SKRIFTLIG FRÅGA E-1419/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(23 maj 2002)

Ämne: Framtvingad arbetslöshet för yrkesförare genom vägran att förlänga det stora körkortet efter en vid medicinsk undersökning konstaterad sockersjuka

1. Är det bekant för kommissionen att det förekommer att yrkesförare inte får någon förlängning av sitt stora körkort efter det att han eller hon vid en undersökning har konstaterats lida av sockersjuka (diabetes) och att en ögondefekt (retinopati) har konstaterats, varigenom den ifrågavarande personen trots en gott och väl tillräcklig synförmåga inte längre anses kunna utöva sitt yrke därför att han/hon inte är fri från komplikationer?

2. Kan ni bekräfta att det i praktiken uppstår ett körförbud för yrkesförare med sockersjuka, varvid de kan avskedas av sina arbetsgivare för att de inte längre uppfyller yrkets krav? På vilken grund sker detta?

3. Är reglerna inom detta område likadana för hela EU, eller är de olika för olika medlemsstater? Är det rätt att det i sådana fall vid en vägran att meddela körkort hänvisas till europeiska regler?

4. Om det i praktiken finns ett arbetsförbud för sockersjuka förare som enligt en ögonläkare har tillräcklig synförmåga, är då detta förbuds bidrag till en förbättrad trafiksäkerhet av sådan art att det berättigar en framtvingad arbetslöshet och tvånget till omskolning till ett annat yrke?

5. Ger den ökande uppdelningen i olika trafikslag, införandet av dödvinkelspeglar för lastbilar och körtidsbegränsningarna för lastbilsförare en möjlighet för förare som på grund av sin medicinska situation tidigare sågs som en riskfaktor att på nytt integreras i arbetet?

6. Förbereder ni initiativ till att skydda denna grupp av förare mot den nuvarande risken för arbetslöshet som påtvingas dem utan trängande skäl, eller är ni ändå beredda att ta sådana initiativ?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 juli 2002)

1. 3. Kommissionen vill göra frågeställaren uppmärksam på de svar som kommissionen vid flera tillfällen givit på frågor i detta sammanhang sedan rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1) antogs, och i synnerhet på de svar som givits på Piia-Nora Kauppis(2) och Chris Davies(3) skriftliga frågor E-1462/01 respektive E-1295/00.

4. och 5. I bilaga III till det ovan nämnda direktivet fastställs minimikrav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon. Dessa normer grundas på sakkunnigutlåtanden. När det gäller normen för sockersjuka är det uppenbart att körkort inte bör utfärdas till eller förlängas för kandidater eller förare av tung lastbil eller buss om retinopati konstateras utöver sockersjukan. Risken för yrsel i samband med sockersjuka, tillsammans med möjligheten att synfältet helt eller delvis går förlorat till följd av näthinneskador, motiverar denna restriktiva åtgärd. Införandet av backspeglar utan död vinkel eller begränsad körtid minskar inte de risker som avses här, och kan därför inte motivera en uppmjukning av denna norm.

6. Eftersom kommissionen anser att dessa risker är mycket påtagliga för andra trafikanter har den inte för avsikt att ta några initiativ i denna fråga. Däremot genomförs regelbundet undersökningar om fysisk lämplighet, och inom ramen för körkortskommittén konsulteras regelbundet sakkunniga på området, vilket innebär att kommissionen ständigt håller sig informerad om den vetenskapliga och tekniska utvecklingen på området.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.

(2) EGT C 350 E, 11.12.2001.

(3) EGT C 72 E, 6.3.2001.