SKRIFTLIG FRÅGA E-2643/01

från Yasmine Boudjenah (GUE/NGL) till kommissionen

(28 september 2001)

Ämne: Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning

Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 angående flyktingars rättsliga ställning, kompletterad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967, utgör det grundläggande instrumentet för det internationella skyddet av flyktingar. I sin deklaration av den 28 juli 2001 uppmanar Europeiska unionen alla stater som inte ratificerat konventionen från 1951 och protokollet från 1967 att göra detta.

Vilka medlemsstater har ännu inte ratificerat konventionen från 1951?

Vilka åtgärder avser kommissionen att föreslå för att uppmana de medlemsstater som ännu inte ratificerat konventionen att göra detta?

Europaparlamentet har vid upprepade tillfällen begärt att kriterierna för beviljande av asyl skall utökas för att ta hänsyn tas till utvecklingen av de nya formerna av förföljelse. Är kommissionen beredd att lägga fram förslag i detta syfte?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(27 november 2001)

Alla femton medlemsstaterna, liksom de nuvarande tretton ansökarländerna har ratificerat Genèvekonventionen från 1951 och New York-protokollet från 1967. Enligt vad som anges av FN:s flyktingkommissariat (UNHCR), är 52 av FN:s medlemsstater fortfarande inte parter till konventionen och protokollet.

Kommissionen betonar vikten av att alla FN:s medlemsstater ratificerar Genèvekonventionen från 1951 (och New York-protokollet från 1967) för att starkaste möjliga internationella rättsliga ram skall finnas för att ge skydd åt flyktingar. I detta sammanhang stöder kommissionen fullt ut varje initiativ att ta itu med frågan i flera berörda internationella forum, framförallt UNHCR:s verkställande kommitté och de globala samråden (som inrättats av UNHCR i samband med 50-årsjubiléet av flyktingkonventionen).

Kommissionen har inte för avsikt att lägga fram förslag om en utvidgning av erkännandet av rätten till asyl. Den antog dock den 12 september 2001 ett förslag till rådets direktiv om miniminormer för när medborgare i tredje land och statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning(1).

I förslaget fastställs principer om erkännande av och innehållet i begreppet flyktingstatus. Samma bestämmelser fastställs för andra former av skydd som skall beviljas personer som inte kan få flyktingstatus, men för vilka man beslutar att de har behov av internationellt skydd av andra skäl. I förslaget finns också principer om de möjliga källorna till förföljelsen (i den mening som avses i Genèvekonventionen). Det gäller bland annat förföljelse från grupper som inte företräder staten, när staten är ovillig eller i praktiken oförmögen att tillhandahålla effektivt skydd. Dessutom fastställs i förslaget de principer enligt förföljelsen indelas i fem slag beroende på vilken grupp personerna tillhör enligt uppräkningen i flyktingkonventionen. En av dessa grupper är tillhörighet till en viss samhällsgrupp, ett begrepp som i förslaget definieras så att det kan täcka förföljelse på grund av kön.

(1) KOM(2001) 510 slutlig.