ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3008/02

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: Djurskydd nötkreatursfoster

Rådets direktiv 86/609/EEG(1) om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål utesluter i sin nuvarande form foster eller embryonala former från sitt tillämpningsområde. Känner kommissionen till bruket att vid slakt av dräktiga kor utvinna vätskor från fostren och sedan använda dessa vätskor för att skapa cellodlingar? Har kommissionen några siffror på hur omfattande detta bruk är i de enskilda medlemsstaterna? Kan kommissionen tänka sig att göra en fullständig översyn av ovannämnda direktiv så att även foster och embryonala former omfattas?

(1) EGT L 358, 18.12.1986, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(28 november 2002)

Kommissionen känner till att man vid slakt av dräktiga kor utvinner vätskor från foster.

Sådana vätskor är en viktig reagent för odling av celler och vävnad, som är vanligt förekommande i biologiska, medicinska och toxikologiska laboratorier.

Celler och vävnadskulturer används allmänt som ett bra alternativ till försöksdjur i många olika typer av forskning. De används även för framställning av läkemedel med hjälp av levande celler, t.ex. interferon, och för diagnos av infektionssjukdomar och genetiska sjukdomar. Vätskor från kalvfoster används också för att framställa antigener för vaccin. Kommissionen har dock inte tillgång till några detaljerade upplysningar om utvinningen av vätskor från kalvfoster.

Kommissionen planerer en omfattande omarbetning av rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål. Frågan om foster- och embryoformer kommer att undersökas grundligt under denna omarbetning. De etiska aspekterna av utvinningen av vätskor från kalvfoster kommer att granskas av kommissionen i samband med detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3787/02

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(6 januari 2003)

Ämne: Artisters rättigheter

I Förenade kungariket förhandlar Phonographic Performance Limited (PPL), en kollektiv organisation som representerar de olika skivmärkena, om en rimlig ersättning till artisterna för inspelningar av deras verk som sänds i radio, och uppbär sedan denna ersättning. Vilka EU-länder tillåter artisterna att delta i förhandlingarna om ersättningen för deras verk?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 februari 2003)

Den rimliga ersättning som skall utgå när en ljudupptagning spelas upp särskilt i radio eller TV har harmoniserats på EU-nivå genom artikel 8 i rådets direktiv 92/100/EG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga området.

Det är vidare meningen att ersättningen skall delas mellan artisterna och producenterna. Direktivet innehåller dock inte någon egentlig harmonisering av förhandlingsmetoderna eller någon fördelningsmall för ersättningen. Det står bara att om rättshavarna inte kan komma överens om fördelningen får medlemsstaterna bestämma enligt vilka regler fördelningen skall göras. Direktivet innehåller således ingenting om hur ersättningen skall begäras in och förhandlas.

Som regel deltar artisterna i förhandlingarna om ersättningsbeloppet. Men i många medlemsstater kräver man att förhandlingen drivs av ett gemensamt förvaltningsorgan. Enligt vad kommissionen erfar är detta t.ex. fallet i Tyskland, Österrike, Danmark, Grekland, Finland, Frankrike och Irland.

Å andra sidan föredrar en mycket stor majoritet artister att förhandlingarna sköts av gemensamma förvaltningsorgan, även om den nationella lagstiftningen inte kräver någon gemensam förvaltning. Sådan centraliserad förvaltning är ofta mera praktisk både för artisterna och för dem som utnyttjar rättigheterna. Slutligen vill kommissionen fästa frågeställarens uppmärksamhet på att Europeiska gemenskapernas domstol inom de närmaste veckorna kommer att meddela ett förhandsavgörande där man klargör dels begreppet rimlig ersättning, dels vilket handlingsutrymme medlemsstaterna förfogar över när de tillämpar begreppet (mål C-245/00 SENA mot NOS).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2869/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 oktober 2002)

Ämne: Förhållandet mellan tillväxt och budgetbalans

Kan kommissionen, på grundval av sina egna datormodeller eller annan forskning, redogöra för hur budgetbalansen skulle påverkas (uttryckt som en procentandel av BNP) om BNP-tillväxten ändras med en procentenhet? Vilka konsekvenser skulle detta ha för var och en av de olika medlemsstaterna?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(12 november 2002)

Uppskattningarna av hur de offentliga finanserna reagerar på utvecklingen av bruttonationalprodukten (BNP) baserar sig på skatte- och utgiftselasticiteter som beräknats av OECD. Som framgår av tabellen nedan ligger den genomsnittliga elasticiteten för unionen på omkring 0,5. Graden av följsamhet i de offentliga finanserna hänger nära samman med de offentliga inkomsternas och utgifternas andel av BNP. För exempelvis de skandinaviska länderna, som kännetecknas av en stor offentlig sektor, tenderar elasticiteten att ligga på en högre nivå, inom intervallet 0,7 till 0,9(1).

Elasticiteterna skall ses som en uppskattning av den genomsnittliga påverkan på de offentliga finanserna vid förändringar i produktionsgapet, då de i viss mån är beroende av vad som är källan till BNP-tillväxten. Effekterna på de offentliga finanserna blir till exempel mindre om BNP-tillväxten ökar till följd av ökad export (eller investeringar), eftersom ingen skattekategori påverkas direkt. På motsvarande sätt blir påverkan på de offentliga finanserna större om tillväxten drivs av privat konsumtion, eftersom det innebär en direkt ökning av de indirekta skatteintäkterna. Simuleringar enligt kommissionens Quest-modell har visat att när tillväxtökningen drivs av privat konsumtion ökar de offentliga finansernas elasticitet till i genomsnitt 0,7 för unionen som helhet, medan den vid export- eller investeringsdriven tillväxt sjunker till 0,28 respektive till 0,19(2).

>Plats fÄHor tabell>

(1) För en mer utförlig diskussion, se Public Finances in EMU-2002 nr 3, kap. 3. (The measurement of cyclically adjusted budget balances).

(2) Brunila A., M. Buti och J. in 't Veld (2002), Fiscal Policy in Europe: how effective are automatic stabilisers?, Economic Papers nr 177. September 2002. Europeiska kommissionen. Bryssel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3286/02

från Carlos Coelho (PPE-DE) till rådet

(20 november 2002)

Ämne: Icke-diskrimineringsprincipen och respekten för olika kulturer och traditioner

En portugisisk medborgare har kontaktat mig för att klaga över och ifrågasätta den spanska lagen om namnregistrering (lag 40/1999 av den 5 november). Enligt den klagande diskriminerar lagen barn till portugisisk-spanska föräldrar, eftersom lagen leder till att barnens namn och ordningsföljden på namnen ändras utan föräldrarnas samtycke.

Problemet uppstår då barn med spansk pappa eller mamma skall registreras i den spanska folkbokföringen eller vid ett spanskt konsulat för att få spanskt medborgarskap. Då barnet registreras ändrar både folkbokförare och de spanska konsulaten barnets namn, det vill säga de ändrar på ordningsföljden på efternamnen. Det här sker utan tillåtelse och nästan alltid mot föräldrarnas vilja, och folkbokförarna och konsulaten erkänner inte heller ID-kort, födelsebevis eller andra officiella portugisiska dokument.

Det är viktigt att komma ihåg de principer som EU baserar sig på, med andra ord ett Europa med bland annat fri rörlighet för personer och ömsesidiga erkännanden av examensbevis och domar. Kan man inte här tala om brott mot en grundläggande rättighet, det vill säga vars och ens rätt att själv välja namn åt sina barn? Är det inte fråga om bristande respekt mot en persons identitet (namn), kultur och traditioner, i det här fallet en tradition som ligger personen varmt om hjärtat och som innebär att förfädernas namn kan leva vidare?

Svar

(3 mars 2003)

Rådet informerar den ärade parlamentsledamoten om att rådet saknar behörighet när det gäller rätten till namn.

Rådet tar dock tillfället i akt att fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att flera konventioner redan har upprättats på detta område inom ramen för Internationella civilståndskommissionen. Även om Europeiska gemenskapen inte är avtalsslutande part i denna internationella organisation så är de flesta medlemsstaterna det.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3429/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(2 december 2002)

Ämne: Frosinones användning av medel från Equal, ESF och det fjärde åtgärdsprogrammet för jämställdhet mellan kvinnor och män

Under september 2002 lade det italienska finansministeriets övervakningsutskott fram en redogörelse över utnyttjandet av de medel som EU beviljat. Av denna redogörelse framgår även hur oroväckande långsamt och ineffektivt de lokala myndigheterna arbetar med att bevilja projektstöd. Under 2000 utnyttjades endast två procent av EG-stödet.

Även kommissionen har vid ett flertal tillfällen påpekat de lokala myndigheternas otillräckliga utnyttjande av gemenskapsmedlen.

Samtidigt är det vissa lokala myndigheter, såsom Frosinones kommunala myndigheter, som i synnerhet behöver utnyttja gemenskapsmedlen för att främja yrkesutbildning och sysselsättning, liksom jämställdhet och social integration.

Mot denna bakgrund tillfrågas kommissionen följande:

1. Har kommunen Frosinone lagt fram några projektförslag för Equal, ESF och det fjärde åtgärdsprogrammet för jämställdhet mellan kvinnor och män?

2. Har kommunen Frosinone erhållit något stöd för sina projekt?

3. Har de erhållna medlen utnyttjats?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(20 januari 2003)

Det operativa programmet för Mål 3-regionen Lazio godkändes den 21 september 2000 av kommissionen inom ramen för strukturfonderna för perioden 20002006. De tillgängliga budgetmedlen uppgår till 884 miljoner EUR (45 % Europeiska socialfonden, 44 % nationella medel och 11 % regionala medel), varav 90 miljoner EUR (10,3 %) anslås till området jämställdhet.

Eftersom programperioden nyligen inletts har endast ett fåtal projekt valts ut, vilket även är förklaringen till varför så få projekt har genomförts. Icke desto mindre har 740 förslag till projekt lagts fram på området jämställdhet under perioden 20002001, varav 188 har antagits och fått finansiering.

Initiativet Equal, som även det finansieras genom Europeiska socialfonden, gör det möjligt att pröva nya metoder i kampen mot diskrimering och bristande jämställdhet, som kan drabba såväl anställda som arbetssökande. Equal-initiativet omfattar nio tematiska områden, bland annat jämställdhet mellan kvinnor och män. Kommunen Frosinone har hittills inte deltagit i Equal.

Kommunen Frosinone har inte fått något ekonomiskt stöd inom ramen för det fjärde handlingsprogrammet för jämställdhet mellan kvinnor och män.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2474/02

från Daniela Raschhofer (NI) till rådet

(6 september 2002)

Ämne: Katastroffond för personer som drabbats av översvämningarna

Österrike har liksom Tyskland och Tjeckiska republiken under de senaste veckorna härjats av en översvämningskatastrof vars omfattning ingen kunnat ana.

Tusentals människor har förlorat grundvalarna i tillvaron och befinner sig nu i spillrorna av det som en gång var deras liv.

De skador som högvattnet (die Flut) orsakat uppgår till flera miljarder euro.

Med hänsyn till den katastrofala situationen önskar jag få svar på följande frågor:

1. Förordar rådet inrättandet av en egen EU-katastroffond för att man så snabbt som möjligt skall kunna åtgärda skador i samband med katastrofer i medlemsstaterna?

2. Om svaret är jakande, vilka mått och steg har rådet för avsikt att vidta för att inrätta en katastroffond?

3. När kan man räkna med att de första åtgärderna kommer att vidtas för att inrätta fonden?

Svar

(18 februari 2003)

Som den ärade parlamentsledamoten säkert känner till har Europeiska unionen handlat mycket snabbt för att omedelbart kunna reagera, i synnerhet i ekonomiskt hänseende, på de fruktansvärda katastrofer som översvämningarna orsakade i augusti 2002 i Österrike, Tyskland och i vissa kandidatländer. Rådet erinrar om att redan vid Europaparlamentets debatt om översvämningarna den 3 september 2002 informerade rådets ordförande parlamentet om rådets politiska stöd för inrättandet av en sådan fond.

Europeiska kommissionen lade fram ett utkast till interinstitutionellt avtal mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om finansieringen av Europeiska unionens solidaritetsfond den 11 september 2002 och ett förslag till rådets förordning om inrättande av Europeiska unionen solidaritetsfond den 18 september 2002.

Europaparlamentet, rådet och kommissionen höll redan i den 23 september 2002 i Strasbourg ett trepartsmöte om det interinstitutionella avtalet. På grund av frågans brådskande karaktär visade alla parter prov på flexibilitet och åtog sig att vinnlägga sig om att snarast nå enighet om mekanismen i sin helhet för att så snabbt som möjligt under 2002 effektivt kunna bistå de översvämningsdrabbade.

Den 16 oktober 2002 nåddes en gemensam inställning inom rådets förberedande organ om nämnda förslag till förordning.

Rådet erinrar slutligen om att inom ramen för ett interinstitutionellt avtal, som slöts mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 7 november 2002, reglerades frågan om finansieringen av Europeiska unionens solidaritetsfond(1) Genom rådets förordning (EG) nr 2012/2002 av den 11 november 2002 inrättades fonden(2).

(1) EGT C 283, 20.11.2002, s. 1.

(2) EGT L 311, 14.11.2002, s. 3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2613/02

från Sérgio Marques (PPE-DE) till kommissionen

(18 september 2002)

Ämne: Konventet om Europeiska unionens framtid

Vid sitt möte i Laeken beslöt Europeiska rådet att sammankalla ett konvent som skulle få i uppdrag att fastställa de stora riktlinjerna för Europeiska unionens framtid. Konventets slutsatser skall ligga till grund för den regeringskonferens som enligt planerna skall börja arbeta 2004 med fördragsöversynen.

Under konventets inledande arbete, då man lyssnat och sonderat terrängen, har många lämnat sina synpunkter. Även kommissionen presenterade i maj för konventet sina tankar om Europeiska unionens grundläggande uppgifter och om vilken konstitutionell ram som är lämpligast för att utveckla dem. Kommissionens synpunkter var omfattande och mycket intressanta.

Genom de olika bidrag som konventet mottagit under lyssnandefasen, vilken avslutades i juli, urskiljer man redan vissa huvudlinjer för de diskuterade frågornas slutliga inramning.

Jag vill därför fråga:

1. Vad anser kommissionen om de huvudlinjer som börjar utkristalliseras gällande de frågor som behandlas av konventet?

2. Tänker kommissionen uttala sig formellt i denna fas av arbetet, och lämna nya synpunkter till konventet om de särskilda frågor som tagits upp inom ramen för de omfattande sonderingar som gjorts?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 oktober 2002)

Via inlägg av sina företrädare i konventet tar kommissionen ställning till de olika frågor som konventionen skall utreda när de diskuteras vid plenarsammanträden eller i arbetsgrupper. Under hösten har kommissionen för avsikt att komplettera sitt meddelande Ett projekt för Europeiska unionen av den 22 maj 2002(1) med ett meddelande som är mer inriktat på institutionella frågor.

(1) KOM(2002) 247 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2113/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(17 juli 2002)

Ämne: Digitalradio använd i gemenskapsinformationens tjänst i hela Europeiska unionen

Radiomediet gjorde sitt inträde i det tjugoförsta århundradet med ett viktigt mål: att anpassa sig till den digitala revolutionen. I de flesta av EU:s medlemsstater upprätthåller den offentliga radion åtagandet att fungera som motor för digitalradion, vilket gör detta mål oåterkalleligt, trots svårigheterna.

Detta är således ett lämpligt tillfälle för Europeiska unionen att lägga fram ett förslag om att använda den nya digitalradion som ett medel för att öka den information som EU bör ge gemenskapens medborgare om all sin verksamhet. På detta sätt skulle radion fungera som en särskild brobyggare mellan EU:s institutioner och gemenskapsmedborgaren.

Kan kommissionen ange om den i sitt program för att förbättra informationsflödet mellan EU och den vanlige medborgaren, förutser att utnyttja de fördelar som en allmän spridning av den nya digitalradion kan resultera i och därmed föreslå en radio som fungerar som talesman för gemenskapens allmängiltiga verksamhet?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 september 2002)

Kommissionen anger i meddelandet om en informations- och kommunikationsstrategi för Europeiska unionen(1) från den 2 juli 2002 att radions betydelse torde komma att öka och att informationens presentationssätt måste anpassas till de kommunikationsmedel som används. Ansträngningar görs nu för att ändra inriktning på informationspolitiken så att större tyngd läggs vid information via radio och TV, eftersom det är helt klart att de är de informationskällor som EU:s medborgare föredrar.

Det är en fråga för marknaden att avgöra hur snabbt digitalradio blir mer allmänt tillgänglig. Kommissionen har redan aktivt stöttat utvecklingen av denna nya teknik och sett till att våra egna informationskanaler (inklusive Europe by Satellite) alltid finns tillgängliga digitalt. Om fler människor får tillgång till radio tack vare den digitala revolutionen, kommer fler medborgare få tillgång till information om EU.

(1) KOM(2002) 350 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2899/02

från Nelly Maes (Verts/ALE) till rådet

(14 oktober 2002)

Ämne: Överträdelser av EU: s uppförandekod för vapenexport

Det har nyligen kommit till vår kännedom att den belgiska exportkreditnämnden Delcredere inom ramen för ett kontrakt mellan företaget FN och Nepals regering har lämnat statlig garanti för leverans av 5 500 minikulsprutor.

Först och främst överträds här uppförandekoden för vapenexport eftersom den tyska regeringen i motsats till den belgiska inte tillåter denna leverans. Dessutom skall köpeskillingen på 15,4 miljoner EUR betalas även om vapenleveransen inte skulle gå igenom.

Handlar det i detta fall inte om orättmätiga fördelar för ett privat företag och om snedvridning av konkurrensen?

Undergräver detta inte också överenskommelser inom ramen för EU:s uppförandekod för vapenexport?

Svar

(18 februari 2003)

Det särskilda fall, som den ärade ledamoten tar upp, har inte behandlats av rådet, men beslut om beviljande av exportlicenser fattar varje medlemsstat själv med fullt beaktande av uppförandekoden och dess kriterier. Uppförandekoden föreskriver inte att medlemsstaterna skall lämna uppgifter om motiveringen för att bevilja eller avslå ansökningar om exportlicenser och det ligger inte heller inom rådets ansvarsområde att fälla omdömen om särskilda fall. Medlemsstaterna är emellertid skyldiga att varje år lämna upplysningar till rådet om sin vapenexport, vilka därefter utgör grunden för en årlig rapport. Detta förfarande tillåter en samlad bedömning av hur väl uppförandekoden fungerar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1461/02

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(23 maj 2002)

Ämne: Arrestering av 10 journalister i Eritrea

Bakgrundsinformation:

- Yosef Mohamed Ali (m), chefredaktör, Tsigenay

- Amanuel Asrat (m), chefredaktör, Zemen

- Seyoum Tsehaye (m), frilansredaktör/fotograf, f. d. direktör för Eritreas statliga television

- Temesgen Gebreyesus (m), reporter, Keste Debena

- Mattewos Habteab (m), redaktör, Meqaleh

- Dawit Habtemichael (m), biträdande chefredaktör, Meqaleh

- Medhanie Haile (m), biträdande chefredaktör, Keste Debena

- Dawit Isaac (m), reporter, Setit (svensk medborgare)

- Fessahaye Yohannes (Joshua) (m), reporter, Setit

- Said Abdulkadir (m), chefredaktör, Admas

Känner kommissionen till att de tio ovannämnda journalisterna har arresterats?

Är kommissionen beredd att till Eritreas regering rikta en förfrågan om upplysningar om dessa arresteringar?

Vad kan kommissionen göra för att utverka att dessa journalister skall försättas på fri fot och för att sådana arresteringar inte skall upprepas i fortsättningen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(25 juni 2002)

Kommissionen känner till de gripanden av journalister som det syftas på i frågan och är allvarligt oroad över den politiska utvecklingen i Eritrea sedan september 2001. Kommissionen anser att gripandena av politiska dissidenter och journalister, förbuden riktade mot den fria pressen och uppskjutandet av parlamentsvalen utgör allvarliga tillbakagångar för den politiska utvecklingen i Eritrea.

Kommissionen beklagar att inget beslut fattats om när de gripna kommer att ställas inför rätta eller släppas fria och att bildandet av politiska partier skjutits upp. Förhoppningsvis kommer den kommittée som bildats för att utreda pressens framtid i Eritrea att snart avskaffa det tillfälliga utgivningsförbud som gäller för den privata pressen.

Kommissionen arbetar tillsammans med ordförandeskapet och medlemsstaterna för att finna en tydlig och bestämd lösning på den aktuella krissituationen. Kommissionen anser att dialogen inom ramen för artikel 8 i Cotonouavtalet bör upprätthållas.

Den 5 april 2002 diskuterade unionens trojka med regeringen i Asmara journalisternas situation. Regeringen utsattes för påtryckningar att antingen inleda rättsliga förfaranden gentemot journalisterna eller släppa dem fria.

Ett trojkabesök på hög nivå är planerat för att bryta det nuvarande dödläget. Målet med detta besök är att diskutera den inrikespolitiska situationen i Eritrea och Cotonouavtalets potentiella fördelar, liksom de bakomliggande skälen till avtalets väsentliga beståndsdelar och värderingar. Det kommer att göras klart för regeringen vilka konsekvenser en fortsatt avsaknad av framsteg i interna frågor kommer att få för förbindelserna mellan unionen och Eritrea.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3442/02

från Jean-Maurice Dehousse (PSE) till kommissionen

(26 november 2002)

Ämne: Förhandlingar och användning av språk

Det har framgått av meddelanden i pressen, särskilt tidskriften La Quinzaine Européenne (nr 27, 18 november1 december 2002) att kommissionens ordförande Romano Prodi och kommissionsledamoten Günter Verheugen gett instruktioner om att alla anslutningsförhandlingar skall hållas på engelska.

Är detta påstående helt eller delvis korrekt?

Om så är fallet, vilka skäl finns det för en sådan instruktion?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(20 december 2002)

Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten om att varken kommissionens ordförande eller kommissionsledamoten för utvidgning någonsin gett order om att alla anslutningsförhandlingar skall hållas på engelska.

Anslutningsförhandlingarna är regeringskonferenser. Språkordningen för dessa konferenser fastställs därför av de deltagande staterna och inte av kommissionen.

Enligt vad kommissionen erfarit har språkordningen på de olika nivåerna och sedan anslutningsförhandlingarna inleddes inte inskränkts till engelska eller något annat av EU:s officiella språk utan alla EU:s officiella språk har kunnat användas.