SKRIFTLIG FRÅGA P-1746/98

från Dominique Souchet (I-EDN) till kommissionen

(27 maj 1998)

Ämne: Drivgarn och särskilda fisketillstånd

I sitt svar av den 21 april 1998 på de skriftliga frågorna E-0503/98, E-0505/98, E-507/98, E-509/98 och E-511/98(1) meddelade kommissionen att den fortfarande ansåg att man inte bör få fortsätta att använda drivgarn vid havsfiske på grund av de påstådda ekologiska och socio-ekonomiska riskerna.

Vilka tillförlitliga vetenskapliga grundlag har kommissionen för att av ekologiska hänsyn kräva ett allmänt förbud mot användningen av drivgarn?

Varför överväger kommissionen inte, i syfte att säkerställa ett optimalt utnyttjande av bestånden av vit tonfisk i Nordatlanten, att införa det franska systemet med särskilda fisketillstånd som gör det möjligt att begränsa och anpassa antalet fartyg som använder drivgarn till den aktuella beståndssituationen?

Tror kommissionen inte att ett generellt förbud mot drivgarnsfiske ur socio-ekonomisk synvinkel kommer att medföra en avsevärd förlust av arbetstillfällen och en försvagning av de fiskesamfund som använder denna teknik (t. ex. på Yeu-ön)?

Vad gäller möjligheterna för att gemenskapens fiskeripolitiska åtgärder skall vara godtagbara, tror inte kommissionen att ett beslut som fattas utan tillförlitliga vetenskapliga grundlag riskerar att förkastas av fiskarna och dithörande yrkesgrupper och skada den gemensamma fiskeripolitiken?

Utöver drivgarn har kommissionen för avsikt att på samma sätt ifrågasätta huruvida andra fångstmetoder är berättigade utan tillförlitliga vetenskapliga grundlag?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(2 juli 1998)

De ekologiska nackdelarna med att använda drivgarn vid havsfiske av ständigt vandrande arter har klart och tydligt dokumenterats vid undersökningar som Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn har bekräftat. Rapporten(2) från kommitténs möte hösten 1995 är helt entydig i detta avseende. Kommissionen delar alltså inte alls frågeställarens syn på den vetenskapliga grunden för att förbjuda drivgarn vid havsfiske.

Införandet av särskilda fisketillstånd bör ses i samband med de beslut från rådet som fattats på grundval av rådets förordning (EG) 1627/94 av den 27 juni 1994 om allmänna bestämmelser för särskilda fisketillstånd(3). Rådet har i själva verket strängt begränsat listan på fisken i Atlanten och angränsande vatten där särskilda fisketillstånd måste användas (djuphavsfiske, krabbtaska, spindelkrabba, stor kammussla). Rådet har särskilt beslutat att inte inbegripa pelagiskt fiske i dessa bestämmelser. Den franska åtgärden är alltså rent nationell. Den skiljer sig från principbeslutet om att tillåta eller förbjuda vissa fångstmetoder.

Kommissionen har alltid velat kännas vid de kortsiktiga ekonomiska problemen för drivgarnsfartygen och för de områden som är beroende av detta fiske. Men som påpekades i kommissionens meddelande till rådet(4), att inte förbjuda drivgarn skulle ha fått ännu allvarligare socioekonomiska konsekvenser. När ett förbud är motiverat utifrån en samlad bild, måste de som kommer att lida skada för det kunna påräkna solidaritet från andra. Omställningsåtgärder kommer att bli nödvändiga och kommissionen har som den lovade rådet i mars 1998 studerat denna fråga mycket ingående. Kommissionen kommer att i enlighet med slutsatserna från rådets möte den 8 juni 1998 lägga fram förslag om detta.

Slutligen kan kommissionen inte hålla med frågeställaren om att beslutet om att förbjuda drivgarn togs utan vetenskapligt stöd. Här hänvisas än en gång till kommissionens meddelande och rapporten från Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn som nämndes ovan. Ingen fångstmetod har ifrågasatts eller kommer att ifrågasättas utan att det föreligger vetenskapliga bevis som har analyserats av passande organ, först och främst av Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn.

(1) EGT C 386, 11.12.1998.

(2) SEK(95) 1960.

(3) EGT L 171, 6.7.1994.

(4) KOM(94) 50.