ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0676/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Åtgärder på området för turism

Ständigt beklagas från olika håll den bristande samordningen av EU:s politik på området för turism. Kommissionen förklarar för det mesta detta genom att fördragen inte tillhandahåller någon tillräcklig rättslig grund i detta hänseende.

Kan kommissionen meddela om man i framtiden kommer att sträva mot en förbättrad samordning och samtidig harmonisering av de enskilda medlemsstaternas lagstiftning på turismområdet?

Vidare ombes kommissionen meddela vilka konkreta stödåtgärder man hittills vidtagit i synnerhet vad gäller Bed&Breakfast, privat rumsuthyrning, semesterlägenheter och liknande verksamheter och vilka åtgärder man planerar att genomföra i framtiden på detta område?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(5 april 2000)

Kommissionen hänvisar till sitt meddelande av den 28 april 1999 Att förbättra turismens sysselsättningspotential(1) i vilket ett nytt synsätt på gemenskapens åtgärder för att främja turismen utvecklas. Synsättet bygger på ingående kunskap om turistsektorn och turistmarknaden och på den tillväxt- och sysselsättningspotential som finns. Villkoren bör kunna förbättras och underlätta genomförandet av en varaktig sådan förändring. För att lyckas med detta föreslås ett samarbete med medlemsstaterna, samråd mellan turistindustrins marknadsaktörer och samhällsintressenter och samordning med andra insatser och program inom gemenskapen som påverkar turismen. Kommissionen är medveten om turismens mångfacetterade aspekter och ser som en grundläggande uppgift, som kommissionen ytterligare skall förstärka, att föra in turismen som en integrerad del i andra politikområden, som regional- och transportpolitik, konsument- och miljöpolitik, närings- och konkurrenspolitik samt forskning och utveckling.

Kommissionen anser också att alla insatser för turismen på gemenskapsnivå bör samordnas med dem som görs på medlemsstatsnivå, allt med hänsyn tagen till subsidiaritetsprincipen. Kommissionen har inte för avsikt att harmonisera den lagstiftning om turism som redan är i kraft i medlemsstaterna så länge den inte äventyrar funktionen av den inre marknaden. Sedan 1996 har samordningen av medlemsstaternas insatser handlagts av rådgivande kommittén om turism.

Det är inte kommissionens uppgift att vidta konkreta åtgärder för vissa särskilda turistområden eller särskilda övernattningsformer. De stödprogram som redan finns, bl.a. via strukturfonderna, gör det möjligt för myndigheterna i medlemsstaterna, för regionerna och turistnäringen att lämna stöd till turismen på det sätt de finner lämpligast.

(1) KOM(1999) 205 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0596/00

från Ioannis Marínos (PPE-DE) och Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Oenighet och oro bland turkiska ministrar med anledning av Akköy en europeisk strategi för kärnsäkerhet

Den turkiska miljöministern Aytekin sade vid en konferens i Mersin den 2 februari 2000 att han inte är fullständigt informerad om farorna i samband med byggandet av ett kärnkraftverk i Akköy, att någon mer omfattande information om detta kärnkraftverk inte funnits tillgänglig och att han själv personligen motsatte sig uppförandet av ett kärnkraftverk. Mumcu, den turkiska ministern för turism, har uttryckt liknande opposition i tidningen Cumhuriyet där han understrukit att Akköy ligger på mindre än 120 kilometers avstånd från turistplagerna i Mersin. Vidare har professor Ulug vid universitet Izmir sagt att han uppfattar det beslut som de har tagit som stödjer uppförande av ett kärnkraftverk i ett område med stor risk för jordbävningar som brottsligt. Slutligen har Keskin, företrädare för Greenpeace, konstaterat att i fall av en olycka skulle radioaktivitet inte bara sprida sig över Turkiet utan också över Cypern, Medelhavet, Mellanöstern, Nordafrika, till och med över Kaukasus.

1. Skulle Europeiska kommissionen kunna upplysa oss om hur den ställer sig till ovanstående uttalanden som med största tydlighet ger uttryck för opposition och stark oro inför det planerade kärnkraftsbygget i Akköy, samt om de konsekvenser detta kommer att medföra för miljön, turismen och med tanke på hälsan för de miljontals människor som bor i södra Turkiet och närliggande länder, bland dem även EU-medborgare mot bakgrund av att det område där kärnkraftverket skall uppföras är ett område där risken för jordbävningar betecknas som mycket hög?

2. Med beaktande av Europeiska rådets beslut om att Turkiet är ett kandidatland som kommer att anslutas till unionen på grundval av samma kriterier som de som gäller för de övriga länderna, och med beaktande av hur både rådet och kommissionen och parlamentet förhåller sig till frågan om kärnsäkerhet i samband med utvidgningen vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att hindra uppförandet av ett kärnkraftverk i ett område med hög risk för jordbävningar, ett projekt som av turkarna själva karaktäriserats som ett brott?

3. Är det möjligt att med hjälp av gemenskapsfinansiering inom ramen för tullunionen med Turkiet och förordningarna om ekonomisk och social utveckling understödja uppförandet av kärnkraftverk i jordbävningsfrekventa områden, detta samtidigt som så mycken allvarlig oro kommit till uttryck och parlamentet riktat ett uttryckligt krav till Turkiet om respekt för principerna för hållbar utveckling?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(28 mars 2000)

Parlamentsledamoten ombeds vänligen konsultera det svar som kommissionen lämnade på den muntliga frågan H-0781/99 från Souladakis under frågestunden under sammanträdesperioden i januari 2000(1).

Kommissionen önskar tillägga att den inte har för avsikt att använda gemenskapsmedel till stöd för installation av kärnkraftverk i Turkiet.

(1) Europarlamentets debatter (januari 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0416/00

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Sänkt mervärdesskatt för produkter framställda med hjälp av hybrid-DNA-teknik

Är kommissionen beredd att lägga fram ett förslag om en sänkning av mervärdesskatten för blodprodukter framställda med hjälp av hybrid-DNA-teknik? I annat fall, varför inte?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 april 2000)

När det gäller blodprodukter måste åtskillnad göras mellan de olika produkttyperna i fråga om mervärdesskatt.

Produkter som härrör från blod eller plasma från människor, som albumin, koagulationsfaktorer och immunglobuliner, betraktas som läkemedel (i enlighet med rådets direktiv 89/381/EEG av den 14 juni 1989)(1).

I detta fall och enligt sammantagen tillämpning av artikel 12.3 a och bilaga H, kategori 3 i sjätte mervärdesskattedirektivet 77/388/EEG(2), kan dessa produkter, på frivillig basis, omfattas av sänkt mervärdesskatt.

Rekombinerade blodprodukter (som framställs genom genteknik men som inte är extraherade ur blod från människor) är läkemedel eftersom de omfattas av del A i bilagan till rådets förordning (EEG) nr 2309/93(3) och är underställda gemenskapsförfaranden för godkännande för försäljning. De kan sålunda också omfattas av sänkt mervärdesskatt.

Labila derivat av blod som plasma och blodceller av humant ursprung betraktas däremot inte som läkemedel. Därmed tillämpas den normala mervärdesskatten för dessa produkter medan helblod är befriat från mevärdesskatt.

Det kan kanske vara lämpligt att se över den anomali som består i att befria helblod från skatt medan normal skattesats tillämpas för labila blodprodukter som kommer från detta blod. Kommissionen granskar för närvarande detta ärende i syfte att kontrollera tillämpningen i medlemsstaterna.

Denna fråga kommer att behandlas inom ramen för en kommande översyn av tillämpningsområdet för sänkta mervärdesskattesatser och därvid kommer lämpliga förslag som syftar till en mer enhetlig tillämpning av mervärdesskatten för olika blodprodukter att läggas fram.

(1) EGT L 181, 28.6.1989 Rådets direktiv 89/381/EEG om utvidgning av tillämpningsområdet för direktiven 65/65/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av bestämmelser som fastställts genom lagar eller andra författningar som rör farmaceutiska specialiteter och som fastställer särskilda bestämmelser för läkemedel som härrör från blod eller plasma från människa.

(2) EGT L 145, 13.6.1977, Direktiv senast ändrat genom direktiv 1999/85/EG (EGT L 277, 28.10.1999).

(3) EGT L 214, 24.8.1993 Rådets förordning (EEG) nr 2309/93 av den 22 juli 1993 om gemenskapsförfaranden för godkännande för försäljning av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1788/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Red Asturiana de Alojamientos Rurales (inkvartering på landsbygden)

I samband med det möte som nyligen hölls av den spanska organisationen för landsbygdsturism (Asociación Española de Turismo Rural) uppmärksammades åter den betydelse som den verksamhet som initiativtagarna till denna typ av landsbygdsturism har kommit att få inom ramen för gemenskapens turism.

Det är nödvändigt att uppmärksamma den verksamhet som utövas av Red Asturiana de Alojamientos Rurales i ett av gemenskapens naturmässigt vackraste områden. Det direkta tekniska stödet till de nya initiativtagarna bakom landsbygdsturismen i Asturien har gjort det möjligt att skapa ett stort antal direkta arbetstillfällen i regionen och ungefär hälften så många indirekta arbetstillfällen.

Kan kommissionen ange hur gemenskapen har bidragit till utvecklingen av Red Asturiana de Alojamientos Rurales, och i vilken utsträckning och form initiativtagarna till denna typ av landsbygdsturism i Asturien kan dra nytta av gemenskapsbidragen till denna sektor?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(3 juli 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1385/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Utbildning och yrkesutbildning som förebyggande åtgärd med tanke på jämställdheten mellan män och kvinnor

Bättre stämma i bäcken än i ån heter det i ett gammalt ordspråk, som redan vid flerfaldiga tillfällen har visat sig stämma. Eftersom frågan om jämställdhet mellan män och kvinnor inom många sektorer av arbetslivet, men särskilt på ledande poster, fortfarande lämnar åtskilligt övrigt att önska och detta enligt vetenskapliga undersökningar framför allt beror på att kvinnorna i fråga om utbildning ligger efter männen, ombeds kommissionen meddela om kommissionen inom ramen för det pågående programmet Equal tänker försöka att särskilt inrikta sig på utbildnings- och yrkesutbildningsåtgärder till förmån för kvinnor, så att kvinnornas eftersläpning så snabbt som möjligt skall kunna avhjälpas.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 juni 2000)

När det gäller riktlinjerna för Equal har man beaktat det faktum att kvinnorna ligger efter när det gäller utbildning, särskilt genom kravet att medlemsstaterna i sina programförslag skall ta med en beskrivning av de åtgärder och metoder som har planerats för att på ett effektivt sätt integrera jämställdhetsperspektivet (punkt 61)(1).

I riktlinjerna anges det också att ett av de temaområden som ligger till grund för den första inbjudan att lämna förslag skall vara att främja ett livslångt lärande, inbegripet arbetsrutiner som gör det lättare att anställa och behålla personal som utsätts för diskriminering och ojämlik behandling på arbetsmarknaden (punkt 16).

(1) EGT C 127, 5.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0264/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Ljusföroreningar

Vad gör kommissionen för att bekämpa ljusföroreningar runt storstäderna? Detta är ett miljöproblem som förutom att skapa avsevärda svårigheter för astronomiskt arbete bidrar till uppvärmningen av jordklotet, orsakad av koldioxidutsläpp från glödlampor med hög effekt?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 mars 2000)

För närvarande vidtar kommissionen inga åtgärder i fråga om ljusföroreningar runt storstäder i gemenskapen. I de fall ljusföroreningar är ett problem, måste man beakta övriga faktorer som säkerhet när man utarbetar lösningar. Med tanke på subsidiaritetsprincipen görs det bäst på lokal nivå eftersom omständigheterna skiftar.

Kommissionen är mycket medveten om att slösaktig och ineffektiv användning av energi för belysning, och då även offentlig belysning, och de utsläpp av växthusgaser som kan uppkomma vid produktion och användning av sådan energi från fossila bränslen kan bidra till växthuseffekten. Inom ramen för SAVE-programmet har kommissionen tagit flera initiativ för att främja energieffektivare ljusteknik och minskad energianvändning i fråga om belysning i byggnader. Dessa initiativ rör allt från standarder för minimieffektivitet för förkopplingsenheter i lysrör till frivilliga program, som programmet Greenlight som har som mål att uppmuntra privatpersoner och företag att installera energieffektiva belysningssystem. I flera av dessa initiativ bedriver kommissionen ett nära samarbete med nationella energimyndigheter som kan bidra med tekniska fackkunskaper. Ny teknik utvecklas också av europeiska företag inom offentlig belysning, vilket kan bidra till kraftiga minskningar av energikonsumtionen. För att uppmuntra marknaden för denna teknik, utfärdade kommissionen nyligen ett bemyndigande till de europeiska standardiseringsorganen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0945/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Liberalisering av luftrummet

Vid sammanträdet i Europeiska konferensen för civil luftfart hävdade den franska sidan att den ständigt ökande flygtrafiken, som är orsaken till förseningarna vid flygplatserna, i huvudsak orsakas av att de tilldelade avgångs- och ankomsttiderna utnyttjas dåligt. Företrädarna från Frankrike påminde också om att den militära flygtrafiken under långa tidsperioder täcker 60 procent av landets luftrum.

Eftersom problemet med flygförseningar rör alla medlemsstater, ombeds kommissionen svara på följande frågor:

1. Hur stor del av luftrummet i andra medlemsstater utnyttjas för militära ändamål?

2. Finns det några uppgifter för Grekland?

3. Föreligger det några säkerhetsrisker i samband med att luftrummet utnyttjas av militär och civil flygtrafik samtidigt?

4. Vilka åtgärder föreslår kommissionen och Eurocontrol på detta område, i synnerhet för att minska utnyttjandet av luftrummet för militära ändamål så att civilflyget kan ges större utrymme och bli säkrare?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(22 maj 2000)

1. och 2. Den andel av luftrummet som används för militära ändamål varierar mellan medlemsstaterna, men den varierar även över tiden och på olika höjd i luftrummet. Dessutom kan en del av det militära luftrummet användas flexibelt och är öppet för civil luftfart när det inte behövs för militär verksamhet.

Det är dock klart att det är en betydande del av luftrummet som används för militära ändamål och att detta innebär en begränsning för den civila luftfarten.

Kommissionens meddelande av den 1 december 1999(1) om skapandet av ett gemensamt europeiskt luftrum innehåller i bilaga 4 ytterligare information om detta.

3. och 4. Varje medlemsstat bör ha tillgång till en väl fungerande kontrollsektor för lufttrafiken, med tillgång till all nödvändig information, speciellt data för strategisk planering, data för flight-planering och total överblick över luftrummet. Det är viktigt att civila och militära flygledare gemensamt sköter luftrummet så att flygtrafikkontrollen kan bli så smidig som möjligt, vilket i sin tur leder till bästa möjliga säkerhet. Om detta är fallet bör det inte uppstå några säkerhetsproblem till följd av att militära och civila flyg delar på luftrummet, eller av att andra verksamheter inverkar på luftrummet.

Kommissionen har inrättat en högnivågrupp bestående av representanter för medlemsstaternas civila och militära flygsäkerhetsmyndigheter, vilken nu arbetar på en rapport som skall vägleda kommissionen i arbetet med att lägga fram förslag till ett integrerat handhavande av luftrummet och till nya begrepp, procedurer och arbetssätt för flygtrafikledningen. Gruppen skall avlägga sin rapport i juni år 2000. Frågan om hur det tillgängliga luftrummet kan användas på ett mer effektivt sätt, samt nuvarande militära begränsningar, kommer att granskas noga i detta sammanhang.

(1) KOM(1999) 614 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1132/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Kommissionen vill inte utesluta en framtida utvidgning av denna myndighets befogenheter (stycke 40).

1. Vilka nya befogenheter avser kommissionen därmed?

2. Inom vilken tidsrymd skall denna utvidgning av befogenheterna genomföras?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1533/00

från Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) till kommissionen

(12 maj 2000)

Ämne: Familjens och barnens värn

I sin resolution A4-0004/1999(1) av den 28 januari 1999 om familjens och barnens värn begärde Europaparlamentet att ett europeiskt centrum för barn inrättas för att förebygga att barn far illa och utsätts för våld.

Kan kommissionen ange vilken åtgärd den vidtagit, eller avser att vidta, för att realisera detta förslag?

(1) EGT C 128, 7.5.1999, s. 79.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1530/00, E-1531/00, E-1532/00, E-1533/00, E-1534/00, E-1535/00, E-1536/00 och E-1537/00 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(27 juni 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0497/00

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Revidering av direktivet om information till och samråd med arbetstagare

I syfte att bevara arbetstillfällen i Tyskland lade det tyska moderbolaget för det i Finland belägna bolaget Fujitsu Siemens Computers högst antagligen ned verksamheten i Finland av andra än ekonomiska orsaker. I samband härmed bröt bolaget högst antagligen mot skyldigheterna enligt ovannämnda direktiv att samråda med och informera arbetstagarna liksom skyldigheten att föra samråd mellan de beslutsansvariga företagsledarna och arbetstagarna (KOM(1998) 612)(1). Är kommissionen behörig att övervaka att direktivet efterföljs och planerar den att ändra direktivet så att det skulle bli ännu mera förpliktande?

(1) EGT C 2, 5.1.1999, s. 3.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 april 2000)

Kommissionen förfogar inte över några uppgifter som gör att den kan dra slutsatsen att man i det fall som parlamentsledamoten nämner inte skall ha känt till de skyldigheter till information till och samråd med arbetstagarna som avses i rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare(1). Detta direktiv har i alla fall införlivats korrekt i den tyska lagstiftningen och det åligger då i första hand de nationella myndigheterna att bedöma de eventuella överträdelser av gällande regler som de i förekommande fall får kännedom om genom dem som anser sig förfördelade.

Kommissionen inleder för närvarande en granskning av genomförandet av detta direktiv. Under de kommande veckorna skall den anta en rapport till Europaparlamentet och rådet som gäller detta.

När det gäller förslaget till rådets direktiv om information till och samråd med arbetstagarna, har kommissionen vid ett flertal tillfällen yrkat på att parlamentet och rådet snabbt skall anta det. De bestämmelser som föreslås där är givetvis inte tillämpliga för närvarande.

(1) EGT L 254, 30.9.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0999/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(31 mars 2000)

Ämne: Färjetjänster i avlägsna områden

Känner kommissionen till att avlägsna öar inom gemenskapen, till exempel Hebriderna, Orkneyöarna och Shetlandsöarna, är helt och hållet beroende av att det finns passande färjetjänster, och att rutter behöver hållas öppna som inte i sig själva är kommersiellt lönsamma? Håller kommissionen med om att endast dogmatiska initiativ till att privatisera sådana tjänster skulle vara till stor nackdel för de samhällen som färjebolag såsom Caledonian MacBrayne tjänar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(15 maj 2000)

Kommissionen är fullt medveten om att avlägsna öar inom gemenskapen, som till exempel Hebriderna, Orkneyöarna och Shetlandsöarna, är beroende av att det finns passande färjetjänster och att rutter som inte är kommersiellt lönsamma behöver hållas öppna. Rådets förordning (EEG) 3577/92 av den 7 december 1992 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage)(1) beaktar särskilt avlägsna öars och regioners transportbehov. I artikel 4 i denna förordning finns villkor enligt vilka en medlemsstat får ingå avtal om allmän trafik med rederier som utför regelbundna transporttjänster till, från och mellan öar, eller ange förpliktelser vid allmän trafik som villkor för rätten att tillhandahålla sådana cabotagetjänster.

Angående privatiseringen av sådana tjänster fastställs i fördraget både principen om opartiskhet beträffande systemet för ägande av egendom och principen om likställdhet mellan offentliga och privata företag.

(1) EGT L 364, 12.12.1992.