ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3070/01

från Chantal Cauquil (GUE/NGL) till kommissionen

(26 oktober 2001)

Ämne: Delfindöd i gemenskapens fiskevatten

Ett flertal artiklar i pressen har handlat om delfiner som dött när de av en tillfällighet fångats i maskorna på de trålar som EU:s stora fartyg för djuphavsfiske använder. Det är tal om flera hundra kadaver av valdjur som varje år upptäcks på de franska och engelska kusterna.

Valdjuren är emellertid skyddade genom EU:s direktiv 92/43/EEG(1).

Kan kommissionen tala om vad man tänker göra för att se till att de egna direktiven respekteras?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 november 2001)

Alla arter av valar är strikt skyddade enligt habitatdirektivet(1), som bland annat ålägger medlemsstaterna att upprätta ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande av dessa arter. Mot bakgrund av den information som samlas in skall medlemsstaterna vidta de ytterligare forsknings- eller bevarandeåtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att oavsiktlig fångst eller oavsiktligt dödande inte får betydande negativa följder för de berörda arterna.

Om gemenskapens lagar överträds kommer kommissionen att vidta alla nödvändiga åtgärder för att medlemsstaterna skall tillämpa gemenskapslagstiftningen på rätt sätt.

Kommissionen är medveten om att de flesta studier av små valars bevarandestatus visar att det finns risk för att bifångsten av vissa valarter närmar sig nivåer som kan hota populationernas långsiktiga hållbarhet. Ännu har det dock inte lyckats att fullständigt kvantifiera de olika fiskemetodernas relativa bidrag till detta problem och dess omfattning.

Än så länge finns det bara några få hypoteser om hur bifångst av valar sker i samband med pelagisk trålning och följaktligen få förslag om hur den skall kunna minskas.

Kommissionen är emellertid öppen för att överväga alla åtgärder som krävs för att motverka och möjligen eliminera oavsiktligt dödande av valar i samband med fiskeriverksamhet. Därför kommer Generaldirektoratet för fiske, i samarbete med Generaldirektoratet för miljö, att hålla ett möte inom en undergrupp av den Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn, den 1014 december 2001, för att få en uppdaterad genomgång av forskningsresultaten och försöka finna en lösning på problemet.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2528/01 från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen. Medel till kristna religiösa institutioner.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 134 E , 06/06/2002 s. 0041 - 0041



SKRIFTLIG FRÅGA E-2528/01 från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen (19 september 2001) Ämne: Medel till kristna religiösa institutioner Betraktas kristna, religiösa organisationer, framför allt biskopsdömen och kloster inom den ortodoxa kyrkan, som frivilligorganisationer i enlighet med gemenskapens lagstiftning med tanke på det omfattande välgörenhetsarbete som de gör och som bland annat omfattar barnhem, ålderdomshem, terminalvård och fattigvård? Har de rätt att anhålla om medel som fördelas till sådana organisationer från unionens budget? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (18 oktober 2001) Organisationer kan få gemenskapsbidrag om de uppfyller kriterierna i inbjudan att lämna förslag. Ett viktigt kriterium är att de sökande måste vara juridiska personer, det vill säga kunna styrka att de är bildade och registrerade enligt lag. I gemenskapsrätten saknas en definition av icke-statliga organisationer och därför måste kommissionen utgå från de sökandes rättsliga ställning enligt nationell lagstiftning när den bedömer huruvida organisationerna är stödberättigade eller inte, främst för att avgöra om det rör sig om icke-vinstdrivande organisationer. Även om ett ortodoxt biskopsdöme eller kloster med juridisk personlighet kan ansöka om bidrag inom ett program bör det påpekas att de inte automatiskt är berättigade till medel därifrån. Medlen beviljas efter en jämförelse av de olika ansökningarna. Ansökningar från institutioner som agerar som mellanhänder för andra godtas i allmänhet inte.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3121/01

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(6 november 2001)

Ämne: Tunnelsäkerhet

Frågan om tunnelsäkerhet blir i ljuset av den senaste dödsolyckan, som inträffade den 24 oktober i S:t Gotthardtunneln och som kostade 11 personer livet, åter igen mycket aktuell.

Avser kommissionen att i detta sammanhang vidta påkallade åtgärder och utarbeta ett förslag, särskilt när det gäller:

- teknisk utrustning (system för att snabbt slå larm om olyckor, ventilation, refuger, räddningstunnlar),

- trafikregler (begränsningar för fordon som innebär stor risk, minimiavstånd mellan fordon, växelvis enkelriktad trafik),

- utbildning av personalen och snabba utryckningar från räddningstjänsterna?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(10 december 2001)

Som redan fastställts i vitboken Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(1), kommer kommissionen i början av 2002 att föreslå ett direktiv som syftar till att harmonisera europeiska miniminormer för tunnlar.

Det föreslagna direktivet kommer att handla om de ämnen som parlamentsledamoten redan nämnt samt om bättre information för användare, bättre kommunikation mellan bilförarna och tunnelpersonalen samt bättre trafikförvaltning och förebyggande av olyckor.

Efter de första tragiska tunneleldsvådorna har åtgärder redan vidtagits på gemenskapsnivå. Kommissionen har inrättat en arbetsplan som även inkluderar tunnelsäkerhet i sitt femte ramprogram för forkskning och teknisk utveckling (FoTU). Ett forskningsprojekt om hållbara och tillförlitliga tunnelstrukturer, samt ett temanät om eldsvådor i tunnlar har finansierats. Till följd av den senaste uppmaningen i juni 2001 om ett temanät om allmän tunnelsäkerhet håller andra förslag på att utvärderas.

(1) KOM(2001) 370 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2805/01

från Franz Turchi (UEN) till kommissionen

(2 oktober 2001)

Ämne: Projekt som finansieras inom ramen för programmet Kultur 2000

Ramen för programmet Kultur 2000

Bland dem som häktades av ordningsmakten i samband med G8-toppmötet i Genua, kunde det bland annat tydligt noteras att det förekom grupper som maskerat sig som kringresande artister och som deltog aktivt och våldsamt i sammandrabbningarna.

Vissa italienska tidningar har uttryckligen rapporterat om att gemenskapen finansierar grupper av Black Bloc genom stöd till gatuartister.

Kan kommissionen uppge om den är medveten om huruvida stöd har utbetalats till påstådda kulturföreningar som sedan visar sig vara grupper av kriminella? Vilka kontroller utförs, inte bara för att kontrollera att allt går rätt till i finansiellt hänseende, utan även av de finansierade projektens slutprodukt? Har det närmare bestämt förekommit finansiering av sällskapen No Border No Nation och Orange?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(31 oktober 2001)

Inom ramen för programmet Kultur 2000 kan kommissionen bevilja finansiering för projekt som inbegriper minst tre kulturorganisationer från minst tre av de länder som deltar i programmet.

Varken gatuteatersällskapet No border no nation, som kvarhölls i samband med de italienska ordningsstyrkornas gripanden vid G8-mötet i Genua (den 2022 juli 2001), eller sällskapet Orange har någonsin deltagit som huvud- eller medarrangörer i ett projekt som fått stöd genom Kultur 2000.

När det gäller kontrollen av de projekt som väljs ut vill kommissionen betona att den, inom ramarna för sina befogenheter och med utgångspunkt i uppgifter från de nationella myndigheterna, är och kommer att fortsätta att vara mycket noga med att aldrig bevilja odemokratiska sammanslutningar finansiering.

Vad beträffar den finansiella kontrollen (både i förväg och i efterhand) i samband med att bidrag beviljas, vill kommissionen göra frågeställaren uppmärksam på att budgetförordningen av den 21 december 1977 för Europeiska gemenskapernas allmänna budget(1) tillämpas strikt.

(1) EGT L 356, 31.12.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1788/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Förbjudande av sång och musik i Afghanistan

Det är väl bekant att den talibanska regimen har mycket liten respekt för konstnärligt skapande. Senast var det den brittiske musikvetaren John Bailey som offentliggjorde uppgifter om att talibanerna förbjudit musik och de har dessutom deklarerat att dans, sång och tv är anti-islamsk verksamhet och måste förbjudas.

John Bailey, som under de senaste 30 åren har forskat om den afghanska musiken, har vidare berättat att den talibanska regimen även har förbjudit användning av musikinstrument, vilket i praktiken är ett ofattbart beslut som syftar till att slakta det musikaliska skapandet. Detta kommer även att leda till en katastrof för yrkesmusikerna i landet och göra att landets musikaliska tradition faller i glömska.

Varken någon internationell organisation eller individ (inbegripet EU) har hittills lyckats få pli på dessa mörkermän, dessa fanatiska muslimska talibaner, eftersom man hållit sig till att bara uttrycka sitt missnöje.

Vilka konkreta åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta (inklusive mycket stränga ekonomiska sanktioner eller andra sanktioner) så att det grymma förstörandet av Afghanistans kulturella rikedom äntligen upphör?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(19 september 2001)

Kommissionen vill rikta uppmärksamheten på rådets gemensamma ståndpunkt av den 22 januari 2001(1) i vilken det bland annat uppmanas till stöd för fredsansträngningarna och till respekt för de mänskliga rättigheterna i Afghanistan, däribland en vädjan om respekt för det afghanska kulturarvet. När det gäller specifika ekonomiska och politiska sanktioner har rådet infört vissa restriktiva åtgärder mot talibanregimen(2). Dessutom har rådet fördömt att de två jättelika buddhastatyerna i Bamiyan förstörts av talibanerna.

Som en följd av Förenta nationernas säkerhetsråds resolutioner 1 267 (1999) av den 15 oktober 1999 och 1 333 (2000) av den 19 december 2000 antog rådet på kommissionens förslag ytterligare åtgärder mot talibanregimen(3).

Om sanktioner av det slag som parlamentsledamoten hänvisar till skall införas, anser kommissionen det angeläget att undvika att ytterligare misär och umbäranden drabbar befolkningen i Afghanistan, vilken redan lider av sviterna efter mer än tjugo år av krig i landet och av följderna av den värsta torka som drabbat regionen i mannaminne.

Många observatörer befarar att landet kan komma att drabbas av svår hungersnöd under den annalkande vintern. Under dessa omständigheter kan det komma att anses olämpligt att ytterligare mycket stränga ekonomiska sanktioner eller andra sanktioner införs.

(1) Rådets gemensamma ståndpunkt 2001/56/GUSP, EGT L 21, 23.1.2001.

(2) Rådets gemensamma ståndpunkt 96/746/GUSP, EGT L 342, 31.12.1996, rådets gemensamma ståndpunkt 1999/727/GUSP, EGT L 294, 16.11.1999 och rådets gemensamma ståndpunkt 2001/154/GUSP, EGT L 57, 26.2.2001.

(3) Rådets förordning (EG) nr 467/2001 av den 6 mars 2001, EGT L 67, 9.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3271/01

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(26 november 2001)

Ämne: Exporthinder för blodapelsiner

De australiska och japanska marknaderna visar ett allt större intresse för de blodapelsiner med rött fruktkött som endast odlas på Sicilien. På grund av vissa gällande växtskyddsbestämmelser om hanteringen vid transport av citrusfrukter är det i nuläget omöjligt för Italien att exportera sina berömda blodapelsiner. De spanska apelsinproducenterna har däremot med den spanska regeringens stöd kunnat ingå ett avtal med de australiska myndigheterna, vilket lett till att de i det närmaste har monopol på denna marknad.

Kan kommissionen redogöra för vilka initiativ den kan ta för att undvika att den italienska sektorn för citrusfrukter missgynnas ytterligare på världsmarknaden?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(17 januari 2002)

Det är de importerande ländernas rättighet att, inom de restriktioner som fastställs genom Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om tillämpning av sanitära och fytosanitära åtgärder (SPS-avtalet), fastställa egna nivåer för fytosanitärt skydd. Det är den enskilda medlemsstatens ansvar att lämna de fytosanitära garantier som tredjeland kräver. Kommissionen agerar då det verkar som om internationella bestämmelser inte efterlevs eller det har begåtts överträdelser av bestämmelserna i SPS-avtalet eller andra relevanta avtal, till exempel internationella växtskyddskonventionen. För närvarande söker kommissionen mer information för att kunna bedöma fallet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3340/01

från Albert Maat (PPE-DE) till kommissionen

(27 november 2001)

Ämne: Wärtsiläs nedläggning

Den finska koncernen Wärtsilä har beslutat om att stänga sin filial i Zwolle (Nederländerna) under 2002, varvid 700 medarbetare direkt förlorar sina jobb och 1 000 personer indirekt hotas av att

förlora sina arbeten. Wärtsilä motiverar detta beslut med att produktionen skall koncentreras bland annat till Trieste i Italien, där produktionsvillkoren skulle vara bättre. Detta gör man trots att företaget redan investerat miljoner i filialen i Zwolle.

Känner kommissionen till eventuellt direkt eller indirekt statsstöd från regionala eller nationella myndigheter i Italien till Wärtsiläs filial i Trieste, och är kommissionen beredd att göra en grundlig undersökning om saken?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(21 december 2001)

Kommissionen har inga uppgifter om att de italienska myndigheterna har för avsikt att bevilja eller redan har beviljat statligt stöd till företaget Wärtsilä.

Företagets italienska dotterbolag ligger dock i ett område som är berättigat till regionalstöd enligt undantaget i artikel 87.3 c i fördraget (San Dorligo della Valle, Trieste).

I sitt beslut av den 20 juni 2001 om den italienska regionalstödskartan tillät kommissionen stöd upp till 8 procent av investeringsbeloppet angivet i nettobidragsekvivalent(1).

Alltså får Italien helt lagenligt och utan förhandsanmälan i det enskilda fallet, i enlighet med en av sina stödordningar, bevilja regionalstöd till en högsta nivå på 8 procent nettobidragsekvivalent. Stödet får beviljas under förutsättning att dess belopp eller investeringen inte överstiger tröskeln på 50 miljoner euro. Om tröskeln överskrids, måste de italienska myndigheterna förhandsanmäla stödet till kommissionen enligt de sektorsövergripande rambestämmelserna för regionalstöd till stora investeringsprojekt(2).

Kommissionen kommer att kontrollera hos de italienska myndigheterna om företaget har mottagit olagligt stöd som överskrider den godkända tröskeln.

(1) För definitionen av nettobidragsekvivalent, se riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål (EGT C 74, 10.3.1998).

(2) EGT C 107, 7.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1939/01

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(12 juli 2001)

Ämne: Bergfolk i Vietnam

I februari 2001 sände den vietnamesiska regeringen stridsvagnar, helikoptrar och 13 regementen till de centrala bergmassiven i Vietnam för att kuva de kristna bergfolkens demonstrationer. Dessa ursprungsfolk protesterade mot gripandet av två av deras kyrkoledare samt mot mångårig religiös förföljelse och konfiskering av deras förfäders landområden. Den internationella juristkommissionens australiska sektion gav i februari 2001 ut en rapport, där man konstaterade att Vietnam sedan 1975 har begått grova brott mot bergfolkens mänskliga rättigheter, såsom tortyr, godtyckliga gripanden, steriliseringsprogram som kränker kvinnors rättigheter, tvångsförflyttningar och expropriering av deras traditionella landområden samt förtryck av religionsfriheten.

Rapporter vittnar om att ursprungsbefolkningen i bergen nu terroriseras av säkerhetsstyrkor. Situationen har försämrats till den grad att bergfolken nu flyr till Kambodja, och Amnesty International, Human Rights Watch, Refugees International och FN:s flyktingkommissarie uppmanar till omedelbara skyddsåtgärder, eftersom Vietnam har erbjudit prispengar för deras gripande och återförande. I juni 2001 råder fortfarande krigslagar och mediatystnad i regionen. Vietnam har dessutom spärrat av regionen i ett försök att stoppa flyktingarna.

Har kommissionen redan studerat rapporterna om brotten mot mänskliga rättigheter mot bergfolken i Vietnams centrala bergmassiv och risken för en humanitär kris om bergfolken tvingas att bli flyktingar? Kräver kommissionen, som villkor för stöd till Vietnam och handelsöverenskommelser med Vietnam, att den vietnamesiska regeringen skall efterkomma internationella lagar om mänskliga rättigheter?

Svar

(17 december 2001)

Europeiska unionen tar regelbundet upp människorättssituationen i sina förhandlingar med den vietnamesiska regeringen. EU-trojkans beskickningar i Hanoi har framfört sin oro beträffande situationen i bergstrakterna i centrala Vietnam vid ett nyligen hållet möte angående de mänskliga rättigheterna. Samarbetsavtalet från 1995 mellan Europeiska gemenskapen och Vietnam innehåller en klausul om de mänskliga rättigheterna, som återger den vikt unionen fäster vid främjandet av de mänskliga rättigheterna i samband med dess förbindelser med tredje land, och de mänskliga rättigheterna diskuterades vid mötet i Gemensamma kommittén EUVietnam den 6 november 2001. Rådet anser att dialog är det bästa sättet att förbättra människorättssituationen och avser för närvarande inte att införa villkor varken för samarbetet med Vietnam eller handeln mellan gemenskapen och Vietnam.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2642/01

från Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) till kommissionen

(28 september 2001)

Ämne: Europeisk champinjonindustri

Inom EU produceras årligen 1 miljon ton champinjoner på relativt stabil, men bräcklig, basis, främst på grund av de importerade champinjonerna av arten Agaricus, som trots en kvot på 29 290 ton/år (varav 22 750 ton kommer från Kina, enligt förordning (EG) 2858/2000(1)) har 50 procent lägre pris. Genom förfalskningar av tullklassificeringar förs det dessutom in mer champinjoner än den tillåtna kvoten.

Förenta staterna förbjöd import av kinesiska champinjoner under fem år, efter en rättslig process om dumpning som avslutades för två år sedan.

Mot bakgrund av ovanstående och den betydelse som champinjonodlingarna har i mycket begränsade områden, samt den stora arbetskraft som ägnar sig åt odlingen, vill jag ställa följande frågor:

- Hur bedömer kommissionen verkningarna av tillämpandet av tullkvoten för arten Agaricus för den europeiska champinjonindustrin, sedan kvoten infördes 1992?

- Vilka konsekvenser förutser kommissionen inför Kinas nära förestående inträde i WTO vad gäller EU:s tullkvot för arten Agaricus?

- Finns det några bedömningar av vilka sociala och ekonomiska effekter större förändringar av den nuvarande tullkvoten skulle få för europeiska producenter av champinjonarten Agaricus? Vilka åtgärder är vidtagna för att motverka dessa effekter?

- Hur kan man garantera att svamp som importeras från Kina, med stöd i kapitel 07 i tulltaxan, under benämningarna calocybe eller psaillota inte i själva verket är Agaricus-champinjoner? Hur många kontroller har genomförts och vilka resultat har man kommit fram till?

(1) EGT L 332, 28.12.2000, s. 59.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 november 2001)

Kommissionen är medveten om de problem som den europeiska champinjonsektorn står införtraversés, särskilt det känsliga jämviktsläge som den befinner sig i just nu på grund av den strukturbetingade minskningen av efterfrågan på svampkonserver inom gemenskapen och den starka konkurrensen från importen. Den har dock inte noterats några olagligheter eller bedrägerier vid importen av denna produkt.

Sedan 1995 har för övrigt en kvotering från WTO(1) för denna produkt, genom att behålla importen på en jämn nivå, hjälpt sektorn att stabilisera sig genom att inrikta sig på ett bättre kvantitativt och kvalitativt inflytande över slutprodukten, i föregående och efterkommande produktionsled. Denna kvotering är fastställd inom ramen för GATT(2) och överensstämmer helt med gällande bestämmelser och GATT:s regler.

Kinas inträde i WTO borde inte ifrågasätta varken dessa kvoters existens eller de villkor som gäller för dem.

Medlemsstaternas tulltjänstemän har till uppgift att försäkra sig om att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna när det gäller import tillämpas på ett korrekt sätt.

(1) Världshandelsorganisationen.

(2) Allmänna tull- och handelsavtalet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3152/01

från Lousewies van der Laan (ELDR) till rådet

(15 november 2001)

Ämne: Biometriskt pass

Nederländerna har nyligen infört ett nytt pass. Med detta kommer det att inom två eller tre år bli möjligt att fastställa biometriska data, till exempel fingeravtryck eller en bild av regnbågshinnan. På detta sätt skapas ett identitetsbevis som är betydligt säkrare än de nuvarande. Den ansvarige ministern, Van Boxter, har låtit meddela att han gärna skulle dela denna avancerade nederländska teknik med övriga medlemsstater.

1. Anser rådet att en standardisering eller harmonisering till högsta nivå av identitetsbevisen Europa kan bidra till att öka säkerheten, utan att detta för den skull inkräktar på medborgerliga rättigheter?

2. Är rådet berett att ta upp denna fråga på dagordningen för endera RIF-rådet (rättsliga och inrikes frågor) eller nästa europeiska toppmöte?

3. Är rådet, mot bakgrund av den senaste tidens jakt efter nya åtgärder för att minska terrorhotet mot Europa, berett att prioritera diskussionen om denna fråga?

Svar

(14 februari 2002)

Intresset för innovationer när det gäller säkring av dokument som gör det möjligt att identifiera en person pass, identitetskort, viseringar, uppehållstillstånd o.s.v. har särskilt gjort sig gällande inom unionen sedan symposiet Visering 2000 hölls i Nürnberg i juni 1999, då det gavs tillfälle till diskussioner om ny teknik och redovisning av flera biometriska tekniker. Sedan händelserna den 11 september 2001 har behovet av att förstärka insatserna när det gäller skydd av dokument mot förfalskning kraftfullt understrukits. Rådet konstaterade vid sitt möte den 20 september 2001 vikten av säkra dokument som ett led i kampen mot terrorismen och betonade en ökad användning av biometri. Efter detta rådsmöte lade kommissionen fram ett nytt förslag till förordning om ändring av förordningen från 1995 i fråga om en enhetlig utformning av viseringar, där det föreskrivs att man skall införa ett digitalt foto på viseringen. Ett brett samförstånd har redan uppnåtts i rådet om förslaget, med förbehåll för hänsynstagande till Europaparlamentets yttrande. En sådan lösning kommer också att väljas inom ramen för kommissionens förslag om upprättande av ett enhetligt utformat uppehållstillstånd som skall utfärdas för medborgare i tredje land.

Vad beträffar pass vill rådet rikta uppmärksamheten på den resolution som antogs av företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, vad gäller skydd av pass och andra resehandlingar mot förfalskning(1). Enligt denna resolutions lydelse skall medlemsstaterna införa minimisäkerhetsstandarder för framställning och utfärdande av nya resehandlingar så snart som möjligt, senast den 1 januari 2005 (vad gäller pass) och senast den 1 januari 2006 (vad gäller identitetskort och provisoriska pass med längre giltighetstid än sex månader) enligt bilagan till resolutionen. Enligt resolutionen skall möjlighet dessutom finnas att fastställa ännu högre säkerhetskrav.

(1) EGT C 310, 28.10.2000, s. 1.