SKRIFTLIG FRÅGA P-2469/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(3 september 2001)

Ämne: Utbyggnad av Europavägen Alemagna

Med hänvisning till kommissionens svar på fråga E-0814/01(1) ber jag kommissionen besvara följande:

- Bekräftar kommissionen i princip de yttranden den gjorde i sitt svar?

- Har det sedan frågan besvarades gjorts några framsteg när det gäller undertecknandet av protokollet till Alpkonventionen?

- Förhoppningsvis har kommissionen inte för avsikt att koncentrera sig på andra projekt i Alperna, även om det redan finns prioriterade projekt för detta område t.ex. Brennertunneln (första punkten av de fjorton punkterna på listan över transeuropeiska nät), som bör genomföras snarast för att bland annat klara den ökande transittrafiken på Brennerförbindelsen?

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 126.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 september 2001)

Kommissionen kan bekräfta det svar som redan givits på herr Gobbos skriftliga fråga E-814/01(1), särskilt vad gäller att vägförbindelsen Europaväg Alemagna ännu inte införts i det transeuropeiska transportnätet.

Kommissionen anser att frågan huruvida Alemagna skall tas med i detta nät har att göra med den mer allmänna frågan om vilken transportpolitik som skall tillämpas i regioner som Alperna. Sådana regioner är både flaskhalsar för trafiken, och särskilt känsliga områden ur miljösynpunkt. Med tanke på prognoserna för vägtrafikens utveckling och de risker detta medför för alpdalarna och deras befolkning, som särskilt drabbar vissa känsliga alpländer som Österrike, anser kommissionen att en omfördelning av transportandelarna till järnvägens fördel bör vara särskilt prioriterad i Alpområdet, åtminstone när det gäller trafik i transit och på långa avstånd.

Därför ges det särskild uppmärksamhet åt känsliga områden i den vitbok om en gemensam transportpolitik som kommissionen antog den 12 september 2001(2), bland annat inom ramen för strategierna för att ta ut avgifter för och finansiera infrastrukturen, och för de transeuropeiska näten.

Dessutom uppmanade stats- och regeringscheferna vid Europeiska rådets möte i Göteborg i juni 2001 gemenskapsinstitutionerna att anta nya riktlinjer om utvecklingen av det transeuropeiska transportnätet, i vilka man skulle prioritera järnvägen, de inre vattenvägarna, närsjöfarten samt intermodala transportlösningar. Nästa lagstiftningsförslag till ändring av riktlinjerna kommer därför främst att beröra dessa transportsätt.

Det är därför lämpligt att låta utvecklingen av sådana vägsträckor som inte redan ingår i de gemenskapsriktlinjer som antagits av Europaparlamentet och rådet under 1996 (t.ex. Alemagna) genomföras på nationell nivå eller i gränsöverskridande samarbete mellan berörda länder, eftersom det här rör sig om en infrastruktur vid gränsen mellan Österrike och Italien.

Vad beträffar andra projekt för transportinfrastruktur på marken i Alpområdet, så anser kommissionen fortfarande att den absoluta prioriteringen bör vara att så snart som möjligt skapa och ta i drift de båda järnvägsförbindelser som redan identifierats i riktlinjerna 1996, nämligen Brennersträckan och förbindelsen LyonTurin.

Slutligen, vad beträffar transportprotokollet till Alpkonventionen, har kommissionen fått uppgifter om att det förslag till undertecknande som den lagt fram inför rådet i början av 2001 för närvarande prövas av rådet och att ärendet eventuellt kommer att slutföras under det belgiska ordförandeskapet.

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 126.

(2) KOM(2001) 370 slutlig.