SKRIFTLIG FRÅGA E-2513/99

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Besättning från tredje land på gemenskapsfartyg

Sedan början av detta år har vissa europeiska rederier inom handelsflottan och fiskesektorn, till följd av liberaliseringen av bestämmelserna om cabotage och i sin strävan att sänka kostnaderna, försökt byta ut sin besättning bestående av arbetstagare från gemenskapen mot låglönebesättningar bestående av arbetstagare från tredje land. Enligt de anmälningar som fackföreningar inom sektorn lämnat in är det enda syftet med att underlätta tillträdet till denna marknad för arbetstagare utanför gemenskapen att främja osäkra arbetstillfällen och arbeten som utförs under sociala arbetsvillkor som är sämre än de som fastställs på den europeiska arbetsmarknaden.

Hur bedömer kommissionen detta förhållande som innebär en tillbakagång för arbetstagarnas sociala rättigheter inom gemenskapen?

Vilka åtgärder håller kommissionen på att vidta och vad tänker den göra för att sätta stopp för denna form av social dumpning?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

Kommissionen är mycket bekymrad över minskningen av antalet anställda EG-sjömän till förmån för sjömän från tredje land med icke-gemenskapsvillkor både inom sektorn för cabotage och inom sektorn för transport mellan medlemsstaterna. Det finns ingen harmonisering på gemenskapsnivå av rättigheten för medlemsstater att anställa sjömän från tredje land.

Den nationella lagstiftningen i flertalet medlemsstater tillåter anställning av sjömän från tredje land med villkor som är tillämpbara i deras ursprungsland för internationella tjänster och i mindre utsträckning för cabotagetjänster. En minoritet av medlemsstaterna tillåter i dessa fall endast anställning av sjömän som är medborgare i gemenskapen eller sjömän som får samma betalning som deras egna medborgare. Rådets förordning (EEG) 3577/92 av den 7 december 1992 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage)(1) tillåter att värdstaten fastställer egna bestämmelser vad gäller sjömännens nationalitet, minilön, arbetsvillkor och social säkerhet. Denna mekanism gör det bland annat möjligt för medlemsstater som förbjuder anställning av sjömän från tredje land att likställa alla konkurrerande operatörer i den mycket känsliga sektorn för ö-cabotage.

Vad gäller transport mellan medlemsstater antog kommissionen den 29 april 1998 ett förslag till rådets direktiv om bestämmelser för bemanning av fartyg i regelbunden passagerar- och färjetrafik mellan medlemsstater(2). I detta förslag fastställs på gemenskapsplan en miniminivå för arbetsvillkor inbegripet den lön som skall gälla för sjömän från tredje land. Förslaget har som mål att likställa operatörerna genom att eliminera social dumpning i denna mycket arbetsintensiva sektor.

Kommissionen har dessutom antagit ett förslag till ändring av förordning (EEG) nr 3577/92 om cabotage inom sjötransportområdet(3). Genom detta förslag tillåts värdsstaten bland annat att använda sina egna bestämmelser avseende den andel gemenskapsmedborgare som krävs i besättningen för den regelbundna passagerar- och färjetrafiken. Detta förslag borde hindra anställningen av sjömän från tredje land med icke-gemenskapsvillkor i denna sektor.

Slutligen kommer kommissionen att år 2000 lägga fram ett meddelande om anställnings- och utbildningsfrågor för sjöfolk. Ett av målen kommer att vara att främja användningen av besättningar med EG-sjömän.

(1) EGT L 364, 12.12.1992.

(2) EGT C 213, 9.7.1998.

(3) EGT C 213, 9.7.1998.