SKRIFTLIG FRÅGA E-3592/00

från Gordon Adam (PSE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Kolväteforskning

Med tanke på den utbredda oro som för närvarande härskar inom Europeiska unionen gällande tillgängligheten av och priset på oljeprodukter, ställer jag följande frågor till kommissionen:

a) Har kommissionen tagit upp relativa prioriteringar av kolväteforskning till förnyad värdering?

b) Hur tänker kommissionen använda det femte ramprogrammet för att möjliggöra ökad produktion av kolväten inom Europeiska unionen genom att främja forskning i förbättrad teknik för att maximera utvinningen av kolvätereserver?

c) Med tanke på behovet att öka effektiviteten av kolväteanvändningen, för att reducera utsläpp och beroendet av oljeimport i Europeiska unionen, vilka nya steg tänker kommissionen ta för att uppmuntra forskning inom detta område?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(19 januari 2001)

Under det femte ramprogrammets två första år uppgick gemenskapens stöd till projektering efter och utvinning av kolväten till 25 miljoner euro per år. Medlemsstaternas finansiering av forskning och teknisk utveckling inom den här sektorn uppskattas till cirka 150 miljoner euro per år. Gemenskapens bidrag utgör alltså cirka 15 % av gemenskapens totala bidrag på det här området. I USA uppgår det offentliga stödet till den här sektorn till 200 miljoner dollar per år.

a. och b. Det genomsnittliga antalet nya oljekällor per år (till nuvarande oljepriser) de senaste 10 åren utgör cirka 10-15 % av oljefyndigheterna under 1960-talet. Eftersom en oljekällas livslängd är omkring 40 år kan oljeproduktionen förväntas börja minska 2010 2015. Även om Europas andel av världens samlade oljereserver är liten (ca 2 % för EES-området) kan den strategiskt sett bli viktig för gemenskapens försörjningstrygghet. För att upprätthålla eller öka oljeproduktionen skulle nya oljefyndigheter, där utvinningen av oljan är dyrare, kunna tas i produktion. Det kommer att krävas enorma investeringar för projektering efter och utvinning av olja i djuphavsområden och under besvärliga omständigheter, och oljan kommer att bli ännu dyrare. Jämfört med dessa investeringar har gemenskapens bidrag på 50 miljoner euro under det femte ramprogrammet första två år en mycket begränsad betydelse. Av den anledningen prioriteras FoTU som syftar till att minska omkostnaderna för andra rena, icke-nukleära energitekniska lösningar helt utan koldioxidutsläpp eller med endast ringa utsläpp, t.ex. förnybara energikällor och bränsleceller, som ofta har små finansiella resurser. Detta framgår av halvtidsutvärderingen av arbetsprogrammet för energidelen av det särskilda programmet om energi, miljö och hållbar utveckling (som antogs i oktober 2000). Projektering efter och utvinning av kolväten återfinns förvisso inte bland de högst prioriterade områdena (målen) för 2001 och 2002, för vilka 60 procent av budgeten har anslagits, men FoTU inom det här området omfattas ändå av den allmänna delen av programmet, för vilken de återstående 40 procenten är tillgängliga.

c. När det gäller beroendet av oljeimport, reducerade koldioxidutsläpp och förorenande utsläpp diskuteras dessa frågor i kommissionens grönbok Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning(1). I grönboken identifieras de strukturella svagheterna i gemenskapens energiförsörjning, bl.a. beroendet av externa leveranser, i synnerhet av kolväte, och den ökande efterfrågan. Dessa svagheter innebär risker för gemenskapens energiförsörjning som skulle kunna öka under de kommande åren. En av de största svagheterna gäller transportsektorn som i gemenskapen nästan till 100 procent är beroende av oljan. Inom transportsektorn förbrukas nästan 70 procent av all olja i gemenskapen (av vilken 75 procent importeras från tredje land) och det är inom den sektors som energiförbrukningen ökar mest. Dessutom kan 90 procent av ökningen av koldioxidutsläppen i gemenskapen under perioden 1990-2010 tillskrivas transportsektorn. I grönboken konstateras att det krävs en gemenskapsstrategi för att vi skall kunna minska riskerna för energiförsörjningen i samband med utvidgningen, en hållbar utveckling och liberaliseringen av marknaden. Transportsektorn är ett av de områden inom vilket åtgärder skall vidtas. I grönboken efterlyses åtgärder när det gäller efterfrågan, men även insatser för att utveckla alternativa bränslen, bl.a. vätgas och biobränslen. I detta sammanhang omfattar ovannämnda reviderade arbetsprogram ett må för rena transportbränslen, som syftar till en snabb utveckling av rena biobränslen (helt utan koldioxidutsläpp) och rena bränslen från naturgas (med lägre koldioxidutsläpp och förorenande utsläpp än olja).

Detta kommer särskilt att bidra till att minska oljeberoendet inom transportsektorn. Detta mål omfattar också forskning om förbränning, i syfte att så mycket som möjligt minska förorenande utsläpp och förbättra effektiviteten.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.