SKRIFTLIG FRÅGA P-2438/97 från Luciano Pettinari (GUE/NGL) till kommissionen (8 juli 1997)

Ämne: Hälsovårdsinstitutet Istituto Superiore Sanità

Institutet Istituto Superiore Sanità (ISS) tilldelades kontrakt SOC/96 202361 i det anbudsförfarande som utlystes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 6 juli 1996 för genomförandet av en tjänst som definieras som vetenskaplig och teknisk analys av resurser i frågor rörande övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar. ISS har anmodats att upprätta en bankgaranti motsvarande 30 % av det totala belopp kostnaden för kontraktet uppgår till. Men ISS är ett statligt institut och den italienska lagen förbjuder uttryckligen sådana institut att utföra denna typ av banktransaktioner. I artikel 10.2 i bilaga 1 i de allmänna villkoren för tjänstekontrakt som tilldelats av Europeiska gemenskapernas kommission står det emellertid att förskottsbetalningen kan göras avhängig av att leverantören kan bevisa att en bankgaranti på ett belopp som motsvarar denna betalning har upprättats. Även för kommissionens del handlar det alltså om en möjlighet som inte alls är obligatorisk. Kan kommissionen därför inte tänka sig att avstå från att kräva ISS på denna garanti - som institutet inte kan upprätta eftersom lagen uttryckligen förbjuder detta - och ge klartecken för det projekt som man har skrivit kontrakt om med ISS? Vad har kommissionen för anledning att insistera på vikten av denna bankgaranti och därmed riskera att ett viktigt projekt, som dessutom visar hur konkurrenskraftig den italienska offentliga hälsovårdsstrukturen är, går om intet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (12 september 1997)

Istituto superiore di Sanita valdes ut för kontrakt efter ett öppet anbudsförfarande. I kravspecifikationerna för detta anbudsförfarande angavs uttryckligen att den som tilldelades kontrakt skulle anmodas att lämna en bankgaranti som säkerhet för den första utbetalningen. Att godta en strykning av denna klausul skulle ha medfört en snedvridning av konkurrensreglerna. Detta skulle ha gjort det möjligt för övriga anbudsgivare att föra talan inför domstol mot kommissionen.

Målet för detta krav på säkerhet beskrivs i artikel 64 a i kommissionens budgetförordning. Den skall skydda kommissionen om kontraktet inte fullföljs eller om dess genomförande försenas, och göra det möjligt att betala alla skadestånd, räntor och liknande utgifter. Således gäller säkerheten inte bara kontraktspartens ekonomiska soliditet. Det faktum att den kontraktspart som valts ut är ett offentligt organ är således inte avgörande.

Samma mål kan nås med andra medel, som till exempel en betalning direkt till kommissionen, försäkringar eller att ett annat organ går i borgen för kontraktsparten. Istituto superiore di Sanita hade meddelat kommissionen att man inte hade några möjligheter att ge någon godtagbar ersättningsgaranti.

Kontraktsparten och kommissionen kom slutligen fram till en lösning, medelst en ändring av tidsplanen för kommissionens utbetalningar.

Upplysningsvis bör man även understryka det faktum att kommissionen, i enlighet med italiensk lagstiftning om offentliga anbudsförfaranden, måste lämna säkerhet när kommissionens gemensamma forskningscentrum väljs ut vid ett italienskt anbudsförfarande.