ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3671/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(28 november 2000)

Ämne: Backspeglar med särskild utformning som gör det möjligt att överblicka också döda vinklar

I Belgien har under innevarande år redan femton personer dödats i trafiken på grund av att lastbilschaufförer inte lagt märke till dem när de befann sig i den så kallade döda vinkeln för backspegeln. Enligt Belgiens trafiksäkerhetsinstitut händer det i genomsnitt fem gånger per dag att en lastbilschaufför inte observerar en sådan trafikant i backspegeln när trafikanten befinner sig till höger om fordonet.

Det finns dock en enkel lösning på detta problem, nämligen en backspegel med särskild utformning som gör det möjligt att överblicka också döda vinklar. Det är en liten klotformig spegel av det slag som används också i farliga hårnålskurvor. En förutsättning för att det skall kunna göras obligatoriskt med sådana speglar på (last)bilar är emellertid att det företas en ändring i direktiv 71/127/EEG(1) (senast ändrat genom direktiv 88/321/EEG(2) av den 16 maj 1988).

Kan rådet ställa sig bakom ett kommissionsförslag om en ändring i direktiv 71/127/EEG (senast ändrat genom direktiv 88/321/EEG av den 16 maj 1988) så att det blir obligatoriskt med sådana speglar på (last)bilar? Om inte: varför tycker rådet inte att det behövs några sådana speglar som ett led i kampen mot trafikdöden till följd av döda vinklar? Och vilka andra åtgärder anser i så fall rådet är bättre skickade att lösa problemen med så kallade döda vinklar hos (lastbils)chaufförer?

(1) EGT L 68, 22.3.1971, s. 1.

(2) EGT L 147, 14.6.1988, s. 77.

Svar

(8 mars 2001)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens åsikt. Rådet anser att lösningen på problemet med motorfordonsförares döda vinkel är en av de åtgärder som kan bidra till att i största möjliga utsträckning minska antalet trafikolyckor på våra vägar.

Därför antog rådet den 26 juni 2000 en resolution om ökad vägtrafiksäkerhet(1). I den preciseras och kompletteras de prioriteringar som kommissionen angav i det meddelande som lades fram i mars 2000 inom ramen för gemenskapens andra handlingsprogram för främjandet av vägtrafiksäkerhet inom Europeiska unionen för åren 19972001.

I denna resolution uppmanade rådet kommissionen att snarast möjligt lägga fram förslag till sju lagstiftningsåtgärder och att fortsätta arbetet med vissa forsknings- och informationsåtgärder. Bland lagstiftningsåtgärderna finns bl.a. den som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till om ändring av direktiv 71/127/EEG för att öka synfältet åt sidan och bakåt och därmed minska döda vinklar.

Rådet inväntar ett förslag från kommissionen med detta syfte och kommer, som den ärade parlamentsledamoten önskar, att behandla det med förtur.

(1) EGT C 218, 31.7.2000, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3197/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Internal Drainage Boards (styrelsen för dränering av land) i Förenade kungariket

Tycker kommissionen att dessa styrelser lever upp till normala demokratiska kriterier? Val till dessa styrelser är beroende av vissa landägarkriterier, vilket betyder att röster inte baseras på principen en person en röst utan på rikedom (landegendom).

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(8 december 2000)

Efter att ha utrett parlamentsledamotens fråga har kommissionen kommit fram till att medlemsstatens handlande inte omfattas av gemenskapsrätten. Enligt EG-domstolens fasta praxis övervakar den inte medlemsstaternas respekt för de grundläggande rättigheterna, när dessa handlar utanför gemenskapsrättens område. Utan att gå in på frågan huruvida en grundläggande rättighet kränkts, saknar kommissionen alltså behörighet att inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget mot Förenade kungariket.

Kommissionen uppmärksammar parlamentsledamoten på att talan, när inhemska rättsmedel är uttömda, kan väckas vid Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3954/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 2000)

Ämne: Minoritetsspråk i Slovakien

Enligt kommissionens yttrande från 1997 om Slovakiens ansökan om medlemskap i EU utgör de olika minoriteterna tillsammans mellan 18 och 23 procent av Slovakiens befolkning.

Enligt den befintliga lagen om minoritetsspråk måste en minoritet utgöra mer än 20 procent av befolkningen i den aktuella regionens administrativa huvudstad för att minoritetsspråket skall anses vara ett av de officiella språken. Anser kommissionen att de språkliga minoriteter som inte utgör 20 procent i den administrativa huvudstaden får diskrimineras?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(1 februari 2001)

Kommissionen konstaterade i sina två senaste återkommande rapporter(1) att det skett betydande framsteg i Slovakien vad gäller utveckling av en sund minoritetspolitik, framtagande av lämplig lagstiftning och inrättande av och stöd till relevanta institutioner.

Lagen om minoritetsspråk kan i detta sammanhang ses som ett viktigt steg framåt, genom vilket den nationella lagstiftningen bringas i överensstämmelse med internationella normer och särskilda rekommendationer från Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE), Europarådet och kommissionen. Kommissionen välkomnar även antagandet av den slovakiska handlingsplanen för förhindrande av alla former av diskriminering och den slovakiska regeringens initiativ att avfatta en särskild lag om icke-diskriminering.

Kommissionen har dock noterat en kvarstående klyfta mellan utformningen av en sund politik och det praktiska genomförandet av denna. I sin senaste återkommande rapport manade den Slovakien att förstärka sina ansträngningar att tillämpa lagstiftningen på olika områden, att anslå erforderliga budgetmedel och att ägna större uppmärksamhet åt skyddet av minoriteter på lokal nivå.

(1) KOM(2000) 711 slutlig, KOM(1999) 511 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3304/00 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till rådet. Ersättning till de personer som utredde Österrikefrågan.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 163 E , 06/06/2001 s. 0083 - 0083



SKRIFTLIG FRÅGA E-3304/00 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till rådet (25 oktober 2000) Ämne: Ersättning till de personer som utredde Österrikefrågan Ett EU-organ utsedde en tre personers expertgrupp för att undersöka möjligheterna att häva de s.k. sanktionerna mot Österrike. Då gruppen var klar med sin utredning kunde sanktionerna hävas. Vilket organ betalade ersättning till experterna och hur stor var den? Svar (12 februari 2001) Rådet har inte varit inblandat i tillsättandet av denna grupp, eller dess funktion, rådet har aldrig uttalat sig om den fråga som den ärade parlamentsledamoten tagit upp och har aldrig använt de anslag som tilldelats rådet ur gemenskapsbudgeten för utgifterna i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3428/00

från Juan Izquierdo Collado (PSE) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Program som omfattar flera regioner

Hur många procent av de strukturfondsmedel som går till Spanien används till program som omfattar flera regioner och som den spanska regeringen har det direkta ansvaret för?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

I gemenskapens stödram (GSR) för Spaniens mål 1-områden under programperioden 20002006, godkänd av kommissionen den 18 oktober 2000, anges anslagen till områdena i fråga under den perioden. En vägledande fördelning kommer att fastställas efter förhandlingar mellan regionala och nationella myndigheter.

Det är typen av åtgärd som avgör förvaltningsmodell. För integrerade program har man en gemensam förvaltning; för program som omfattar flera regioner är det däremot en central myndighet som har ansvaret. Till de senare typen av program avsätts 27,58 % av tillgängliga resurser, vilket motsvarar 10 810,2 miljoner euro av totalt 39 186 miljoner euro i hela stödramen (med undantag för Kalabrien som får det särskilda stödet under en övergångsperiod).
SKRIFTLIG FRÅGA E-4057/00

från Generoso Andria (PPE-DE), Umberto Scapagnini (PPE-DE) och Stefano Zappalà (PPE-DE) till kommissionen

(9 januari 2001)

Ämne: Jordbruk i Capaccio-Paestum

I Salernobukten finns ett område (Capaccio-Paestum) som är underställt vissa arkeologiska restriktioner på grund av det kulturarv som finns där (doriska tempel, begravningsplatser osv.). Området är särskilt bördigt tack vare floden Sele och andra vattendrag.

I lagen föreskrivs som sig bör att ett ovärderligt kulturarv skall skyddas men det tas ingen hänsyn till jordbrukarnas hundraåriga verksamhet på platsen (buffeluppfödning, grönsaksodling osv.).

Kan kommissionen uppmana de lokala myndigheterna att, med hänsyn till skydd av det arkeologiska arvet och landskapsbilden, vidta åtgärder för att berörda jordbrukare skall göras särskilda medgivanden och därmed kunna förbättra sina företag och få tillgång till skattelättnader, bidrag samt finansiering från Europeiska unionen?

Har kommissionen kort sagt för avsikt att se till att de berörda jordbrukarna åtnjuter samma möjligheter som de som inte är bosatta i restriktiva områden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 februari 2001)

Kommissionen anser att gällande lagstiftning i fråga om skydd av arkeologiska lämningar, landskapet och miljön absolut måste följas, och att detta är ett villkor för att offentliga myndigheter skall få genomföra åtgärder till stöd för jordbruket, vare sig det rör sig om helt och hållet nationella åtgärder eller åtgärder som medfinansieras av gemenskapen via strukturfonderna eller en landsbygdsutvecklingsplan.

Kommissionen anser sig inte ha behörighet att ingripa för att förmå lokala myndigheter att ge jordbrukarna särskilda tillstånd för att förbättra jordbruksföretagens situation, eller för att de skall få lättnader i fråga om avgifter, skatter och nationell finansiering. Om statliga stöd beviljas innebär kommissionens behörighet att den skall se till att reglerna för statliga stöd i artiklarna 87 89 (f.d. artiklarna 92 94) i EG-fördraget följs.

När det gäller de stöd som medfinansieras av gemenskapen inom ramen för programmen i fråga bör det påpekas att det operativa mål 1-programmet i regionen Kampanien under perioden 2000/2006, som godkändes av kommissionen den 8 augusti 2000, inte innehåller några särskilda och för det här området förbehållna åtgärder i fråga om landsbygdsutveckling.

De regionala myndigheterna kan emellertid inom ramen för sina befogenheter när det gäller genomförandet fastställa särskilda villkor för att främja åtgärder i det område som brottas med problemen i fråga, under förutsättning att gemenskapens regler för strukturfonderna och för landsbygdsutveckling följs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3654/00

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(23 november 2000)

Ämne: Skillnad mellan offentliga och kommersiella radioföretag vid planeringen av frekvensspektrumet

Av Nederländernas telekommunikationslag framgår det att det först måste fattas beslut om frekvenstilldelningen till offentliga radioföretag innan de kommersiella radioföretagen kan få sig några frekvenser tilldelade. För att nå fram till en effektiv omfördelning av FM-frekvensbandet har Nederländernas regering låtit utföra undersökningar (zero-base undersökningar) med syfte att utöka frekvensspektrumet för de kommersiella radioföretagen.

Utgående från resultaten av dessa undersökningar har det fattats beslut om att det skall tilldelas frekvenser på FM för ytterligare ett kommersiellt radioföretag och att hörbarhetsområdet för nästan alla frekvenspaket ansenligt skall utökas med mer än 70 procent. Frekvenser tilldelas med förtur offentliga radioföretag (riksomfattande, regionala och lokala) och avsikten är att denna praxis skall fortsätta med hjälp av konventionella metoder som inte leder till att de offentliga radioföretagen tar åt sig ännu mera frekvensutrymme.

För de kommersiella radioföretagen används en planeringsmetod som går ut på att ny teknik används som gör så att frekvensspektrumet blir avsevärt större.

Kan kommissionen utreda om den skillnad som görs mellan offentliga och kommersiella radioföretag i samband med planeringen av frekvensspektrumet kan leda till att konkurrensen på den kommersiella marknaden störs?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3653/00, E-3654/00 och E-3655/00 ingivet av Mario Monti för kommissionen

(15 februari 2001)

EG-domstolen har kommit fram till att TV-sändningsverksamhet i allmänhetens tjänst omfattas av EG-fördraget och den gemensamma marknadens principer, inklusive reglerna om konkurrens och statligt stöd. I synnerhet kan artikel 87.1 (tidigare artikel 92.1) i EG-fördraget vara tillämplig på TV och radio i allmänhetens tjänst om alla villkoren där är uppfyllda. Statligt stöd kan emellertid vara förenligt med EG-fördraget. Enligt artikel 86.2 (tidigare artikel 90.2 i EG-fördraget kan statligt stöd förklaras vara förenligt med fördraget om det är nödvändigt för att fullgöra en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.

Betydelsen av radio och TV i allmänhetens tjänst framgår av det protokoll om denna fråga som fogats till EG-fördraget genom Amsterdamfördraget. Kommissionen måste ta hänsyn till protokollets tolkningsbestämmelser. Enligt protokollet är medlemsstaterna behöriga att utforma och finansiera denna verksamhet i den utsträckning som finansieringen inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en omfattning som kan strida mot det gemensamma intresset.

Kommissionen kan inte för närvarande svara på parlamentsledamotens specifika frågor, men kommer i sinom tid och mot bakgrund av ovanstående att utvärdera EG-fördragets betydelse för sändningsverksamhet. När det gäller delfrågan om statligt stöd avser kommissionen att klargöra sin ståndpunkt i ett meddelande under detta år.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3824/00 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen. Underlåtenhet från vissa stater sida att tillämpa Haagkonventionen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 163 E , 06/06/2001 s. 0214 - 0215



SKRIFTLIG FRÅGA P-3824/00 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen (29 november 2000) Ämne: Underlåtenhet från vissa stater sida att tillämpa Haagkonventionen Kan kommissionen försäkra parlamentet om att den omgående kommer att utreda tecken på att stater såsom Monaco inte respekterar andemeningen i och syftet med Haagkonventionen, och särskilt beakta fall som rör föräldrars umgängesrätt med barn då den ena föräldern är bosatt i ett av dessa länder och den andra är medborgare i en medlemsstat? Kan kommissionen också regelbundet informera parlamentet om framsteg på detta område? Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar (8 januari 2001) Genomförandet av Haagkonventionen faller utanför kommissionens behörighetsområde. Haagkonventionen av den 19 oktober 1996 om myndighets behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i fråga om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn är inget gemenskapsinstrument, utan en internationell konvention. Kommissionen saknar därför behörighet att övervaka dess genomförande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3730/00

från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen

(30 november 2000)

Ämne: Underjordiska gasoltankar

Den italienska gasolsektorn har en nationell omsättning på mer än 6 000 miljarder lire och sysselsätter ungefär 5 000 personer.

Mellan 1996 och 2000 tillverkades ungefär 150 000 epoxibehandlade underjordiska gasoltankar med katodskydd för den italienska marknaden medan 110 000 tillverkades för den franska. Denna gasoltankmodell är godkänd och använd i andra medlemsstater som Tyskland, Spanien och Storbritannien.

Artikel 2 i Abruzzernas regionallag nr 107 av den 22 september 2000 föreskriver att underjordiska gasoltankar skall skyddas av betong och vara försedda med dubbla väggar för att göra det möjligt att undvika läckor och att granska utrymmet mellan de inre och yttre väggarna. Denna tekniska föreskrift tycks enbart omfatta särskilda konstruktionstyper och utesluta epoxibehandlade tankar med katodskydd.

Det nya EU-direktivet om tryckbärande anordningar (97/23/EG)(1) belyser att de innehållsliga skillnaderna mellan de olika medlemsstaternas lagar och bestämmelser på detta område samt skillnaderna mellan olika nationella certifierings- och granskningsmetoder utgör ett hinder för den fria rörligheten för dessa produkter inom gemenskapen.

Anser kommissionen att ovannämnda lag skapar hinder för den fria rörligheten för dessa produkter samt leder till omotiverade skillnader i behandlingen mellan produkter som godkänts enligt gällande nationella bestämmelser? Om kommissionen anser detta, vilka åtgärder tänker den då vidta i frågan?

(1) EGT L 181, 9.7.1997, s. 1.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 januari 2001)

Parlamentsledamotens fråga förekommer i ett antal anmälningar som nyligen inkommit till kommissionen. En undersökning har inletts i den berörda medlemsstaten för att skaffa fram nödvändig information om de kritiserade förhållandena. Kommissionen kommer vid behov att vidta de åtgärder som krävs inom ramen för förfarandet i artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3586/00

från Raina Echerer (Verts/ALE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Återbeskogning inom Life-projekten

Myrar, våtmark, torr gräsmark och torr sandig gräsmark tillhör de mest hotade livsmiljöerna i vårt kulturlandskap. Här finner många utrotningshotade djur- och växtarter sin sista tillflyktsort. Dessa livsmiljöers utbredning har minskat dramatiskt på grund av en allt intensivare markanvändning, men delvis också på grund av bristande skötsel. Det faktum att en naturlig beskogning (Österrikes skogslagstiftning § 4 första stycket) med en täckningsgrad på mer än 50 procent av ytan i juridiskt avseende skall behandlas som skog, leder till avsevärda konflikter med naturskyddsintressen. Om skog breder ut sig i exempelvis våtmark, torr gräsmark eller torr sandig gräsmark och når denna andel får den inte röjas utan tillstånd, vilket innebär att man kan beordra att det skall ske en återbeskogning. Eftersom naturskyddet inte förfogar över något liknande rättsinstrument minskar dessa livsmiljöer ständigt.

Inom ett av Life-Natur-projekten som genomförs i regi av delstatsregeringen i Niederösterreich och som till 60 procent finansieras av EU skall, sandlivsmiljöerna uppvärderas. För att särskilt värdefulla områden långsiktigt skall omvandlas till sandig gräsmark igen planerar man inom projektet småskaliga avverkningar (10-12 hektar) på flera ställen.

Kan en återbeskogning som föreskrivs av myndigheter inom Life-projekten medfinansieras via programmet om utveckling av landsbygden (förordning nr (EG) 1257/1999)(1)?

(1) EGT L 160, 26.6.1999, s. 80.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 januari 2001)

Enligt artikel 38.1 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar gäller att för en och samma åtgärd får utbetalningar inte både göras i enlighet med denna förordning och under någon annan av gemenskapens stödordningar.

Återplantering av skog är en juridisk skyldighet som följer direkt av den åtgärd för bevarande som stöds genom Life-programmet. Därför är medfinansiering från det österrikiska programmet för landsbygdsutveckling inte möjlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3434/00

från Antonio Tajani (PPE-DE) och Mario Mauro (PPE-DE) till rådet

(8 november 2000)

Ämne: Skydd av italienska journalister i Mellanöstern Pressfrihet

Efter att den f.d. italienske regeringschefen, Massimo D'Alema, uttalat sig i en intervju mot judarna i Israel, har RAI:s korrespondent i Jerusalem orsakat stor oro genom att uttala sig mot den fria pressen i Mellanöstern. I ett brev till den halvofficiella palestinska dagstidningen Al-Hayat al-Jadida förklarar nämligen korrespondenten Riccardo Cristiano att lynchningen av de två israeliska soldaterna inte har filmats av den italienska statstelevisionen. Detta brev innebär ett starkt ifrågasättande av pressfriheten för de journalister som tar ställning mot staten Israel.

Det är uppenbart att det som sägs av en ledare för det största italienska regeringspartiet och av korrespondenten vid den italienska statstelevisionen underblåser antisemitiska känslor inom den Europeiska unionen.

Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att bidra till att garantera journalisternas fria verksamhetsutövning, skydda deras verksamhet från politisk påverkan och stävja en ökning av det hat som finns mot judar bosatta i Europa?

Svar

(26 februari 2001)

1. Rådet uppmärksammar de ärade parlamentsledamöterna på svaret på den skriftliga frågan E-3089/00 om en grupp nynazistiska skinnskallars överfall på en judisk lärare.

2. När det gäller likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung, antog rådet den 29 juni 2000 ett direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung(1)

Ett förslag till direktiv om inrättande av en allmän ram för likabehandling samt ett förslag till beslut om inrättande av gemenskapens handlingsprogram mot diskriminering (20012006) granskas för närvarande av rådet och de kommer att antas inom en snar framtid.

(1) EGT L 180, 19.7.2000, s. 22.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2797/00

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Den högsta skattesatsen på realisationsvinster i varje land i Europeiska unionen

Skulle kommissionen kunna göra en tabell som visar den högsta skattesatsen på realisationsvinster som tas ut på försäljning av aktier i börsnoterade företag i varje land i Europeiska unionen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2795/00, E-2796/00 och E-2797/00 ingivet av Frederik Bolkestein för kommissionen

(13 november 2000)

De tre frågorna gäller huvudsakligen beskattning av enskilda personer. Det finns stora skillnader i de olika medlemsstaternas sätt att lägga upp denna beskattning. Det har att göra med skatteskalornas progressivitet, definitionen av skattebaserna, skattebefrielse (t.ex. för vissa socialbidrag), skatteavdrag, såsom familjebidrag, samt särskilda system för kapitalinkomster och fast egendom. Med tanke på komplexiteten hos dessa frågor, som inte är harmoniserade på gemenskapsnivå, är det svårt att jämföra de specifika skattebestämmelserna i medlemsstaterna och dra slutsatser om skattebördan på grundval av den högsta marginalskattesatsen.

Kommissionen arbetar med att förbättra informationen om skattesystemen i medlemsstaterna. Som ett första steg har de nationella uppgifterna i Inventory of Taxes levied in the Member States of the European Union(1) uppdaterats (skattesatserna i procent den 1 januari 1999). De högsta statliga skattesatserna på privatpersoners inkomster samt respektive tröskelvärden för inkomsten, enligt uppgifter från medlemsstaterna, förtecknas nedan. I några länder tas det även ut regionala eller lokala skatter. Dessa kan vara ganska höga. Den högsta satsen för dessa regionala och lokala skatter kan vara högre än den högsta statliga skattesatsen.

>Plats fÄHor tabell>

De högsta skattesatserna för privatpersoners arvsskatt uppgår till följande:

>Plats fÄHor tabell>

Vidare beskattas realisationsvinster vanligtvis som inkomst för privatperson eller företag. Ett fåtal medlemsstater tar inte ut något skatt alls på realisationsvinster. Det finns en lång rad olika skattesatser för dessa intäkter.

(1) Nästa utgåva 2000 (läget per den 1 janauri.1999) kommer inom en snar framtid att offentliggöras. av Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer.