SKRIFTLIG FRÅGA E-1287/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Allvarliga problem avseende ökenspridning i Valencia (Spanien)

Europeiska samfundet för markskydd (European Society for Soil Conservation (ESSC)) organiserade nyligen en konferens i Valencia (Spanien) om ökenspridning. Bland de slutsatser som drogs av de mer än 400 vetenskapsmän och experter som deltog, är det värt att understryka påståendet att Spanien är den europeiska stat som riskerar att förlora mest av sin jord (60 procent av Spaniens yta påverkas allvarligt av ökenspridning). Detta gäller närmare bestämt Comunidad Valenciana, där problemet berör 40 procent av territoriet, och 5 7 procent inte kan återställas.

Kommissionsledamoten Fischler (se svar på fråga E-1563/95(1)) har uppgivit att nyckeln till en framgångsrik kamp mot ökenspridning står att finna i ett förnuftigt bruk av jorden som är förenligt med miljöns krav, i förening med rationell och klok förvaltning av vattenresurser. Det skall även understrykas att samma hänsynstaganden ligger till grund för utarbetandet av det kommande ramdirektivet om vatten.

I den autonoma regionen Valencia kan emellertid följande konstateras:

- såväl inom jordbruket som i stadsområden förekommer bruk som allvarligt påverkar olika grundvattennivåer i områden som Les Marínes, Marjal de Almenara, Marjal de Peñíscola och Marjal de Pego-Oliva,

- det förekommer planer på avledning av vattendrag, exempelvis i Xucar-Vinalopó som kommer att påverka Albuferasjön (skyddat område inom ramen för LIFE),

- förorening av vatten genom nitrater ökar till följd av bristfälligt markskydd,

- en temapark (Terra Mítica) håller på att uppföras, vars vattenförbrukning år 2002 beräknas fördubbla vattenbristen i ett redan svårt torkdrabbat område,

- golfbanor (Peñíscola, Benidorm och Finestrat, Manises) har anlagts eller håller på att anläggas utan planering eller beräkningar med avseende på tillgången på vatten.

Anser inte kommissionen att de ovan beskrivna företeelserna strider mot såväl konventionen för bekämpning av ökenspridning, som Spanien har anslutit sig till, som mot principerna för hållbart bruk av marken som Spanska staten och den regionala regeringen i Comunidad Valenciana har förbundit sig att följa för att erhålla och förvalta medel ur ERUF, EUGFJ och sammanhållningsfonden?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att anmoda den spanska regeringen och den regionala regeringen att effektivt och konkret bekämpa den ökenspridning som påverkar i synnerhet Comunidad Valenciana och för vilken ovannämnda gemenskapsfinansiering har beviljats?

(1) EGT C 311, 22.11.1995, s. 4.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 juli 2000)

Kommissionen bekräftar att befintlig gemenskapslagstiftning på vattenområdet inte säkerställer en hållbar vattenförvaltning för allt vatten. Detta är anledningen till att kommissionen, bland annat på initiativ av parlamentets miljöutskott, har föreslagit parlamentet och rådet ett ramdirektiv om vattenpolitik(1). Rådet antog en gemensam ståndpunkt i oktober 1999(2). Parlamentet yttrade sig (andra behandlingen) i februari 2000(3). Läget i förlikningsförfarandet tyder på att slutligt antagande kommer att ske i mitten av år 2000.

I ramdirektivet om vattenpolitik fastställs ambitiösa miljömål som att förebygga försämring av grundvattnets status, återställa grundvattenförekomster, och säkerställa en balans mellan uttag och påfyllnad av grundvatten [artikel 4.1 b]. I direktivet ställs också krav på vattenvård grundad på avrinningsområden (förvaltningsplaner för avrinningsområden), vilket säkerställer skydd av såväl ytvatten som grundvatten [artikel 3]. Det fastställs också förpliktelser för medlemsstaterna att se till att juridiskt bindande åtgärder vidtas för att uppnå detta mål i form av kontroller av uttag av sött ytvatten och grundvatten och uppsamling av sött ytvatten, inbegripet ett eller flera register om uttag och uppsamling. Endast vattenuttag med obetydlig inverkan kan undantas dessa förpliktelser [artikel 11.3 d].

När direktivet väl har antagits kommer kommissionen att se till att det genomförs korrekt både vad avser de instrument som anges i EG-fördraget, inbegripet artikel 226 (f.d. artikel 169) och genom information av och samråd med berörda parter. Dessutom kommer direktivet att säkerställa öppenhet och insyn genom en förpliktelse för medlemsstaterna att informera medborgarna och berörda parter vid fastställandet av förvaltningsplanerna för avrinningsområden.

Dessutom bör det påpekas att den nya politik för landsbygdsutveckling som rådet antog i juni 1999 har blivit den andra pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken. Det stöd som ges till hållbar utveckling av landsbygden, för jordbruksverksamhet och omstrukturering av denna, kan ges till bland annat bevarande och främjande av hållbart jordbruk med högt naturvärde som respekterar miljön. Den har också som syfte att främja hållbar skogsförvaltning, bevarande och förbättring av skogsresurserna och utökning av skogsarealerna. Samfinansiering kan också ske för investeringar för miljöskydd. Dessa olika åtgärder kan också bidra till att bekämpa avskogningen i de områden frågeställaren nämner. Det är medlemsstaterna själva som skall lägga fram sina program för landsbygdsutveckling, i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen.

I rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(4) föreskrivs att kommissionen och medlemsstaterna skall se till att miljöskyddskraven integreras i utformningen och genomförandet av fondverksamheten. Sammanhållningsfonden ger ekonomiskt bidrag till projekt som bidrar till att mål som fastställs i EG-fördraget nås, vad gäller miljö och transeuropeiska transportnät.

Det är också viktigt att påpeka i detta sammanhang att Spanien, tillsammans med Portugal, Italien och Grekland omfattas av bilaga IV (norra medelhavsområdet) till Förenta nationernas konvention för bekämpning av ökenspridning. Dessa medlemsstater har antingen utarbetat

eller håller på att utarbeta nationella och regionala handlingsprogram för att bekämpa avskogning och de har haft en serie möten där kommissionen har deltagit. Nationella och regionala handlingsprogram är basen för genomförandet av konventionen. Gemenskapen som part har ett särskilt intresse i att den genomförs på ett effektivt sätt i norra medelhavsområdet.

(1) Kommissionen förslag: EGT C 184, 17.6.1997, EGT C 16, 20.1.1998, och EGT C 108, 7.4.1998.

(2) Rådets gemensamma ståndpunkt (EC) nr 41/1999 of 22.10.1999; EGT C 343, 30.11.1999.

(3) Ännu inte offentliggjord i EGT.

(4) EGT L 161, 26.6.1999.