SKRIFTLIG FRÅGA P-0024/02

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(14 januari 2002)

Ämne: Naturaliseringar i Grekland och illegalt beviljande av unionsmedborgarskap

Genom det svar(1) som Kostas Skandalidis, minister för inrikesfrågor, offentlig förvaltning och decentralisering, den 1 januari 2001 gav parlamentsledamot Lambropoulos om antalet naturaliseringar i Grekland fr.o.m. den 1 januari 1994 t.o.m. 10 april 2000 framgår det att totalt 74 456 personer under denna tid har beviljats grekiskt medborgarskap. Från och med dagen efter parlamentsvalet den 9 april 2000 har ytterligare 13 442 personer beviljats grekiskt medborgarskap, vilket ger ett totalantal om 87 798 personer under perioden 11 januari 19941 november 2001).

Om man jämför dessa uppgifter med de uppgifter som kommissionen har gett i sina svar på mina tidigare frågor (H-0087/01/rev.1(2), E-1437/01(3), H-0706/01(4), E-1438/01(5) och P-2945/01(6)) om antalet naturaliseringar i Grekland under åren 19941998 kan man se en tydlig motsägelse och lägga märke till omotiverade brister i kommissionens uppgifter för åren 19992000 på grund av tekniska problem (E-2526/01(7), 12 november 2001). Till dessa brister skall även läggas de slutsatser som åklagaren vid förstainstansrätten i Aten har vidarebefordrat till det grekiska parlamentet (protokoll nr 3.965/20 december 2001), i vilka han även refererar till resultatet av ett edsvuret förhör med Charalambous Dimitriou,

befullmäktigad biträdande minister, om antalet personer som illegalt invandrat till Grekland från f.d. Sovjetunionen. Detta utmynnar i förkrossande uppgifter om det illegala beviljandet av grekiskt medborgarskap.

Vilket är det exakta antalet naturaliseringar i Grekland under perioden 1 januari 199410 april 2000, mot bakgrund av att den grekiska regeringen lämnar vissa uppgifter till EU på en fråga från en ledamot av Europaparlamentet (E-2526/01) (5 897 naturaliseringar under perioden 19931998), och andra till det grekiska parlamentet på en fråga från en ledamot av det nationella parlamentet, och vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att uppgifter om antalet naturaliseringar i Grekland under åren 1999 och 2000 skall lämnas till EU?

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta i sin roll som fördragets väktare när det gäller de brott som begåtts mot fördraget och sekundärrätten genom det illegala beviljandet av unionsmedborgarskap, som kompletterar men inte ersätter det nationella medborgarskapet (artikel 17 i EG-fördraget), och på grundval av vilket den som illegalt fått medborgarskap åtnjuter orimliga gemenskapsrättigheter (rätt till fri rörlighet och bosättning i andra medlemsstater, rätt att bli vald och vara valbar i val till nationella parlament och Europaparlamentet, rätt till konsulärt skydd m.m.)?

I hur många av de 87 798 fallen av naturaliseringar i Grekland har det senare gjorts en indragning av det grekiska medborgarskapet eller till och med skett utvisningar på grund av att en person illegalt har förvärvat ett unionsmedborgarskap som baserar sig på EU-fördraget och gemenskapens regelverk enligt Schengenavtalet, och har den grekiska regeringen på vederbörligt sätt informerat EU om dessa fall?

(1) Dokumentnr 1957/227/10.10.2001.

(2) Skriftligt svar av den 13.2.2001.

(3) EGT C 364 E, 20.12.2001, s. 111.

(4) Skriftligt svar av den 2.10.2001.

(5) EGT C 350 E, 11.12.2001, s. 154.

(6) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 197.

(7) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 151.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(14 februari 2002)

Såsom parlamentsledamoten nämner har samma ärende behandlats i tidigare frågor. Kommissionen bekräftar sin tidigare ståndpunkt.

Medborgarskap i en given medlemsstat sköts helt och hållet av den staten själv, såsom anges i förklaringen om medborgarskap i en annan medlemsstat i bilaga till Maastrichtfördraget(1). Såsom parlamentsledamoten framhåller inrättas ett unionsmedborgarskap i artikel 17 i Fördraget om Europeiska unionen som inte ersätter utan kompletterar nationellt medborgarskap.

Så länge det inte strider mot gemenskapsrätten fastställer därför varje medlemsstat själv på vilka villkor nationellt medborgarskap kan erhållas eller återtas(2). Grekland har fastställt på vilka villkor grekiskt medborgarskap kan erhållas och återtas och grekiska myndigheter kontrollerar att bestämmelserna tillämpas riktigt. Detta avser även naturalisering som tas upp av parlamentsledamoten.

Gemenskapsstatistik över erhållande av medborgarskap bygger på uppgifter som nationella myndigheter lämnar till Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat) vid den årliga insamlingen av statistik över migration och asyl. I gemenskapsbestämmelserna om statistik sägs ingenting om statistik över beviljat medborgarskap. Uppgifterna samlas in på frivillig grund. Europ gör stora ansträngningar för att säkerställa kvaliteten på statistiken men är beroende av de nationella myndigheternas frivilliga insatser och beredvillighet att lämna relevanta uppgifter. Ansvaret för eventuella avvikelser mellan faktisk nationell praxis och vad Europ får veta om sådan nationell praxis måste därför anses ligga hos de nationella myndigheterna.

Enligt uppgifter som offentliggjorts av grekiska myndigheter beviljades sammanlagt 87 798 personer grekiskt medborgarskap mellan den 1 januari 1994 och den 1 november 2001, varav cirka 440 ärenden utreddes.

(1) Förklaring (nr 2) om medborgarskap i en annan medlemsstat, EGT C 191, 29.7.1992, s. 98.

(2) Se EG-domstolens dom av den 7 juli 1992 i mål C-369/90, Micheletti, Rec. 1992, s. I-4239.