ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2514/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Skador som orsakats av gasledningen mellan Bolivia och Brasilien.

I Amazonasområdet mellan staterna Bolivia och Brasilien håller man på att bygga en stor gasledning som i och med den slutliga längden, 3 700 km, och kostnaderna på 2 000 miljoner dollar utgör det viktigaste energiprojektet i regionen och det fjärde största i världen. Under de knappt två år som gått sedan man började leta efter oljefyndigheter för gasledningen mellan Bolivia och Brasilien har det i Bolivia lämnats in ett stort antal klagomål från grupper av ursprungsbefolkningen i Amazonasområdet, vilka hävdar att byggföretagen bryter mot den lokala och internationella lagstiftningen och framför allt att Amazonskogarnas känsliga ekosystem och de lokala tillgångarna i ursprungsbefolkningens områden har påverkats mycket negativt. Bland de över tjugo oljebolag som deltar i det bolivianska gasprojektet finns några från EU:s medlemsstater (Shell, Repson, Elf Aquitaine, BP, Total m.fl.).

Känner kommissionen till detta projekt?

Har gemenskapsmedel anslagits till projektet?

Anser kommissionen inte att detta projekt, som strider mot urprungsbefolkningens rättigheter och hindrar bevarandet av en så känslig miljö som den i Amazonas, går stick i stäv med de principer som fastslagits i konventionen om biologisk mångfald och det meddelande i denna fråga som kommissionen nyligen utarbetade?

Hur tänker kommissionen agera för att få de företag från EU:s medlemsstater som är verksamma i tredje land att respektera de bestämmelser och normer för miljöskydd och yrkesetiskt uppförande som har antagits i medlemsstaterna?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

Kommissionen har från olika källor blivit informerad om utvecklingen beträffande de miljöeffekter och sociala effekter som byggandet av gasledningen mellan Bolivia och Brasilien innebär.

Inga gemenskapsmedel har anslagits till projektet.

Kommissionen håller med om att företag från gemenskapen som deltar i denna verksamhet bör göras uppmärksamma på sin skyldighet att respektera gällande konventioner i miljöfrågor och sociala frågor, vare sig det är i eller utanför Europa.

Kommissionen kommer att undersöka möjligheterna att förstärka de bolivianska myndigheternas kapacitet att hejda och reparera skadeverkningar i miljöhänseende och socialt hänseende och att ålägga de företag som är inblandade i energiprojekt, särskilt i byggandet av gasledningen, att efterleva den befintliga lagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3121/98

från Luciano Vecchi (PSE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Försumlighet från kommissionens sida vad gäller EUF:s projekt för att bygga den första delen av vägsträckan mellan Gitarama och Kibuve (Rwanda)

På grund av de dramatiska och blodiga händelser som utspelat sig i Rwanda sedan april 1994 avbröt kommissionen till att börja med det kontrakt som finansierades av Europeiska utvecklingsfonden (EUF) och som avsåg byggandet av den första delen av vägsträckan mellan Gitarama och Kibuve, varefter kommissionen upphävde kontraktet helt.

Varför har kommissionen ännu inte betalat ut den ersättning som den drabbade entreprenören Astaldi S.p.a. har rätt till?

När och hur tänker kommissionen åtgärda denna försumlighet?

Svar från Joäo de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(9 november 1998)

Det klagomål från företaget Astaldi som frågeställaren avser har noggrant utretts av kommissionen som har vidarebefordrat sina slutsatser till Europeiska utvecklingsfondens (EUF) nationella utanordnare i Rwanda, den enda myndighet som är behörig att fatta det formella beslutet i anledning av detta klagomål. Eftersom kommissionen inte själv är avtalspart i de upphandlingar som finansieras av EUF är enligt rättspraxis dess roll i dessa upphandlingar endast att undersöka huruvida förutsättningarna för gemenskapsfinansiering är för handen. EUF:s nationella utanordnare har meddelat kommissionen att han instämmer i utredningen av Astaldis klagomål och bett kommissionen att i Rwandas ställe och för Rwandas räkning ta direkt kontakt med företaget.

Kommissionen har givit Astaldi noggranna upplysningar om utredningen och bett företaget att förete vissa verifikationer och kompletterande handlingar avseende vissa punkter i klagomålet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1083/98

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(7 april 1998)

Angående: Åldersrestriktioner för framförande av personbil eller paketbil med släpvagn

Enligt finländsk lagstiftning får en person som fyllt 70 år inte framföra personbil eller paketbil med släp i fall det finns last i släpvagnen. Enligt uppgift finns inte motsvarande restriktioner i annat medlemsland. Är dessa uppgifter riktiga och anser kommissionen att en sådan lagstiftning är motiverad; anser kommissionen att sådan nationell lagstiftning är förenlig med den inre marknadens principer om fri rörlighet?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1) syftar till att underlätta fri rörlighet för personer och förbättra vägsäkerheten. I artikel 6 harmoniseras lägsta, men inte högsta, ålder för utfärdande av körkort. Dessutom fastställs i artikel 7.2 att

"'Med förbehåll för bestämmelser som kan komma att antas av rådet på detta område skall varje medlemsstat behålla rätten att på grundval av nationella kriterier fastställa giltighetstiden för de körkort som medlemsstaten utfärdar'."

Enligt finsk lagstiftning kan inte körkort för kategori D och D1 (bussar) och kategorierna C+E, C1+E, D+E och D1+E (tunga fordonskombinationer) utfärdas eller förnyas till personer som fyllt 70 år. Utfärdande eller förnyande av körkort för kategorierna A och A1 (motorcyklar), B (bilar), B+E (bilar med släpvagn) och C (lastbilar) är emellertid möjligt utan sådana restriktioner. Detta innebär att personer över 70 år enligt finsk lagstiftning tillåts köra bil eller skåpbil med släpvagn, som ingår i kategori B+E, oberoende av om fordonet är lastat eller inte.

Kommissionen anser att denna lagstiftning inte bryter mot den inre marknadens principer om fri rörlighet.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3169/98

från Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Libyska militärangrepp mot en italiensk fiskebåt

Torsdagen den 24 september, på internationellt vatten i Stora syrten, attackerades det italienska fiskefartyget Orchidea av en libysk militärmotorbåt med eldvapen, varpå fartyget rammades. Attacken ledde till fartygsägaren Rosario Magiottas död.

Vad avser kommissionen att göra för att skydda italienska fiskare och gemenskapsfiskare i Medelhavet där angreppen blir allt fler och där de nordafrikanska kuststaterna allt oftare kränker internationell rätt?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kommissionen har noterat Libyens militära angrepp på ett italienskt fiskefartyg i Stora Syrten torsdagen den 24 september 1998, vilken ledde till att en besättningsman på det italienska fartyget dödades.

Kommissionen är beredd att inom ramen för sin behörighet stödja alla åtgärder som de berörda medlemsstaterna kan komma att vidta via lämpliga europeiska instanser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2774/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Lägre skattesatser för mervärdesskatt

Avser kommissionen att lägga fram förslag om nya, eventuellt lägre mervärdesskattesatser för varor och tjänster med social inriktning efter den 31 december 1998 då de nuvarande reglerna i det sjätte direktivet om mervärdesskatt upphör att gälla?

Om så är fallet, vilka är kommissionens planer och när kan man räkna med konkreta förslag?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(19 oktober 1998)

Vad beträffar det mervärdesskattesystem som infördes genom det sjätte mervärdesskattedirektivet(1) antar kommissionen att parlamentsledamoten avser det datum då den normala mervärdesskattesatsen upphör att gälla. Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag om denna i god tid.

Vad gäller det nya gemensamma mervärdesskattesystemet för den inre marknaden görs det tillfredsställande framsteg med de åtgärder som tillkännagavs i det program som kommissionen lade fram 1996.

I fråga om den nedsatta mervärdesskattesatsen avser kommissionen att på nytt undersöka innehållet i bilaga H till det sjätte mervärdesskattedirektivet. I enlighet med slutsatserna i rapporten om mervärdesskattesatser(2) skulle kommissionen helst se att de nedsatta skattesatserna endast tillämpades på basvaror eller på varor som fyller ett socialt behov.

(1) Direktiv 77/388/EEG, EGT L 145, 13.6.1977, senast ändrat genom direktiv 96/95/EG.

(2) KOM(97) 559 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2352/98

från Jaak Vandemeulebroucke (ARE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Säkerhet för jordbruksfordon

I anledning av en tragisk olycka i den västflandriska kommunen Kortrijk-Heule, varvid en cyklist hamnat under släpvagnen till en traktor, skulle jag vilja ställa följande fråga till kommissionen:

Trots att traktorn var reglementsenligt utrustad med olika speglar utanför karossen kunde föraren inte se cyklisten. Enligt experter är det lätt att undvika döda vinklar av det slag som det i detta fall varit frågan om, ifall en andra person befinner sig i traktorn eller det företas vissa ändringar i konstruktionen, framför allt att det installeras en tittlucka under dörren.

Kan kommissionen ge mig besked om det redan gjorts några undersökningar om det skulle gå att genomföra en skyldighet att utföra sådana konstruktionsanpassningar och om det redan tagits några initiativ till detta?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(24 september 1998)

Till frågeställaren vill vi gärna framhålla att även kommissionen beklagar den tragiska olyckan i kommunen Courtrai/Heule där en cyklist avled efter att ha blivit överkörd av släpet till en lantbrukstraktor.

Frågeställaren känner säkert till att kommissionen är mycket uppmärksam på problem som rör olika säkerhetsaspekter.

För att undvika den här typen av olyckor har kommissionen bedömt det vara nödvändigt att ändra rådets direktiv 74/346/EEG(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om backspeglar på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul. Ändringarna antogs den 8 juni 1998 (direktiv 98/40/EG(2)), och i dem tas hänsyn till att många olika typer av backspeglar är i bruk och till förutsättningarna för förarens inställning av dem. Genom ändringarna tillgodoses också det önskemål frågeställaren uttryckt om bättre sikt åt sidan i traktorer.

Kommissionen konstaterar emellertid att lika viktiga är de förhållanden som råder vid tillämpandet av dessa bestämmelser. Backspeglar tillverkade enligt standard och monterade i enlighet med gemenskapens föreskrifter måste ställas in riktigt av föraren så att spegelns synfält täcker alla lägen och inte har någon död vinkel. Vid inställningen skall man även ta hänsyn till den utrustning traktorn är utrustad med och till storleken på släpvagnens last.

(1) EGT L 191, 15.7.1974.

(2) EGT L 171, 17.6.1998.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 118 , 29/04/1999 s. 0044



SKRIFTLIG FRÅGA E-2223/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (16 juli 1998) Angående: Industriområdet i Upper Shannon-regionen Har kommissionen avslutat sin behandling av den irländska regeringens förslag om att bevilja skattelättnader för företag i Upper Shannon-regionen som ett led i planerna att förnya landsbygden? Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (3 september 1998) Kommissionen har ännu inte mottagit någon anmälan enligt artikel 93.3 i EG-fördraget från de irländska myndigheterna i fråga om en stödordning för landsbygdsförnyelse genom vilken företag i Upper Shannon på Irland beviljas skattelättnader.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3147/98

från Olivier Dupuis (ARE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Sjukhuset för psykiatrisk vård i Vladivostok

Sedan juli 1997 har sjukhuset för psykiatrisk vård i Vladivostok, som är den enda inrättningen i sitt slag i en stad med en miljon invånare, inte fått några anslag. Regionens guvernör och stadens borgmästare vägrar båda att ta ekonomiskt ansvar för denna institution med 515 patienter och ett hundratal anställda.

Läget är katastrofalt: det saknas läkemedel och mat och de hygieniska förhållandena är ohållbara (det finns varken tvål eller rengöringsmedel), vilket gör att många patienters tillfrisknande blir allt mer hypotetiskt ju längre tid som går.

Känner kommissionen till denna situation? Har man redan varit i kontakt med överläkaren Vladimir Uchakov för att utvärdera problemets omfattning och olika sätt att tackla det, inklusive genom ett särskilt EU-stöd?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kommissionen delar frågeställarens oro över den nuvarande situationen i Ryssland och särskilt över de förhållanden som råder på det psykiatriska sjukhuset i Vladivostok.

Kommissionen har gett humanitärt bistånd till Ryssland genom Europeiska gemenskapernas kontor för humanitärt bistånd (ECHO) sedan början av 1990 - talet. Biståndet har varit inriktat på hjälp till offren för väpnade konflikter (t. ex. i Kaukasus), katastrofhjälp, medicinsk hjälp till Tjernobyloffren och tuberkulosförebyggande program. Med hänsyn till Rysslands storlek skulle det emellertid vara omöjligt för en utländsk hjälporganisation att lösa problemen med den utbredda fattigdomen och de ofta bristande resurserna inom den offentliga vården i landet.

Förhållandena på det sjukhus som frågeställaren nämner verkar förvisso vara tämligen dåliga med västerländska mått mätt. Olyckligtvis är detta inte ovanligt i Ryssland. Det skulle vara svårt att rättfärdiga särskilda åtgärder till förmån för en institution utan att samtidigt ge samma bistånd till alla andra institutioner som är lika hårt eller värre drabbade.

Med tanke på de relativt begränsade resurser som finns tillgängliga måste kommissionen göra prioriteringar på områden som är rimliga att ge sig i kast med. Att bistå med material i stor skala till den offentliga hälsovården som helhet är dessvärre ett orealistiskt mål som går långt utöver de tillgängliga resurserna. Därför har kommissionen beslutat att koncentrera sina insatser på verksamhet inom ovannämnda områden. För närvarande håller kommissionen på att undersöka möjligheterna att ytterligare utöka sina tuberkulosbehandlingsprogram, en av de mest akuta prioriteringarna inom den offentliga hälsovården just nu.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2247/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Katters välbefinnande

Finns det någon EU-lagstiftning om djurskydd som behandlar reproduktionscykeln hos katter som föds upp för att användas som försöksdjur? Vilka minimiperioder för "återhämtning"gäller för dessa djur, och vilka regler finns när det gäller lokaler med hänsyn till dessa djurs välbefinnande?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(1 oktober 1998)

I direktiv 86/609/EEG(1) om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål fastställs miniminivåer angående uppstallning och tillsyn av djur.

I artikel 5a anges som krav att alla försöksdjur "uppstallas i en lämplig miljö som erbjuder åtminstone en viss rörelsefrihet, får tillgång till foder, vatten och tillsyn som krävs för deras hälsa och välbefinnande". I artikel 5 anges vidare följande: "För att uppfylla bestämmelserna i a och b skall medlemsstaterna ta del av de riktlinjer som angivits i bilaga II."

I bilaga 2 i direktivet ges riktlinjer för uppstallning och tillsyn av djuren. Dessa riktlinjer omfattar burarnas höjd, golvutrymme och rumstemperatur för olika grupper av djur, bland annat katter. Desutom finns det allmänna riktlinjer för fysiska anordningar, miljön i stalllokalerna och kontrollen av denna samt tillsynen av djur (bland annat när det gäller hälsa, utfodring, vatten, underlag, motionering och hantering, rengöring samt human avlivning).

I direktivet finns inte några bestämmelser angående reproduktionscykeln. I artikel 15 anges dock att "uppfödnings- och leveransanläggningar skall godkännas eller registreras hos myndigheten och uppfylla kraven i artikel 5 och...". Enligt denna bestämmelse är det de nationella myndigheterna som skall fastställa vilka kriterier som uppfödningsanläggningar skall uppfylla för att kunna godkännas eller registreras.

(1) EGT L 358, 18.12.1986.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2867/98

från Clive Needle (PSE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Förhållningsregler för vapenkontroll

Trots förhållningsreglerna för vapenkontroll, som man kom överens om i maj, har det tyska företaget Heckler och Koch skrivit under ett kontrakt tillsammans med MKEK i Turkiet enligt vilket det senare kommer att tillverka 200 000 armégevär.

Med tanke på brotten mot de mänskliga rättigheterna i Turkiet, står det ovannämnda i strid med förhållningsreglerna och vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta i denna fråga?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

Unionens uppförandekodex för vapenexport antogs formellt av rådet (allmänna frågor) den 8 juni 1998. Denna uppförandekodex innehåller en förteckning över de olika kriterier som medlemsstaterna bör ta hänsyn till när de säljer militär utrustning till ett tredje land. Dessa kriterier innebär bland annat att medlemsstaternas internationella åtaganden respekteras och läget beträffande de mänskliga rättigheterna i mottagarlandet beaktas. Uppförandekodexen är emellertid inte ett instrument för gemenskapens politik och kan därför enligt fördraget inte genomdrivas av kommissionen. Det åligger de enskilda medlemsstaterna att tolka de kriterier som anges i denna kodex och bedöma hur de ska tillämpas på vapenförsäljningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3167/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Säkerhetskontroller på nöjesfält

I svaret på frågan H-0669/97(1) angav kommissionen att man uppdragit åt Europeiska standardiseringsorgan att ta fram en europeisk standard för tekniska specifikationer för utrustning på nöjesfält. Har detta gjorts? Anser inte kommissionen att det är utmärkt med tekniska specifikationer - om sådana finns - men att kärnpunkten som man måste ta itu med är minimistandarder för regelbunden kontroll av dessa anläggningar för att säkerställa att säkerhetsföreskrifterna hela tiden följs?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(23 november 1998)

Arbetet fortsätter som planerat när det gäller att utarbeta säkerhetsnormer för nöjesparker i enlighet med det uppdrag som kommissionen har givit till Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) till följd av att man lämnat tanken på ett direktiv med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Edinburgh 1992. Ett första dokument skall således läggas fram för de nationella ledamöterna i den tekniska kommittén nr 152 före utgången av 1998. På grund av tekniska behov när det gäller förfarandet planerar CEN att den formella omröstningen om standarder bland de nationella standardiseringsorgan som är medlemmar i CEN kommer att äga rum år 2000.

Flera olika faktorer bidrar till säkerheten när det gäller nöjesparker och regelbundna inspektioner är en del. Därför planeras för närvarande ett inspektionsförfarande i den informativa bilagan till utkastet till standarder.

(1) Europaparlamentets debatter (september 1997).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2094/98

från Alfonso Novo Belenguer (ARE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Förorening av Segura-floden

Segura-floden flyter igenom tre av Spaniens autonoma regioner, det vill säga Andalusien, Murcia och Valencia.

Floden är starkt förorenad, vilket huvudsakligen beror på industrin, jordbruket och turistnäringen. Flodvattnet har dessutom hög salthalt.

Antalet utsläppskällor i Segura-floden överstiger 1 500.

Denna situation utgör inte enbart en fara för själva floden utan även för miljön och kustbefolkningens livskvalitet.

Är kommissionen medveten om den aktuella situationen vad gäller Segura-flodens vattenkvalitet? Om så är fallet, kan kommissionen lämna information om ovan nämnda uppgifter? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser den vidta för att bekämpa Segura-flodens föroreningsnivå?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3254/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(28 oktober 1998)

Angående: Rekrytering av personal vid Europeiska miljöbyrån (EEA)

Den europeiska pressen har upprepade gånger utförligt behandlat frågan om hur det går till när Europeiska kommissionen rekryterar tjänstemän till sina olika olika tjänster, däribland till de decentraliserade organ som kommissionen övervakar. Denna fråga har att göra med den uppfattning om EU som förmedlas till de europeiska medborgarna, den är högst allvarlig och något utrymme för sarkasmer i stil med dem som den i vanliga fall rätt så allvarliga kommissionsledamoten Bjerregaard talar om i sitt svar på min skriftliga fråga nr E-2566/98(1), finns inte. I synnerhet efter den senaste tidens högst märkvärdiga händelser med ogiltigförklarade uttagningsprov och påståenden om att rekryteringsförfarandena inte är öppna och inte ger möjlighet till insyn skulle man vänta sig ett mer allvarligt sätt att förhålla sig till problemet än det som kommissionen och kommissionsledamöterna visar prov på.

Jag ber kommissionen upplysa mig om huruvida den, utöver de "råd" som den ger Europeiska miljöbyrån beträffande dess rekrytering av personal, råd som inte verkar ha någon större effekt, har för avsikt att ta konkreta initiativ för att skapa nationell balans och jämvikt vid utnämningen av tjänstemän vid miljöbyrån, samt om den tänker begära att miljöbyråns verkställande direktör håller kommissionen underrättad i detalj om rekryteringen av personal, detta för att undvika uteslutning av kandidater från länder som är underrepresenterade bland personalen vid ovannämnda organ.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(25 november 1998)

Kommissionen ber att få hänvisa parlamentsledamoten till svaren på hans tidigare skriftliga frågor E-1007/98(2) och E-28/98(3) och till svaret på den skriftliga frågan E-3236/97 från Mihail Papayannakis(4). I dessa svar klargörs att miljöbyrån är ett oberoende organ - i enlighet med rådets förordning (EEG) 1210/90 av den 7 maj 1990 om inrättande av Europeiska miljöbyrån och Europeiska nätverket för miljöinformation och miljöövervakning(5) - och att kommissionen inte har någon befogenheter vad gäller miljöbyråns personal- eller anställningsfrågor.

Kommissionen kommer att göra miljöbyråns verkställande direktör uppmärksam på de frågor som parlamentsledamoten ställer och begära en rapport från miljöbyråns styrelse, särskilt vad gäller en redogörelse för hur de föreslagna anställningsförfarandena kommer att genomföras under 1999.

(1) Se s. 73.

(2) EGT C 402, 22.12.1998, s. 56.

(3) EGT C 304, 2.10.1998, s. 19.

(4) EGT C 158, 25.5.1998.

(5) EGT L 120, 11.5.1990.