SKRIFTLIG FRÅGA E-0499/02

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2002)

Ämne: Omfattningen av de investeringar som krävs i Kyotoprotokollet

Onsdagen den 23 januari 2002 frågade miljöutskottet kommissionen om denna förfogade över information om de investeringar som Europeiska unionens medlemsstater och kandidatländerna planerat fram till 2010, och som skulle göra det möjligt att uppfylla åtagandena i Kyotoprotokollet. Av det svar som utskottet fick framgick det att kommissionen inte hade mottagit information om denna fråga.

Har kommissionen nu mottagit information av medlemsstaterna? Anser kommissionen det vara nödvändigt att utreda ärendet?

Skulle det med hänsyn till Kyotoprotokollets åtaganden finnas skäl att genom en enhetlig enkät i EU och kandidatländerna undersöka företagens investeringsklimat och investeringsplaner för att få reda på hur och enligt vilken tidsplan gemenskapens åtaganden håller på att uppfyllas på företagsnivå?

Anser kommissionen att den borde offentliggöra de enkätsvar som samlas in på detta sätt tillsammans med uppskattningar om vilka kostnader åtagandena i Kyotoprotokollet ger upphov till i EU och kandidatländerna? Anser kommissionen att sådan information är viktig t.ex. när beslut fattas om viktiga rättsliga instrument om klimatförändringar?

Anser kommissionen det vara nödvändigt att samordna medlemsstaternas verksamhet så att man bl.a. genom gemensamma yttranden och andra åtgärder skapar ett positivt klimat i vilket företagen vågar göra långsiktiga investeringar för att minska växthusgaserna?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 april 2002)

I sitt svar till en muntlig fråga i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor i januari 2002 förklarade kommissionen att den förfogar över allmän information om medlemsstaternas planerade eller genomförda åtgärder och program, men inte specifika uppgifter om den privata sektorns investeringar.

Det är helt och hållet de enskilda medlemsstaternas ansvar att se till att bördefördelningens riktvärden respekteras. Kommissionen bistår medlemsstaterna genom att föreslå gemensamma åtgärder för hela gemenskapen. Kommissionen har inte tillgång till företagsspecifik information om investeringsplaner eftersom den inte har något mandat att samla in sådana uppgifter. Information på företagsnivå samlas inte heller in inom ramen för något annat av gemenskapens politikområden.

Den mest aktuella informationen återfinns i den senaste rapporten om mekanismen för övervakning av växthusgasutsläpp(1), vilken lämnades till parlamentet den 22 november 2001.

Kommissionen anser det inte nödvändigt att göra undersökningar och begära in information som går utöver de rapporteringsskyldigheter som medlemsstaterna redan har ålagts enligt beslutet om en övervakningsmekanism(2).

Med hjälp av övervakningsmekanismen och medlemsstaternas information kan kommissionen löpande följa utvecklingen för gemenskapens Kyoto-åtaganden. När kandidatländerna blir medlemmar i unionen kommer de att omfattas av samma rapporteringsskyldighet. Kommissionen anser det inte önskvärt att undersöka klimatet för företagsinvesteringar och faktiska investeringsplaner. Sådana planer är kommersiellt känslig företagsinformation. Dessutom gäller Kyoto-åtagandena i detta skede inte företag utan snarare medlemsstater, och det är varje medlemsstats ansvar att se till att företag och andra sektorer uppfyller de krav som Kyotoprotokollet innebär.

Eftersom svaret på det första frågan om företagsövervakning är nej, har kommissionen inget att tillägga i nästa fråga om publicering av insamlade uppgifter.

Vad beträffar kostnaderna till skillnad från investeringar har kommissionen utfört flera undersökningar för att uppskatta kostnaderna för efterlevnad av Kyoto-åtagandena. Den mest omfattande undersökningen har titeln Economic Evaluation of Sectoral Emission Reduction Objectives for Climate Change. Den finns att tillgå på GD Miljös webbsida(3).

De främsta resultaten är följande:

- I ett lågkostnadsperspektiv skulle vissa sektorers utsläpp behöva minskas mer än andras, men unionens totala kostnader skulle kunna bli så låga som 3,7 miljarder euro per år, vilket motsvarar 0,06 % av unionens bruttonationalprodukt år 2010.

- Unionen skulle kunna uppnå målen enligt Kyoto om man införde åtgärder för att minska växthusgasutsläppen mot en kostnad på mindre än 20 euro per ton koldioxidekvivalent.

Kommissionen försöker skapa och upprätthålla en stabil miljö för långsiktiga investeringar för att minska växthusgasutsläppen. Man har därför aktivt stöttat unionens ansträngningar för att fortsätta arbetet med multilaterala klimatförändringsprogram även efter president Bushs deklaration om att USA skulle dra sig ur Kyotoprotokollet. Kommissionen välkomnar också rådets beslut av den 4 mars 2002 om att ratificera protokollet(4) Framförallt kommer antagandet av ett förslag till ett unionsomfattande system för handel med växthusgasutsläpp att innebära en viktig signal och öka företagens benägenhet att

investera inom området. Investeringsklimatet har dessutom förbättrats bland annat genom det redan antagna direktivet om energi från förnybara energikällor och det föreslagna direktivet(5) om byggnaders energiprestanda.

(1) Rapport enligt beslut 93/389/EEG, ändrat genom beslut 1999/296/EG, om en övervakningsmekanism för utsläpp av koldioxid och andra växthusgaser i gemenskapen, KOM(2001) 708 slutlig.

(2) Rådets beslut 1999/296/EG av den 26 april 1999 om ändring av beslut 93/389/EEG om en övervakningsmekanism för utsläpp av koldioxid och andra växthusgaser i gemenskapen, EGT L 117, 5.5.1999.

(3) http://europa.eu.int/comm/environment/enveco/climate_change/sectoral_objectives.htm.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el.

(5) Förslag till direktiv om byggnaders energiprestanda, EGT C 213 E, 31.7.2001.