som frågeställaren hänvisar till har domstolen fastställt i sin rättspraxis om turistguider (domar av den 26 februari 1991, mål C-154/89 Frankrike [1991] Rec. I-659, C-180/89 Italien [1991] Rec. I- 709 och C-198/89 Grekland [1991] Rec. I-727). Domstolen ansåg att det är berättigat att kräva att en specialutbildad guide följer med turistgrupper när det finns behov av att skydda allmänintresset av en ökad förståelse för platser och föremål av historiskt värde och att garantera bästa möjliga spridning av kunskaper om ett lands konst och kulturarv. Enligt domstolen är det inte resans längd som är avgörande när det gäller att fastställa om detta intresse finns eller inte, utan resmålets konstnärliga, arkitetoniska, historiska eller kulturella karaktär.

Kommissionen planerar inte att föreslå några speciella åtgärder när det gäller reseledaryrket. Enligt artiklarna 40 och 47 (f.d. artiklarna 49 och 57) i EU-fördraget, skall gemenskapsdirektiv om yrkesgrupper endast syfta till att underlätta för fri rörlighet för personer, medan reglering av

yrkesaktiviteter är varje medlemsstats ansvar. Kommissionen arbetar dock med att förbättra gemenskapslagstiftningen när det gäller ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer i allmänhet. I juni 2001 inledde kommissionen ett offentligt samråd för att förbereda för ett nytt direktiv inom detta område.(1) Kommissionens förslag till ett mer enhetligt, öppet och flexibelt system för erkännande av yrkeskvalifikationer väntas antas innan Europeiska rådets möte under våren 2002.

(1) Diskussionsunderlag från kommissionen om reglerna för erkännande av yrkesbehörighet i framtiden (maj 2001).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0981/01

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Provskjutningar med ammunition som innehåller utarmat uran i Solway Firth, Förenade kungariket

Vad har kommissionen gjort för bedömning av den miljöundersökning som genomfördes 1994 av konsulterna W.S Atkins för den brittiske försvarsministeriets räkning och som offentliggjordes 1995? Undersökningen gällde de effekter på havs- och landmiljön som orsakats av provskjutningarna med ammunition som innehåller utarmat uran i Förenade kungariket i Solway Firth (från Dundrennans testplats nära Kirkcudbright i Skottland) och i Eskmeals (Cumbria i England). Känner kommissionen till om några liknande undersökningar gjorts i Frankrike av landets testplats för utarmat uran i Granat?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0884/01, E-0979/01, E-0980/01 och E-0981/01 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(5 juni 2001)

Provtagningar där utarmat uran har använts som ammunition kan utföras både på land och i marin miljö.

När det gäller provtagningar i marin miljö har kommissionen vid ett flertal tillfällen - senast i sitt svar på den muntliga frågan H-0055/01 från Kratsa-Tsagaropoulou vid utfrågningen under Europaparlamentets delsession i februari 2001(1) - konstaterat att det till följd av denna verksamhet inte kommer att uppstå någon förorening av den marina miljön, som kan särskiljas från naturligt förekommande koncentrationer av uran. Kommissionen anser att denna fråga ännu inte har tagits upp inom ramen för Oslo-Paris (OSPAR)-konventionen.

När det gäller provtagningar på land har kommissionen enligt artikel 35 i Euratomfördraget tillträdesrätt till anläggningar som är nödvändiga för att utföra kontinuerliga kontroller av luft, vatten och jord, dvs. i miljön, i verifieringssyfte. Kommissionen har således inte tillträde till kärnkrafts- eller militäranläggningar som sådana, och kommissionen begär tillträde endast i den utsträckning kontroller på stället är nödvändiga för bedömningen av påverkan på miljön utanför själva anläggningen.

Kommissionen följer utvecklingen på nära håll när det gäller strålningsnivåerna i miljön på grundval av den information som erhållits i enlighet med artikel 36 i Euratomfördraget, anläggningsspecifika uppgifter som tillhandahålls av medlemsstaternas myndigheter och andra informationskällor som kommit till kommissionens kännedom. Kommissionen har inte varit medveten om varken den brittiska studien avseende Solway Firth eller en liknande studie som gjorts i Frankrike.

Ordningar som säkerställer kontrollen av strålning i den omgivande miljön finns redan i befintlig gemenskapslagstiftning. Genomförandet av sådana bestämmelser har inte påvisat att det finns något särskilt behov av att till dessa ordningar lägga provtagningar för upptäckt av utarmat uran som utförs av kommissionen.

(1) Muntligt svar av den 13.2.2001.