SKRIFTLIG FRÅGA E-1275/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(7 maj 2002)

Ämne: Master för mobiltelefoni

Kan kommissionen ställa information till förfogande om medlemsstaternas gällande lagstiftning vad gäller placering av master för mobiltelefoni?

Anser kommissionen det nödvändigt, eller har man för avsikt, att själv lägga fram något förslag beträffande denna fråga?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 juni 2002)

I kommissionens svar på den skriftliga frågan E-1975/01 från Juan Andrés Naranjo Escobar(1) anges att ingen harmoniserande EG-rätt om placering av master för mobiltelefoni finns i dagsläget. Frågan berör minst två områden, nämligen skydd av miljön ur ett visuellt perspektiv och hälsoskydd.

Att skydda miljöns visuella skönhet har främst varit en fråga för lokala, regionala och nationella myndigheter. Metoder och villkor varierar kraftigt bland och t.o.m. inom medlemsstaterna, vilket återspeglar skillnaderna i regler för fysisk planering och traditioner i EU. I kraft av tillståndsdirektivet (direktiv 97/33/EG(2)) får medlemsstaterna ange sådana krav för hur telenät skall byggas eller användas eller för hur teletjänster skall tillhandahållas som tillgodoser allmänintressen, t.ex. miljöskydd eller andra mål för den fysiska planeringen.

Enligt de nyligen antagna ramdirektivet(3) och auktorisationsdirektivet(4) skall medlemsstaterna även framgent ställa krav påkallade av miljön, den fysiska planeringen eller folkhälsan, samt därtill uppmuntra till samlokalisering och till att anläggningarna utnyttjas gemensamt.

I de fall då medborgarnas hälsa och säkerhet berörs har åtgärder och rekommendationer antagits på gemenskapsnivå, så att allmänheten inte utsätts för elektromagnetiska fält i onödan.

Enligt direktiv 1999/5/EG(5), som reglerar radioutrustning (även master för mobiltelefoni), är det tillverkaren som skall svara för säkerheten. Särskilt i artikel 3.1 a står det att tillverkaren har en allmän skyldighet att skydda såväl användarens hälsa som andra personers, om de finns i närheten när radioutrustning används på avsett sätt. I artikel 7.2 står det klart och tydligt att nationella myndigheter får begränsa användningen av radioutrustning i syfte att skydda folkhälsan, vilket t.ex. kan vara att kräva ett minsta avstånd mellan telefonstolpar och allmänheten.

Rådets rekommendation 1999/519/EG av den 12 juli 1999 om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz-300 GHz)(6) ger besked om vilka nivåer som bör iakttas. Enligt rekommendationen bör medlemsstaterna se till att allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält mellan 0 Hz och 300 GHz håller sig inom vissa gränser. De grundläggande begränsningar och referensnivåer som rekommendationen innehåller syftar till att ge användare ett gott skydd mot effekter av icke-joniserande strålning från radioutrustning, antingen dessa effekter uppträder akut eller på lång sikt.

Enligt vad som anges i EG-fördraget får medlemsstaterna besluta om högre skyddsnivå än den som anges i ovannämnda rådsrekommendation, men de tillämpar som regel däri föreslagna gränsvärden. Vidare har kommissionen begärt att alla anordningar som placeras på marknaden enligt europeiska standarder antagna av Cenelec (Europeiska standardiseringsorganisationen inom elområdet) skall uppfylla kraven i rådsrekommendationen. Dessa standarder godtas enligt direktiv 1999/5/EG och ersätter motstridiga nationella standarder.

I rekommendationen uppmanas kommissionen vidare att vaka över utvecklingen på ämnesområdet, genom att dels ta hänsyn till ny forskning och relevanta försiktighetsaspekter, dels följa ny teknisk utveckling och reagera snabbt på ny vetenskaplig forskning.

På begäran från kommissionen yttrade sig Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö den 30 november 2001 om ämnet och bekräftade de gränsvärden som rådet har rekommenderat(7).

Eftersom kommissionen har behandlat hälsoaspekterna på master för mobiltelefoni finns det för närvarande inga planer på att föreslå någon gemenskapsharmonisering om placering av sådana master.

(1) EGT C 147 E, 20.6.2002, s. 6.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät, EGT L 199, 26.7.1997. Bestämmelserna i detta direktiv kommer förmodligen att ingå i ett nytt ramdirektiv, som för närvarande bereds i parlamentet och rådet.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, EGT L 108, 24.4.2002.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, EGT L 108, 24.4.2002.

(5) Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse, EGT L 91, 7.4.1999.

(6) EGT L 199, 30.7.1999.

(7) Genomföranderapport om rådets rekommendation om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz-300 GHz), se http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/outcome_en.html.