SKRIFTLIG FRÅGA P-1325/00

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(17 april 2000)

Ämne: Industriell djuruppfödning

Vissa utvecklingsländer har redan infört industriella metoder för djuruppfödning inom jordbruket. Andra kan inom kort komma att införa dessa metoder. Sådana metoder skadar inte bara djurens välfärd utan utgör även ett allvarligt hot mot miljön, mot människors hälsa och mot fattigdomsbekämpningen i utvecklingsländer.

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att förmå utvecklingsländer att inte införa industriella djuruppfödningsmetoder? Beviljar kommissionen någonsin ekonomiskt stöd till projekt som leder till att industriell djuruppfödning införs eller främjas i utvecklingsländerna?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(16 juni 2000)

Kommissionen är medveten om riskerna med industriell boskapsuppfödning, särskilt i städernas ytterområden. I utvecklingsländerna görs avsevärda förändringar inom ha deciso di boskapsuppfödningssektorn. Befolkningstillväxten, de ökade inkomsterna och den ökade urbaniseringen kommer sannolikt att tredubbla efterfrågan till år 2030, och världens befolkningsmängd förväntas under samma tid öka till det dubbla. Denna ökade efterfrågan förväntas medföra stora förändringar i boskapsnäringens struktur, eftersom betydligt mer intensiva produktionsformer kommer att behövas. Detta i sin tur kommer att påverka naturresurserna, om den förväntade intensifieringen inte åtföljs av en lämplig teknologisk och politisk ram. För närvarande fortgår denna utveckling mestadels i ett politiskt och institutionellt vakuum.

I den nyligen slutförda studien Samspelet mellan boskap och miljö som medfinansierades av flera aktörer, inklusive gemenskapen, gjordes en ingående analys av det huvudsakliga samspelet mellan boskap och naturresurser. I studien konstateras att den industrialisering av produktion och bearbetning inom boskapsnäringen som äger rum i många utvecklingsländer är oroande av flera skäl. För det första skapar industriell animalieproduktion betydligt lägre inkomster än motsvarande produktionsvolym i småbruk. Vinsterna på produktionsnivån kommer få till godo. Billigt animaliskt protein är visserligen förmånligt för fattiga konsumenter, men på det stora hela är fattigdoms- och rättviseeffekterna av animalieproduktionen negativa. När det gäller jordbruksutvecklingen innebär en industrialisering av animalieproduktion att det viktigaste tillväxtincitamentet för småbruksområdena försvinner. I efterföljande led skapas dock en mängd arbetstillfällen inom t.ex. slakteri- och mejerisektorn, livsmedelsindustrin och detaljhandeln. För det andra tenderar anläggningar för industriell animalieproduktion att koncentreras till ytterstads- och förortsområden, eftersom verksamheten inte är beroende av tillgång till mark, vilket medför allt större skador på miljön. Det näringskretslopp som tidigare varit en del av jordbruket existerar inte längre. Gödsel förvaras på begränsade ytor och släpps ofta ut i obehandlad form i vattnet. För det tredje är en sådan intensifiering förenad med en rad sjukdomar och flera av dessa utgör ett hot även mot människors hälsa. Industriell och intensiv animalieproduktion kan också utgöra en grogrund för framväxande sjukdomar (Nipah, bovin spongiform encefalopati, aviär influensa) med okända följder. Även andra problem vad gäller livsmedelssäkerhet i samband med boskapsuppfödning utgör hot mot folkhälsan, t.ex. dioxinskandalen i Europa nyligen, antibiotikaresistens och andra frågor om restsubstanser. Slutligen blir det allt viktigare att ta itu med frågor som otillräcklig lagstiftning om djurs välbefinnande (eller efterlevnad av sådan lagstiftning), de koncentrerade uppfödningsenheterna, olämpliga transportstrukturer och slakterianläggningar samt bristande medvetenhet om djurskyddsfrågor.

Denna analys måste fördjupas för att nya strategier och verktyg skall kunna utvecklas. I detta syfte förbereder kommissionen inom ramen för det internationella initiativet Livestock, environment and development (LEAD) en undersökning i Asien och Latinamerika för att förse beslutsfattare med de verktyg som krävs för att utvecklingen vad gäller boskapsuppfödning skall bli hållbar ur miljösynpunkt och rättvis. Detta förväntas huvudsakligen resultera i en övergripande analys av

omvandlingen av boskapsuppfödningssektorn, särskilda rekommendationer för hantering av frågor gällande allmänhetens intresse och strategisk ledning av forskning och utveckling beträffande boskapsuppfödning, miljö, fattigdom, rättvisa och djurskyddsfrågor samt folkhälsa (särskilt i syfte att utforma utvecklingsstrategier för boskapsuppfödningens integrering i utvecklingsprocessen) som skall användas av forskningsinstitutioner, utvecklingsorgan, privata och offentliga finansieringsinstitut, och slutligen i att politiker och beslutsfattare använder sig av de projektresultat som skall tillhandahållas av Virtual Centre on research and development, som är en del av LEAD-initiativet. Kommissionen har utarbetat de nödvändiga dokumenten och lägger för närvarande fram förslag om finansiering av undersökningen genom ett flertal interna finansiella instrument (budgetpost miljö eller ALA-MEDA). Undersökningen väntas resultera i ett nytt och innovativt verktyg för politiker och beslutsfattare för att fastslå nationella prioriteringar och strategier och för biståndsgivarna så att de skall kunna rikta sitt stöd bättre.

Gemenskapen varken stöder eller främjar en industrialisering av animalieproduktionen i utvecklingsländerna. Denna utveckling styrs i hög grad av den privata sektorn medan gemenskapen har som främsta mål att stödja fattiga småbruk.