SKRIFTLIG FRÅGA E-1791/00

från Cristiana Muscardini (UEN) och Sergio Berlato (UEN) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Harmonisering av priserna på oljeprodukter

Som bekant skiljer sig priserna på oljeprodukter betydligt mellan medlemsstaterna. Blyfri bensin kostar 1 378 lire/liter i Grekland, 1 946 lire/liter i Italien. Eldningsolja kostar 752 lire/liter i Österrike, 1 544 lire/liter i Italien. Dessa uppgifter hänför sig till den 1 december 1999. Bensinpriset har sedan dess ökat ytterligare i Italien och eldningsoljan kostar nu 1 705 lire/liter. Priserna på dessa produkter ligger högt över det europeiska genomsnittet. Kan kommissionen svara på följande frågor:

1. Vilka är orsakerna till dessa skillnader?

2. Är det möjligt att det på den gemensamma marknaden för oljeprodukter kan finnas sådana prisskillnader?

3. Anser kommissionen inte att sådana skillnader skadar konkurrensen, närmare bestämt genom att missgynna de länder och områden (bergsområden, vad beträffar eldningsolja) som drabbas av höga priser?

4. Vilka är de objektiva hindren, om sådana alls finns, för att föreslå en harmonisering?

5. Varför beaktar man inte de högre kostnaderna för produkter avsedda för uppvärmning i de åtgärder som skall vidtas för missgynnade bergsområden, med hänsyn till områdenas speciella klimatförhållanden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

1. Bränslepriserna bestäms av tre huvudfaktorer, nämligen kostnaderna för råolja, kostnaderna för raffinering och distribution och slutligen för skatter. Skillnaderna i bränslepris beror i huvudsak på skillnader i skattenivåer, framför allt på hur medlemsstaterna tillämpar skattebestämmelserna i gemenskapslagstiftningen. Olikheter när det gäller konkurrensförhållandena på marknaden kan också spela in.

2. Gemenskapens system för beskattning av energiprodukter grundar sig sedan 1992 huvudsakligen på två direktiv om punktskatter på mineraloljor, som utfärdats med tanke på inrättandet av den inre marknaden den 1 januari 1993. Det rör sig om rådets direktiv 92/81/EEG(1) och 92/82/EEG(2), i vilka det för samtliga mineraloljor fastställs en minsta skattenivå som skall tillämpas i hela gemenskapen

allt efter användningsområde (som motorbränsle, för industriellt eller kommersiellt bruk eller för uppvärmning). I praktiken tillämpar de flesta medlemsstater skattesatser som vida överstiger de minimisatser som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen. Dessa direktiv var emellertid det första försöket att minska skillnaderna när det gäller nivåerna för beskattning av energiprodukter och liknande försök förväntades följa.

3. och 5. I artikel 8 i rådets direktiv 92/81/EEG fastställs möjligheten till fullständig eller partiell befrielse från eller nedsättning av tullsatsen på mineraloljor som används under skattekontroll, för att ta hänsyn till sådana faktorer som miljö och industrins konkurrenskraft i missgynnade geografiska områden. I artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG fastställs att medlemsstaterna skall ha möjlighet att efter ett enhälligt beslut av rådet och på grundval av speciella hänsyn införa andra regler om befrielse eller nedsättning av tullsatsen än de som anges i direktivet. Italien har hittills fått tillstånd att tillämpa nedsatta tullsatser på inhemska bränslen, gasol och andra mineraloljor som förbrukas i vissa regioner eller särskilt missgynnade geografiska områden(3).

4. Kommissionen har för närvarande inga planer på att föreslå någon lagstiftning i syfte att harmonisera skattenivåerna för mineraloljor i samtliga medlemsstater. 1997 antog kommissionen ett förslag till ett nytt direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter(4). Om detta förslag antas skulle gemenskapens system för beskattning av mineraloljor moderniseras och räckvidden utvidgas så att samtliga energiprodukter omfattas. Det skulle också innebära att gemenskapen skulle kunna dra största möjliga nytta av den inre marknaden och uppfylla sina miljömål. Förslaget är fortfarande under behandling i rådet och det har visat sig mycket svårt att få det antaget eftersom besluten måste vara enhälliga när det gäller skattefrågor.

(1) EGT L 316, 31.10.1992.

(2) EGT L 331, 23.12.1999.

(3) 1999/880/EG: Rådets beslut av den 17 december 1999 om tillåtelse för medlemsstaterna att i enlighet med det förfarande som föreskrivs i direktiv 92/81/EEG för vissa mineraloljor, när dessa används för särskilda ändamål, tillämpa eller fortsätta tillämpa gällande nedsättning av eller befrielse från punktskatt (EGT L 331, 23.12.1999).

(4) EGT C 139, 6.5.1997.