SKRIFTLIG FRÅGA E-0423/99

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Olaglig indragning av tillstånd för det grekiska försäkringsbolaget Themis att bedriva verksamhet i Italien

Themis S.A. General Insurance Company i Aten är ett grekiskt försäkringsbolag som har haft ett regelmässigt tillstånd att bedriva verksamhet i form av fritt tillhandahållande av tjänster på den italienska statens territorium. På rekommendation av ISVAP (det italienska organet för kontroll och övervakning av privata försäkringar) drog det grekiska ministeriet genom ett beslut av den 20 november 1997 in detta tillstånd på grundval av påstådda skattemässiga oegentligheter. Förutom att dessa oegentligheter varken har bekräftats eller dokumenterats, strider de mot uttalanden från polisens ekorotel, som tvärtom hävdar att bolagets transaktioner har skett helt enligt reglerna.

Beslutet om att dra in tillståndet har fattats och meddelats på ett sätt som verkar strida mot bestämmelserna i artikel 40 i direktiv 92/49/EEG(1), som har införlivats i den italienska lagstiftningen genom lagstiftningsdekret nr. 175 år 1995, i vilket det stadgas att medlemsstatens kontrollorgan på förhand bör informera det företag som tillhandahåller tjänster om de oegentligheter som eventuellt har påvisats under organets undersökningar.

Kan kommissionen:

1. främja en djupgående och allmän granskning av de organ som kontrollerar försäkringsverksamheten både i Italien och Grekland,

2. bekräfta en eventuell underlåtenhet från ISVAP:s sida när det gäller skyldigheten att underrätta det berörda bolaget under undersökningsförfarandena i enlighet med ovannämnda gemenskapsdirektiv,

3. att kontrollera om, i den händelse de påstådda oegentligheterna inte har bekräftats vederbörligen, den indragning som ISVAP krävde inte utgör en olaglig handling som syftar till att förvägra utländska försäkringsbolag tillträde till den italienska marknaden, vilket i så fall innebär att gemenskapsbestämmelserna rörande den inre marknaden och fri konkurrens vid tillhandahållande av tjänster tydligt kränks för att vissa försäkringsbolag skall kunna gynnas och deras oligopolpraxis skall kunna vidmakthållas?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 april 1999)

Vissa detaljer bör preciseras i fråga om hur de nationella myndigheter som utövar tillsyn över försäkringsbolagen skall tillämpa rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring).

Enligt det system med "en enda auktorisation" som inrättas genom direktivet skall varje företag som är auktoriserat i en medlemsstat kunna bedriva verksamhet inom hela gemenskapens territorium, med stöd antingen av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster. Företaget skall då i huvudsak vara föremål för tillsyn och omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där det etablerat sitt huvudkontor ("hemlandet"; se artiklarna 4 och 5 i direktivet). Denna medlemsstat skall ensam vara behörig att bevilja och återkalla företagets auktorisation. Om företaget inte följer de bestämmelser som tillämpas på dess verksamhet skall vidare tillsynsmyndigheten i hemlandet vara ensam behörig att vidta åtgärder för att återställa situationen och att besluta om sanktioner (t.ex. återkallande av auktorisationen). Om auktorisationen återkallas skall den behöriga myndigheten i hemlandet upplysa de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater, inklusive den medlemsstat där de aktuella tjänsterna tillhandahållits.

Som ledamoten påpekar framgår det av artikel 40 att ett företag skall förse den behöriga myndigheten i den medlemsstat där det har för avsikt att tillhandahålla tjänster med alla handlingar som myndigheten begär för att kunna fastställa att verksamheten är i linje med tillämplig lagstiftning. Om denna myndighet konstaterar att ett företag som bedriver verksamhet på medlemsstatens territorium med stöd av friheten att tillhandahålla tjänster inte följer de lokala rättsregler det omfattas av, skall den uppmana företaget att vidta rättelse. Om företaget inte rättar sig efter detta skall den behöriga myndigheten i den medlemsstat där tjänsterna tillhandahålls meddela den behöriga myndigheten i hemlandet, som ansvarar för att vidta lämpliga åtgärder gentemot företaget. I brådskande fall, eller när de åtgärder som vidtas av myndigheten i hemlandet visar sig otillräckliga, får den behöriga myndigheten i den medlemsstat där tjänsterna tillhandahålls vidta nödvändiga åtgärder, men måste underrätta motsvarande myndighet i företagets hemland om detta.

Vad gäller tekniska och finansiella bestämmelser ansvarar den medlemsstat där ett företag har sitt huvudkontor ensam för att fastställa regler om tekniska avsättningar och placering av motsvarande tillgångar samt om solvensmarginal och garantifond för den verksamhet som bedrivs med stöd av det fria tillhandahållandet av tjänster. Avseende direkt beskattning skall den skatte- och bokföringslagstiftning gälla som tillämpas i den medlemsstat där företaget har sitt huvudkontor. Vad slutligen avser indirekt beskattning skall den medlemsstat där risken är belägen vara behörig, dvs. i princip den medlemsstat där tjänsterna tillhandahålls. De försäkringsavtal som tecknas med stöd av friheten att tillhandahålla tjänster skall vara föremål för indirekt beskattning och skatteliknande avgifter på premierna i den medlemsstat där risken är belägen (artikel 46), och företaget är således skyldigt att följa de nationella bestämmelserna för uppbörd av indirekta skatter och skatteliknande avgifter i den medlemsstaten.

I det fall som här tas upp är den grekiska tillsynsmyndigheten - dvs. den behöriga myndigheten där företaget har sitt huvudkontor - ensam behörig att bevilja och återkalla auktorisation samt att kontrollera företagets finansiella soliditet och efterlevnad av försiktighetregler. Den motsvarande italienska myndigheten, dvs. den myndighet som är behörig där tjänsterna tillhandahålls, har emellertid rätt att begära att den grekiska myndigheten ingriper om ett företag bryter mot finansiella bestämmelser, försiktighetsregler eller skattebestämmelser.

Kommissionen kan i egenskap av fördragens väktare och i kraft av artikel 169 i EG-fördraget (enligt numreringen före Amsterdamfördraget) inleda överträdelseförfaranden mot medlemsstater som underlåter att uppfylla sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten. Däremot har kommissionen inte någon generell kontrollbefogenhet gentemot medlemsstaternas förvaltningar.

Om ett direktiv införlivas eller tillämpas på ett otillfredsställande sätt är kommissionens möjligheter att ingripa väl avgränsade: Om ett direktiv införlivas enligt bestämmelserna i detsamma, men medlemsstatens behöriga myndigheter sedan tillämpar de nationella författningarna inom området på olämpligt sätt förekommer ingen överträdelse av direktivet, utan oregelmässigheterna uppstår på nationell nivå. De tvistemål som detta ger upphov till bör i princip lösas vid nationella domstolar. Kommissionen kan bara ingripa om en olämplig administrativ praxis, och därmed en bristande tillämpning av de nationella bestämmelserna, fortsätter under en längre tid och hindrar att direktivet får avsedd effekt, trots det faktum att den nationella lagtexten för att införliva direktivet har antagits på riktigt sätt. Det framgår dock inte av tillgängliga handlingar i det aktuella fallet att de grekiska myndigheterna på ett varaktigt sätt handlat i strid med reglerna, utan det förefaller snarare röra sig om ett isolerat fall.

Kommissionen har granskat de lagar som antagits i Grekland och Italien i syfte att införliva direktivets bestämmelser, och har inte funnit några oriktigheter, och i varje fall inga som skulle vara relevanta för denna fråga. I artikel 56 i direktiv 92/49/EEG anges vidare att medlemsstaterna skall se till att beslut rörande ett försäkringsföretag som fattas enligt de lagar och andra författningar som antas enligt direktivet skall kunna bli föremål för domstolsprövning.

I det aktuella fallet har företaget särskilt uttryckt tvivel över huruvida de italienska myndigheterna behandlat företagets ärende på ett lagenligt sätt, och har också bestridit beslutet att återkalla dess auktorisation. Alla frågor i detta ärende måste därför prövas av förvaltningsdomstol eller allmän domstol i Grekland eller Italien, och enligt grekisk och italiensk lag.

(1) EGT L 228, 11.8.1992, s. 1.