ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-4156/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(9 januari 2001)

Ämne: Miljökonsekvensbedömning för en parkeringsplats på Via Sacchi i Rom

Roms kommun har beviljat företaget Paladino Srl. bygglov nr 1048/1998 för att bygga en underjordisk parkering på Via G. Sacchi i Rom.

- Regionen Lazio har i kraft av sina befogenheter att vidta miljöskyddsåtgärder enligt artikel 10 i regionallag 72/1991 slagit fast att det rör sig om ett hydrogeologiskt riskområde, och regionstyrelsens ordförande beordrade med beslut nr 23 av den 16 november 1999 att byggnadsarbetena skulle avbrytas.

- Företaget Paladino överklagade till den regionala förvaltningsdomstolen och begärde att beslutet skulle upphävas.

- Förvaltningsdomstolen avvisade i en dom av den 22 mars 2000 Paladinos begäran, och anmodade helt enkelt kommunen att kontrollera om byggprojektet kan påverka den kringliggande markens stabilitet. Samtidigt konstaterade domstolen att det inte krävs någon miljökonsekvensbedömning för byggprojektet.

- Kommunen beslutade i november att arbetet kunde återupptas.

- Byggprojektet är av den arten och omfattningen att det omfattas av direktiven 85/337/EEG(1) och 97/11/EG(2), enligt punkt 10 b i bilaga II.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Kan kommissionen kontrollera om Roms kommun har handlagt ärendet på ett korrekt sätt?

2. Vad anser kommissionen om det hela?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 februari 2001)

Beträffande den allmänna frågan om parkeringsplatser i förhållande till gemenskapens lagstiftning (rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997) hänvisas frågeställaren till de tidigare svar som kommissionen har lämnat på frågeställarens skriftliga frågor E-2858/99(1) och 243/00(2).

Beträffande detta särskilda fall är den information frågeställaren lämnat inte tillräcklig för att visa att det parkeringsplatsprojekt saken gäller är ett stadsplaneringsprojekt enligt bilaga 2 till direktiv 85/337/EEG, som skall tillämpas i detta fall, och att detta särskilda projekt omfattas av gemenskapslagstiftningen om bedömning av inverkan på miljön.

Utifrån den information frågeställaren har lämnat finns det för närvarande inte skäl att misstänka brott mot tillämpningen av gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT C 303 E, 24.10.2000.

(2) EGT C 330 E, 21.11.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3898/00

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(13 december 2000)

Ämne: Den inledande distributionen av 5- och 10-eurosedlar

Enligt en rapport som sammanställts nyligen av förberedelsegruppen för införandet av euron har man upptäckt de flesta uttagsautomater i EU-länderna inte kan anpassas till 5-eurosedlar. I vissa EU-länder gäller samma sak för 10-eurosedlarna. Med andra ord kommer sedeldistributörerna i allmänhet endast att kunna förse oss med 20-, 50- och 100-eurosedlar. Detta kommer att skapa stora problem för detaljhandeln, som efter den 1 januari 2002 kommer att möta sedlar i höga valörer och vara tvungna att ge växel i 5- och 10-eurosedlar, vilka snabbt kommer att bli sällsynta. Inför denna oväntade situation kan man fråga sig om man inte borde tänka om när det gäller den inledande distributionen av sedlar, särskilt 5- och 10 eurosedlar. I vissa länder kommer allmänheten från den 15 december 2001 att kunna köpa en uppsättning med alla euromynt för att kunna vänja sig vid dem. Skulle man inte på samma sätt kunna tillåta EU:s invånare att köpa 5- och 10-eurosedlar veckorna före den 1 januari 2002 för att göra övergången till euro enklare?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(29 januari 2001)

Medlemsstaterna i EMU har kommit överens om att begränsa perioden med två valutor i omlopp 2002 så mycket som möjligt. Avsikten är att minska risken för förvirring hos allmänheten och problemet för detaljhandeln att hantera två valutor.

Att i förväg distribuera sedlar till allmänheten skulle kunna förlänga perioden med två valutor och därigenom motverka syftet med att den förkortades. Dessutom skulle det finnas risk för att sedlar kommer i omlopp före den 1 januari 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3575/00

från Yves Piétrasanta (Verts/ALE) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Livsmedelsförgiftning i Barcelona

I skolan Lestonac de Barcelona drabbades från den 2 oktober mer än 150 barn av en livsmedelsförgiftning som orsakades av nedsmittat kött.

Är kommissionen informerad om denna händelse?

Har man kontrollerat om Europeiska unionens normer för hygien i slakterierna och vid livsmedelshantering har följts?

Har kommissionen för avsikt att inleda en undersökning och avkräva ansvar i den händelse detta är möjligt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(9 januari 2001)

Kommissionen informerades inte officiellt om utbrottet av matförgiftning i Barcelona som orsakades av E.coli-bakterier. Kommissionen fick indirekt kännedom om utbrottet via spanskspråkiga tidningar och kontaktade berörda spanska myndigheter för att få vidare information. Myndigheterna förklarade att ärendet hanterades på lokal nivå, eftersom det inte berörde övriga medlemsstater.

Det finns två kriterier som måste vara uppfyllda för att man ska kunna skicka ett meddelande via systemet för snabbt informationsutbyte. För det första måste det röra sig om en allvarlig risk för människors hälsa och för det andra måste de berörda produkterna påverka mer än en medlemsstat. Om något av kriterierna inte är uppfyllt hanteras problemet på lokal eller nationell nivå.

I förslaget(1) till ändring av rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(2) ingår en bestämmelse som innebär att medlemsstaterna blir skyldiga att rapportera incidenter på nationell nivå.

(1) EGT C 337 E, 28.11.2000.

(2) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3952/00 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen. Indexreglering av pensioner för krigsoffer.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 174 E , 19/06/2001 s. 0199 - 0199



SKRIFTLIG FRÅGA E-3952/00 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (13 december 2000) Ämne: Indexreglering av pensioner för krigsoffer Kommer kommissionen att undersöka om pensioner för krigsoffer indexregleras eller behovsprövas i EU:s medlemsstater? Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar (5 februari 2001) Frågan om ersättning till krigsoffer tillhör medlemsstaternas ansvarsområde. Kommissionen har inga befogenheter att undersöka denna fråga, och medlemsstaterna har hittills inte uttryckt något intresse för att utbyta information om pensioner för krigsoffer inom ramen för gemenskapens institutioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3278/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Umbrien och Marche

Även om flera år gått sedan det inträffade och trots de anslag som gjorts lever invånarna i Umbrien och Marche under extremt dåliga förhållanden och återuppbyggnadsarbetet har ännu inte slutförts. Tänker kommissionen göra en undersökning för att utvärdera det stöd som tillhandahållits och kontrollera i vilken grad de förfaranden som fastställs i gemenskapsbestämmelserna respekteras?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

Inom ramen för partnerskapen deltar kommissionen i övervakningskommittéernas arbete och får på så sätt information om hur strukturfondsanslagen används. Därför finns det inga planer på att tillsätta en utredningskommitté för att granska strukturfondsåtgärderna under mål 5b i regionerna Marche och Umbrien. För närvarande anser kommissionen att övervakningen och kontrollerna enligt gällande förordningar är fullt tillräckliga.

Övervakningskommittén kommer att ha sitt nästa sammanträde i december 2000. På dagordningen står godkännande av årsrapporterna om genomförandet under 1999 av de samlade programdokumenten, en omfattande information om dagsläget i fråga om varje åtgärd, samt en diskussion om utvärderingsrapporterna. Naturligtvis kommer återuppbyggnadsarbetena efter jordbävningen att ägnas särskild uppmärksamhet.

I fråga om dessa arbeten vill kommissionen påpeka att de uppgifter som nu är tillgängliga varken är fullständiga eller definitiva eftersom åtgärderna i det samlade programdokumentet pågår fram till den 31 december 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3590/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Utgifter för hälsovård i Kuba

Skulle kommissionen vilja ge en detaljerad ekonomisk översikt, inklusive siffror som hänför sig till tidigare förhållanden, angående stöd till den kubanska hälsosektorn?

Skulle kommissionen vilja specificera formen av stöd, till exempel om stödet omfattade medel till infrastrukturen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(16 januari 2001)

Gemenskapens stöd till den kubanska hälsosektorn framgår av de detaljerade uppgifterna om fördelningen av stödet från Europeiska gemenskapernas kontor för humanitärt bistånd (ECHO) till Kuba under de senaste sju åren. Mer specifikt omfattade den sjätte övergripande planen följande: livsmedel 1 253 564 euro, läkemedel 1 047 506 euro, råvaror för läkemedelstillverkning 908 628 euro, hygienartiklar 374 275 euro, mindre medicinska instrument 759 115 euro, textilier 431 201 euro, stomatologiprodukter 448 755 euro och övrigt (administration, oförutsedda utgifter osv.) 1 766 956 euro. När det gäller infrastruktur användes ECHO-medel i ett begränsat antal fall för att finansiera mikroprojekt för upprustning av sjukhus i mycket dåligt skick och för att köpa mindre utrustning.

>Plats fÄHor tabell>

Även budgetposten för medfinansiering av åtgärder som genomförs av icke-statliga organisationer, B7-6000, har nyttjats för att stödja den kubanska hälsosektorn. 1999 medfinansierades inom denna sektor tre projekt på 1 567 712 euro tillsammans med icke-statliga organisationer.

Dessutom diskuteras just nu ett program för stöd till ekonomiska reformer från budgetpost B7-3110, som innefattar ett bistånd på 1 130 000 euro till Hälsoministeriet/Finansministeriet för förbättring av resursanvändningen i hälsosektorn. Stödet kommer huvudsakligen att utgå i form av tekniskt bistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4093/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(10 januari 2001)

Ämne: Klassificering efter kategori och kvalitet av utbudet på området för landsbygdsturismen

Landsbygdsturismen uppskattas allt mer. I samtliga gemenskapsländer håller turismen på att förflyttas från hotellen i de traditionella turistområdena vid stränder och i städer till landsbygdsområden, där man kan gå långpromenader, njuta av frisk luft och leva i kontakt med naturen eller mysa framför den öppna spisen.

Utvecklingen av landsbygdsturismen har skapat behov som måste bemötas för att man skall kunna värna om och skydda denna turistsektor, som fått en ny roll inom den globala turistnäringen och som på många sätt inverkar positivt på landsbygdsekonomin.

Är kommissionen medveten om att den genom stöd och beslut kan bidra till att ställa infrastruktur till förfogande för landsbygdsturismen för diverse tjänster såsom kampanjer för att främja och sprida landsbygdsturismen, klassificering av anläggningarna efter kvalitet och erbjudna tjänster och olika rekommendationer för att hjälpa de moderna turisterna till rätta inom en sektor som är lika ny som själva landsbygdsturismen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 februari 2001)

En landsbygdsturism som tar hänsyn till miljön kan bidra till en diversifiering av verksamheterna på landsbygden och till en bättre utveckling där.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden(1) kan stöd beviljas för åtgärder inom turismen.

Dessa åtgärder kan ingå i antingen landsbygdsutvecklingsplaner, operativa program eller samlade programdokument. De kan också finansieras via program som lämnas in under gemenskapsinitiativet Leader+.

Det är medlemsstaterna som skall göra projekturvalet i enlighet med strukturfondernas regler för medfinansiering.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4039/00

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Siemens

Har kommissionsledamöterna Liikanen och Monti fått den skrivelse som tillställdes dem av borgmästaren Kerckhaert i Hengelo och handlade om Siemens planer på att lägga ner sitt dotterföretag Demag Delaval i Hengelo eller vid behov förlägga det till Tyskland, trots att detta företag ekonomiskt är vid god hälsa?

Stämmer det att Siemens' övertagande av företagen Demag Delaval fortfarande måste godkännas av Europeiska kommissionen?

Tycker kommissionen det kan tillåtas att ett företag som övertagit ett annat företag omedelbart utlokaliserar driften av det och det till på köpet i en situation där det inte finns några företagsekonomiska skäl som påkallar detta och utlokaliseringen dessutom leder till en stor förlust av arbetstillfällen?

Är kommissionen beredd att ta reda på om Siemens uppfyllt gemenskapslagstiftningens alla krav på hur företaget skall handla gentemot personalen och företagsrådet i denna fråga, mot bakgrund av att det handlar om cirka 700 arbetstillfällen?

Har kommissionen redan besvarat skrivelsen från borgmästaren i Hengelo och, om så inte är fallet, när kan ett svar förväntas?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 februari 2001)

Kommissionärerna för konkurrens respektive näringsliv har mottagit skrivelsen.

Beslutet i koncentrationsärendet Comp/M.2224 Siemens/Demag Krauss Maffei, som också gäller Demag Delaval Werke, godkändes av kommissionen den 20 december 2000.

Kommissionen saknar behörighet att inom ramen för koncentrationskontroll övervaka företags ekonomiska beslut i lokaliseringsfrågor.

Kommissionen har inga ytterligare uppgifter om bakgrunden till de påståenden parlamentsledamoten tar upp och kan därför inte göra någon slutgiltig bedömning av om gemenskapsrätten har överträtts.

Eftersom Tyskland och Nederländerna korrekt har införlivat bestämmelserna i de aktuella direktiven,(1) vill kommissionen påpeka att alla frågor inom detta område i första hand är en fråga för nationell näringslivspolitik och nationella domstolar.

Skrivelsen från borgmästaren i Hengelo besvarades den 10 januari 2001 av generaldirektoratet för konkurrens. Ett svar från generaldirektoratet för näringsliv förbereds.

(1) Rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar, EGT L 225, 12.8.1998; rådets direktiv 77/187/EEG av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter, EGT L 161, 5.3.1977 (svensk specialutgåva, område 5, volym 2, s. 91); rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, EGT L 254, 30.9.1994 (svensk specialutgåva, område 5, volym 6, s. 160).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3591/00

från Linda McAvan (PSE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Fjäderfänas välbefinnande inför slakt i Spanien

Kommissionen har offentliggjort en rapport från en undersökning som utfördes av byrån för livsmedel och veterinära frågor i Spanien från den 18 till den 29 oktober 1999 angående produktionen av kött från fjäderfä (DG (SANCO) 1213/1999-MR). Punkt 3.9.3 i rapporten avslöjar att man på

flera ställen observerat undermåliga bedövningsförfaranden, särskilt för tidiga elektriska chocker och att det rekommenderade amperetalet inte uppnåddes. Därutöver verkar kontrollen av fjäderfänas välbefinnande under transporten och vid framkomsten till slakthuset vara bristfällig eller obefintlig.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att fordra att spanska myndigheter skall se till att bedövning utförs ordentligt och att fjäderfänas välbefinnande övervakas under transporten och vid framkomsten till slakthuset?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 januari 2001)

Såsom parlamentsledamoten påpekar i sin fråga framgår det av resultaten och slutsatserna i den rapport (nr 12131999) som utarbetats om produktionen av fjäderfäkött på grundval av inspektionsbesöket i Spanien i oktober 1999 att det finns brister i Spaniens officiella kontrollsystem när det gäller fjäderfänas välbefinnande i enlighet med gemenskapslagstiftningen. I rapporten riktas rekommendationer till de spanska behöriga myndigheterna om hur situationen skulle kunna förbättras, men de spanska myndigheterna meddelade inte kommissionen inom den angivna tidsfristen huruvida nödvändiga åtgärder hade vidtagits.

För att bedöma om några framsteg hade gjorts i Spanien sedan inspektionsbesöket 1999, gjorde kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor ett uppföljningsbesök den 26 oktober 2000. Ett rapportutkast har sänts till den behöriga spanska myndigheten för synpunkter. När eventuella synpunkter har mottagits, kommer rapporten att göras färdig och sändas tillsammans med synpunkterna till Europaparlamentet samt att offentliggöras på Internet. Parlamentsledamoten kommer därför att kunna bedöma om någon förbättring har gjorts inom detta särskilda område. Kommissionen kommer att mot bakgrund av slutrapporten överväga om ytterligare åtgärder är nödvändiga i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3068/00

från Linda McAvan (PSE) till kommissionen

(22 september 2000)

Ämne: Arvsskatt i Belgien

Kan kommissionen säga om Belgien följer EU-lagstiftningen när det fryser bankkonton som tillhör avlidna EU-medborgare, vars släktingar inte bor i Belgien, och kräver att de skall betala en garanti för arvsskatt innan släktingarna får tillgång till medlen?

Som jag förstår saken lägger denna praxis onödiga bördor på de närmast sörjande som måste ordna upp begravningskostnader, betala inteckningar och en hel del annat, bara för att de är invånare i en annan medlemsstat.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 oktober 2000)

Enligt gällande gemenskapsrätt hör frågor som gäller arvsskatt som sådan inte till gemenskapens behörighetsområde. De enskilda medlemsstaterna måste dock utöva sin rätt att anta och tillämpa regler om arvsskatt på ett sätt som är förenligt med gemenskapsrätten.

De åtgärder som avses i frågan, dvs. att frysa bankkonton som tillhört avlidna gemenskapsmedborgare vars anhöriga inte är bosatta i Belgien och kräva att de anhöriga skall ställa en garanti för arvsskatten innan de kan förfoga över tillgångarna i arvet, förefaller inte oproportionerliga i förhållande till ändamålet, nämligen en effektiv uppbörd av arvsskatten.

Medlemsstaterna har rätt att vidta åtgärder för att så effektivt som möjligt värna sina statsfinansiella intressen. Banktillgodohavanden är mycket lättrörliga och kan lätt föras till utlandet. Man måste också beakta att bilaterala skattekonventioner i allmänhet inte innehåller några regler om ömsesidigt bistånd med uppbörd av arvsskatt (för Belgiens del finns sådana bestämmelser bara i en konvention med Frankrike av den 20 januari 1959). Inte heller är rådets direktiv 76/308/EEG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdeskatt(1) tillämpligt på arvsskatt. Under dessa förhållanden måste en frysning av avlidna gemenskapsmedborgares bankkonton och det därmed sammanhörande kravet på en garanti från dessa personers arvtagare i princip anses som proportionerliga åtgärder för att skydda Belgiens statsfinansiella intressen i vissa situationer.

För övrigt skall garantibeloppet fastställas av belgisk domstol, vilket ger arvtagarna tillfälle att yttra sig (artikel 94 i den belgiska arvsskattelagen). Detta innebär en garanti för att arvtagarna skall kunna tillvarata sina rättigheter. Dessutom kan skattemyndigheten bevilja undantag från kravet på säkerhet.

Också när det gäller arv efter avlidna vars efterlevande är bosatta i Belgien kan myndigheterna vidta säkerhetsåtgärder för att säkerställa betalning av arvsskatten. Enligt belgisk lag kan myndigheterna, när det gäller arvtagare som är bosatta i Belgien, ta arvtagarnas hela i Belgien belägna egendom i pant eller vidta säkerhetsåtgärder i förhållande till andra personer som har mellanhavanden med arvtagarna.

(1) EGT L 73, 19.3.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3775/00

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Nytt fiskeavtal mellan EG och Grönland och samtycke

Den 14 september 2000 avslutade kommissionen förhandlingarna om ett nytt fiskeavtal med Grönland och i detta föreslår man ett årligt bidrag från EU på 42,82 miljoner euro för perioden 20002006. I avtalet görs ingen åtskillnad mellan de två typerna av finansiering, nämligen å ena

sidan betalning för fiskerättigheter och å andra sidan utvecklingshjälp, trots att kommissionen själv lovat att skilja på dessa två typer, som enligt kommissionens eget uttalande skulle innebära 28 miljoner för fiskerättigheter och resten till utvecklingshjälp.

Förutom denna budgetmässiga egenhet är detta avtal ett av dem som får störst anslag och som parlamentet skulle kunna vara berättigat att ge samtycke till.

Anser kommissionen att Europaparlamentet bör ge samtycke för att godkänna detta avtal som ingåtts med Grönland?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(24 januari 2001)

Kommissionen vill erinra om att frågan om samtyckesförfarandet först togs upp i samband med ingåendet av det tredje protokollet med Grönland 1994. Frågan behandlades emellertid inte vidare, på grund av att det inte var klart exakt vad som avsågs med betydande budgetmässiga följder i andra stycket i artikel 228.3 (nu artikel 300.3) i EG-fördraget.

Beaktas bör också att Europaparlamentet i samband med 1996 års fiskeavtal med Mauretanien lade in en begäran om ogiltigförklaring av rådets förordning om godkännande av det avtalet (mål C-189/97). I sin dom av den 8 juli 1999 fastställde domstolen att den ekonomiska ersättning som skulle utbetalas enligt avtalet inte hade betydande budgetmässiga följder för gemenskapen i den betydelse som avses i andra stycket i artikel 228.3 (nu artikel 300.3) i EG-fördraget. Denna dom grundade sig på det faktum att de berörda budgetbeloppen uppgick till ungefär 1 % av krediterna för yttre förbindelser och 5 % av budgeten för fiske, vilket inte anses vara betydande.

Det nya fjärde protokollet med Grönland kommer att medge en ekonomisk ersättning på 42,82 miljoner euro per år, vilket är klart lägre än de belopp som var aktuella i mål C-189/97. Beloppen överskrider heller inte krediterna för yttre förbindelser och fiske för år 2000 som nämns i domen. Därför anser inte kommissionen att EG-fördraget kräver Europaparlamentets godkännande.