ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1568/98

från Andrea Manzella (PSE) till kommissionen

(20 maj 1998)

Ämne: Mordet på biskop Juan Gerardi

Kan rådet, mot bakgrund av mordet på biskop Juan Gerardi, redogöra för vilka akuta åtgärder det anser att Europeiska unionen bör vidta för att få den guatemalanska regeringen att inleda en effektiv och pålitlig utredning för att hitta både de som utförde mordet och de som av politiska skäl beställde det, eftersom mordet på biskopen riskerar att ge ny kraft åt det fruktansvärda inbördeskriget i Guatemala?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Kommissionen har med glädje kunnat konstatera att Guatemalas regering har förklarat att den kommer att göra allt som står i dess makt för att finna gärningsmännen bakom mordet på biskop Juan Gerardi och ställa dem inför rätta. Kommissionen kommer dessutom att med uppmärksamhet följa arbetet i den högnivågrupp som inrättats för konstant uppföljning av den pågående utredningen.

Kommissionen är medveten om att bristerna i rättstatssystemet, särskilt vad gäller ordningsmakten och förvaltningen av rättssystemet, kan utgöra allvarliga hinder för en framgångsrik utredning.

I detta avseende kan kommissionen garantera frågeställaren att kommissionen, med iakttagande av Guatemalas suveränitet och i enlighet med fredsavtalen, kommer att göra allt som står i dess makt för att åtgärda dessa brister och för att Guatemala skall få tillgång till effektiva instrument så att det blir möjligt att bringa i dagen vem genomförde detta brott och vem som var uppdragsgivare till dessa samt skapa förhållanden som möjliggör en fredlig samexistens.

Det är mot bakgrund av detta som kommissionen nyligen undertecknade en viktig konvention om finansiering av stöd till inrättandet av en ny nationell civil poliskår. Denna åtgärd, som är ett led i fredsprogrammet och som är det största samarbetsprojekt som någonsin finansierats av gemenskapen i Latinamerika (nästan 32 miljoner ecu), kommer i år att åtföljas av större insatser för att reformera och konsolidera rättssystemet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2150/98

från Irene Soltwedel-Schäfer (V) till kommissionen

(13 juli 1998)

Ämne: Barnarbete och skydd av minderåriga

Med anledning av den manifestation kallad Global March, som hölls i anslutning till sammanträdet i Europaparlamentet den 20 maj 1998 vill jag be kommissionen att redogöra för kontrollen av efterlevnaden av rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet(1)?

I vilken utsträckning vidtar medlemsstaterna de nödvändiga åtgärderna för att förbjuda barnarbete och säkerställa att det vidtas nödvändiga skyddsåtgärder till förmån för minderåriga?

Vilka länder har hittills lämnat in rapporter om efterlevnaden av dessa bestämmelser?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(18 september 1998)

Medlemsstaterna är skyldiga att till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som har antagits för att genomföra bestämmelserna i rådets direktiv 94/33/EG om skydd av minderåriga i arbetslivet(2). På grundval av dessa skall kommissionen i sin egenskap av väktare av fördraget granska de nationella lagstiftningarna och se om de överensstämmer med gemenskapsrätten.

Eftersom texterna från flera medlemsstater har kommit in sent eller varit ofullständiga, har kommissionen ännu inte kunnat upprätta rapporten om genomförande av direktiv 94/33/EG. Flera överträdelseförfaranden när det gäller "underlåtenhet att anmäla" har därför inletts mot de berörda medlemsstaterna. Om kommissionen efter att ha fått all information anser att en medlemsstat inte korrekt har genomfört bestämmelserna i direktivet, kan den inleda det förfarande som avses i artikel 160 i EG-fördraget.

I allmänhet ingår förbud mot barnarbete i medlemsstaternas lagstiftning. De är då skyldiga att se till att detta förbud efterlevs och att det finns effektiva påföljder vid överträdelse.

Enligt artikel 17.4 skall medlemsstaterna vart femte år lämna en rapport till kommissionen när det gäller det praktiska genomförandet av bestämmelserna i direktivet.

(1) EGT L 216, 20.8.1994, s. 12.

(2) EGT L 216, 20.8.1994.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 031 , 05/02/1999 s. 0146



SKRIFTLIG FRÅGA E-2508/98 från Jean-Yves Le Gallou (NI) till kommissionen (30 juli 1998) Ämne: Påföljder för Frankrike för bristande efterlevnad av bestämmelser om inre marknadens förverkligande Mot bakgrund av det stora antal åtgärder som för närvarande vidtas mot Frankrike för bristande efterlevnad av EG:s lagstiftning om inrättandet av den inre marknaden undrar jag om Europeiska kommissionen skulle kunna tillkännage förteckningen över de förfaranden den avser inleda mot Frankrike för dess bristande efterlevnad av gemenskapernas bestämmelser om den inre marknadens förverkligande?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1631/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(27 maj 1998)

Ämne: Sammanhållningsfondens årsredovisning (1996)

Denna fråga ställs mot bakgrund av Sammanhållningsfondens årsredovisning (1996) KOM(97) 0302.

Kan Europeiska kommissionen se till:

1. att det sker en större diversifiering och bättre jämvikt i fördelningen av medel mellan de olika typerna av transportinfrastruktur, så att de miljövänligaste transportsätten, järnvägs- och sjötransport, gynnas,

2. att större uppmärksamhet ägnas skydd och bevarande av naturresurser och landskap med stort miljövärde samt av medborgarnas livskvalitet,

3. att genomförandet av miljö- och transportinfrastruktur i unionens yttersta randområden ges större stöd?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(8 juli 1998)

1. Kommissionen håller med om att en del av det stöd som går till vägprojekt borde användas för andra ändamål. Samtidigt kan kommissionen försäkra parlamentet om att järnvägsprojektens andel kommer att öka i framtiden, en utveckling som bekräftas i den årliga rapporten för 1997. Man får dock inte glömma bort att vägar fortfarande är det bästa sättet att trygga kommunikationerna till de mest avlägsna områdena på kontinenten.

2. Det är kommissionens erfarenhet, att om sammanhållningsfonden skulle satsa mera på skydd och bevarande av naturresurserna och landskapet, skulle detta leda till att man tvingades administrera ett stort antal projekt på mindre än 10 miljoner ecu. Enligt gällande bestämmelser kan dock sådana projekt godkännas endast om det finns starka skäl. Kommissionen anser därför att den också i fortsättningen bör prioritera de mest överhängande miljöproblemen i de medlemsstater som erhåller stöd, särskilt sådana problem som påverkar människors hälsa. Det har hittills inte rått någon brist på stora miljöprojekt, och kommissionen har i vilket fall som helst inte de personella resurser som krävs för att administrera ett större antal projekt av mindre storlek.

Det är dock fortfarande möjligt att göra undantag från denna allmänna regel, förutsatt att en medlemsstat lämnar in förslag om lämpliga naturvårdsprojekt.

Det är också värt att notera att projekt för skydd och bevarande av naturresurserna och landskapet kan finansieras genom medel från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), t.ex. i enlighet med rådets förordning (EEG) 2078/92 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(1).

3. Sammanhållningsfonden kan samfinansiera sådana investeringar under förutsättning att förslag läggs fram som kan motiveras ur ekonomisk eller miljömässig synvinkel.

(1) EGT L 215, 30.7.1992, s. 85.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1868/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Förmodad olaglighet vad gäller regionen Kampaniens förbud mot gemenskapsstöd till privata konsortier

Mot bakgrund av åtgärd 2.2 i det fleråriga utvecklingsprogrammet för regionen Kampanien, vilken rör Europeiska regionala utvecklingsfondens stöd till offentliga investeringar i industrizonerna, den skriftliga frågan E-1009/98(1) och Wulf-Mathies svar på denna fråga å kommissionens vägnar, undrar jag om kommissionen kan komma med förtydliganden på följande punkter:

1. Är det sant att åtgärd 2.2 i det fleråriga utvecklingsprogram som godkänts av regionrådet och Europeiska kommissionen gjorde det möjligt att finansiera såväl offentliga som privata konsortier till 100 procent, och är det i så fall riktigt eller inte att säga att regionen Kampanien kan föreslå en ändring som ger de privata konsortierna tillgång till denna åtgärd?

2. Har regionen Kampanien någonsin skriftligen ansökt hos Europeiska kommissionen om att få göra en sådan ändring?

3. Är regionen Kampaniens självständigt utfärdade förbud mot att tillgå de medel som föreskrivs i nationella lagar för att täcka 50 procent av samfinansieringen lagligt?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(20 juli 1998)

Åtgärden 2.2 "industrizoner" i det operativa programmet 1994-1999 för Campania-regionen innebär att stödmottagarna utgörs av offentliga organ och konsortier. Åtgärdens finansieringsplan, som föreslagits av regionen och godkänts av kommissionen, föreskriver en offentlig finansiering till 100 %. Detta innebär att stödmottagarna uteslutande är offentliga organ och konsortier. För att vika en del av den offentliga finansieringen för privata konsortier, bör regionen till att börja med ändra finansieringsplanen så att den medger inslag av privat finansiering.

Till övervakningskommitténs möte den 11 december 1997 föreslog regionen en ändring av finansieringsplanen så att den för 1996 skulle medge privat finansiering till 50 %. Denna ändring har inte meddelats kommissionen.

Campania-regionen är skyldig att rätta sig efter den finansieringsplan för programmet som godkänts av kommissionen. Även efter den eventuella ändringen av finansieringsplanen kan kommissionen alltså inte godta, att den privata delen skall ersättas med offentliga medel.

(1) EGT C 402, 22.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2659/98

från Riccardo Garosci (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Ämne: Skydd av konsumenterna mot ftalater i mjuka leksaker av PVC

Barn och spädbarn riskerar dagligen att få i sig farliga kemiska ämnen, ftalater, som används i leksaker av PVC för att göra dessa mjuka och smidiga. Barnen sätter faktiskt ofta in leksakerna i munnen och suger eller tuggar på dem. Eftersom föräldrarna för närvarande inte kan fastställa vilka leksaker som innehåller ftalater och vilka som inte gör det, kan de inte skydda sina barn mot eventuella faror. Artikel 153 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen ålägger de europeiska institutionerna att prioritera konsumenternas intressen och i synnerhet att beakta de svagaste konsumenterna, såsom barnen. Den 24 april 1998 uttryckte kommissionens vetenskapliga kommitté om toxicitet, ekotoxicitet och miljö sina farhågor i synnerhet avseende två ftalater, DINP och DEHP, vilkas säkerhetsmarginal är mycket låg. Den rekommendation som kommissionen antog den 1 juli 1998 är inte tillräcklig. Kan kommissionen således så snart som möjligt utarbeta ett förslag till direktiv och om nödvändigt vidta brådskande åtgärder?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

För kommissionens allmänna förhållningssätt när det gäller problem som hör ihop med förekomst av ftalater i vissa barnvårdsartiklar och leksaker av mjuk PVC-plast (polyvinylklorid) hänvisas parlamentsledamoten till det svar kommissionen har lämnat på följande skriftliga frågor: E-755/98 från Díez de Rivera Icaza(1) - E-830/98 från González Álvarez och Marset Campos1 - E-996/98 från Sornosa Martínez1 - E-1536/98 från Kaklamanis - E-1806/98 från Alavanos1 och E-2055/98 från Camisón Asensio1.

Förutom den rekommendation som kommissionen antog den 1 juli 1998(2) har den för avsikt att så snart som möjligt lägga fram ett förslag till direktiv om de aktuella artiklarna. Förberedelsearbetet har redan påbörjats.

(1) EGT C 13, 18.1.1999.

(2) EGT L 217, 5.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1661/98

från Rainer Wieland (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Stöd till regionen Stuttgart och Tyskland

Hur mycket och vilken typ av stöd har sedan 1990 gått från samtliga typer av program och finansieringsvägar i EU till Rems-Murr, Göppingen, Ludwigsburg, Böblingen, Esslingen och Stuttgart, fördelat på år, typ och distrikt?

Hur mycket och vilken typ av stöd har sedan 1990 gått från samtliga typer av program och finansieringsvägar i EU till Tyskland och till delstaten Baden-Württemberg, fördelat på år, typ och delstat?

Kompletterande svar

avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(29 september 1998)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2037/98

från Klaus Hänsch (PSE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: EU:s stöd till Mettmann (distrikt), Nordrhein-Westfalen

Kommissionen anmodas informera om följande vad gäller tilldelning av EU:s stöd till distriktet Mettmann i Nordrhein-Westfalen:

1. Vilken summa har distriktet Mettmann erhållit sedan 1994 av EU:s strukturstöd och på vilket sätt fördelades medlen ur de olika fonderna respektive gemenskapsprogrammen och -initiativen? Vilka EU-medel har tilldelats pilotprojekt, åtgärder eller - i form av direkta stöd - universitet, forskningsinrättningar, företag och andra mottagare enligt andra budgetposter?

2. Hur många arbetsplatser har skapats eller bibehållts med hjälp av dessa medel?

Kompletterande svar

från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

Som komplement till sitt svar av den 6 juli 1998(1) kan kommissionen nu ge följande information.

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-2036/98(2).

(1) EGT C 354, 19.11.1998, s. 129.

(2) EGT C 386, 11.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1975/98

från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Diskriminerande avgifter för högre utbildning

Myndigheterna i Förenade kungariket önskar ta ut avgifter för samtliga fyra års studier vid universitet i Skottland för studenter som kommer från England, Wales och Nordirland. Däremot behöver studenter från Skottland och andra EU-länder bara betala avgift för tre år.

Bryter dessa diskriminerande avgifter mot några EU-direktiv, i synnerhet de som behandlar fri rörlighet och den inre marknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Enligt bestämmelserna i artikel 6 i EG-fördraget är all diskriminering med avseende på nationalitet förbjuden.

Denna princip avser även fri rörlighet för tjänster och förekommer inom ramen för artikel 59 i EG-fördraget som omfattar både dem som tillhandahåller tjänster och dem som mottar tjänster.

Den situation som parlamentsledamoten beskriver utgör emellertid inte diskriminering som är oförenlig med bestämmelserna i artikel 59 i EG-fördraget. Studenter från övriga medlemsstater som önskar studera vid ett universitet i Skottland skulle inte vara diskriminerade i förhållande till studenter från Förenade kungariket. Skillnaden i behandlingen av studenter från Skottland och av studenter från andra regioner inom Förenade kungariket är en rent intern fråga för Förenade kungariket och omfattas inte av gemenskapslagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1132/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Drivgarn

Varför kan man inte fatta ett beslut om förbud för Europeiska unionens fiskeflotta att använda drivgarn vid fiske av tonfisk och svärdfisk?

Varför kan denna fråga inta avslutas, när man vet vilka skador som åsamkas fiskeresurserna?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att stimulera fiskeflottan, som direkt skulle drabbas av ett sådant förbud, till omställning?

Hur tänker kommissionen agera för att rådet (fiske) vid sitt möte i juni skall uppnå en överenskommelse om detta önskade och önskvärda förbud?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(4 juni 1998)

Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att ta del av de svar som kommissionen gav för mer än fyra år sedan om de orsaker som har hindrat en utveckling av till 1994 års förslag(1). När det gäller den senaste utvecklingen i frågan i rådet har kommissionen behandlat detta i svaret på Dominique Souchets frågor E-503/98, E-505/98, E-507/98, E-509/98 och E-511/98(2).

När det gäller de kompletterande åtgärderna håller kommissionen på att i nära samarbete med berörd administration undersöka hur man skall underlätta nödvändiga omställningar till annan, säkrare och ekonomiskt mer attraktiv teknik, för att undvika att verksamheten flyttas mot resurser som redan är överexploaterade. Även när det gäller Atlanten prioriteras anpassningen av andra fiskemetoder när det gäller tonfisk.

I vilket fall som helst fortsätter kommissionen att använda alla tillgängliga medel för att nå fram till ett snabbt och rättrådigt beslut.

(1) KOM(94) 131 slutlig.

(2) EGT C 386 , 11.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1920/98

från Lutz Goepel (PPE) till kommissionen

(18 juni 1998)

Ämne: Registrering av hästar

De registreringsbestämmelser som för närvarande finns på EU-nivå (direktiv 90/426/EEG(1), direktiv 90/427/EEG(2) och beslut 93/623/EEG(3)) är i synnerhet viktiga för att undvika spridning av smittosamma sjukdomar i den nationella handeln och handeln inom gemenskapen.

För att beakta konsumentskyddet förefaller indelningen av hästar i kategorierna "hästar som används för sport- eller rekreationsändamål" och "hästar för slakt" meningsfull. För den första gruppen skulle läkemedel kunna vara tillgängliga som inte får lov att användas i fråga om djur som är avsedda för förtäring. Förutsättning för kategoriseringen är en tillförlitlig registrering av djuren.

1. Kan de praktiska försök när det gäller elektroniska identifierings- och registreringssystem som för närvarande pågår för nötkreatur, får och getter utvidgas till att även omfatta hästar, eller kan resultaten av dessa försök överföras på hästar?

2. Räknar kommissionen med nya bestämmelser i hela Europa om elektronisk registrering av alla hästdjur?

3. Kommer det att finnas en särskild registrering av hästar för avel och hästar som är avsedda för tävling samt av hästar för slakt?

4. Vilken roll kommer hästdjurpasset att spela i framtiden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 augusti 1998)

1. De praktiska försök som för närvarande pågår när det gäller elektronisk identifiering genomförs inom ramen för det så kallade IDEA-projektet. Projektet omfattar inte hästar och det finns inte heller några planer på att det skall göra det i framtiden. Resultaten från projektet kommer inte att vara tillgängliga förrän i slutet av år 2000, och det är först då som man kan dra eventuell nytta av dem.

2. Kommissionen har för närvarande inga planer på att införa gemenskapslagstiftning för elektronisk registrering av hästar, eftersom man prioriterar andra arter (till exempel nötboskap, får och getter) som redan omfattas av praktiska försök (IDEA-projektet).

3. Registrerade hästar identifieras i gemenskapen med hjälp av ett pass i enlighet med kommissionens beslut 93/623/EEG av den 20 oktober 1993 om en identitetshandling (pass) som skall åtfölja registrerade hästdjur. Passet har också erkänts på internationell nivå av Internationella byrån för epizootier (OIE) för förflyttning av tävlingshästar. Hästar som är avsedda för slakt skall enligt gemenskapsbestämmelserna brännmärkas tydligt och outplånligt med ett "S", som inte får vara mindre än 3 centimeter, på vänstra frambenets hov.

4. I framtiden kommer antagligen hästdjurspasset enligt beslut 93/623/EEG för registrerade hästdjur att ersätta den hälsoinformation som krävs för handel med registrerade hästar inom gemenskapen.

(1) EGT L 224, 18.8.1990, s. 42.

(2) EGT L 224, 18.8.1990, s. 55.

(3) EGT L 298, 3.12.1993, s. 45.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1970/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Allvarliga missförhållanden i förfarandena för Europeiska kommissionens uttagningsprov

I Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 31 mars 1998 utlystes ett uttagningsprov för extra handläggare vid Europeiska kommissionen, och sista datum för att lämna in ansökan var den 4 maj 1998. Vissa sökande vände sig till kommissionens representationskontor i Rom och Milano för att få ytterligare upplysningar om hur ansökan skulle utformas. Då fick de veta att sista datum för att lämna in ansökan hade skjutits upp till den 15 maj, enligt "exakt information direkt från Bryssel". Detta påstående visade sig senare vara helt grundlöst och eftersom många av dessa sökande hade skickat in sina handlingar för sent uteslöts de från uttagningsprovet.

1. Har kommissionen för avsikt att utreda sitt ansvar i spridningen av dessa falska rykten?

2. Kan kommissionen ange på vilket sätt den avser att åtgärda dessa allvarliga missförhållanden i förfarandet?

3. Anser kommissionen inte att det finns tillräckliga skäl för att sätta ett nytt sista datum för ansökningarna till detta uttagningsprov, eftersom det annars finns risk för att resultatet påverkas av dessa missförhållanden?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(3 augusti 1998)

Det är riktigt som parlamentsledamoten säger att kommissionen den 31 mars 1998 offentliggjorde meddelanden om fem allmänna uttagningsprov där sista datum för inlämnande av ansökan angavs till den 4 maj 1998. Kommissionen har inte fattat något beslut om att förlänga denna frist. Om så hade varit fallet hade detta beslut offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT) på alla språk och i alla medlemsstater.

Det är också korrekt att ett felaktigt rykte om en eventuell förlängning av ansökningsfristen spred sig vid kommissionens kontor i Rom på eftermiddagen torsdagen den 30 april 1998 och morgonen måndagen den 4 maj. Detta rykte uppdagades och dementerades officiellt på morgonen den 4 maj. Eftersom fredagen den 1 maj var helgdag i Italien kan ett begränsat antal möjliga sökanden som vänt sig till kontoret i Rom under eftermiddagen den 30 april och morgonen den 4 maj ha fått felaktiga uppgifter om sista dagen för inlämnande av ansökan. Men ingen kan åberopa uppgifter som, vilket påpekats ovan, endast kan offentliggöras i EGT på alla språk och i alla medlemsstater. Vid den utredning som genast inleddes visade det sig att det falska ryktet berodde på felaktig databehandling i Bryssel.

Som alltid vid uttagningsprov har ett antal ansökningar lämnats in efter ansökningstidens utgång. Sökandena har anfört olika skäl för detta, bl.a. skäl som ligger utanför deras kontroll. Kommissionen kommer att bedöma dessa ansökningar från fall till fall, vilket alltid sker vid uttagningsprov, och enligt vanliga förfaranden.

Besluten om tillträde till de första urvalsproven kommer att fattas i mitten av juli 1998.

Kommissionen kan konstatera att den mottagit ca 30 000 ansökningar till de fem uttagningsproven, varav nästan 30 % kommer från Italien.