ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1440/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Euro 1999

Enligt kommissionens rapport om konvergens samt tillhörande rekommendation inför övergången till den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen, KOM(98) 1999, av den 25 mars 1998, (sidan 78), beror de goda resultaten man uppnått vad gäller inflationen på löneregleringen och de lagom växande enhetsarbetskostnaderna.

Vilken inverkan kan enligt kommissionen den franska arbetstidsreformen få på den låga inflationens varaktighet om arbetstiden minskas till 35 timmar?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(10 juli 1998)

Inflationens utveckling i medlemsstaterna beror på flera olika faktorer. Inhemska faktorer är framför allt enhetsarbetskostnader, vinstmarginaler och förändringar av indirekta skatter. Externa faktorer är bl.a. växelkursernas och råvaruprisernas utveckling.

De eventuella effekterna på inflationen av en minskning av normalarbetstiden till 35 timmar i veckan kommer att bero på förhållandet mellan förändringen av å ena sidan arbetsproduktivitetens utveckling och å andra sidan lönekostnadernas utveckling.

Kommissionen kommer givetvis att ta hänsyn till den konstaterade utvecklingen vid den framtida multilaterala övervakningen av och de kommande allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1828/98

från Klaus Rehder (PSE) till kommissionen

(12 juni 1998)

Ämne: Decentraliserad rening av avloppsvatten

Rådets direktiv 91/271/EEG(1) av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse fastställer att alla kommuner med mellan 2 000 och 15 000 invånare senast den 31 december 2005 skall vara utrustade med ledningsnät. I artikel 3 heter det att om "ett ledningsnät skulle medföra oskäliga kostnader eller miljötillståndet inte skulle förbättras med ett sådant system, skall individuella system eller andra lämpliga system användas som medför ett motsvarande skydd för miljön".

I vissa områden i Tyskland tolkas direktivet som att beslutet om tätorter med mindre än 2 000 invånare skall lyda under den centrala avfallshanteringsplikten, och man säger att det är avloppsvattenshanteringens huvudman som ansvarar för om man skall anslutas eller inte. Kostnaderna för medborgarna och staten skulle bli väldigt höga för rörläggningen i samband med anslutningen av dessa tätorter till centrala avloppsvattensreningssystem.

1. Överensstämmer denna tolkning av bestämmelserna med direktivet?

2. Hur tolkar kommissionen "individuella system eller andra lämpliga system"?

3. Avser kommissionen att i framtiden låta direktivet gälla även för kommuner med under 2 000 invånare?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(13 juli 1998)

Rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse(2) omfattar inga bestämmelser om att tätbebyggelse med mindre än 2 000 personekvivalenter (p.e.) måste utrustas med uppsamlingssystem. Artikel 3.3 i direktivet berör endast tätorter med mer än 2 000 p.e.

Beträffande tolkningen av artikel 3 i direktivet bör det noteras att "Gemeinde" (tätort) avser ett område enligt definition i artikel 2.4, som inte behöver vara identiskt med den administrativa enheten "kommun" (Ty: "Gemeinde"). Indelningen i tätorter för direktivets syfte liggr helt inom medlemsstaternas ansvarsområde.

"Individuella system" omfattar insamling och behandling av avloppsvatten från en eller flera fastigheter. "Andra lämpliga system" omfattar alla åtgärder som leder till att vatten vid sitt slutgiltiga utsläpp i miljön uppfyller de gällande kvalitetskraven och alla relevanta föreskrifter i detta och andra gemenskapsdirektiv. Sådana åtgärder kan exempelvis vara återanvändning av vatten.

Denna redogörelse förtydligar hur kraven i artikel 1 och 3.3 i direktivet skall uppfyllas. Medlemsstaterna skall förse kommissionen med bevis för att de tillämpade systemen uppfyller kraven.

I artikel 7 i direktivet fastställs att tätorter med färre än 2 000 p.e. omfattas av bestämmelserna om avloppsvattenrening, såvida de är utrustade med insamlingssystem.

Kommissionen har för närvarande inte för avsikt att lägga fram förslag om ändring av direktivet.

(1) EGT L 135, 30.5.1991, s. 40.

(2) EGT L 135, 30.5.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1874/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Gemenskapsstöd till miljöorganisationer

I EGT har det publicerats en förteckning över organisationer som har erhållit gemenskapsstöd för allmänna informations- och medvetandehöjande åtgärder inom miljöområdet (98/C85/04).

Kommissionen tillfrågas:

1. Hade några grekiska organisationer ansökt om stöd för allmänna informations- och medvetandehöjande åtgärder inom miljöområdet?

2. Om så var fallet, vilka villkor för att få stöd var det som de inte uppfyllde?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(23 juli 1998)

Inom ramen för ansökningsomgången för allmänna åtgärder för information och medvetandegörande inom miljöområdet, utlyst den 22 februari 1997(1), mottog kommissionen 312 ansökningar om bidrag, däribland 21 från grekiska organisationer. Kommissionen valde ut 59 förslag.

Inget av de grekiska förslagen valdes ut eftersom de inte i tillräcklig utsträckning uppfyllde de kriterier som angavs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Urvalet baserades på i vilken mån projektet behandlar ett av de prioriterade områden som anges i punkt 2 i utlysningsmeddelandet, den föreslagna åtgärden ger en muliplikatoreffekt på europeisk nivå (i princip bör projekten ha deltagare från minst tre av unionens medlemsstater), deltagarna är långsiktigt engagerade i miljöskyddsfrågor, ett reellt och balanserat samarbete mellan de olika parterna kan påvisas, deltagarna åtar sig att garantera en stor spridning av verksamhetens resultat, åtgärden är kostnadseffektiv och andra deltagare bidrar till finansieringen.

(1) EGT C 53, 22.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1086/98

från Dietrich Elchlepp (PSE) till kommissionen

(7 april 1998)

Ämne: Snedvridning av konkurrensen till följd av subventioner till flygplatsen i Strasbourg

Frankrikes regering subventionerar genom skattemedel vissa avgångar med linjeflyg från Strasbourg. Enligt ledningen på den närbelägna Baden-flygplatsen i Söllingen i Tyskland medför detta en snedvridning av konkurrensen. Kommissionen beviljade 1995 Frankrike tillstånd att under tre år subventionera flygplatsen i Strasbourg. Denna period löper ut 1998.

Kommer subventionerna till vissa avgångar med linjeflyg från Strasbourg att fortsätta? Är det riktigt att det till övervägande delen handlar om subventioner till linjeflyg som trafikerar olönsamma sträckor? Står en fortsatt subventionering efter undantagsperioden på tre år i överensstämmelse med den europeiska konkurrensrätten?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Det tredje åtgärdspaketet för avreglering av flygtransporter ger medlemsstaterna befogenhet att införa allmän trafikplikt till eller från regionala och perifera flygplatser. Om inget flygbolag meddelar att de har för avsikt att trafikera linjen i enlighet med sådan trafikplikt, enligt offentliggörandet i gemenskapens officiella tidning, får medlemsstaten utlysa en anbudsinfordran för att välja ett enskilt flygbolag som trafikerar linjen under högst tre år. Det flygbolag som utses har rätt till ersättning för det underskott som uppstår för att uppfylla den allmänna trafikplikten.

I riktlinjerna för tillämpning av artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget inom flygtransportsektorn(1) fastslås att en sådan ersättning är i överensstämmelse med bestämmelserna för statligt stöd.

Systemet med allmän trafikplikt har redan tillämpats av medlemsstaterna vid flera tillfällen. Under 1995 införde Frankrike allmän trafikplikt i fråga om frekvens och kapacitet för flera flyglinjer från Strasbourg. Med hänsyn till utvecklingen på marknaden beslöt Frankrike i december 1997 att bibehålla allmän trafikplikt för endast fem flyglinjer från Strasbourg. Kommissionen offentliggjorde motsvarande anbudsinfordran i enlighet med tilllämpliga bestämmelser i gemenskapslagstiftningen(2).

Kommissionen har inte några exakta uppgifter om lönsamheten avseende de berörda flygsträckorna.

(1) EGT C 350, 10.12.1994.

(2) EGT C 385, 19.12.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1889/98

från Frederik Willockx (PSE) och Philippe De Coene (PSE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Bestämmelser om EU-stöd till mjölk i skolorna och avfallsbegränsande åtgärder

På grundval av förordning (EEG) 1842/83(1) beviljas subventioner till utdelning av mjölk i skolorna till skolelever. Detta bidrag utgör ett uppskattat stöd.

Det framgår emellertid av en studie av nämnda förordning att några subventioner inte beviljas för steriliserad standardmjölk. Standardmjölk finns att tillgå i glasflaskor, i motsats till UHT-mjölk med samma fetthalt (mjölk behandlad vid ultrahög temperatur) för vilken det emellertid beviljas subventioner, men som nästan undantagsvis säljs i tetrapak.

Frånvaron av subventioner avhåller många skolor från att gå över till att använda glasflaskor. Detta innebär att en möjlighet att praktiskt minska avfallsmängderna och motverka slit och släng-mentaliteten går oss förbi.

Varför beviljas inget gemenskapsstöd för steriliserad standardmjölk?

Anser inte kommissionen att det, inom ramen för en politik som syftar till att begränsa avfallsmängden, vore önskvärt att även lägga sådan mjölk till förteckningen över de mejeriprodukter som åtnjuter gemenskapsstöd vid tillhandahållande i skolorna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 juli 1998)

Kommissionen vill understryka att steriliserad standardmjölk aldrig har funnits med i förteckningen över de mjölkprodukter som kan komma i fråga för stöd från gemenskapen enligt programmet för skolmjölk. Denna gemenskapsordning har funnits sedan 1977 och i rådets förordning (EEG) 1842/83 av den 30 juni 1983 om allmänna bestämmelser om utdelning av mjölk och vissa mjölkprodukter till skolelever fastställdes rätt och slätt den förteckning över produkter som berättigar till stöd som gällde redan innan förordningen trädde i kraft.

Kommissionen känner inte till varför man beslöt att inte ta med steriliserad standardmjölk 1977. Här bör man emellertid betona att steriliserad mjölk endast har en mycket liten marknadsandel (knappt 5 %) och att den andelen fortsätter att krympa. Denna utveckling hänger sannolikt samman med denna mjölks smakmässiga egenskaper som gör att den är mindre uppskattad än andra mjölkprodukter som erbjuds konsumenterna. Av dessa orsaker är det svårt att veta om det skulle svara mot en verklig efterfrågan från skolbarnens sida om man skulle ta med steriliserad standardmjölk i skolmjölksprogrammet.

Dessutom bör det understrykas att pastöriserad mjölk vanligen tillhandahålls i glasflaskor och att även UHT-mjölk (ultravärmebehandlad mjölk) allt oftare säljs i returglas. Kommissionen anser därför inte att det är riktigt att hävda att man genom skolmjölksprogrammet uppmuntrar, ja till och med tvingar skolorna att använda mjölk i engångsförpackning.

Om frågeställaren har tillgång till kompletterande uppgifter om att mjölk i skolorna inte tillhandahålls i returglas, så skulle kommissionen vara tacksam att få en kopia av dessa uppgifter.

(1) EGT L 183, 7.7.1983, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2205/98

från Kirsten Jensen (PSE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Ämne: Samarbete med maffian i Uzbekistan

1. I flera artiklar i dagstidningen Politiken den 18 och 19 mars 1998 framgår det att den danska bryggerikoncernen Carlsberg samarbetar med uzbeken Gafur Rachimov, som är inblandad i narkotikahandel och som har nära förbindelser med maffian i Uzbekistan. Gafur Rachimov är svartlistad i samtliga Schengenländer och kan därför inte få visum till EU. Anser kommissionen att det är ett problem att europeiska företag på detta sätt samarbetar med människor som svartlistats i enlighet med Schengensamarbetet?

2. Det påstås att Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling medverkar som investerare i det aktuella projektet och därmed också samarbetar med Gafur Rachimov. Kan kommissionen bekräfta dessa påståenden?

3. Finns det några möjligheter att ingripa på gemenskapsnivå när det gäller detta och liknande fall?

4. Överväger kommission att ingripa i detta konkreta fall eller i liknande fall?

5. Kommer ikraftträdandet av Amsterdamfördraget att medföra några förändringar för hur denna fråga besvaras?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anita Gradin

(23 juli 1998)

Kommissionen konstaterar att denna fråga är densamma som skriftlig fråga E-1075/98 som ställts av ledamoten.

Kommissionen hänvisar således ledamoten till det svar som redan lämnats(1) på denna fråga.

(1) EGT C 386, 11.12.1998, s. 78.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1200/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) och Juan Colino Salamanca (PSE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Stöd till olivsektorn som Spanien har gått miste om

En av rådets ledamöter, den spanska jordbruksministern, har angivit att Spanien under åren 1986-1996 gick miste om 300 000 miljoner pesetas i stöd till olivsektorn.

Detta inte bara är ett simpelt påstående, utan ett uttalande från en av ministerrådets ledamöter som formulerats utifrån tillgängliga uppgifter. Kan kommissionen bekräfta denna uppskattning?

Om uppskattningen är riktigt, hur kommer det sig att Spanien har gått miste om detta stöd?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 maj 1998)

Jordbruksministern meddelade vid ett rådsmöte att Spanien under perioden 1986-1996 hade förlorat 300 000 miljoner pesetas i stöd avsett för olivoljesektorn. Detta belopp är resultatet av en jämförelse mellan den faktiska situationen inom denna sektor under övergångsperioden för den spanska anslutningen (under vilken stödnivån låg lägre än den som tillämpades för de övriga producentmedlemsstaterna) och en teoretisk situation som skulle ha gällt om den spanska sektorn hade integrerats helt redan från och med år 1986.

Den teoretiska förlust som beskrevs i förhållande till de stödbelopp som inte togs ut är en konsekvens av den övergångsperiod som fastställdes i anslutningsfördraget för Spanien. Om man istället jämfört med den situation som förelåg i Spanien före anslutningen till gemenskapen skulle däremot situationen kunnat ha beskrivits som en vinst.

Situationen för den spanska olivoljesektorn under övergångsperioden kan sålunda tolkas på olika sätt, som en vinst eller som en förlust, i förhållande till den referens som väljs. Kommissionen föredrar att hålla sig till den faktiska situationen och behöver inte bemöta tolkningar som läggs fram av andra källor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1371/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Omstrukturering av det grekiska järnvägsbolaget

Mot bakgrund av planerna på att omorganisera och omstrukturera det grekiska järnvägsbolaget (OSE), kan kommissionen upplysa mig om i hur hög grad och på vilket sätt man har utnyttjat de anslag som avsatts från den andra gemenskapsstödramen för utveckling av järnvägen i Grekland och om man avser att prioritera den finansiering från den andra gemenskapsstödramen som redan diskuteras?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(12 juni 1998)

Enligt den pågående granskningen av det operativa programmet (OP) "järnvägar" föreskrivs i gemenskapsstödramen (CCA) en offentlig kostnad på 639,67 miljoner ecu för perioden 1994-1999 för detta program. Av detta belopp medfinansieras 384,1 miljoner genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF). Det totala stödpaketet kommer att fördelas enligt följande:

>Plats för tabell>

Särskilt i fråga om den sista posten ovan har utarbetandet av verksamhetsplanen för OSE (Greklands järnvägar) medfinansierats av ERUF genom ett konsultkonsortium som letts av Systra (Frankrikes järnvägar). Det är också tänkt att ERUF skall medfinansiera rekryteringen av en internationell konsult som skall hjälpa OSE att genomföra alla delar av verksamhetsplanen, inklusive datorisering av OSE som också medfinansieras genom CCA.

De grekiska myndigheternas utgifter uppgick i slutet av maj 1998 till 205 miljoner ecu, det vill säga 32 % av den totala budgeten för detta OP. På grundval av de prognoser som gjorts av dessa myndigheter kommer hela beloppet på 639,67 miljoner ecu att ha använts vid slutet av år 2001, då fristen för CCA:s utbetalningar går ut.

Förhandlingarna mellan kommissionen och Greklands regering om CCA III har ännu inte inletts. På detta stadium går det alltså endast att bekräfta att färdigställandet av järnvägssträckan Thessaloniki-Aten-Patras måste prioriteras vid dessa förhandlingar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0318/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) och Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(17 februari 1998)

Ämne: Stöd från kommissionen till tidningar på Kykladiska öarna

Från representanter för den kykladiska pressens ägarunion i Grekland har jag fått upplysningar om att Europeiska kommissionen för 1997 har godkänt en summa om 90 miljoner drachmer för stöd till tidningar på Kykladerna.

Jag vill fråga:

1. Är dessa upplysningar sanna?

2. Om ja, har pengarna fördelats till de stödberättigade?

3. Om nej, finns det någon möjlighet att skapa ett sådant ekonomiskt stöd?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(21 april 1998)

Kommissionen har varit i kontakt med representationen i Aten och med det centrala räkenskapskontoret och kan meddela parlamentsledamöterna att inga bidrag har betalats ut till tidningar på Kykladiska öarna som ett led i informationsarbetet.

I detta arbete ingår inte direkt eller indirekt stöd till europeiska tidningar.

De enda kontakter som upprätthålls med tidningar är

- köp av spaltutrymme för artiklar med information om unionens politik, ofta i form av särskilda bilagor, och

- utbildning i europeiska frågor av journalister genom praktik och studiebesök. Praktikplatserna finansieras genom ramavtal med enheten för journalistik i Maastricht eller med det europeiska journalistförbundet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1199/98

från José Valverde López (PPE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Vitaminkonsumtion i Europeiska unionen

Det verkar som om kommissionen håller på och förbereder ett lagstiftningsinitiativ om harmonisering av rättsliga föreskrifter vad gäller vitaminer.

Vilken är den totala konsumtionen av vitaminer i EU, per capita och per år? Förfogar kommissionen över uppgifter som anger om det råder vitaminbrist hos befolkningen eller hälsoproblem kopplade till konsumtionen av vitaminer i EU?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(19 maj 1998)

Källorna för vitaminkonsumtion är livsmedel som av natur innehåller vitaminer, livsmedel som vitaminsberikats och vitaminpreparat. Kommissionen förfogar inte över några detaljerade uppgifter om den totala vitamin-konsumtionen per person och år i gemenskapen, och betvivlar att sådan information finns att tillgå.

Nationella undersökningar av konsumtionen av näringsämnen omfattar uppgifter om vitaminkonsumtion. Utgående från sådana undersökningar kan man, med hänsyn tagen till de nationella kriterierna, som ofta varierar från medlemsstat till medlemsstat, få en uppfattning om huruvida vitaminkonsumtionen i befolkningen är adekvat.

Sådan information ingår i en rapport som tagits fram av en arbetsgrupp inom ramen för det vetenskapliga samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna i fråga om livsmedel. Ett exemplar av rapporten skickas direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0783/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Oegentligheter i samband med avfallshanteringskontrakt i Rom

Den 9 maj 1997 röstade det femtonde kommundistriktet i Rom för ett avlägsnande av de giftiga ämnen från företaget Zucchet som behandlades i fråga E-3006/97(1). Den 27 januari 1998 hade detta avfall ännu inte avlägsnats. Den 30 december 1997 beslutades det inofficiellt att ersätta GRM Sri, det företag som tilldelats kontraktet för att avlägsna avfallet, med företaget Bizzaglia Eco Sri. Den 26 januari 1998 upptäcktes det att platsen där avfallet dumpas är helt obevakad och att det giftiga avfallet är lättillgängligt för allmänheten. Utan att rådet kände till det och på order av distriktets ordförande, Giovanni Paris, hade ett tredje företag, Ecocentro Spa, vunnit en privat upphandling för att ersätta Bizzagliga Eco Sri för avfallshanteringen. Den 26 januari 1998 hade det emellertid inte upprättats något kontrakt för detta företag. Den 11 juni 1997 lade företaget DTV fram ett anbud för hanteringen som motsvarade 249 miljoner lire, vilket är en betydligt mycket lägre siffra än de 476 miljoner lire som tjänsten slutligen tilldelades för. DTV förklarade att det inte hade kunnat delta i det slutliga anbudsförfarandet.

Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, besvara följande frågor:

1. Har det, i enlighet med svaret på fråga E-3006/97, skickats en skrivelse till de italienska myndigheterna i detta ärende?

2. Tyder inte ovanstående uppgifter på att det har skett grova kränkningar av reglerna för offentliga anbudsdförfaranden?

3. Vore det inte lämpligt att vidta nya åtgärder?

4. Vilka sanktioner riskerar de italienska myndigheterna om de i detta fall inte följer gällande bestämmelser?

5. Vad anser kommissionen i stora drag om det som har skett?

(1) EGT C 134, 30.4.1998, s. 55.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1651/98

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Direktiv 86/278/EEG

När kommer kommissionen att revidera direktiv 86/278/EEG(1)? Kommer ett förslag om revidering av direktivet i så fall att innehålla gränser för koncentrationer av förorenande ämnen i rötslam som används i jordbruket, såsom krom, selen, arsenik, fluor, molybden, kobolthaltigt dioxin, polyklorerad bifenyl, absorberbara organiska halogener och polycykliska aromatiska kolväten, klorerade lösningar och andra organiska kemikalier? Kommer ett sådant förslag även att innehålla kriterier för användning av rötslam i jordbruket, enligt direktivet om nitrat (91/676/EEG)(2)?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(17 juni 1998)

Kommissionen har för avsikt att under 1999 föreslå en revidering av direktiv 86/278/EEG om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket.

För närvarande är det inte möjligt att ange om det i kommissionens förslag kommer att anges fasta gränser för de grundämnen och organiska förorenande ämnen som beror på mänsklig verksamhet och som nämns av parlamentsledamoten i frågan.

Kommissionen kan dock försäkra parlamentsledamoten om att det i förslaget kommer att tas hänsyn till alla de tekniska och ekonomiska faktorer som är nödvändiga för att ge ett gott miljöskydd.

(1) EGT L 181, 4.7.1986, s. 6.

(2) EGT L 375, 31.12.1991, s. 1.