SKRIFTLIG FRÅGA E-3655/01

från Toine Manders (ELDR) till kommissionen

(15 januari 2002)

Ämne: Byggmaterials överensstämmelse med normer för kontrollmärkning

I Nederländerna och Tyskland tilldelas byggmaterial kontrollmärken av ett institut för materialprovning utgående från den europeiska standarden EN-45011. Därvid testas olika tekniska aspekter, för att slutligen redogöras för i en så kallad KOMO-attest. Denna KOMO-attest innebär en försäkran om produktens duglighet. Europeiska gemenskapen har ett system med gemensamma krav på byggmaterial. Detta innebär att varje medlemsland måste godkänna sådana egenskaper som redan godkänts annorstädes inom gemenskapen och på sin höjd får komma med kompletterande krav på egenskaper som kan vara av särskild relevans i det ifrågavarande landet.

Tillverkare av klinker avsedda att användas som gatubeläggning stöter emellertid i praktiken på svårigheter i ett antal kommuner i Belgien, eftersom KOMO-attesten där inte erkänns. Innan produkten får föras ut på marknaden kräver de belgiska kommunerna att den skall ha fått ett Benor-kontrollmärke enligt regionen Flanderns typbeskrivning 250. De här kraven som Belgien ställer kostar både tid och pengar. Det krävs ju att hela förfarandet för att utverka ett sådant kontrollmärke gås igenom, trots att produkten redan har ett kontrollmärke som står i överensstämmelse med gemenskapens föreskrifter. Detta innebär alltså att det som framkommit vid en redan utförd materialprovning inte godkänns.

1. Känner kommissionen till att det av allt att döma råder olikheter på den inre marknaden i fråga om godkännandet av kontrollmärken?

2. Anser kommissionen att det i detta fall skett en överträdelse av gemenskapslagstiftningen?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 februari 2002)

Kommissionen har redan fått flera klagomål på den obligatoriska eller så gott som obligatoriska användningen av märket BENOR för vissa typer av byggprodukter som släpps ut på marknaden i Belgien. Efter diskussioner med kommissionen har de belgiska myndigheterna åtagit sig att ändra reglerna så att principen om ömsesidigt godkännande kan fylla sitt syfte på korrekt sätt.

Kommissionen undersöker emellertid noga om hinder för den fria rörligheten eventuellt uppstår på grund av nationella överensstämmelsemärkningar som privata eller halvoffentliga organ utfärdar och varigenom man på grundval av provningar och en certifiering intygar att produkten ifråga överensstämmer med (frivilliga) standarder eller obligatoriska tekniska föreskrifter som de ekonomiska aktörerna har åtagit sig att följa. Obligatoriska märken utgör hinder för den fria rörligheten för byggprodukter om de stänger ute andra medlemsstaters produkter från den inhemska marknaden, trots att de överensstämmer med tekniska specifikationer som säkrar en skyddsnivå motsvarande den som eftersträvas i bestämmelsemedlemsstaten.

Kommissionen har vidare gett Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) i uppdrag att ta fram ett utkast till en harmoniserad standard som även omfattar gatstenar. Denna standard skall enligt planerna antas i början av 2003. När denna harmoniserade standard trätt i kraft enligt rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter(1), får ingen nationell föreskrift längre kräva att gatstenar som motsvarar den harmoniserade standarden dessutom måste vara försedda med det nationella överensstämmelsemärket. CE-märkningen omfattar alla nödvändiga förfaranden för bedömningen av överensstämmelse och blir då för dessa gatustenar den enda märkning som i samtliga medlemsstater intygar att produkten överensstämmer med gällande föreskrifter.

(1) EGT L 40, 11.2.1989.