ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2973/97 från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Datatekniken i de europeiska små och medelstora företagen

En spansk chef i ett storföretag som är världsledande inom programvaruutveckling, bekräftade nyligen att investeringarna i informationsteknik i Spanien är hälften så stora som de investeringar som görs i övriga Europa. Denna skillnad är särskilt tydlig i de små och medelstora företagen, där hälften av dessa inte har någon dator och de övriga 50 % som disponerar över datorer har högst fem sådana. Detta trots att de spanska företagarna är medvetna om datorernas betydelse för att förbättra de små och medelstora företagens konkurrenskraft.

Jag vill fråga kommissionen följande: Har kommissionen några uppgifter om hur stor procentandel av de europeiska små och medelstora företagen för varje land inom unionen som har illgång till datorer? Skulle kommissionen i så fall kunna redogöra för dessa siffror?

Skulle kommissionen kunna klargöra om de små och medelstora företagen kan räkna med något gemenskapsstöd för att klara av detta slags investeringar? Om så är fallet, vilka åtgärder har vidtagits?

Svar avgivet av Cristos Papoutsis på kommissionens vägnar (24 oktober 1997)

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2975/97 från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Den gemensamma organisationen av marknaden för socker

Europeiska gemenskapernas förbund för läskedryckstillverkare (UNESDA) är kritiska mot att sockersektorn inte alls behandlats inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Man menar att den gemensamma organisationen av marknaden för denna sektor inte förändrats sedan 1967 och att det behövs en förändring som successivt marknadsinriktar den och inbegriper ett inkomststöd till sockerbetsproducenterna. UNESDA menar dessutom att det produktionsöverskott som kommissionens specialister beräknat till viss del kan tas till vara av läskedrycksindustrin och sockerpriserna stabiliseras på en rimlig nivå.

Skulle kommissionen kunna säga mig vad den anser om dessa uppgifter från UNESDA?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (7 oktober 1997)

Kommissionen skulle vilja påminna parlamentsledamoten om att regleringen av produktion och prisgarantier för sockersektorn skall tillämpas till och med utgången av regleringsåret 2000/2001, enligt rådets beslut av den 24 april 1995, efter yttrande från parlamentet ((Rådets förordning (EG) nr 1101/95 av den 24 april 1995 om ändring av förordning (EEG) nr 1785/81 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker och av förordning (EEG) nr 1010/86 om allmänna bestämmelser om produktionsbidrag till vissa sockerprodukter som används i den kemiska industrin. EGT L 110, 17.5.1995. )).

Detta är anledningen till att denna sektor inte tas upp i kommissionens dokument ¨Agenda 2000¨ ((KOM(97) 2000. )). Kommissionen bedömer inte att regleringen i fråga behöver ses över före den 1 januari 2001, då beslut senast skall fattas om hur denna reglering skall följas upp.

Kommissionen understryker att denna reglering successivt varit föremål för ett flertal betydande justeringar sedan 1967, tvärtemot vad UNESDA hävdar. Dessa justeringar har framför allt gällt självfinansieringssystemet för avsättning av den del av gemenskapens produktion som kan exporteras, genom produktionsavgifter som sockerbetsodlarna och sockerproducenterna själva betalar. Detta självfinansieringssystem, som ursprungligen inte var heltäckande utan endast belastade produktionen av B-kvoter under den period då kvoter tillämpades, utsträcktes sedan till att omfatta produktionen av A-kvoter, för att slutligen utvecklas till ett krav på heltäckande självfinansiering för varje regleringsår. Detta betyder att gemenskapens årliga budget inte belastas av de kostnader som härrör från avsättningen av gemenskapens sockerproduktion, vilket inte längre skulle bli fallet om man beviljar stöd till sockerbetsodlingen, vilket UNESDA förespråkar. Enligt kommissionens uppfattning förefaller ett sådant förfarande inte vara lämpligt för sockersektorn för närvarande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2976/97 från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Våra jordbrukares hälsa

De män och kvinnor som arbetar inom det europeiska jordbruket är utsatta för en mängd arbetsrelaterade sjukdomar. En av de yrkessjukdomar som är mest spridd inom jordbruket är brucellos, även kallad maltafeber. Smittan överförs genom direkt kontakt, genom luften eller genom att man dricker mjölk från djur som bär på smittan. Även andra infektionssjukdomar förekommer, såsom tuberkulossmitta via mjölk från sjuka kor, mjältbrand och vissa parasitsjukdomar, för att inte nämna djurbett och insektsstick. Vid användning, ibland felaktig, av mekaniska apparater (vissa arbetsredskap, motorer, skördemaskiner, etc.) uppstår vibrationer som kan orsaka stora skador i muskler och ben om man utsätts för dem intensivt och långvarigt. Även alltför överdriven solexponering och kemiska preparat är ett hälsoproblem, som framför allt orsakar hudskador. Vi skall heller inte glömma de höga stressnivåerna, vilka framför allt drabbar de kvinnor som sköter sina uppgifter inom jordbruket tillsammans med hushållsarbetet och barnskötseln och dessutom arbetar utanför gården.

Utan tvivel är det nödvändigt att kraftfullt fördjupa det förebyggande arbetet för att så långt möjligt minska och förhindra de skador dessa sjukdomar kan ge dem som arbetar inom jordbruket. Därför undrar jag om kommissionen kan säga mig om det finns några gemenskapsåtgärder som försöker lindra och lösa detta problem?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (10 november 1997)

Kommissionen är fullständigt medveten om de risker i arbetet som arbetstagarna utsätts för inom jordbruket.

För närvarande finns det en omfattande europeisk lagstiftning om arbetstagarnas, dvs. även för arbetstagarna inom jordbruket, säkerhet och hälsa. Direktiv 89/391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet ((EGT L 183, 29.6.1989. )) tillämpas på alla verksamhetssektorer inbegripet jordbruket. I direktiv 90/679/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet ((EGT L 374, 31.12.1990. )) (ändrat genom direktiv 93/88/EEG ((EGT L 268, 29.10.1993. )) och senast genom direktiv 95/30/EEG ((EGT L 155, 6.7.1995. ))) regleras de åtgärder som tillämpas inom verksamheter där arbetstagarna på grund av sitt arbete utsätts för eller löper risk att utsättas för sådana biologiska agenser som nämns i frågan.

Kommissionens rekommendation 90/326/EEG om godkännande av en europeisk förteckning över arbetssjukdomar ((EGT L 160, 26.6.1990. )) riktad till medlemsstaterna innehåller flera av de sjukdomar som parlamentsledamoten nämner, såsom brucellos, tuberkulos och infektionssjukdomar eller parasitsjukdomar som överförs till människan via djur eller djurlämningar.

Kommissionen kommer att inom ramen för gemenskapsprogrammet inom arbetarskyddsfrågor (1996*2000) undersöka mot bakgrund av information från Europeiska arbetsmiljöbyrån om det i framtiden behövs andra åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2865/97 från Thomas Megahy (PSE) till rådet (13 september 1997)

Ämne: Bistånd till utvecklingsländer

Kommer rådet, med hänsyn till att UNICEF konstaterat att biståndet från industriländer till utvecklingsländer har sjunkit till en rekordlåg nivå, att överväga att nå en överenskommelse för att öka detta bistånd från medlemsstaterna och samtidigt se över hur effektivt det är för att dämpa effekterna av ökad fattigdom, främja en rättvis utveckling och uppmuntra en ömsesidigt fördelaktig handel?

Svar (26 november 1997)

Den ärade parlamentsledamoten bör först uppmärksamma det faktum att biståndet från Europeiska unionens medlemsstater till utvecklingsländer enbart ligger inom medlemsstaternas kompetensområde.

De senaste siffrorna från OECD om biståndet från de industrialiserade länderna samlade inom kommittén för utvecklingsbistånd för år 1995 visar att bidraget från Europeiska unionens medlemsstater motsvarande 26,910 miljarder dollar vilket betydligt överstiger andra betydelsefulla givares bidrag som Förenta Staterna (7,4 miljarder dollar) och Japan (14,5 miljarder dollar). Om man lägger ihop den del av utvecklingsbiståndet som finansieras via Europeiska gemenskapens budget och Europeiska utvecklingsfondens budget uppgår biståndet till 31,411 miljarder dollar vilket motsvarar 53,5 % av utvecklingsbiståndet från de industrialiserade länderna tillsammans. Sedan år 1990 har dessutom det sammanlagda biståndet från medlemsstaterna och gemenskapen ökat i absoluta tal (från 25 till 31,411 miljarder dollar) liksom i procent (från mindre än 50 % till 53,5 %).

När det gäller målen för Europeiska gemenskapens politik för utvecklingssamarbetet fastställs dessa i artikel 130u i fördraget om Europeiska unionen, nämligen kampen mot fattigdomen, en hållbar ekonomisk och social utveckling i utvecklingsländerna samt integration av utvecklingsländerna i världsekonomin.

Beträffande frågan om hur effektivt gemenskapsbiståndet är bör det noteras att enligt rådets uttalande (i dess sammansättning ¨Utveckling¨) av den 25 november 1994 och enligt de bestämmelser som fastställts av rådet den 1 juni 1995 pågår för närvarande en fördjupad och fullständig utvärdering av program och instrument för gemenskapsbiståndet vilken syftar till att ge en uppskattning av resultaten i förhållande till målen samt till att dra lärdom av erfarenheterna. Då det första stadiet (skrivbordsstadiet) av utvärderingen av ALA- och MED-programmen samt samarbetet med AVS-länderna har avslutats har det andra stadiet som består av uppdrag på ort och ställe inletts. Rapporten om sammanställningen i sin helhet som täcker den fullständiga utvärderingen skall upprättas av kommissionen och skall enligt planerna läggas fram under andra hälften av 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3213/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Monacos status inom Europeiska unionen

Vilken officiell relation har Monaco med Europeiska unionen?

Anser kommissionen att Bosman-domen inte skall tillämpas på John Collins övergång från Monaco till Celtic?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (6 november 1997)

Monaco är ett självständigt tredje land som inte ingår i gemenskapen. Med tanke dock på dess särskilda relation till en medlemsstat ingår Monaco i tullunionen.

När det gäller den andra delen av frågan skulle kommissionen vilja hänvisa parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan E-1920/97 ((EGT C 21, 22.1.1998, s. 121. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2769/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Fiskdöd vid kärntekniska anläggningen i Sellafield, Förenade kungariket

Den 18 juli läckte icke-radioaktiv kaustik soda ut i floden Calder från Sellafields kärntekniska anläggning i Cumbria, Förenade kungariket. Det brittiska miljöorganet British Environment Agency (EA) har gjort uppskattningen att fler än 1 000 ålar och ytterligare 1 000 små laxar och havsöringar samt många andra fiskar dog på grund av utsläppet.

Orsaken till utsläppet tros ha varit en defekt ventil i en lagringsanläggning på Sellafields område.

Fiskdöd av liknande orsaker har även tidigare inträffat i Sellafield. I april 1991 åtalades kärnbränsleföretaget British Nuclear Fuels Ltd (BNFL) av flodmyndigheten National Rivers Authority för ett syrautsläpp i Calder, där fler än 1 500 fiskar dödades, och ett utsläpp av polyelektrolyt i det närliggande vattendraget Black Beck, där fler än 2 000 fiskar dödades. BNFL befanns vara skyldig i båda fallen och dömdes till £2 000 i böter.

Har kommissionen blivit underrättad om den nyligen inträffade fiskdöden? Vilka åtgärder har kommissionen i så fall vidtagit och/eller vilka åtgärder ämnar den vidta?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (1 oktober 1997)

Kommissionen har tagit del av rapporterna om läckan av icke-radioaktiv kaustisk soda från den fabrik British Nuclear Fuels Ltd (BNFL) har i Sellafield. Däremot finns det inga krav på att företaget eller de brittiska myndigheterna informerar kommissionen om en sådan händelse. Kommissionen kommer inte att vidta några åtgärder i den här frågan.

Det är bara de nationella myndigheterna som har befogenhet att undersöka händelsens orsak eller begära eventuella förändringar av installationerna eller förfarandena.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2752/97 från Kyösti Virrankoski (ELDR) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Tax free-försäljning

Enligt planerna kommer tax free-försäljningen ombord på fartyg och flygplan som trafikerar inom EU att upphöra 1999.

För Finland innebär detta att de bilfärjor, som antingen seglar till Tallinn eller via Åland till Sverige kan bevara denna fördel, medan de färjor som seglar direkt till Sverige går miste om den. De fartyg som seglar från Vasa och Jakobstad hör till de sistnämnda. Det, att tax free-försäljningen upphör, hotar att stanna hela färjtrafiken eftersom den blir olönsam, vilket skulle innebära oersättliga förluster för alla trafikförbindelser i hela mellersta Finland.

Konkurrensen skulle likaledes bli ytterst snedvriden, vilket är oförenligt med EU:s grundprinciper.

Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att förhindra snedvriden konkurrens samt bevara trafiken mellan medlemsländerna och säkerställa att tax free-försäljningen fortsätter?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2666/97 och E-2752/97 (7 november 1997)

Rådet hänvisar de ärade parlamentsledamöterna till det svar som lämnats på skriftlig fråga nr E-1515/97 ((Se s. 3. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2833/97 från Nuala Ahern (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Chmelnytskyj 2 och Rivne 4 i Ukraina och EBRD:s kärnsäkerhetskonto

Vilken ställning har kommissionen intagit när det gäller EBRD:s kärnsäkerhetskonto, vars syfte är att öka reaktorsäkerheten i öst, för sitt beslut om det föreslagna färdigställandet av kärnreaktorerna i Ukraina, då unionen bidrar till kärnsäkerhetskontot?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (3 oktober 1997)

Färdigställandet av de två kärnreaktorerna i Ukraina (projekt R4/K2) är inte ett projekt som hör till kärnsäkerhetskontot hos Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD).

Ukraina har ansökt om finansiering av detta projekt genom lån inom ramen för EBRD:s vanliga verksamhet. Finansiering i form av ett Euratomlån i enlighet med det vedertagna förfarandet övervägs också.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 102 , 03/04/1998 s. 0167



SKRIFTLIG FRÅGA P-3246/97 från Yves Verwaerde (PPE) till kommissionen (9 oktober 1997) Ämne: Expertgrupp på hög nivå gällande informationssamhällets sociala och samhälleliga aspekter Jag undrar om kommissionen skulle kunna informera mig om sammansättningen i den expertgrupp på hög nivå som arbetar med informationssamhällets sociala och samhälleliga aspekter? Svar avgivet av Padraig Flynn på kommissionens vägnar (6 november 1997) Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2473/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Stimulansåtgärder för att byta ut katalysatorer på bilar i Grekland

Enligt artiklar i grekisk press avger 95 % av de katalysatorförsedda privatbilarna i Grekland förorenande avgaser och dessutom mer än de konventionella bilarna. Detta beror på att utbytandet av gamla katalysatorer går så långsamt.

Orsaken till detta är att det inte finns någon rättslig ram som reglerar föreskrifterna för importerade katalysatorer, vilket leder till att det på den grekiska marknaden cirkulerar en mängd kopior, samtidigt som de kontroller som görs av ministeriet för fysisk planering, stadsplanering och miljö är bristfälliga. Chansen att en bilförare i Athen skall kontrolleras av en patrull från detta ministerium är en på 21 000.

Katalysatorerna beräknas räcka till användning i 10 000 mil, men ofta är deras livslängd kortare, samtidigt som kostnaden för att byta ut dem är särskilt hög för de grekiska privatbilsägarna.

Kan Europeiska kommissionen säga om det finns någon möjlighet att uppmuntra eller att tillhandahålla medel - genom något EU-program eller något gemenskapsinitiativ - för innehavarna av katalysatorförsedda privatbilar i Grekland, så att de kan klara av att byta ut katalysatorerna i sina bilar?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (22 september 1997)

Kommissionen granskar de siffror som ledamoten lämnat in med största noggrannhet. De uppgifter som kommissionen förfogar över, i synnerhet de som insamlats i samband med att gemenskapens strategi för att begränsa utsläpp i luften från vägtrafiken ((KOM(96) 248 slutligt. )), tyder dock på att, till skillnad från vad de inlämnade siffrorna påvisar, föroreningen från vägtrafiken i Aten i första hand kommer från gamla fordon utan katalysatorer. Därtill kommer stora föroreningar från fasta källor.

Gemenskapsåtgärderna för att minska utsläppen från vägtrafiken har liten inverkan i detta fall, och kommissionen har därför i sin strategi fastställt ansvarsfördelningen mellan de olika myndighetsnivåer som har med trafikförvaltningen att göra. Lokala åtgärder inom områden som utrangering av de äldsta fordonen, bättre trafikstyrning, bättre offentliga trafikmedel och användning av renare bränsle bör vidtas i första hand.

Kommissionen har planer på att införa rättsakter som föreskriver en minimieffektivitet för ersättningskatalysatorer som inte är av originalmärket. Denna rättsakt kommer dock att ha mindre påtagliga resultat än vad som uppnåtts i medlemsstaterna som infört stränga kontroller av fordon i drift och där katalysatortekniken införts snabbare.

Beträffande ledamotens fråga om eventuella stöd kan kommissionen upplysa om att denna typ av projekt inte är stödberättigande inom ramen för strukturfonderna eller sammanhållningsfonden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2524/97 från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Införande av ett organ för miljöinspektörer

Som en följd av ändringen av artikel 171 i fördraget om Europeiska unionen och EG-domstolens beslut att börja ådöma böter (EGT C 63, 28.2.1997, s. 2) står vi på tröskeln till en ny era av kraftfullare ingripanden med stöd i gemenskapslagstiftningen. Mot bakgrund av att gemenskapslagstiftningen om miljön har utvecklats särskilt snabbt under de senaste 20 åren och att den är föremål för livligt intresse från medborgarnas sida, och i syfte att uppmuntra och stödja medlemsstaternas ansträngningar att tillämpa denna lagstiftning och undvika betungande böter från EG-domstolen, tillfrågas kommissionen om den har för avsikt att införa ett organ för miljöinspektörer i enlighet med den modell som gäller inom andra områden av gemenskapspolitiken.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Kommissionen är mycket medveten om den viktiga roll som ett organ för miljöisnpektioner skulle kunna ha på miljöområdet. Kommissionen anser också att det är ytterst viktigt att de behöriga myndigheterna i de olika medlemsstaterna utövar sin inspektionsplikt på ett effektivt sätt, och därmed säkerställer ett adekvat skydd av miljön. I detta sammanhang vill kommissionen göra ledamoten uppmärksam på kommissionens meddelande av den 22 oktober 1996 ((KOM(96) 500 slutligt )) om genomförandet av gemenskapens miljölagstiftning. Där uttrycker kommissionen sin avsikt att anta rekommendationer som inte minst fastställer riktlinjer för miljöinspektioner. Kommissionen hoppas på så sätt bidra till att minska de stora skillnader som i dag råder mellan de olika medlemsstaterna på detta område.

I sin resolution av den 19 juni 1997 bekräftade rådet det tillvägagångssätt som kommissionen valt, och uppmanade kommissionen att utgående från den verksamhet som utförts inom ramen för nätet för genomförandet av gemenskapens miljölagstiftning (IMPEL ((Impel: European Union Network for Implementation and Enforcement of Environmental Law. ))) sammanställa minimikriterier för inspektionsuppdrag i medlemsstaterna. Kommissionen uppmanas också att granska hur medlemsstaterna skulle kunna säkerställa att gemenskapens miljölagstiftning genomfördes och tillämpades likadant i alla länder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3395/97 från Hugh Kerr (V) till kommissionen (23 oktober 1997)

Ämne: Harmonisering av vägrättslagarna i EU

Är kommissionen medveten om att allmänheten i Förenade kungariket drar stor nytta av vägrättslagarna vad gäller tillgång till landsbygden jämfört med andra medborgare i andra medlemsstater?

I Förenade kungariket har det alltid funnits en allmän lag som i själva verket fastställer att en allmän användning av en väg gör den till en allmän huvudväg, och en huvudväg är alltid en huvudväg.

I Förenade kungariket är det ett brott att blockera en vägrätt och det är fastställt i lagen att lokala huvudvägmyndigheter skall förse gångstigar och ridvägar med skyltar.

Detta uppskattas högt av vandrare från medlemsstaterna som besöker landsbygden i Förenade kungariket.

Har kommissionen några förslag på gång för att harmonisera vägrättslagarna i unionen?

Svar avgivet av Jacques Santer på kommissionens vägnar (5 november 1997)

Frågan ingår inte i gemenskapens befogenheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2445/97 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Internet-anslutningar via brittiska televerket

Som en del av sitt valprogram utlovade det brittiska labourpartiet att möjliggöra tillgång till Internet över hela Förenade kungariket. En överenskommelse träffades med det brittiska televerket om detta.

Nu när arbetarpartiet är det regerande partiet i Förenade kungariket, anser kommissionen att varje sådan överenskommelse i praktiken kommer ge det brittiska televerket monopol som huvudleverantör av Internet-anslutningar? Kommer kommissionen att sätta igång med en undersökning för att klarlägga huruvida denna överenskommelse strider mot EU:s konkurrenslagstiftning?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Det har inte förekommit några diskussioner med kommissionen om eventuella följder för konkurrensen av en sådan överenskommelse, vare sig för den brittiska regeringens, British Telecoms (BT), eller berörda tredje parters räkning. Om en sådan överenskommelse skulle genomföras, önskar kommissionen om tillämpligt undersöka följderna mot bakgrund av artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget och möjligen även artiklarna 5 och 90 i EG-fördraget. Alla parter som påverkas negativt av en sådan överenskommelse kan naturligtvis lämna synpunkter till kommissionen eller vederbörande nationell tillsynsmyndighet.

På Internet-området har kommissonen redan påbörjat en undersökning av frågan om tillgång till den infrastruktur som kontrolleras av offentliga teleoperatörer för leverantörer av Internet-tjänster i Förenade kungariket och i några andra medlemsstater.