SKRIFTLIG FRÅGA E-1308/02

från Kathalijne Buitenweg (Verts/ALE) till kommissionen

(7 maj 2002)

Ämne: Miniminormer för förhållandena vid internering av illegala invandrare och asylsökande

Interneringsförfarandena inom EU berör många fler än bara de som sitter internerade misstänkta för brott. I många EU-länder utgör invandrare som har brutit mot immigrations- eller utlänningslagar, samt personer som söker asyl, en stor andel av de som sitter internerade. Deras rättigheter enligt den processrättsliga lagstiftningen blir gång på gång kränkta, och de blir kvarhållna under förhållanden som ofta är under gängse fängelsestandard, ibland på en farligt låg nivå, något som redogörs för i en färsk rapport publicerad av Human Rights Watch. Europeiska kommissionens arbetsdokument om en minimigaranti för rättegångsförfaranden verkar bara gälla brottsmisstänkta och omnämner inte internerade invandrare eller asylsökande. Detta trots att de flesta av de rättigheter som enligt den processrättsliga lagstiftningen åtnjuts av de som sitter häktade för brott också gäller internerade invandrare och asylsökande, oavsett deras rättsliga status.

Den europeiska människorättskonventionen fastslår att artikel 5, stycke 4 garantier för rättegångsförfaranden gäller för internerade invandrare och asylsökande, och FN:s kommitté för mänskliga rättigheter har nått samma slutsatser vad gäller artikel 9 i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Båda handlingarna finns upptagna i bilagan till kommissionens arbetsdokument om minimigarantier med avseende på rättegångsprocesser i brottmål, och som redovisar relevanta dokument om mänskliga rättigheter.

Anser kommissionen att arbetsdokumentet om minimigarantier för rättegångsförfaranden gäller alla internerade?

Eller är kommissionen beredd att lägga fram ett särskilt förslag till riktlinjer för medlemsländerna med avseende på minimigarantier för rättegångsförfaranden för internerade som ej är brottsmisstänkta (internerade invandrare och asylsökande)?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(10 juni 2002)

Asyl- och invandringspolitiken respektive det straffrättsliga samarbetet har olika rättsliga grunder och därför måste kommissionen behandla frågan om rättssäkerhetsgarantier för frihetsberövande av misstänkta/tilltalade i brottmål respektive asylsökare/olagliga invandrare i olika rättsakter.

Syftet med diskussionsunderlaget om rättssäkerhetsgarantier för misstänkta och tilltalade i brottmål var att inleda en bred europeisk debatt om på vilka områden gemensamma standarder bör gälla för behandlingen av misstänkta och tilltalade i brottmål i EU. Avsikten är att bidra till kommissionens utarbetande av en grönbok under det här året. Diskussionsunderlaget berör frågan om frihetsberövande, men är begränsat till att gälla rättssäkerhetsgarantier för misstänkta och tilltalade i brottmål. Det har anknytning till det arbete som utförs av tjänstemän som sysslar med invandringsfrågor och tull i de fall där de misstänker att asylsökande har begått brott.

Vad beträffar asylpolitiken lade kommissionen i september 2000 fram ett förslag om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus,(1) som bland annat fastställer ramarna för att pröva när det är motiverat att beröva asylsökande friheten. Förslaget innehåller också en förpliktelse för medlemsstaterna att första pröva och därefter regelbundet ompröva beslut om frihetsberövande. Kommissionen bereder för närvarande ett ändrat förslag med hänsyn till parlamentets yttrande och slutsatserna från rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 7 december 2001. Det ändrade förslaget kommer troligen att innehålla en ändrad bestämmelse om kvarhållande i förvar.

I juni 2002 torde rådet formellt anta ett direktiv om mottagande av asylsökande. som innehåller en särskild bestämmelse om mottagningsförhållandena för asylsökande som hålls i förvar medan asylansökan handläggs. Enligt artikel 13 i direktivet skall medlemsstaterna se till att mottagningsförhållandena för personer som hålls i förvar är desamma som för andra asylsökande. Dessutom skall juridiska rådgivare eller ombud till asylsökande samt företrädare för FN:s flyktingkommissariat och icke-statliga organisationer ha tillträde till alla platser där flyktingar inkvarteras (inklusive anläggningar för kvarhållande i förvar), så att de kan bistå de asylsökande.

I kommissionens grönbok om en gemenskapspolitik för återvändande av personer som vistas olagligt(2) uppmanas remissinstanserna att svara på just den fråga som parlamentsledamoten ställer: bör bindande standarder införas för kvarhållande i förvar av asylsökande som fått avslag eller olagliga invandrare i avvaktan på att dessa utvisas? I så fall, skall detta infatta de rättsliga förutsättningarna för frihetsberövande, standarder för inkvarteringen och tidsfrister för frihetsberövandet?

(1) EGT C 193, 10.7.2001.

(2) KOM(2002) 175 slutlig.