SKRIFTLIG FRÅGA P-2494/99

från Heidi Hautala (Verts/ALE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Skyddet av naturlaxbeståndet i Torne älv

Finlands regering utfärdade 1996 en fiskeriförordning som var viktig med tanke på bevarandet av naturlaxbeståndet i Östersjön. Denna förordning syftade nämligen till att trygga laxens tillträde till sina fortplantningsområden. Förynglingen förbättrades härigenom anmärkningsvärt i Torne älv och Simo älv. År 1998 förmildrades emellertid de restriktioner som gällde för fiske i öppet hav och laxfångsten i Torne älv minskade med hälften jämfört med året innan.

De undantagstillstånd för sikfiske som beviljats i havsområdet vid Torne älvs mynning under den tid då det är förbjudet att fiska lax har också inverkat på bevarandet av laxbeståndet och beståndets möjligheter att växa. I de fångstredskap som används vid sikfiske hamnar väldigt mycket vandringslax. Övriga centrala problem utgörs av det överintensiva fiske av lax som pågått i havsområdena i flera år, problem i anslutning till övervakningen av fisket samt de finländska och svenska fiskerimyndigheternas olika synsätt på fiskeri- och finansieringsfrågor.

Naturlaxen i Östersjöområdet omnämns i EU:s förteckning över utrotningshotade arter. Den genetiska mångfalden hos naturlaxbestånden har minskat till följd av det överintensiva fiske som pågått så länge. Vilka konkreta åtgärder ämnar kommissionen vidta för att rädda det utrotningshotade beståndet av naturlax i Östersjön? Är kommissionen beredd att, om inte Finlands regering själv gör det, ingripa för att få ett slut på det olagliga fisket i öppet hav?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 januari 2000)

Kommissionen har noterat att det finns tecken på en positiv utveckling för Östersjölaxen. I februari 1997 antog Internationella fiskerikommissionen for Östersjön (IBSFC) en handlingsplan för laxen. Målen för denna handlingsplan är att uppnå en naturlig fortplantning om minst 50 % av den potentiella kapaciteten i alla vattendrag med naturlax, att förbättra laxens levnadsmiljö och att återinföra lax i vattendrag där naturlax kan leva. Handlingsplanen har kompletterats med nationella åtgärder som förbjudna områden och tidsbegränsning av fisket.

Internationella havsforskningsrådet (ICES) har bekräftat att de åtgärder som vidtagits medfört en betydande ökning av antalet laxar som återvänder till det vattendrag där de kläckts. Eftersom fler laxar leker i vattendragen har produktionen av smolt (laxyngel) ökat.

Denna förbättring kan inte konstateras i alla vattendrag med lax. I Torne älv har ökningen dock varit mycket stor. ICES rapporterar att det finns lax i vissa delar av älven för första gången sedan andra världskriget. Enligt ICES och nationella källor har laxproduktionen i Torne älv inte upphört. Tvärtom var produktionen 1998 bland de högsta sedan början på 1970-talet. Även om produktionen

minskade 1999 är den fortfarande mycket god, och nästan fem gånger större än under perioden 1976-1987. Den minskade produktionen 1999 var väntad eftersom den då återvändande laxen fötts under år då antalet yngel minskat på grund av M74-syndromet, vilket medförde att färre laxar deltog i leken. Mindre vandringsfisk och fångster under 1999 är därför inte nödvändigtvis en följd av sikfisket.

Förutsatt att laxbifångsterna vid sikfiske räknas av på ett korrekt sätt från den finska kvoten eller släpps tillbaka levande vid sådant fiske, kommer dessa fångster inte att underminera förvaltningen enligt handlingsplanen för lax.

Kommissionen är övertygad om att det finns ett fortsatt behov av den strategi för ansvarsfull förvaltning som ingår i handlingsplanen för lax om man skall lyckas uppnå målet att återuppbygga vildlaxbestånden i dessa älvar.