ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1644/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Förstörelse av det arkeologiska området Dodona i Jannina

Genom EU:s ingripande lyckades man för en tid sedan förhindra att en genomfart till Via Egnatia skulle löpa i närheten av det arkeologiska området kring den antika Dodonahelgedomen i Janninas län, med motiveringen att områdets miljö och kulturarv skulle beskyddas.

Nyligen har länsförvaltningen i Jannina beviljat en anhållan från kommunen Mandiou i Janninas län om tillåtelse att få bygga en kommunal väg alldeles intill den passage till Via Egnatia som inte blev av. Det här beslutet innebär en katastrof för det berömda området kring Dodonahelgedomen och dess tempel samt för miljön runt den antika heliga platsen. Det tragiska i det hela är att man först räddat ifrågavarande område från ett större hot med internationell räckvidd och att detta område nu i stället kan förstöras av en kommunal sju meter bred väg som (enligt den officiella motiveringen) skall öppnas "för att förbättra betesmarkerna".

Jag ber Europeiska kommissionen redogöra för sin officiella ståndpunkt i denna fråga och tala om på vilket sätt den ämnar agera för att detta vägbygge, på endast 800 meters avstånd från den antika teatern i Dodona, skall kunna avstyras, eftersom det rör sig om ett projekt som hotar att totalförstöra både det arkeologiska området och den naturliga miljön i detta område.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(17 juli 1998)

Befogenheten i fråga om skydd och bevarande av det arkeologiska arvet ligger enbart hos de nationella myndigheterna. Gemenskapens roll när det gäller kultur och kulturarv är att främja samarbete mellan medlemsstaterna i enlighet med artikel 128 i EG-fördraget. Det är alltså de grekiska myndigheterna som ansvarar för skyddet av det antika, arkeologiska området Dodona i Ioannina.

Enligt uppgifter från de grekiska myndigheterna dras dock den lokala vägen i närheten av det arkeologiska området mer än 800 meter från den antika teatern i Dodona och kommer därmed inte på något sätt att påverka vare sig det arkeologiska området eller miljön runtomkring. Vägbygget uppfyller alla regler som fastställts av de arkeologiska myndigheterna i Grekland och det har godkänts av både lokala och centrala arkeologiska instanser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1355/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Mjölksubventioner

Skulle kommissionen med hänsyn till betydelsen av att det tillhandahålls mjölk för skolbarn kunna tillhandahålla information om vilka EU-bidrag som finns för detta ändamål i medlemsstaterna? Vilka möjligheter har medlemsstaterna att själva avgöra fördelningen av dessa bidrag?

Har man inom kommissionen övervägt att höja bidraget för mellanmjölk till samma nivå som för standardmjölk?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Gemenskapsstödet för utdelning av mjölk och vissa mjölkprodukter till skolelever uppgår för standardmjölk till 95 % av det riktpris på mjölk som gäller för det aktuella regleringsåret för mjölk. För andra mjölkprodukter fastställs stödbeloppen med hänsyn till mjölkinnehållet i de aktuella produkterna. Det nuvarande stödet för standardmjölksprodukter är 29,44 ecu/100 kg. Det utbetalas för högst 0,25 l motsvarande mängd mjölk per elev och skoldag.

I rådets förordning (EEG) 1842/83 av den 30 juni 1983 om allmänna bestämmelser om utdelning av mjölk och vissa mjölkprodukter till skolelever(1) ges flera alternaiv till medlemsstaterna för att genomföra systemet. De kan bestämma att undanta elever på gymnasiet, de kan betala stöd för ost och föreskriva att stödet skall betalas till leverantören av produkterna. Dessutom har medlemsstaterna vidsträckt handlingsfrihet vad beträffar administrationen av systemet och utbetalningen av stöden. Slutligen kan de besluta att använda nationella anslag för att komplettera gemenskapsstödet.

Kommissionen anser att det nuvarande kriteriet för att fastställa stödbeloppen för olika mjölkprodukter är berättigat och att det inte behöver ses över. På grundval av detta finns det ingen möjlighet för att öka bidraget för mellanmjölk till samma nivå som för standardmjölk.

(1) EGT L 183, 7.7.1983.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1846/98

från Hadar Cars (ELDR) till kommissionen

(12 juni 1998)

Ämne: Utryckningsfordons färg på varningsljus

Före andra världskriget lär alla länders utryckningsfordon ha haft röda ljus. Under kriget bytte man till blå för att göra fordonen svårare att upptäcka för fientligt flyg. Enligt vissa källor syns blått ljus mycket dåligt och alla som kör bil vet att det under dagtid är svårt att upptäcka utryckningsfordon. Däremot syns rött ljus mycket bra och antalet olyckor i trafiken kan bli färre om utryckningsfordonen i Europa syns bättre.

Vilka möjligheter finns det att ändra färgen på varningsbelysningen till röd?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(31 juli 1998)

Färgen på uttryckningsfordons varningsljus omfattas av Wienkonventionen om vägtrafik från 1968. I artikel 14 i denna konvention föreskrivs att blå varningsljus inom internationell trafik endast får användas av prioriterad fordon medan orange varningsljus endast får användas av fordon med särskilda funktioner. Vidare får enligt denna artikel varningsljus med annan färg tillåtas enligt nationell lagstiftning för användning inom de egna nationsgränserna. Medlemsstaterna har därmed rätt att använda varningsljus med vilken färg de vill, även röda sådana, på utryckningsfordon som endast körs inom de egna nationsgränserna.

För att ändra det internationella systemet skulle det krävas att någon av parterna eller observatörsorganisationerna till Wienkonventionen lämnade in ett förslag som sedan skulle vara föremål för diskussion och omröstning av parterna till konventionen. Gemenskapen är inte part till Wienkonventionen och följaktligen kan inte kommissionen föreslå någon sådan förändring.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1726/98

från Michael Hindley (PSE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: EU-stöd till Kazakstan

Kan kommissionen ange vilka program och undersökningar som genomförts inom ramen för Tacis eller andra program som finansieras av EU i Kazakstan, samt vilka partnerna varit och vilka budgetposter som utnyttjats?

Svar från Hans van den Broek På kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Gemenskapsstödet till Kazakstan ges huvudsakligen genom TACIS-programmet, som omfattar ett nationellt handlingsprogram samt mellanstatliga program (Inogate-Traceca-Warmap) som även omfattar Kazakstan.

Det nationella handlingsprogram som genomförs för närvarande (1996-1997: 25 miljoner ecu) skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat. Det nationella handlingsprogrammet 1998-1999 ingår i gemenskapens budget för 1999 och skall förhandlas efter sommaren. Kazakstan omfattas också av "demokratiprogrammen" som finansieras genom budgetkapitel B-70 i gemenskapens budget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1133/98

från Umberto Bossi (NI) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Finansiellt instrument för miljön

Rådets förordning (EG) 1404/96(1) av den 15 juli 1996 innehåller i artikel 10-12 en rad bestämmelser om kontroll av genomförandet av gemenskapsfinansierade åtgärder och av att dessa åtgärder överensstämmer med förordningen.

Kan kommissionen tala om hur ofta man i enlighet med artikel 10.2 i ovannämnda förordning utför kontroller på platsen av att stödmottagarna utför dessa åtgärder med gott resultat?

Kan kommissionen tala om ifall det har utförts kontroller av genomförandet av åtgärden B-3200-94-778 (återinförlivande av en kanal och återuppbyggnad av kullar och sandbankar i Bayonneområdet)?

Är kommissionen medveten om att stödmottagarna i detta fall både har överskridit tidsfristen för genomförandet av åtgärden (vilken för övrigt har förlängts) och genomfört insatserna på ett försumligt och ungefärligt sätt?

Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder för att undvika att felaktigt utnyttjande av gemenskapsmedel kan fortgå?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

Kontroller genomförs regelbundet av kommissionen. I det särskilda fallet med naturvårdsprogrammet för det geografiska området Po-Delta-Parken, andra skedet, i vilket det delprojekt som utförs av Provincia di Ravenna i området Piolassa Baiona ingår, har det genomförts fyra kontroller för att kontrollera projektets genomförande och resultat.

Dessa kontroller samt de dokument som har lämnats in av förmånstagaren tyder inte på några avvikelser från kontraktsvillkoren. Det enda undantaget gäller tidsfristen för genomförandet. Denna har förlängts från den 31 december 1996 till den 20 februari 1998. Denna förlängning beviljades efter en granskning av de motiveringar som förmånstagaren lämnade in.

(1) EGT 181, 20.7.1996, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0579/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(4 mars 1998)

Ämne: Internationella passagerartransporter

Med hänvisning till artikel 2.1.3 i förordning (EEG) 684/92(1) av den 16 mars 1992 undrar jag om kommissionen är medveten om att denna artikel, vilken föreskriver ett system med tillstånd för alla parallella turer som vänder sig till samma kundkrets, helt och hållet strider mot artikel 4.2 i samma förordning och att denna motstridighet har lett till utnyttjande av regelbundna specialturer som täcks av ett kontrakt.

1. Är kommissionen beredd att vidta åtgärder för att få ett slut på de "piratturer" som tolereras av vissa medlemsstater?

2. Av vilken orsak sker ingen liberalisering av de regelbundna turer som kräver tillstånd, så att dessa kan öppnas för konkurrensen från de företag som har grundats i medlemsstaterna, eftersom de specialturer som betraktas som "regelbundna" inte kräver tillstånd och därför kan anpassas till de befintliga regelbundna turerna och ersätta dessa med ett kontrakt?

(1) EGT L 74, 20.3.1992, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0738/98

från Irene Soltwedel-Schäfer (V) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Följderna av att man inlett ett förfarande som gäller klagomål angående systemet med fasta bokpriser i Tyskland och Österrike

Onsdagen den 14 januari 1998 inledde kommissionen ett förfarande som gäller klagomål angående systemet med fasta bokpriser i Tyskland och Österrike.

1. Vilka konsekvenser och följder förväntar sig kommissionen när det gäller mångfalden inom bokproduktionen och när det gäller distributionen om man avskaffar systemet med fasta bokpriser i Tyskland och Österrike?

2. Vilka expertutlåtanden respektive undersökningar ligger till grund för svaret på fråga 1?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(7 maj 1998)

1. Om det i fråga om en viss bok helt saknas priskonkurrens mellan bokhandlare utgör detta ett konkurrenshinder. Kommissionen har därför inlett ett formellt förfarande i målet rörande systemet med fasta priser på böcker mellan Tyskland och Österrike. Ett sådant konkurrenshinder kan endast godkännas, om de berörda förläggarna ansöker om detta och kan bevisa att samtliga förutsättningar i artikel 85.3 i fördraget är uppfyllda. Detta har dock ännu inte skett.

Att samtliga förutsättningar är uppfyllda framgår inte heller tvunget av en jämförelse mellan medlemsstater där det finns system med fasta priser på böcker och medlemsstater där systemen upphävts eller där det aldrig funnits sådana system. Det finns medlemsstater utan fasta priser på böcker och med ungefär samma befolkningsstorlek där det ges ut betydligt fler böcker än i medlemsstater med fasta priser på böcker. I länder där systemet upphävts har antalet publikationer för det mesta stigit och inte sjunkit, som exempelvis i Sverige.

Det är dessutom mycket svårt att bevisa att man med hjälp av systemet med fasta priser kan motverka vissa tendenser inom distributionen, bland annat den överallt förekommande tendensen till bokhandelskedjor och stora distributionsorganisationer. I exempelvis Frankrike, en medlemsstat som har ett system med fasta priser på böcker, har snabbköpen redan erövrat en marknadsandel på 25 %, oberoende bokaffärer har däremot bara en marknadsandel på 33 % (1980 var det fortfarande 50 %). Redan innan system med fasta priser upphävdes i Storbritannien hade de fyra stora kedjorna där en marknadsandel på 50 %. Den österrikiska bokhandelskedjan Libro lyckades inom några få år bygga upp ett nät med över 220 butiker på de små oberoende bokhandlarnas bekostnad trots att Österrike har ett system med fasta priser på böcker.

2. Vid den preliminära bedömningen i samband med invändningarna utgick kommissionen från en rad analyser och uppgifter. Bland dessa var dels offentliga siffror, dels undersökningar som överlämnats av de berörda parterna, dels också undersökningar som föreligger kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0688/98

från Amedeo Amadeo (NI) och Salvatore Tatarella (NI) till kommissionen

(10 mars 1998)

Ämne: Internationell persontransport - Rådets förordning (EEG) 684/92 av den 16 mars 1992

Känner kommissionen till att det till följd av den motsättning som råder mellan artikel 4.2 och artikel 2.1.3 i rådets förordning (EEG) 684/92(1) har uppstått en specialiserad reguljärtrafik som omfattas av kontrakt och som stjäl kunder från den befintliga reguljärtrafik som kräver tillstånd, och därmed i hög grad skadar denna trafiks livskraft.

Är kommissionen beredd att sätta stopp för denna pirattrafik som accepteras av de medlemsstater som berörs, nu när de kommit till kommissionens kännedom?

Om svaret är ja, hur och när?

Om svaret är nej, varför inte?

Kan kommissionen med tanke på den sista punkten ange varför den inte avreglerar den reguljärtrafik som kräver tillstånd, så att den blir öppen för konkurrens från företag som är etablerade i medlemsstaterna, när det nu inte krävs tillstånd för specialiserad reguljärtrafik som ändå betraktas som reguljärtrafik och som därmed kan skada den befintliga reguljärtrafiken och ersätta den med kontrakt?

(1) EGT L 74, 20.3.1992, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1338/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Habitatdirektivet och Bernkonventionen

Vad gör kommissionen för att säkerställa att man kommer fram till en överenskommelse om att de nyckelarter som utelämnats ur bilagorna till habitatdirektivet införs i bilagorna till Bernkonventionen och Emerald Network?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Kommissionen har rekommenderat medlemsstaterna att inkludera nya arter som inte omfattas av bilagorna till rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1), det s.k. habitatdirektivet, i de fall där detta är vetenskapligt motiverat och efter samråd med habitatdirektivets vetenskapliga arbetsgrupp och habitatkommittén.

Vid sitt sjuttonde möte med Ständiga kommittén ställde sig kommissionen positiv till att införa fem nya växtarter i bilaga II till Bernkonventionen, samt ett antal nya marina arter i bilagorna I och III till Bernkonventionen.

En liknande hållning har intagits i fråga om Emerald Network.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1158/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Hemmafruar

I en tidningsartikel står det att läsa att det existerar en europeisk lagstiftning som tillerkänner hemmafruarna en viktig roll i det moderna samhället genom att skydda dem som grupp samt skydda den viktiga roll de innehar inom familjen.

1. Kan kommissionen ge eventuella upplysningar om denna lagstiftning?

2. Föreskriver denna lag att europeiska medel skall anslås till hemmafruar (vilket framgår av ovan nämnda tidningsartikel)?

3. Om svaret på föregående fråga är ja, vad krävs för att erhålla sådana anslag?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Kommissionen är väl medveten om det viktiga arbete hemmafruar utför, både för sina familjer och för samhället som helhet, men vill informera om att det inte finns någon lagstiftning på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1553/98

från Ursula Stenzel (PPE) till kommissionen

(19 maj 1998)

Ämne: Gränsregioner: Phare-gränsöverskridande samarbete

Programmet för gränsöverskridande samarbete inom ramen för Phare-programmet infördes för några år sedan på bland annat Europaparlamentets initiativ för att möjliggöra ett samarbete direkt vid de yttre gränserna med de närliggande områdena i EU som komplement till gemenskapsinitiativet Interreg.

Kan kommissionen utesluta att de medel som anslagits för samarbetet med Interreg inom ramen för den framtida utformningen av programmet Phare-gränsöverskridande samarbete i framtiden används för alla gränser till de central- och östeuropeiska länderna?

Kan kommissionen ange om förfaringssättet för Interreg kommer att användas för det framtida programmet Phare-gränsöverskridande samarbete?

Kan kommissionen bekräfta att listan över områden som hittills varit stödberättigade kommer att förbli oförändrad med avseende på den nya utformningen av programmet Phare-gränsöverskridande samarbete, såsom turism, jordbruk/landsbygd, innovation/telekommunikation, hälsovård och så vidare, och att det så viktiga överregionala samarbetet i de gränsregioner som särskilt drabbas av utvidgningen österut därmed inte äventyras?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Kommissionen gör för närvarande en översyn av kommissionens förordning (EG) 1628/94 av den 4 juli 1994 beträffande ett program för gränsöverskridande samarbete inom ramen för PHARE-programmet(1) för att förbättra programmets flexibilitet. I översynen tas även hänsyn till de erfarenheter som gjorts hitintills av samordning av gränsöverskridande samarbete inom ramen för Phare med de verksamheter som finansieras genom gemenskapens strukturfonder (Interreg IIA). Den framtida inriktningen för programmet för gränsöverskridande samarbete inom ramen för Phare är också föremål för diskussioner inom förvaltningskommittén för Phare. Det är ännu inte möjligt att säga vilket det slutgiltiga resultatet kommer att bli vad gäller vilka geografiska områden och verksamhetsformer som kommer att prioriteras i den nya versionen av förordningen.

(1) EGT L 171, 6.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1513/98

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Offentliggörande av svar på skriftliga frågor som ställts till kommissionen

I kraft av artikel 140 i EG-fördraget har Europaparlamentets ledamöter rätt att ställa frågor till Europeiska kommissionen. Såväl frågorna som svaren är offentliga och kommissionen skall offentliggöra dessa i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Svaret på fråga P-3277/97 har inte offentliggjorts på grund av "svarets längd". Som en följd härav har ett stort antal medborgare och företag kontaktat mig och bett mig skicka dem svaret. Jag har emellertid endast tillgång till svaret på nederländska, vilket medför orättvis tillgång till information.

1. Kan kommissionen meddela om det föreligger en maximal längd för svar som offentliggörs?

2. Om ja, vilken är den maximala längden?

3. Delar kommissionen min uppfattning att det för att garantera öppenhet och insyn är nödvändigt att medborgarna i Europa kan ta del av svaren på de frågor som deras representanter i Europaparlamentet ställt?

4. Om så är fallet, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att i framtiden offentliggöra svar på alla frågor som ställs?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

Kommissionens målsättning är att ge korta men fullständiga svar på parlamentets frågor. En allmän intern regel är att svaren på muntliga frågor inte skall vara längre än en halv sida och att svaren på skriftliga frågor inte skall vara längre än en sida.

Kommissionen förbehåller sig rätten att skicka längre svar på skriftliga frågor direkt till parlamentsledamoten. Därigenom sparar man den tid det tar och de pengar det kostar att översätta hela svaret till de övriga språken och publicera det på elva språk i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Ett exemplar av sådana längre svar, som i allmänhet består av statistik eller siffertabeller, skickas också till parlamentets sekretariat så att alla ledamöter kan ta del av dem.

Kommissionen anser att detta är en förnuftig lösning som parlamentet borde uppskatta. I parlamentets egen arbetsordning betonas också vikten av att svaren är kortfattade (se t.ex. punkt 7 i bilaga II om frågestunden). Som budgetansvarig myndighet och ansvarig för publiceringen av svaren i EG:s officiella tidning (se artikel 42 i parlamentets arbetsordning) förstår parlamentet säkert behovet av sparsamhet.

I fråga om parlamentsledamotens skriftliga fråga P-3277/97 har kommissionen emellertid beslutat att rätta till situationen genom att sända över det fullständiga svaret en gång till.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1408/98

från Helwin Peter (PSE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Planerat köpcentrum i Zweibrücken

På min skriftliga fråga E-2966/97(1) har kommissionen den 7 oktober 1997 svarat att de tyska myndigheterna har begärt ett yttrande och att de kommer att besluta om det fortsatta agerandet så fort ett sådant föreligger. Därför undrar jag om kommissionen har tagit ställning till frågan under tiden, och om så är fallet, vilket beslut har man fattat, respektive när kan man räkna med ett beslut?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(8 juni 1998)

Ärendet har varit föremål för en fortlöpande brevväxling med de tyska myndigheterna och är ännu inte avslutat.

Det senaste är att kommissionen i en skrivelse av den 11 maj 1998 begärde kompletteringar av de uppgifter som överlämnades av förbundsregeringen den 16 mars 1998.

(1) EGT C 134, 30.4.1998, s. 46.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0961/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(30 mars 1998)

Ämne: Cykling

Har kommissionen för avsikt att utöva påtryckning på medlemsstaterna för att de skall utarbeta en generalplan för cykling i enlighet med de generalplaner som utarbetats i Nederländerna och Förenade kungariket?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(25 maj 1998)

Kommissionen känner till och välkomnar de omfattande generalplaner för cykling som antagits i Nederländerna och Förenade kungariket. Kommissionen har dock inte för avsikt att införa en sådan plan på gemenskapsnivå, eftersom frågan entydigt faller inom medlemsstaternas behörighetsområde.

Inom ramen för uppföljningen av grönboken Ett trafiknät för alla(1) ger kommissionen dock finansiellt stöd till inrättandet av en databas för bästa praxis i lokal och regional passageratrafik (Citizens' Network Information Service) som skall vara tillgängligt från mitten av 1998. Cykling är ett av de transportsätt som omfattas av databasen.

Kommissionen håller också på att inleda en pilotåtgärd för benchmarking av lokala system för passagerartrafik. Cyklingens bidrag till sådana systems funktion är en av de frågor som kommer att behandlas.

Vad gäller cykling på större avstånd stöder kommissionen en genomförbarhetsstudie beträffande EuroVelo-nätet av internationella cykelvägar. Detta nät skulle i första hand främja fritidscykling och cykelturism, men kan också förbättra cyklingsmöjligheterna i och runt tätorter.

(1) KOM(95) 601 slutlig.