SKRIFTLIG FRÅGA E-3006/01

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 2001)

Ämne: Ojämn fördelning av mjölkkvoter

Kan kommissionen förklara varför den fortsätter att ålägga Italien böter för en allt för hög mjölkproduktion? Under säsongen 20002001 blev många italienska mjölkbönder bötfällda, till ett sammanlagt belopp av 280 miljarder lire (omkring 142 miljoner euro). Detta skall jämföras med de 750 miljarder lire (380 miljoner euro) i böter som ålades samtliga mjölkbönder i EU under denna period. De italienska bönderna straffas hårt av beslutet att inte ge Italien en större kvot. Beslutet innebär en ojämn fördelning av kvoterna till fördel för ett antal stater som kommissionen fortsätter att gynna (Tyskland, Frankrike, Nederländerna). Det finns ingen rimlig relation mellan kvoter och invånarantal, kvoter och antal mjölkbönder, kvoter och areal betesmark eller kvoter och antal mjölkkor. De italienska böndernas misstro mot kommissionen som agerar partiskt i denna fråga, och mot EU, är i stigande.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 december 2001)

Mjölkkvoter infördes av rådet 1984 för att minska obalansen mellan utbud och efterfrågan på mjölk och mjölkprodukter och därigenom motverka de enorma budgetkostnader som blev följden av de strukturella överskotten mot slutet av 1970-talet.

De nationella referenskvantiteterna fastställdes för alla medlemsstater, utan särbehandling, på grundval av hur stora kvantiteter producenterna tidigare hade framställt.

Kommissionen gynnar inte någon medlemsstat. Kommissionen har alltid lyssnat på Italiens synpunkter men kräver i gengäld att systemet tillämpas fullständigt och korrekt, eftersom det annars skulle bli ineffektivt. Under de senaste åren har Italien gjort ansträngningar för att uppnå en sådan tillämpning. Nu har framsteg gjorts, men olyckligtvis återstår fortfarande det allvarligaste problemet, nämligen det avsevärda belopp som utgörs av producenternas obetalda avgifter. Som stöd för detta påstående kan nämnas att för regleringsåren 1995/1996 till 1999/2000 endast 5,15 % av avgiften hade betalats in till Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ).

Kommissionen vill understryka att alla de beslut som gäller kvoternas storlek och själva systemet fattas av rådet. För att förbättra Italiens strukturella situation har man där medgivit en ökning av Italiens nationella garantikvantitet med 900 000 ton från och med kvotåret 1993/1994 och en ökning med 600 000 ton i två steg (384 000 ton från och med 2000/2001 och ytterligare 216 000 ton från och med 2001/2002) inom ramen för Agenda 2000.

Kommissionen vill också framhålla att Italien för kvotåret 2000/2001 har överskridit sin totala garantikvantitet med 398 698 ton för leveranskvoten (trots den extra kvantiteten på 384 000 ton), vilket enligt rådets grundförordning(1) om mjölkkvotssystemet motsvarar en avgift på 142 miljoner euro. Den totala avgiften för alla medlemsstater, inklusive Italien, uppgår för denna period till 289 miljoner euro.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 3950/92 av den 28 december 1992 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter EGT L 405, 31.12.1992.