SKRIFTLIG FRÅGA E-0104/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(30 januari 1998)

Ämne: Tryggandet av flygsäkerheten inom Natura-områden

I Finland har frågan om vilka inverkningar Natura-områden i närheten av flygfält kan ha på flygsäkerheten blivit ett tema i den offentliga debatten. Finland har 120 Natura-områden inom 15 km radie från flygfält. Detta kan leda till problem med fåglar som kolliderar med startande och landande flygplan. Fastän meningen med Natura-nätet inom Europeiska unionen är att trygga mångfalden i naturen inom EU får detta emellertid inte ske på bekostnad av sådana aspekter som hänger samman med medborgarnas säkerhet.

Med hänvisning till det ovanstående frågar jag vilka åtgärder kommissionen tänker vidta för att säkerställa att medlemsstaterna inte äventyrar flygsäkerheten genom att låta områden i närheten av flygfält ingå i Natura-programmet.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(16 mars 1998)

Ledamoten uttrycker, även om hänvisningen gäller Finland, en mer allmän oro för att det framtida Natura 2000 - nätet omfattar områden som ligger nära flygplatser och som därför kan utgöra ett hot mot flygsäkerheten.

Natura 2000 har som mål, såsom ledamoten nämner, att bibehålla biodiversiteten, särskilt naturliga livsmiljöer och arter som är intressanta att bibehålla i Europa. En del komponenter av denna biodiversitet, särskilt fåglar, kan såsom känt kollidera med flygplan, vilket kan medföra allvarliga konsekvenser.

Kommissionen har dock ingen information som skulle indikera en försämring av flygsäkerhetssituationen till följd av att områden väljs ut för det framtida Natura 2000 - nätet. Det finns självfallet skäl att komma ihåg att Natura 2000 - nätet inte bara omfattar områden för fågelskydd enligt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarandet av vilda fåglar(1), det så kallade fågeldirektivet, utan också områden som definieras enligt rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2), det så kallade habitatdirektivet, i avsikt att bevara både djur, växter och livsmiljöer.

När områden väljs ut för Natura 2000 och områdenas gränser definieras används enbart biologiska kriterier i enlighet med det som föreskrivs i bilaga III (fas 1) i habitatdirektivet och domstolens avgöranden Santoña och Lappel Bank. Det är uppenbart att förekomsten av en flygplats i närheten av ett område i sig inte kan utgöra orsak till att området inte väljs.

Internationella civila luftfartsorganisationen erkänner dock det potentiella allvaret när fåglar kolliderar med flygplan och har därför i flera års tid i sin fågelkollisionskommitté (Bird Strike Committee) undersökt vilka åtgärder som lämpligen kunde vidtas. Rekommenderade förfaranden har utarbetats som riktlinjer för stater som har det primära ansvaret för att garantera flygsäkerheten inom sitt område.

Även om det genom fågeldirektivet etableras ett allmänt system för skydd av alla fåglar, föreskrivs också möjligheten att på vissa grunder avvika från skyddsföreskrifterna om det inte finns någon annan tillfredsställande lösning. Flygsäkerhetens bästa är en av de grunder som uttryckligen nämns i direktivet.

Följaktligen och mot bakgrund av att det gäller förvaltningen av naturlivet kan frågorna kring flygsäkerheten och Natura 2000-områdena bäst hanteras inom ramen för de förvaltningsplaner som gäller för dessa.

Kommissionen har inga avsikter att lägga fram lagstiftningsförslag inom detta område.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.