SKRIFTLIG FRÅGA E-2259/01

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Mångsidighet och försörjningstrygghet inom energisektorn

I kommissionens grönbok om energiförsörjning(1) anses en harmonisering av skatterna inom gemenskapen ofrånkomlig ur konkurrenssynvinkel, så att snedvridningar inom energisektorn skall kunna förebyggas. Redan i dagens läge är energiförbrukningen olika i de olika medlemsstaterna, både till följd av industrins struktur och vardagslivets behov av energi. Bland annat har det i de skandinaviska länderna tack vare ländernas nordliga belägenhet utvecklats en effektiv och miljövänlig energiproduktion. Utgångspunkten för den har varit att energisektorn skall vara mångsidig så att energiförsörjningen tryggas. Det arbete som lagts ner på utveckling kommer redan nu till synes i form av en bättre miljö, en ökad energieffektivitet och en ständig förnyelse av produktionsanläggningarnas infrastruktur. En alltför hård beskattning skulle få en negativ inverkan på utvecklingen av industrin och energiproduktionen och därigenom också på situationen för miljön.

Att energiskatterna på det här sättet fungerar som ett styrmedel har framgått bl. a. av de energiskattebeslut som fattats i Finland 1997. Då höjdes bland annat skatterna på inhemska biobränslen. Dessa uppgifter från allra senaste tiden kommer dessvärre inte fram i den aktuella grönboken. Besluten om energiskatter har lett till att användningen av lokala bränslen gått ner med rentav en tredjedel från 1997 till 2000. Samtidigt har användningen av importerade bränslen eller importerad energi ökat. Det är väl inte detta som avsetts med harmoniseringen av energiskatterna. Jag har förstått att grönboken tvärtom syftar till att öka EU:s självförsörjningsgrad på energins område. Det anses som ett hot att den importerade energins andel kommer att öka till hela 70 procent fram till 2030. Men redan i dagens läge uppgår andelen importerad energi till 72 procent av den totala energiförbrukningen i Finland, vilket alltså är mera än den hotbild som EU målat upp för sig självt. Därför är beskattningen av energi en viktig fråga och i samband med att energiskatterna harmoniseras måste det lämnas ett visst spelrum för de olika medlemsstaterna.

1. Hur skall anskaffningen av importerad energi inom gemenskapen skötas på ett balanserat sätt och så, att inte de nordliga medlemsstaterna och den industri som har långa transportvägar missgynnas?

2. Hur skall den lokala energiproduktionens utveckling och särställning tryggas?

3. Hur skall den nordliga dimensionen och försörjningstryggheten i fråga om energi i Östersjöområdet samordnas som ett led i EU:s totala försörjningstrygghet i fråga om energi?

(1) KOM(2000) 769.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(22 oktober 2001)

I analysen av energiimporten i kommissionens grönbok om en trygg energiförsörjning bedöms situationen för gemenskapen som helhet. Nästan hälften av medlemsstaterna har ett importberoende på 70 % eller mer. Detta uppvägs dock genom användning av inhemska reserver, huvudsakligen fossila bränslen, i vissa medlemsstater. En minskning av riskexponeringen på grund av höga nivåer av energiimport, däribland från mer fjärran platser, är en av de frågor som behandlas i kommissionens grönbok. Till de mest lovande politiska styrmedlen hör förbättrad energieffektivitet, energisparåtgärder och utnyttjande av inhemska förnybara resurser.

När det gäller prissättning är produktionen, transporten och distributionen av energi oavsett om den är importerad eller inhemsk en fråga om kommersiella överenskommelser mellan privat- eller offentligägda företag. Detta betyder att priset på importerad energi bestäms genom att man tar hänsyn till aktuella kostnader och till särdragen på respektive energimarknad och inom respektive energisektor. Utformningen av systemet för beskattning av produktion, import och användning av energi är i huvudsak en fråga för medlemsstaterna. Undantaget är mineraloljeprodukter, för vilka rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 (om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor)(1) och rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 (om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor)(6) innehåller en uppsättning regler, däribland lägsta skattesatser. Nuvarande bruttoskattesatser i de skandinaviska länderna är betydligt högre än dessa lägsta skattesatser.

Som kommissionen påpekar i sin grönbok varierar skatterna på energiprodukter från produkt till produkt och från medlemsstat till medlemsstat. Denna situation är inte alltid förenlig med syftena med den inre marknaden och strider ofta mot energipolitiska mål. För att komma till rätta med detta problem lade kommissionen 1997 fram ett förslag(2) om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter. Enligt detta förslag skulle man höja de lägsta skattesatserna för mineraloljeprodukter och utvidga tillämpningsområdet så att fler produkter omfattas t.ex. elektricitet, naturgas eller kol för att på så sätt minska snedvridningen. Detta förslag har fastnat i rådet.

Utvecklingen av lokala energiresurser är ett viktigt styrmedel när det gäller att säkra en pålitlig energiförsörjning, och sådan utveckling kan få positiva följder för den lokala ekonomin. Man måste dock också beakta dess miljökonsekvenser. Det är viktigt att lokal energiproduktion kan utvecklas inom en ram som är miljömässigt och ekonomiskt säker, samtidigt som den är tillräckligt flexibel för att kunna anpassas till lokala förhållanden och behov. Medlemsstaterna har inrättat särskilda system, som är anpassade till nationella krav, för utforskning och produktion av inhemska energikällor, i synnerhet förnybar energi. Ett effektivt utnyttjande av förnybara energikällor spelar en viktig roll när det gäller att öka den lokala energiproduktionen och att skapa en tryggare energiförsörjning i mer avlägsna områden. Kommissionens förslag(3) till en mer aktiv strategi för elproduktion från förnybara energikällor antogs i juli 2001 och bör kunna bidra till ett snabbare anammande av tekniska lösningar för utnyttjande av förnybara energikällor inom hela gemenskapen. Vidare är syftet med gas-(4) och eldirektiven(5), som utformats för att främja en liberalisering av den europeiska gas- och elmarknaden i syfte att inrätta en inre energimarknad, att förhindra diskriminering av mindre, lokala leverantörer.

De flesta av staterna i Östersjöområdet är medlemsstater eller har för avsikt att ansluta sig till unionen inom en förutsebar framtid. I sin lägesrapport om det arbete som bedrivs inom ramen för Handlingsplan för den nordliga dimensionen, som antogs av Europeiska rådet i Feira (1920 juni 2000), underströk kommissionen energins betydelse för den nordliga dimensionen. Man kommer att lägga allt större tonvikt på försörjningstrygghet. Regelbundna möten och nära samarbete mellan kommissionen och berörda organisationer/institutioner som företräder länderna som ingår i den nordliga dimensionen är en garanti för att försörjningstrygghet och andra relevanta frågor inom energiområdet kommer att behandlas på lämpligt sätt samt integreras i unionens övergripande politik för en trygg energiförsörjning.

När det gäller försörjningstrygghet analyseras i kommissionens grönbok energiförsörjningssituationen för dagens 15 medlemsstater samt för en utvidgad union med 30 medlemsstater (vilket inbegriper de flesta staterna i Östersjöområdet). Den utgör det första

steget i arbetet med att inrätta en strategisk ram för en hållbar och trygg energiförsörjning för en utvidgad union som helhet. Försörjningstrygghet i mer avlägsna områden kommer att vara en viktig del av en sådan strategi. Grönboken bekräftar den nordliga dimensionens avgörande betydelse med avseende på unionens energiförsörjning och uppmanar alla berörda parter att bidra till debatten. Resultatet av denna process kommer otvivelaktigt att påverka framtida verksamheter inom det energiområde som omfattas av den nordliga dimensionen.

(1) EGT L 316, 31.10.1992.

(2) EGT C 139, 6.5.1997.

(3) KOM(2001) 445 slutlig.

(4) http://europa.eu.int/comm/energy/en/gas_single_market/index_en.html.

(5) http://europa.eu.int/comm/energy/en/elec_single_market/index_en.html.

(6) EGT L 316, 31.10.1992.