ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2512/99

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Val av projekt för programmet Kultur 2000

Kommissionen har valt ut 55 kulturprojekt inom ramen för programmet Kultur 2000 för ett totalbelopp på mer än 6 miljoner euro. Finns det bland de 55 initiativ som kommissionen godkänt något som är förknippat med de europeiska kulturstäderna år 2000?

Inom ramen för denna försöksverksamhet har man valt ut fem projekt som skall genomföras i Spanien. Vilka är dessa fem projekt? Är något av dessa förknippat med Santiago de Compostela?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Vad beträffar gemenskapens kulturprogram vill kommissionen erinra om att målet med verksamheten inte är att bevilja särskilda bidrag till någon medlemsstat utan att uppmuntra det europeiska samarbetet genom att bland annat stödja projekt som har en europeisk dimension och som genomförs av flera partner.

Inom ramen för inbjudan att lämna projektförslag Försöksverksamhet inför ramprogrammet som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1) inkom 410 ansökningar till kommissionen. Efter att ha inhämtat yttrandet från en kommitté av oberoende sakkunniga som företrädde flera kulturområden valde kommissionen ut 55 projekt.

Ett enda av dessa projekt har ett samband med europeiska kulturstäder. Det är projektet Hotel Europa vars huvudanordnare är Intercult Production (Sverige) och projektet genomförs i samarbete med följande sammanslutningar: Association de Gestion du Festival d'Avignon, Bologna 2000, Verein Wiener Festwoche samt Rotterdam 2001.

Vad gäller de utvalda projekt som har en spansk huvudanordnare, finns det fyra sådana projekt: Electronic Map of European venues, la douleur, étude thématique pluridisciplinaire et interculturelle, globalisation et identités culturelles samt argonautas 2000.

Av dessa projekt finns det inget som rör Santiago de Compostella, som för övrigt inom ramen för Raphael-programmet år 1999 fick ett bidrag på 150 000 euro (som europeiskt laboratorium) och 1998 ett bidrag på 175 000 euro. Dessutom fick Santiago de Compostella 200 000 ecu per år under åren 1997,1996,1995,1994 (ur rubriken viktiga större evenemang).

(1) EGT C 163, 10.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2033/99 från Glyn Ford (PSE) till rådet. Den politiske fången Thet Win Aung.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0120 - 0120



SKRIFTLIG FRÅGA E-2033/99 från Glyn Ford (PSE) till rådet (11 november 1999) Ämne: Den politiske fången Thet Win Aung Har rådet gjort några påpekanden för Burma när det gäller fallet Thet Win Aung som Amnesty International har identifierat som politisk fånge? Om inte, tänker rådet göra det? Svar (24 januari 2000) Rådet har hittills inte tagit upp det enskilda fallet Thet Win Aung, men har upprepade gånger uppmanat den burmesiska regimen att frige alla politiska fångar och att vidta snara och konkreta åtgärder för att garantera respekten för de mänskliga rättigheterna, samt för att främja demokrati och nationell försoning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2269/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Risker med att använda sjukvårdsartiklar av PVC som innehåller höga halter av DEHP

Efter det att man dragit tillbaka leksaker tillverkade av PVC, kommer nu nya uppgifter från Greenpeace om att man på sjukhus ofta använder sjukvårdsartiklar av samma material, t.ex. blod-, urin- och droppflaskor, med halter av DEHP (dietylhexylftalat) som är 800 gånger högre än de tillåtna.

Denna giftiga substans anses vara cancerframkallande och den innebär risker för fertiliteten, kan framkalla fosterskador, irriterar huden, ögonen och andningssystemet. Dessutom frigörs dioxiner vid avfallsförbränningen.

1. Har kommissionen för avsikt att undersöka Greenpeaces uppgifter?

2. Vilka åtgärder kommer den att vidta för att begränsa användningen av PVC i ovannämnda fall?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Vid framställningen av produkter såsom blodpåsar, perfusionsslangar och gastrointestinala sonder används mjuk PVC, dvs. PVC som innehåller ftalater. Dessa produkter omfattas av rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om säkerhetskrav för medicintekniska produkter(1). Tillverkaren måste se till att produkterna uppfyller alla relevanta krav, och framförallt måste han analysera risken i förhållande till nyttan och utvärdera det använda materialets toxicitet och kompatibilitet med biologiska vävnader. Dessutom måste produkterna utvärderas av en tredje part som kontrollerar att produkten uppfyller gällande krav i direktivet. Det är skäl att betona att situationen inte är densamma för medicintekniska produkter som för andra produkter såsom leksaker.

Mjuka PVC-material i medicintekniska produkter behandlas i flera standarder och farmakologiska monografier som tillverkarna beaktar då de tillverkar och testar de material de använder.

Inom ramen för rådets direktiv (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen(2) inledde kommissionen för många år sedan en omfattande riskbedömning av dietylhexylftalat (DEHP). Riskbedömningen väntas bli klar under första halvåret 2000 och kommer även att beröra bl.a. användningen av DEHP i medicintekniska produkter.

Med utgångspunkt i denna riskbedömning kommer kommissionen att i lämpliga fall utfärda en rekommendation till en strategi för riskminskning som kommer att utgöra grunden för de gemenskapsåtgärder som föreslås inom ramen för rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar)(3) eller inom ramen för andra relevanta, befintliga instrument i gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT L 125, 19.5.1999 (rättelse).

(2) EGT L 224, 3.9.1993 (rättelse).

(3) EGT L 262, 27.9.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1585/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Skyddad fiskezon för makrill

30 000 ton makrill fångas inom eller i anslutning till den sydvästra skyddade fiskezonen för makrill. Anser inte kommissionen att det både ur ekonomisk synvinkel och för fartygens säkerhets skull vore bättre att tillåta att denna fisk fångas närmare land? Säkerheten för handlinefartyg, som skulle kunna tilldelas ett eget område, skulle därigenom ökas. Varje år fångas 50 000 ton ungfisk utanför Irlands västkust och stora mängder fångas även av skotska, norska och danska fartyg. Kan kommissionen mot denna bakgrund överväga att i begränsad utsträckning tillåta fiske närmare land genom att ändra den skyddade fiskezonen för makrill utan att öka det tillåtna antalet ton, det vill säga 30 000?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 oktober 1999)

Den så kallade makrillboxen inrättades av rådet 1983 som en åtgärd för att skydda de stora koncentrationerna av icke könsmogen makrill i detta område.

Kommissionens vetenskapliga och tekniska fiskerikommitté utvärderade makrillboxen 1992 och föreslog då att den skulle behållas i sin nuvarande form. Denna bedömning gjordes trots att det stod klart att icke könsmogen makrill numera återfinns inom ett stort område i gemenskapens västliga fiskevatten(1). Det verkar därför som om det bästa sättet att skydda denna makrill är att behålla makrillboxen oförändrad.

Makrillboxen kommer inte att genomgå några större förändringar till följd av rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer(2), en förordning som börjar tillämpas den 1 januari 2000. I korthet går bestämmelserna om makrillboxen ut på att det inte får förekomma något riktat fiske efter makrill i området, med undantag för fiske med garn eller handlinor från fartyg. Om dessa och övriga tekniska villkor för makrillfiske är uppfyllda får fiske bedrivas inom de nationella årskvoterna för det västliga makrillbeståndet.

Det är ett känt faktum att en mycket stor del av den makrill som finns runt Cornwalls kuster inklusive den som finns i makrillboxen inte är könsmogen. Om man fastställer en slutlig kvot på cirka 30 000 ton för detta område skulle det med största sannolikhet innebära att den sammanlagda fångsten av icke könsmogen makrill ökade. Detta är givetvis inte önskvärt om man strävar efter att bevara fiskbestånden.

(1) SEK(92) 2347.

(2) EGT L 125, 27.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1938/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Anslag för övergång till ekologiskt jordbruk

Kan kommissionen ge detaljerade upplysningar om de belopp som under de fem senaste åren utbetalats för att jordbrukare skall kunna övergå från konventionellt till ekologiskt jordbruk?

Är kommissionen beredd att öka anslagen, eftersom övergången leder till att produktiviteten minskar med ungefär 20 procent, och därmed bidra till att både minska överproduktionen och förbättra kvaliteten?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(24 november 1999)

I rådets förordning (EEG) nr 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(1) främjas användning av de produktionsmetoder som minskar föroreningen från jordbruket. De program som medlemsstaterna har upprättat omfattar stöd till jordbrukare som vill införa eller fortsätta att använda ekologiska produktionsmetoder. Stödet till jordbrukarna medfinansieras av gemenskapen med upp till 75% i mål 1-områden och 50% i områden som inte omfattas av mål 1.

Beroende på i vilken ekonomisk situation den ekologiska sektorn befinner sig i jämförelse med det konventionella jordbruket beviljar medlemsstaterna stöd till införande av ekologiska produktionsmetoder under omställningsperioden eller stöd till att fortsätta med ekologiskt jordbruk. I de ekonomiska uppgifter som finns tillgängliga görs ingen åtskillnad mellan införande av och fortsatt användning av ekologiska produktionsmetoder inom jordbruket. Av de medel som EUGFJ beviljar för miljöåtgärder inom jordbruk enligt förordning (EEG) 2078/92 (som 1998 uppgick till 1 727 miljoner euro) går ungefär 811% till ekologiskt jordbruk.

Precis som tidigare skall ekonomiskt stöd till jordbrukare beräknas på grundval av inkomstbortfall och de ökade kostnader som uppstått till följd av särskilda miljökrav. För nästa finansieringsperiod har de övre taken för gemenskapens stöd till miljöåtgärder inom jordbruk höjts från de tak som fastställdes för åtgärder som åtföljer 1992 års reform till 600 euro per hektar för de ettåriga grödorna, 900 euro per hektar för fleråriga särskilda grödor och 450 euro för annan markanvändning.

Gemenskapen finansierar dessutom en mängd olika investeringsstöd till jordbrukare i allmänhet, antingen enligt rådets förordning (EG) nr 950/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet(2) eller genom regionala diversifieringsåtgärder i mål 1-, 2- och 5b-regionerna. Kommissionen har inga närmare uppgifter om ekologiskt odlande jordbrukare utnyttjar sådana stöd.

(1) EGT L 215, 30.7.1992.

(2) EGT L 142, 2.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2170/99

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Följder av eurons införande på systemet för förtidspensioner

Efter att euron infördes i år har jordbrukare i Irland fått erfara en minskning med 5,055 procent i utbetalningarna från systemet för förtidspensioner. Jordbruksdepartementet har förklarat att full kompensation kommer att utbetalas för denna minskning så snart man erhållit ett slutligt godkännande från kommissionen.

Kan kommissionen ge detaljerad information om den kompensation som kommer att utbetalas och ange vilka kategorier av jordbrukare inom detta pensionssystem som kommer att vara berättigade till den. Kan kommissionen också uppge när den kommer att godkänna kompensationssystemet och när kompensationen kommer att utbetalas till jordbrukarna.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

Minskningen av utbetalningarna inom ramen för ordningen för förtidspensionering av jordbrukare i Irland, till följd av övergången till euro den 1 januari 1999, kommer att kompenseras genom ett direktstöd till Irland i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 755/1999 av den 12 april 1999 om fastställande av maximibeloppet för det kompensationsstöd som beviljas till följd av kurserna för omräkning av euro till nationella valutaenheter eller de växelkurser som gällde den 1 och 3 januari 1999(1).

De irländska förslagen beträffande de kompletterande åtgärderna inom den gemensamma jordbrukspolitiken (miljöåtgärder inom jordbruket och förtidspensionering) som påverkats av övergången till euron på Irland, meddelades kommissionen den 2 november 1999. De aktuella förslagen omfattar kompensation enligt det maximibelopp för kompensationsstöd som föreskrivs i bilagan till kommissionens förordning.

Kommissionen bedömer för närvarande de irländska förslagen. Denna bedömning som föreskrivs i kommissionens förordning (EG) nr 2808/98 av den 22 december 1998 om tillämpningsföreskrifter för den agromonetära ordningen för euron inom jordbrukssektorn(2), genomförs enligt det förfarande som fastställs i artikel 88.3 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget.

(1) EGT L 98, 13.4.1999.

(2) EGT L 349, 24.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2331/99 från Richard Howitt (PSE) till rådet. Resolution från rådet om marknadsföring av modersmjölksersättning.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 219 E , 01/08/2000 s. 0149 - 0149



SKRIFTLIG FRÅGA E-2331/99 från Richard Howitt (PSE) till rådet (13 december 1999) Ämne: Resolution från rådet om marknadsföring av modersmjölksersättning Skulle rådet, med tanke på rådets resolution av den 18 juni 1992 om marknadsföring av modersmjölksersättning i tredje land av tillverkare som är etablerade i gemenskapen(1), och i synnerhet med tanke på punkterna 2 och 5, kunna klargöra vad den menar med behöriga myndigheter i punkt 2? (1) EGT C 172, 8.7.1992, s. 1. Svar (14 februari 2000) Begreppet behöriga myndigheter som används i punkt 2 i den rådsresolution som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till gäller de behöriga myndigheterna i de berörda tredje länderna vilka naturligtvis själva får utse dessa myndigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2133/99

från Vitaliano Gemelli (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Handläggningstider för tilldelning av medel till nya territorialpakter (Italien)

Italiens ministerkommitté för ekonomisk planering fattade den 9 juni 1999 ett beslut (nr 77/99) om tilldelning av medel för att finansiera nya territorialpakter. I beslutet fastställs tidsfrister och förfaranden för finanisering av projekt som syftar till etablering av produktiv verksamhet.

Beslutet offentliggjordes i Italiens officiella tidning (GU, 5.8.1999-S.G. n. 182) en månad senare.

I beslutet föreskrivs en handläggningstid på fyra månader, vilket innebär att tidsfristen löpte ut den 10 oktober 1999. De som berörs informerades först då beslutet offentliggjordes, det vill säga en månad senare, den 5 augusti 1999. På så sätt fick de bara tre månader på sig för handläggningen.

Följande krävs för anslutning till en territorialpakt:

- De offentliga organen ansöker om att få delta.

- CNEL (den statliga ekonomi- och arbetsnämnden) måste tillstyrka ansökan.

- Handlingar och program skall offentliggöras.

- Projekten skall bedömas.

- Ärendet skall handläggas i domstol.

- Resultatet av handläggningen skall offentliggöras.

Det råder ingen tvekan om att beslutet offentliggjordes så sent att den fastställda handläggningstiden (4 månader), som innebar att tidsfristen löpte ut den 10 oktober 1999, reducerades med en månad.

Kommer kommissionen att försöka se till att berörda parter kan utnyttja sina rättigheter och vidta åtgärder för att få Italiens regering att ge dem de avsedda fyra månaderna på sig för att genomföra det föreskrivna förfarandet?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(6 januari 2000)

Beviljandet av tilldelning av medel för att finansiera nya territorialpakter i Italien, liksom den handläggningstid som hör samman med detta har fastställts genom ett nationellt förfarande som beslutats av regeringens kommitté för ekonomisk planering. Kommissionen är alltså inte behörig att behandla frågan som helt faller under nationell myndighetsutövning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2007/99

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Fiskesektorn och WTO: s millenierunda

Kommissionens meddelande till rådet och parlamentet angående EU:s strategi inför WTO:s millenierunda (KOM(1999) 331) omnämner inte särskilt varken fisket eller den gemensamma fiskepolitiken. Australiens, USA:s, Filippinernas, Islands, Norges, Nya Zeelands och Perus regeringar har emellertid förelagt WTO ett meddelande om stöd till fiskesektorn, som om de förverkligas skulle innebära ett allvarligt hot mot den gemensamma fiskepolitiken och gemenskapens fiskesektor.

Regeringarna som grundar sig på obekräftade antaganden och vetenskapliga uppgifter om zoner och fiskeflottor föreslår att medlemsstaterna i de kommande WTO-förhandlingarna skall komma överens om att dra in stöd som leder till överproduktion i fiskesektorn, eftersom dessa stöd snedvrider handeln, utgör ett allvarligt hot mot ett hållbart utnyttjande av fiskebeståndet och förhindrar en hållbar utveckling.

Eftersom gemenskapens fiskesektor och de områden som är beroende av fisket är mycket ömtåliga kan WTO:s millenierunda få allvarliga konsekvenser om EU inte bestämt försvarar unionens fiskesektor.

Vad är rådets ståndpunkt beträffande fiskesektorn inför millenierundan?

Vad anser rådet om ovan nämnda regeringars meddelande om stöd till fiskesektorn?

Hur tänker rådet försvara EU:s fiskesektor vid den tredje ministerkonferensen i Seattle?

Avser rådet fästa uppmärksamheten vid de sociala, miljömässiga och hälsomässiga aspekterna av fisket såväl som vid de industriella aspekterna?

Svar

(24 januari 2000)

1. Rådets behöriga organ har informerats om det meddelande om stöd till fiskerisektorn som Australien, Island, Nya Zeeland, Norge, Peru, Filippinerna och USA förelagt WTO:s allmänna råd inom ramen för förberedelserna inför WTO:s tredje ministerkonferens i Seattle den 30 november3 december.

2. I sina slutsatser av den 26 oktober 1999 om förberedelserna inför konferensen i Seattle har rådet klargjort att man vid alla beslut om liberalisering av handeln kommer att ta vederbörlig hänsyn till överensstämmelsen med Förenta nationernas internationella havsrättskonvention och målen i de internationella avtalen om bevarande av miljön och förvaltning av naturtillgångarna samt de internationella avtalen om fisket. Dessutom har rådet bland de allmänna målen för förhandlingarna betonat behovet av att garantera en lämplig jämvikt mellan ytterligare liberalisering av handeln och fördjupning av multilaterala regler för att bidra till en hållbar utveckling, miljöskydd, sociala framsteg, minskad fattigdom samt konsumenternas hälsa.

3. Rådet kommer att följa förberedelserna för mötet i Seattle på nära håll och kommer särskilt att hålla ett extramöte i Seattle under hela konferensen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2151/99

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Finansiering av energiprogram som ingår i Femte ramprogrammet för forskning

Enligt den information som vissa finländska företag erhållit har kommissionen intagit en annan ståndpunkt än Europaparlamentet och rådet när det gäller finansieringen av energiprogram som ingår i Femte ramprogrammet för forskning.

Enligt den gemensamma ståndpunkt som parlamentet och rådet kom överens om i december 1998 skall de så kallade demonstrationsprojekten inneha en central roll i forskningspolitiken. Inledningsvis anslogs 75 procent av medlen för dessa projekt. Nu lutar det emellertid mot att kommissionen planerar en obetydlig finansiering för demonstrationsprojekten i förhållande till övriga forskningsprojekt.

Är kommissionen på väg att inta en annan ståndpunkt än Europaparlamentet och rådet när det gäller finansiering av demonstrationsprojekt på energiområdet inom ramen för Femte ramprogrammet för forskning, och i så fall varför?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(17 december 1999)

Kommissionen vill först klargöra tolkningen av yttrandena från rådet och parlamentet om 1999 års budget för Femte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och

demonstration(1). I sina kommentarer begärde budgetmyndigheten, på parlamentets initiativ, att 60% av anslagen för icke-nukleär energi skulle gå till förnybara energikällor, varav 75% skulle anslås till demonstrationsprojekt för förnybar energi.

Kommissionen håller med om att det finns ett akut behov av att stödja demonstration av lösningar som gynnar användningen av innovativa förnybara energikällor och skulle vilja följa kommentarerna så vitt det är praktiskt möjligt. I den första förslagsinfordran för Energi-programmet (energidelen i det särskilda programmet för forskning, teknisk utveckling och demonstration om energi, miljö och hållbar utveckling) lades därför betydande vikt vid demonstrationsprojekt och förnybara energikällor.

Vid urvalet av den slutliga förteckningen av projekt för vilka man rekommenderar att förhandlingar skall inledas, har kommissionen tagit hänsyn till budgetkommentarerna. Kommissionen har gjort sitt yttersta för att följa kommentarerna och ett stort antal demonstrationsprojekt för förnybar energi har valts ut. Det definitiva beslutet om 1999 års projekt har ännu inte fattats, men kommissionens förslag ligger väldigt nära budgetkommentarerna.

(1) EGT C 173, 7.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2027/99

från Alonso Puerta (GUE/NGL) och Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Sträckningen för höghastighetståget mellan Madrid och Valladolid

De spanska myndigheterna kommer inom kort att besluta om den slutgiltiga sträckningen för höghastighetståget mellan Madrid och Valladolid som är en del av höghastighetsprojektet för södra Europa, som i sin tur är ett av de fjorton prioriterade projekt som understöds av Europeiska unionen inom ramen för de transeuropeiska transportnäten. För en av delsträckorna, vid utfarten från Madrid, måste näringsdepartementet (Ministerio de Fomento) välja ett av följande två alternativ: korridoren genom kommunerna Tres Cantos och Soto del Real, vilken skulle inkludera en stor tunnel genom bergskedjan Guadarrama, eller Villalba-korridoren som innebär lägre kostnader och mindre inverkan på miljön eftersom den utnyttjar den redan befintliga järnvägslinjen Madrid-Segovia. Detta framgår av den miljökonsekvensbeskrivning som har offentliggjorts.

De besparingar som sistnämnda alternativ, som utgår från en förbättring av en redan befintlig järnvägslinje, skulle innebära skulle kunna användas av de spanska myndigheterna för att öka tillgängligheten i norra och nordöstra delen av den iberiska halvön genom att satsa på en modernisering av andra järnvägsförbindelser, såsom den mellan Valladolid och Portugal samt förbindelserna Palencia-La Coruña och León-Gijón. På detta sätt skulle man bättre uppfylla de kriterier och mål som fastställs i förordningarna för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden för att uppnå maximal ekonomisk, social och miljömässig lönsamhet för projektet.

Hur bedömer kommissionen de alternativa sträckningarna för ovan nämnda järnvägslinje?

Skulle kommissionen kunna inleda en dialog med de spanska myndigheterna om att lägga störst vikt vid det alternativ som utgörs av Villalba-korridoren?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Beslutet om den slutliga sträckningen för de två möjliga järnvägkorridorerna Tres CantosSoto del Real och Villalba skall fattas av de nationella myndigheterna.

Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet (TEN-T)(1) innehåller en indikativ beskrivning av den planerade höghastighetsförbindelsen från Madrid till Valladolid genom korridoren Tres CantosSoto del Real.

Alternativa sträckningar kan emellertid undersökas vid den översyn av riktlinjerna för TEN-T som planeras för år 2000.

(1) EGT L 228, 9.9.1996.