ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1313/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Euro 1999

Tack vare stabilitets- och tillväxtpakten, som antogs av Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997, skall medlemsstaterna som medelfristiga mål uppnå "offentliga finanser som är nära balans eller i överskott". Om budgetanpassningen fortsätter under de närmaste åren, kommer medlemsstaterna att ha offentliga finanser som lättare kan stå emot budgetkonsekvenser orsakade av lågkonjunkturer.

Men, hur tror kommissionen att den aktuella situationen i Spanien skulle ha sett ut om stabilitets- och tillväxtpakten hade tillämpats under perioden 1992-97?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Stabilitets- och tillväxtpakten består av en resolution från Europeiska rådet av den 7 juni 1997(1), av rådets förordning (EG) 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(2), samt av rådets förordning (EG) 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott(3). Pakten syftar till disciplin beträffande de offentliga finanserna i den ekonomiska och monetära unionen (EMU) för att på så vis skapa de lämpliga stabilitetsvillkoren för en varaktig tillväxt. Pakten innehåller en kraftfull uppsättning incitament för att en medlemsstat inte skall ådra sig ett alltför stort underskott och snabbt korrigera det om en sådan situation skulle uppstå.

Det offentliga underskottet i Spanien var 3,8 % av bruttonationalprodukten (BNP) 1992 och 6,9 % av BNP 1993. Denna situation ledde till ett rådsbeslut av den 26 september 1994 om att det förelåg ett alltför stort underskott i Spanien (artikel 104c.6 i EG-fördraget). Under den period som omfattas av parlamentsledamotens fråga, dvs. 1992-1997, var Spaniens budgetpolitik huvudsakligen inriktad på konvergens, med andra ord på att korrigera situationen med ett alltför stort underskott och därmed uppfylla konvergenskriteriet om den offentliga sektorns finanser. Dessutom var inte artikel 104c.9 och 104c.11, som innehåller bestämmelser om sanktioner, tillämplig under etapp två av EMU.

(1) EGT C 236, 2.8.1997.

(2) EGT L 209, 2.8.1997.

(3) EGT C 236, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1118/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(8 april 1998)

Angående: Dödsfara på grund av alger i Medelhavet

I sitt vänliga svar av den 30 oktober 1997 på min skriftliga fråga E-2987/97 om algen Caulerpa taxifolia hänvisade kommissionsledamot Bjerregaard mig till undersökningar utförda av forskningsgruppen Posidonie i Marseille.

Helt nyligen (den 18-20 mars 1998) träffades forskare i Iraklion på Kreta för att utreda möjligheterna att hindra spridningen av två slags alger (Taxifolia och Rakemoza, tillhörande familjen Caulerpa) som hotar hela Medelhavet - och givetvis också de hav som Grekland omgärdas av - med en total katastrof. Det bör påpekas att ovannämnda alger, som sprider sig utanför Kreta, i Egeiska havet och i Pagasitikos-bukten, är giftiga och medför ett utrotningshot både för fiskar och växter.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen vad den tänker göra för att stoppa den fullständigt onormala situation som håller på att uppstå i Greklands hav och hela Medelhavet - detta vid en tidpunkt då turistsäsongen snart kommer att inledas och följderna av en miljökatastrof alltså kommer att bli ett hårt slag för de låginkomsttagare i EU som är sysselsatta inom turistnäringen.

Svar från Ritt Bjerregaard påkommissionens vägnar

(12 juni 1998)

Den forskning om Caulerpa som bedrivits i många år inom ramen för handlingsplanen för Medelhavet (MAP) är av stor betydelse, särskilt för västra Medelhavet. Som en av de fördragsslutande parterna till Barcelonakonventionen och tillhörande protokoll följer och uppmuntrar kommissionen sådan forskning inom MAP och vid marina laboratorier i de länder som är värst drabbade av problemet.

Vetenskapsmän vid Greklands nationella marinforskningscentrum (EKTHE) har nyligen hävdat att Caulerpa taxifolia inte förekommer i grekiska vatten och att de Caulerpa-arter som finns i området inte är giftiga. I rapporten från det vetenskapliga möte som organiserades av MAP och Förenta nationernas miljöprogram (UNEP) på Kreta den 18-20 mars 1998 och i rekommendationerna från detta möte görs en klar åtskillnad mellan arterna Caulerpa taxifolia och Caulerpa racemosa.

Ansvaret för eventuella strukturella åtgärder åligger medlemsstaterna. Kommissionen kan finansiera projekt som läggs fram av de berörda medlemsstaterna inom ramen för befintliga regler och program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1745/98

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(5 juni 1998)

Angående: Sänkning av Tysklands betalningsskyldighet

På grundval av en specialundersökning från revisionsrätten har kommissionen krävt att de tyska myndigheterna skall betala tillbaka till EU det jordbruksstöd på elva miljoner ecu som Tyskland fått på falska grunder för att bekämpa leukos, för att avstå från mjölkproduktion samt i form av importstöd. Denna summa har senare minskats till 6 941 736 DEM. Varför har kommissionen beviljat Tyskland en sådan rabatt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 juli 1998)

Sänkningen på 11 miljoner ecu beräknades dels genom en schablonminskning på 25,5 % av de anmälda utgifterna för varje tysk delstat rörande slakt som utförts efter tidsfristens utgång och dels genom en andra minskning på 10 % för de resterande utgifterna, efter det att avsevärda brister i kontrollen hade upptäckts.

Eftersom Tyskland kunde visa att det inte förekommit någon slakt efter tidsfristernas utgång i delstaterna Brandenburg och Sachsen-Anhalt, togs minskningen på 25,5 % bort för dessa båda delstater. De slutgiltiga justeringarna uppgick till 12,8 miljoner tyska mark för slakt efter tidsfristernas utgång och 5,5 miljoner tyska mark för bristfälliga kontroller, dvs. omkring 9,6 miljoner ecu istället för 11 miljoner ecu som ursprungligen var avsett. Totalt godkändes utgifter för slakt på 49,5 miljoner tyska mark i stället för de 67,8 miljoner tyska mark som Tyskland anmält.

Eftersom 66,1 miljoner tyska mark redan hade betalats ut och gemenskapen ännu inte hade godkänt utgifterna på 9,7 miljoner tyska mark för de serologiska testerna uppgick det återvunna nettobeloppet till 6,9 miljoner tyska mark.

Situationen ser i sammanfattning ut enligt följande:

>Plats för tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-1634/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Mobil och trådlös kommunikation

Mot bakgrund av KOM(97) 217 och KOM(97) 513 undrar jag följande:

1. Är detta rätt tillfälle att utarbeta en strategi för den vidare utvecklingen av mobil och trådlös kommunikation (UMTS) eller är det för närvarande alltför tidigt att införa bestämmelser?

2. Finns det en samsyn i Europa när det gäller UMTS eller mobil kommunikation av tredje generationen? Rör det sig om en enda, ny teknik eller många lösningar som bygger på kompatibilitet och grundar sig på olika tekniker?

3. Vilka roller skall den privata respektive den offentliga sektorn spela vid övergången till UMTS?

4. Vilken inverkan kan UMTS få för den europeiska industrins konkurrenskraft?

5. Hur skall de sociala och kollektiva intressena skyddas i processen med att utveckla ett "trådlöst informationssamhälle"?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1830/98

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(12 juni 1998)

Angående: Konkurrensbestämmelser för Phare- och Tacis-medel

Artikel 12 i de allmänna bestämmelserna för anbud och tilldelning av kontrakt för tillhandahållande av tjänster som finansieras genom Phare- eller Tacis-medel gäller sund konkurrens vid anbudsförfarandet.

Denna artikel fastställer att organisationer som har deltagit i utarbetandet av behörighetsreglerna eller vid fastställandet av verksamheten för uppdraget inte får delta i anbudsinfordran.

Kan kommissionen vänligen bekräfta att tillämpningen av artikel 12 begränsas till deltagandet såsom fastställs ovan, dvs. i utarbetande av behörighetsregler eller fastställande av verksamheten? Kan artikeln även tolkas i en vidare bemärkelse? Om detta är fallet, vilken är denna vidare tolkning, under vems styrning tillämpas den och på vilket sätt underrättas anbudsgivarna om den vidare tolkningen? Om en mera omfattande tolkning är i bruk, övervägs en omarbetning av artikeln i fråga? Kan man anta att artikel 12 inte har överträtts om en anbudsgivare i sin begäran om att få delta i förfarandet angivit att denna tidigare deltagit i projektet (men att detta deltagande inte omfattat utarbetande av behörighetsregler) och därefter inbjuds att lämna in anbud?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(1 juli 1998)

Artikel 12 i de allmänna bestämmelserna för anbud och tilldelning av kontrakt för tillhandahållande av tjänster som finansieras genom Phare- eller Tacis-medel infördes av kommissionen för att öka öppenheten och kvaliteten vid bedömningen av anbud. Syftet med artikeln är därför att uppnå sund konkurrens mellan anbudsgivarna genom att införa ömsesidig exklusivitet, det vill säga att de personer eller företag som deltar i förberedandet av ett projekt inte också får delta i utförandet av samma projekt, och tvärtom.

Med "deltagande i förberedandet" avses i artikel 12 inte bara samarbete i fråga om utarbetandet av behörighetsregler utan också, i enlighet med punkt 5 i bilaga III till rådets förordning (Euratom EG) nr 1279/96 (Tacis)(1), varje bidrag till fastställandet av verksamheterna som skall genomföras inom ramen för kontraktet. Denna vidare definition innebär att den behöriga myndigheten i varje enskilt fall och med hänsyn till samtliga fakta i ärendet måste ta ställning till om konkurrensreglerna följs eller inte.

(1) EGT L 165, 4.7.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1711/98

från Antoine-François Bernardini (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Kalejdoskop-programmet

Jag har mottagit en skrivelse från sammanslutningen "Compagnie Coline" angående en begäran om bidrag inom ramen för Kalejdoskop-programmet.

Europeiska kommissionens avslag baseras på att bidragsramen har överskridits. Efter att närmare ha studerat villkoren tillsammans med den berörda parten visar det sig emellertid att Europeiska kommissionens beslut är fattat på tveksamma grunder.

Kunde kommissionen därför ge mer utförlig information i detta ärende (K98 - A1/F-431) och även förklara hur urvalsförfarandet går till?

Svar från Marcelino Oreja på komissionens vägnar

(18 juni 1998)

Kommissionen måste tyvärr bekräfta sitt beslut om det projekt som lagts fram av Compagnie Colline. Kommissionen valde inte ut projektet i fråga vid den formella förhandsprövningen eftersom procentandelen begärt gemenskapsstöd i förhållande till den totala budgeten för projektet (i formuläret klassificerat som huvudprojekt) inte motsvarade kraven enligt parlamentets och rådets beslut nr 719/96 av den 29 mars 1996 om upprättandet av ett program för stöd till konstnärliga och kulturella aktiviteter på Europanivå (Kalejdoskop)(1) (se särskilt punkt 6 i bilagan till beslutet).

Kommissionen står till ledamotens förfogande för att på begäran tillhandahålla alla de budgettekniska förklaringar som ledamoten anser sig behöva i detta ärende.

Eftersom frågan i första hand gäller hur urvalsförfarandet inom ramen för programmet går till kan det påpekas att ansökningsomgången för projekt under 1998 har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2). Sista datum för att lämna in ansökan sattes till den 1 december 1997.

Urvalet gjordes i två omgångar. Kommissionens förhandsprövning avsåg att säkra att de framlagda förslagen svarade mot de formella villkoren för att få ingå i programmet (europeisk dimension, balanserad budget). De organisatörer vars projektförslag avslogs informerades skriftligt om orsakerna till avslaget.

De projekt som valts ut i första omgången lades därefter fram inför en grupp av oberoende experter som fått i uppdrag att yttra sig om projektens kvalitet och kulturella intresse. På grundval av expertgruppens yttrande utsåg kommissionen de projekt skulle erhålla stöd inom ramen för programmet Kalejdoskop 1998.

Organisatörerna informerades skriftligt om vad som beslutats i fråga om deras ansökningar och den 13 maj 1998 offentliggjordes ett pressmeddelande.

(1) EGT L 99, 20.4.1996.

(2) EGT C 253, 19.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1504/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Angående: Informationssamhället och den ekonomiska och sociala sammanhållningen

När kommissionsledamot Monika Wulf-Mathies inför Europaparlamentets utskott för regionalpolitik presenterade kommissionens meddelande "Sammanhållningen och informationssamhället" (KOM(97) 7, 22.1.1997) sade hon att gemenskapens forsknings- och utvecklingspolitik även bör bidra till att underlätta övergången till informationssamhället.

Kan kommissionen ge information om i första hand alla de projekt rörande informationssamhället för vilka Europeiska kommissionen hittills har bidragit med finansiering inom ramen för det Fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling samt genom den kommande och sista utlysningen av detta program, och även redogöra för planerna för det Femte ramprogrammet och specificera gynnade regioner, den totala kostnaden för genomförandet och samfinansieringen från gemenskapen?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(27 juli 1998)

Många projekt som samfinansierats av kommissionen inom ramen för Fjärde ramprogrammet för forskning(1) bidrar delvis eller i sin helhet till utvecklingen av informationssamhället.

Kommissionen har därför upprättat en ofullständig förteckning över dessa projekt. Denna översänds direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariet eftersom detta svar är omfattande och innehåller många tabeller.

När det gäller Femte ramprogrammet(2) kan en sådan förteckning inte upprättas eftersom detta program ännu inte har antagits.

(1) EGT L 117, 8.5.1990.

(2) KOM(97) 47 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2005/98

från Hartmut Nassauer (PPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Rådets förordning (EEG) 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett

Förordning (EEG) 2377/90(1) föreskriver ett förfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung.

Den praktiska tillämpningen av denna förordning väcker följande frågor:

1. Medför gemenskapsförfarandet för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder att ett veterinärmedicinskt läkemedel då en prövning av detta inte föreligger, respektive då gränsvärdet överskrids i allmänhet kommer att förbjudas?

2. Har man i detta sammanhang tänkt på att det när det gäller preparat avsedda för hästar inte lönar sig att genomföra resurskrävande farmakologiska tester med hänsyn till den begränsade marknaden för att ett dylikt preparat på nytt skall bli tillåtet, vilket leder till att allt fler preparat förbjuds?

3. Är man i samband härmed medveten om det faktum att härigenom även djur som inte är avsedda som livsmedel kommer att undanhållas en nödvändig medicinsk behandling?

4. Borde alltså inte förordningens tillämpningsområde inskränkas så att dessa djur undantas så att dessa även fortsättningsvis kan behandlas med preparat för vilka gränsvärdet för högsta tillåtna restmängder överskrids?

5. Har man beaktat förhållandet att hästar i några medlemsstater endast i undantagsfall är avsedda för livsmedelsproduktion?

6. Vore det inte nödvändigt att, när det gäller hästar, skilja mellan husdjur som kan behandlas utan restriktioner och slaktdjur som endast kan ges behandling i begränsad omfattning?

7. Skulle inte alla hästar kunna märkas, antingen som riddjur, eller som slaktdjur?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Martin Bangemann

(22 juli 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1495/98 från Heinz Kindermann(2).

(1) EGT L 224, 18.8.1990, s. 1.

(2) EGT C 31, 5.2.1999, s. 42.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1999/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Förordning (EG) 258/97 om nya livsmedel och livsmedelsingredienser

1. Kan kommissionen förklara hur bestämmelserna i artikel 8 i förordning (EG) 258/97(1) kommer att fungera i praktiken, i synnerhet i nedanstående två fall?

2. Vilka formuleringar skall enligt kommissionen användas för att bestämmelserna skall följas i artikel 8.1 a sista stycket i vilket krävs att märkningen skall ange vilka egenskaper som har förändrats och vilken metod som använts för att uppnå denna egenskap?

3. Vilka normer kommer att användas vid de bedömningar som krävs under artikel 8.1 b och c (effekter på hälsan och etiska betänkligheter) och vem kommer att tillämpa dem?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(17 juli 1998)

1. De myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för att genomföra den första bedömningen kommer att kontrollera tillämpningen och även förslaget till presentation och märkning, i enlighet med kraven i artikel 8 i förordning (EG) 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser. Som ett led i bedömningen kommer alla medlemsstater och kommissionen att få möjlighet att se till att en lämplig märkning införs. När det gäller anmälningar (artikel 5) måste märkningen även vara i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 8. Om så är nödvändigt kommer kommissionen att utarbeta ett beslut i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 13.

2. I förordning (EG) 1139/98 av den 26 maj 1998 om obligatoriska uppgifter vid märkning av vissa livsmedel som framställs från genetiskt modifierade organismer utöver de uppgifter som föreskrivs i direktiv 79/112/EEG(2) anges formuleringen "framställd från genetiskt modifierad ", vilket innebär att konsumenten informeras om både särdrag och framställningsmetod. I förordningen föreskrivs också att "framställd från genetiskt modifierad" får förkortas till "genetiskt modifierad".

Denna formulering måste användas för alla jämförbara produkter. Om det för andra produkter visar sig att denna märkning är otillräcklig måste besluten fattas från fall till fall.

3. Hittills har erfarenheterna i Europa varit begränsade till ett litet antal ansökningar om godkännande av och anmälningar om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser. Det är därför för tidigt att lämna ett uttömmande svar. Det krävs dock helt klart lämplig märkning enligt artikel 8.1 b och c om det förekommer allergena ämnen eller vid modifieringar som är av betydelse för vissa grupper (vegetarianer) eller i förhållande till religiösa sedvänjor eller övertygelser.

(1) EGT L 43, 14.2.1997, s. 1.

(2) EGT L 159, 3.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1032/98

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Färjetragedin i Ramsgate: de svenska företagens underlåtenhet att betala böter

I september 1994 kollapsade en gångbro plötsligt i hamnen mellan Ramsgates färjeterminal och en färja på väg att avgå varvid 6 passagerare avled och ytterligare 7 skadades. Skulden lades sedermera i brittisk domstol på de svenska företag som hade tillverkat gångbron, FEAB och FKAB, och de dömdes att betala en miljon pund i böter för vårdslöshet.

De svenska företagen har inte betalat böterna. Företagen har nyligen sagt i brittisk TV att de inte har någon som helst avsikt att betala dem. De hävdar att eftersom olyckan inträffade innan Sverige gick med i EU omfattas de inte av gemenskapslagstiftningen.

Kan kommissionsledamoten instämma i mitt fördömande av dessa svenska företag, FEAB och FKAB, för att de inte visar någon respekt för brittisk lag eller för denna tragedis offer eller deras familjer? Kan kommissionsledamoten dessutom instämma i min uppfordran till företagen att betala böterna och be om ursäkt för sitt uppträdande hittills?

Svar avgivet av Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(17 april 1998)

Kommissionen har uppmanat den berörda medlemsstaten att inkomma med uppgifter om de förhållanden som påtalas av ledamoten. Den avser att meddela honom resultatet av efterfrågningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1582/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Angående: Tulltariffer som tillämpas på skiffer

Kunde kommissionen informera om den tullsats som tillämpas på EU-import av skiffer med ursprung i vart och ett av de tredje länder som inte omfattas av en förmånsordning för denna produkt, samt om utvecklingen och eventuella ändringar inför framtiden?

Kunde kommissionen informera om den tullsats som tillämpas på gemenskapens export av skiffer i vart och ett av de länder som för sin del exporterar skiffer till EU, men som inte omfattas av någon förmånsordning för denna produkt, samt om utvecklingen och eventuella ändringar inför framtiden?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1776/98

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(5 juni 1998)

Angående: Spionagesystemet Echelon

Enligt ett dokument från STOA vid Europaparlamentet och uppgifter från europeiska journalister finns det ett datornät för industrispionage, Echelon, i vilket USA, Förenade kungariket, Kanada, Nya Zeeland och Australien deltar.

Enligt det ovannämnda dokumentet riktar sig systemet Echelon till skillnad från de andra elektroniska spionagesystemen i nätverket UKUSA främst mot civila mål för regeringar, organisationer och företag i varje enskilt land.

1. Anser kommissionen inte att verksamheten inom ramen för programmet Echelon utgör ett uppenbart brott mot solidariteten mellan unionens medlemsstater, eftersom en av dessa hör till de viktigaste aktörerna (två av programmets sex baser lär skall finnas i Storbritannien, i Mentmith Hill och Morwanatow)?

2. Anser kommissionen inte att industrispionaget går stick i stäv mot fördragen och syftar till att snedvrida konkurrensen?

3. Anser kommissionen inte att den verksamhet som beskrivs ovan utgör ett brott mot artikel 51 i FN-stadgan?

4. Vilka direkta åtgärder ämnar kommissionen vidta för att få denna typ av industrispionage att upphöra?

5. Vilka brådskande åtgärder ämnar kommissionen vidta mot Förenade kungariket, USA och de andra länderna som deltar i industrispionagesystemet Echelon?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

Kommissionen känner till rapporten om bedömning av teknik för politisk kontroll från Europaparlamentets delegation för främjande av vetenskapliga och tekniska alternativ. Kommissionen förfogar inte över några bevis på att en medlemsstat skall ha brutit mot EG-fördraget vad gäller detta. Man har heller inte mottagit något klagomål mot någon medlemsstat.

Icke desto mindre kommer kommissionen även i fortsättningen att försvara gemenskapens intressen och arbeta för att förbättra säkerheten hos gemenskapens datanät. Kommissionen fördömer vidare alla försök att bryta mot sekretessen vad gäller den information som finns hos eller överförs av institutionerna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 050 , 22/02/1999 s. 0150



SKRIFTLIG FRÅGA E-2596/98 från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (1 september 1998) Angående: Startbidragens andel av anslag som beviljats av strukturfonderna och sammanhållningsfonden Vilken är startbidragens sammanlagda andel hittills (i absoluta tal och i procent) av anslag som beviljats var och en medlemsstat av strukturfonderna och sammanhållningsfonden? I förhållande till de sammanlagda anslagen för innevarande period (1994-1999) och i förhållande till tidtabellen intill nu? Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Erkki Liikanen (16 oktober 1998) På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.