SKRIFTLIG FRÅGA E-3470/01

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(4 januari 2002)

Ämne: Enhetliga säkerhetsnormer för kärnkraftverk

Kommissionen hänvisar gång på gång till att Europeiska unionen inte har någon befogenhet att utfärda normer för hela unionen på kärnsäkerhetens område. Likväl har kommissionen mycket väl både en rättighet och en uppgift att komma med förslag i problematiska frågor som berör hela unionen för att på det sättet ge vissa uppslag till diskussion.

I rådets resolution om kärnsäkerhet av den 18 juni 1992(1) heter det i fråga om kärnsäkerheten följande:

Rådet uppmanar medlemsstaterna att med aktiv medverkan från kommissionens sida se till att olika nationella säkerhetsmyndigheters säkerhetskriterier och -krav inom gemenskapen också i fortsättningen nära sammanjämkas med varandra samt dra försorg om att de resultat som medlemsstaterna i praktiken uppnått tas i betraktande så att det kan utarbetas en förteckning över sådana säkerhetskriterier och -krav som erkänts inom hela gemenskapen (Denna resolution finns inte att tillgå på svenska. Översättningen av textutdraget har gjorts vid Europaparlamentet. Övers. anm.)

I samband med denna uppmaning till kommissionen att visa initiativ på detta område ber jag om svar på följande frågor:

1. Ämnar kommissionen ta hänsyn till rådets uppmaning? Om så är fallet: vilka förändringar finns redan på planeringsstadiet? När avser kommissionen genomföra dessa förändringar? Om inte: hur motiverar kommissionen i så fall sitt beslut, trots att rådet uppmanat till detta i sin resolution av den 18 juni 1992?

2. Hur tänker kommissionen utforma sin medverkan på detta område i framtiden?

3. Planeras det redan några konkreta initiativ och förberedelser på detta område?

4. Arbetar kommissionen med att samla in och utvärdera de resultat som medlemsstaterna i praktiken uppnått? Om så är fallet: vilka slutsatser drar kommissionen av detta? Om inte: hur motiverar kommissionen i så fall sitt beslut, trots att det i rådets resolution av den 18 juni 1992 efterlysts en aktiv medverkan från kommissionens sida?

(1) EGT C 172, 8.7.1992, s. 2.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 februari 2002)

Av frågans formulering drar kommissionen slutsatsen att frågeställaren hänvisar till ett problem som rör säkerhet vid kärntekniska anläggningar, inte kärnsäkerhet i mer allmän bemärkelse.

Ansvaret för säkerheten vid kärntekniska anläggningar ligger huvudsakligen hos dem som driver anläggningarna, under tillsyn av nationella myndigheter. Detta är ett område som inte uttryckligen omfattas av fördraget om inrättandet av Europeiska atomenergigemenskapen. I takt med att den kärntekniska industrin utvecklats har det dock visat sig vara nödvändigt att få till stånd viss enhetlighet på gemenskapsnivå för att stödja medlemsstaterna i deras ansträngningar för att harmonisera säkerhetsrutiner. I rådets resolution av den 22 juli 1975, om tekniska problem när det gäller kärnsäkerhet, har man därför fastställt att kommissionen skall ha en katalysatorroll för initiativ som skall tas på det internationella planet när det gäller kärnsäkerhet.

Mot bakgrund av denna resolution har kommissionen inrättat flera expertgrupper som tar ställning till kärnsäkerhetsfrågor. Dessa grupper, där företrädare för medlemsstaternas säkerhetsmyndigheter deltar, har aktivt bidragit till en harmonisering av praxis inom kärnsäkerhetsområdet. Efter rådets resolution av den 18 juni 1992 har deltagandet i dessa expertgrupper kunnat utvidgas till att omfatta även företrädare för länderna i Central- och Östeuropa och republikerna i före detta Sovjetunionen.

Utöver harmoniseringsarbetet, i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Köln, har kommissionen dessutom aktivt deltagit, tillsammans med rådet, i utarbetandet av en metod för utvärdering av säkerheten vid kärntekniska anläggningar i kandidatländerna. Denna metod har möjliggjort ett europeiskt synsätt när det gäller kärnsäkerhet. Utvärderingen, som har genomförts på grundval av denna metod under det första halvåret 2001, har lett till att rekommendationer utfärdats till kandidatländerna. När dessa har genomförts kommer de kärntekniska anläggningarna i dessa länder att kunna uppnå en kärnsäkerhetsnivå som motsvarar den nivå som nåtts i medlemsstaterna. Genomförandet av dessa rekommendationer övervakas sedan början av januari 2002, och kommissionen medverkar i denna övervakning.

Det skall också understrykas att kommissionen har spelat en medlarroll för att främja en dialog om kärnkraftverket i Temelin mellan de tjeckiska och österrikiska myndigheterna. Detta arbete har lett till att ett avtal kunde slutas den 29 november 2001.

Det arbete som bedrivits under ledning av kommissionen för att harmonisera säkerhetsrutiner har i mycket stor utsträckning bidragit inte bara till att säkerheten har höjts vid kärntekniska anläggningar i unionen, utan också till att det har utvecklats ett europeiskt synsätt som delas av medlemsstaterna.

Slutligen är det viktigt att påminna om att Europeiska rådet, i sina slutsatser från toppmötet i Laeken, har förbundit sig att upprätthålla en hög kärnsäkerhetsnivå i unionen. Rådet har bland annat påpekat att det är nödvändigt att övervaka säkerheten vid kärnkraftverken. Kommissionen har för avsikt att delta aktivt i denna EU-process, på samma sätt som den deltar i utvärderingen av säkerheten vid kärntekniska anläggningar i kandidatländerna.