ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3981/00

från Struan Stevenson (PPE-DE) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Import av hund- och kattskinn

Uppskattningsvis 2 miljoner hundar och katter dödas och säljs årligen som en del av den internationella skinnhandeln. Hur mycket (a) hundskinn och (b) kattskinn importerades till gemenskapen (i) 1998 och (ii) 1999?

Förenta staterna har nyligen antagit en lag om hund- och kattskinn (Dog and Cat Fur Act) enligt vilken man förbjuder import, export, tillverkning och försäljning av varor gjorda av hund- och kattskinn. Förenta staterna anser tydligen att lagen är förenlig med Allmänna tull- och handelsavtalet och WTO:s bestämmelser. I inledningen till lagen anges att förbudet är förenligt med de internationella avtal Förenta staterna ingått och som uttryckligen tillåter åtgärder för att skydda djurens hälsa och välbefinnande.

Kommer kommissionen nu att föreslå ett förbud mot import av hund- och kattskinn till gemenskapen?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(6 februari 2001)

Kommissionen har på detta stadium inga exakta statistiska uppgifter om import av hund- och kattskinn under 1998 och 1999.

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för att ha gjort kommissionen uppmärksam på den åtgärd som vidtagits av Förenta staterna. Den amerikanska lagstiftningen kommer att analyseras i detalj.

Handelspolitiken är bara ett uttryck för kommissionens interna politik. Enligt tillgängliga uppgifter finns det inget förbud mot handel med hund- och kattskinn i någon av medlemsstaterna. Kommissionen har därför på detta stadium, och då inget internt förbud föreligger, inga planer på att föreslå något förbud mot import av hund- och kattskinn. Ett sådant förbud skulle dessutom kunna påstås vara diskriminerande och utgöra ett hinder för principen om nationell behandling.

Med tanke på att många människor känner upprördhet över handel med hund- och kattskinn, även på det internationella planet, kommer kommissionen ändå att gå vidare med denna fråga och utan att åsidosätta subsidiaritetsprincipen undersöka om det kan vara lämpligt att föreslå en åtgärd på detta område på europeisk nivå. Kommissionen kommer att underrätta parlamentet om den vidare utvecklingen i detta avseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3762/00

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Additionalitetsprincipen

Additionalitetsprincipen är en av de grundprinciper som användandet av strukturfonderna baserar sig på. Enligt denna princip är det inte tillåtet att med gemenskapsmedel ersätta regionernas och de nationella regeringarnas egna skyldigheter när det gäller att förhindra territoriell obalans och säkra utvecklingen.

Endast synergin mellan de europeiska, nationella och regionala insatserna kan garantera en effektiv politik för samordning och tillväxt inom unionen.

Tidigare har bokstaven och andan i ovannämnda princip inte alltid respekterats. Det skall dock medges att en utomordentlig kvalitetsförbättring har genomförts av nästan hela den offentliga förvaltningen på nationell, regional och kommunal nivå för att höja den samlade effektiviteten i de insatser som samfinansieras med EU-medel.

Det är nödvändigt att fastställa mycket striktare förfaranden för att övervaka efterlevnaden av additionalitetsprincipen, och att införa dessa förfaranden i genomförandebestämmelserna för gemenskapens stödramar och i de samlade programplaneringsdokumenten.

Det är nödvändigt att införa sanktioner mot de myndigheter som inte respekterar denna princip.

Kan Romano Prodi, på kommissionens vägnar, ange vilka åtgärder den europeiska gemenskapen avser att vidta i denna fråga?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(26 januari 2001)

På förslag av kommissionen har rådet förenklat förfarandena för kontroll av efterlevnaden av additionalitetsprincipen för programplaneringsperioden 20002006, både när det gäller vissa formföreskrifter och tidsplanen för uppföljning av additionalitetsprincipen. Innan denna programplanering inleddes utarbetade kommissionen ett arbetsdokument i vilket man fastställde enhetliga kriterier för kontrollen av efterlevnaden av additionalitetsprincipen för mål 1 och för mål 2 och 3. Detta dokument har vidarebefordrats till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Enligt artikel 11 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1), skall additionaliteten kontrolleras efter halva tiden och senast den 31 december 2003 samt ännu en gång före den 31 december 2005. Kommissionen kommer att underrätta parlamentet om läget efter varje kontroll.

I ovannämnda förordning föreskrivs inte några särskilda påföljder mot myndigheter som inte respekterar additionalitetsprincipen, eftersom medlemsstaterna motsatte sig detta då förordningen antogs. I samma artikel 11 åläggs medlemsstaterna emellertid vissa skyldigheter: gemenskapsstödramar (GSR) och samlade programdokument (SPD) godkänns endast av kommissionen om det skett en förhandskontroll av additionaliteten. Kommissionen har även i samband med godkännandet av GSR och SPD fastställt att den inte kommer att godkänna en sådan ändring av programplaneringen efter halva tiden, som inbegriper tilldelning av medel från resultatreserven, om inte medlemsstaten har lämnat de uppgifter som erfordras för att kontrollera additionaliteten efter halva tiden.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3431/00

från Pasqualina Napoletano (PSE), Fiorella Ghilardotti (PSE), Gianni Vattimo (PSE), Bruno Trentin (PSE), Elena Paciotti (PSE) och Luciano Caveri (ELDR) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Översvämningar i Norditalien

Det fruktansvärda ovädret i nordvästra Italien har orsakat mycket allvarliga översvämningar som har drabbat regionerna Aostadalen, Piemonte och Ligurien samt delar av Lombardiet. För närvarande är personskadorna avsevärda: 23 omkomna, 11 saknade och, enligt tidningsuppgifter, mer än 40 000 hemlösa. De materiella skador som drabbat jordbruket och industrin är också mycket omfattande (enligt de första beräkningarna uppgår de till ungefär 3 450 miljarder lire).

Med hänsyn till Europaparlamentets resolution av den 28 januari 2000 om ovädren i Europa, och mot bakgrund av de uttalanden som kommissionären Barnier gjorde den 18 januari när denna fråga diskuterades i kammaren, ber vi kommissionen uppge om den avser att undersöka möjligheterna att, i samråd med Italiens statliga och lokala myndigheter, lösgöra ekonomiska resurser från strukturfonderna och EUGFJ till förmån för de drabbade regionerna. Syftet med en sådan åtgärd är att underlätta återuppbyggnaden av infrastrukturen, och att påskynda arbetet så att situationen för den drabbade befolkningen snarast möjligt kan återgå till det normala.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3431/00, E-3464/00, E-3475/00 och P-3583/00 ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(13 december 2000)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på den muntliga frågan H-0857/00 från Michl Ebner under frågestunden vid parlamentets sammanträde under november session I(1) 2000.

Parlamentsledamoten ombeds också att notera kommissionens inlägg i debatten om klimatförändringar vid parlamentets sammanträde den 25 oktober(2) liksom kommissionens inlägg i debatten om översvämmningar vid sammanträdet den 16 november 2000(3).

(1) Europarlamentets debatter (november 2000).

(2) Europarlamentets debatter (oktober II 2000).

(3) Europarlamentets debatter (november 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2134/00

från Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Stödmedel till företag i resebranschen

Företaget Eggeland Reisen arrangerar resor till Sicilien och säger sig få stöd från Europeiska unionen. Under resan ordnas en försäljningsdemonstration av hemtextilier och hushållsvaror. Företaget bedriver sin reklam med säte i Leinefeld i delstaten Thüringen, men alla resorna arrangeras via PHG Hermes Verwaltungs GmbH i Stuckenbrock vid Bielefeld.

Detta ger anledning till följande frågor:

1. Får någondera av de bägge ovannämnda företagen stöd från EU, särskilt för resor till Sicilien?

2. Om så är fallet: hur stort är stödet?

3. Vilka villkor måste ett företag i resebranschen uppfylla för att få stöd från EU om det i samband med resorna gör reklam för olika produkter?

4. Hur kontrollerar kommissionen att dessa villkor uppfylls, efter det att stöd beviljats?

5. Vilka åtgärder vidtar Europeiska kommissionen mot företag som med orätt gör gällande att de skulle få stöd från Europeiska unionen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

1. och 2. Kommissionen kar inga uppgifter på att varken Eggeland Reisen eller researrangören PHG Hermes Verwaltungs GmbH har fått stöd till någon som helst verksamhet och definitivt inte till resor till Sicilien.

Sicilien är ett mål-1-område som får stöd från strukturfonderna, även när det gäller turism. Detta omfattar emellertid inte stöd till researrangörer som saluför resor till Sicilien.

3. och 4. Det beviljas aldrig något gemenskapsstöd för att bedriva produktreklam av den här sorten.

5. Det är medlemsstatens ansvar att vidta de eventuella rättsliga åtgärder som kan visa sig nödvändiga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2207/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Diskriminering inom Luxemburgs Fotbollsförbund

Några av de fotbollsklubbar i Luxemburg där de flesta, men inte alla, styrelsemedlemmar och spelare är portugiser, har inte tillåtits skriva in sig i det luxemburgiska fotbollsförbundet.

Fotbollsförbundets första argument var att det handlade om utländska klubbar. Sedan detta argument vederlagts har förbundet haft olika strategier och ställt upp krav som inte ens finns i dess egna stadgar. När alla krav ändå uppfyllts har förbundet i sista stund hittat på svepskäl, till exempel i år i fråga om Águias Boavista.

Anser inte kommissionen att detta beteende från det luxemburgiska fotbollsförbundet leder till diskriminering av vissa klubbar, som trots att de består av medlemmar med olika nationalitet, faktiskt lyder under den luxemburgiska lagstiftningen?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(17 oktober 2000)

Kommissionen anser att det strider mot gemenskapslagstiftningen om ett idrottsförbund diskriminerar klubbar med motiveringen att en del av medlemmarna, spelarna och/eller ledarna i dessa klubbar har en annan medlemsstats nationalitet, särskilt strider det mot artikel 7.2 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68

om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(1). Enligt denna bestämmelse har arbetstagare som är medborgare i en annan medlemsstat rätt till samma sociala och skattemässiga förmåner som landets medborgare. Domstolen har vid flera tillfällen fastställt att denna bestämmelse även gäller fritidsaktiviteter(2), och att utövande av idrott som amatör tveklöst kan räknas som en fritidsaktivitet.

Kommissionen uppmärksammar ledamoten på att den som brutit mot gemenskapslagstiftningen är en privat aktör, eftersom idrottsförbundens verksamhet faller under privaträtt. Därför har kommissionen inte befogenheter att ingripa och formellt undersöka fallet. Eftersom det rör sig om ett privat idrottsförbund skulle kommissionen kunna ingripa direkt endast med hänvisning till konkurrensreglerna. I detta fall rör det sig emellertid inte om konkurrensfrågor, och därmed måste de potentiella offren för diskriminering vända sig till en nationell domstol.

(1) EGT L 257, 19.10.1968.

(2) Mål C-334/94 REG. 1996, I-1307.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2704/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Flygpriser i EU

Kan kommissionen ange det genomsnittliga priset för flygbiljetter som avser jämförbara flygningar i EU respektive USA, om man jämför typiska kortdistans-, medeldistans- och långdistansflygningar?

Har EU förbättrat sin ställning under de senaste tio åren, och vad pekar i så fall på det?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

I internationell jämförelse ligger den stora skillnaden inte i avgifterna på båda sidorna av Atlanten, utan snarare i avgifter som tas ut för sträckor med stor konkurrens och för sträckor där en eller två transportoperatörer är verksamma utan konkurrens. Enligt undersökningar som genomförts av resebranschen verkar det som om gemenskapens resenärer under mitten av 1990-talet i snitt betalade mellan tjugo och fyrtio procent mer än sina amerikanska motparter per kilometer i jämförbara resor med economy class. 1997 verkade denna klyfta praktiskt taget ha försvunnit. De priser för economy class som i dag erbjuds på de mest konkurrensutsatta sträckorna i gemenskapen är jämförbara med priserna på de mest konkurrensutsatta sträckorna i USA. Däremot finns det många sträckor på båda sidor av Atlanten där det ännu saknas nya konkurrenter, och där priserna är högre. Eftersom avregleringen har pågått längre i USA, och eftersom det finns en större lågkostnadsindustri där, är det sannolikt att andelen sådana sträckor fortfarande är högre i gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2534/00

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Habitatdirektivet

De ytor utmed övre Rhen som skall användas som grustag ingår nästan utan undantag i habitatdirektivet.

Kommissionen ombes meddela följande:

1. Vad innebär detta för den pågående företagsverksamheten hos de grusanläggningar som ligger i dessa områden?

2. Vad betyder det för de ytor som i regionplanen är klassade som reservytor om de omfattas av direktivet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

Den förteckning över områden som Tyskland hittills har lämnat in enligt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2) är inte fullständig. Områden saknas särskilt i Baden-Württemberg, den delstat i vilken Oberrheinebene till största delen ligger.

Det skall därför understrykas att det är mycket viktigt att Tyskland anmäler lämpliga områden både med hänsyn till fågeldirektivet och livsmiljödirektivet, bl.a. områden som omfattas av Oberrheinebene.

De nationella myndigheterna skall, med tillämpning av gemenskapslagstiftningen för naturskydd (särskilt artikel 6 i direktivet om livsmiljöer), för vart och ett av de berörda stenbrotten ta ställning till vad detta innebär.

Artikel 6 i direktiv 92/43/EEG skall tillämpas på nya planer eller projekt som kräver tillåtelse för grusutvinning (Abgrabungsgenehmigung) och som kan få betydande konsekvenser för ett Natura 2000-område. Detta gäller även om området skulle vara viktig som resurs. Utförlig information om artikelns tillämpningsområde finns i en broschyr som utarbetats av kommissionen och som finns tillgänglig på http://europa.eu.int/comm/environment/nature/home.htm., under EU Nature legislation, Managing Natura 2000 sites: The provisions of Article 6 of the Habitats Directive 92/43/EEC.

Redan på 1960-talet och 1970-talet noterades det i vetenskapliga publikationer att stenbrott, men även grustag, med fördel kunde återställas till naturområden(3). Således bör inte alla stenbrott som ligger i närheten av ett Natura 2000-område betraktas som en katastrof, och det är ofta möjligt att vidta åtgärder som både minskar konsekvenserna för naturen och återställer den och som samtidigt tillgodoser både grusindustrins behov och behovet av att skydda naturen.

Stora delar av Oberrheinebene används emellertid till jordbruk (t.ex. majsodling), och eftersom grus och sten är råmaterial som finns på många ställen torde det inte vara alltför svårt för medlemsstaterna att finna andra platser som kan användas till grustag utanför Natura 2000-områden.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.

(3) Se. t.ex. Weinzierl (1964): Kiesgrube und Landschaft.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2918/00

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Förbud av vissa hundraser

Är kommissionen medveten om att Tyskland nyligen stiftat en lag om förbud mot vissa hundraser? Har kommissionen några synpunkter om huruvida ett sådant förbud bör införas på EU-nivå?

Är kommissionen medveten om att det tyska förbudet, möjligen oavsiktligen, inbegriper Staffordshire-bullterriern trots att denna ras inte har något att göra med den amerikanska Staffordshire-terriern som liknar pitbullterriern? Kan kommissionen garantera att sådana misstag undviks om den överväger EU-lagstiftning i denna fråga, och kommer den att ta upp frågan med Tyskland i syfte att rätta till den tyska nationella lagstiftningen i detta hänseende?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 oktober 2000)

Kommissionen kan meddela parlamentsledamoten att det för närvarande inte finns någon särskild gemenskapslagstiftning om förbud mot vissa hundraser. I brist på gemenskapsregler kan emellertid medlemsstaterna vidta lämpliga nationella åtgärder som syftar till att skydda människors liv, samtidigt som bestämmelserna i EG-fördraget måste följas, särskilt artiklarna 28 och 30 (f.d. artiklarna 30 och 36).

Enligt det anmälningsförfarande som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska

standarder och föreskrifter(1), har de tyska myndigheterna anmält lagförslaget om skydd mot farliga hundar till kommissionen. Kommissionen håller därför för närvarande på att granska hur detta förslag stämmer överens med artiklarna 28 och 30 i EG-fördraget.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3034/00

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Partnerskapsavtal EU-Turkiet

Under toppmötet i Helsingfors beslutade man att Turkiet skulle få status som kandidatland för anslutning till EU på vissa specifika och klart definierade villkor.

Kommissionen är angelägen om att de beslut som fattades under toppmötet genomförs till punkt och pricka, liksom om att de grundläggande principer iakttas som ligger till grund för inte bara de europeiska folkens värderingar utan även deras regeringars. De våldsamma reaktioner från en grupp inom den turkiska pressen på de diskussioner som kommissionens delegation höll i juli i år i Ankara ger intrycket av att vissa grupper försöker utesluta dessa tydliga villkor om Turkiets status som kandidatland från det partnerskapsavtal mellan EU och Turkiet som håller på att utarbetas.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att garantera att de villkor som man under toppmötet i Helsingfors angav för Turkiets status som kandidatland tas med i brödtexten och inte i inledningen till partnerskapsavtalet? Dessa villkor gäller en lösning på Cypernfrågan, en förbättring av situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna, en lösning på kurdproblemet, Turkiets anspråk i Egeiska havet (vilket skall avgöras i Internationella domstolen i Haag), en demokratisering av det politiska systemet och övriga politiska villkor som fastställdes i Helsingfors.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(10 oktober 2000)

Kommissionen följer noga utvecklingen i Turkiet när det gäller de politiska Köpenhamnskriterierna. Den kommer att framlägga sina slutsatser i den återkommande rapporten om Turkiet och i partnerskapet för anslutning som skall antas den 8 november 2000.

Unionen och Turkiet för en regelbunden politisk dialog om utvecklingen när det gäller mänskliga rättigheter, Cypernfrågan och andra därmed sammanhängande frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3156/00

från Rainer Wieland (PPE-DE) till kommissionen

(10 oktober 2000)

Ämne: Trafikavgifter för fritidsbåtar i Grekland

Är kommissionen bekant med bestämmelsen om betalning av trafikavgifter, artikel 11 § 1 i lag 2743/1999, enligt vilken privata fritidsbåtar som är över sju meter långa oavsett flagg och som inte ankrar permanent i grekiska vatten måste betala trafikavgifter till hamnpolisens specialkonto?

Är kommissionen av den uppfattningen att den här avgiften strider mot grundtanken i ett förenat Europa i och gemenskapsrättigheterna, särskilt principen om fri rörelsefrihet och att EU-medlemsländer inte får ta ut några inreseavgifter från inresande EU-medborgare?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(14 november 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1062/00 från von Wogau(1).

(1) EGT C 26 E, 26.1.2001, s. 150.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2301/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Reningsanläggningar på Balearerna

Den 21 juni 1999 meddelade Joan Mateu Horrach, direktör vid Institut Balear de Sanejament (Ibasant) som lyder under miljöministeriet vid den regionala regeringen på Balearerna, den lokala pressen att Balearernas regionala regering ansökt om 17 miljarder pesetas från EU för investeringar i reningsanläggningar. Vidare meddelade han att EU svarat att Balearerna inte skulle få ett rött öre ur Sammanhållningsfonden eftersom det redan byggts många reningsanläggningar och det därmed inte fanns något behov av en stor investering.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har den autonoma regeringen på Balearerna ansökt om 17 miljarder pesetas från EU:s Sammanhållningsfond i syfte att investera i reningsanläggningar?

2. Har EU avslagit denna ansökan? I så fall varför?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(27 september 2000)

Förslagen till verksamhet i Spanien med bidrag från Sammanhållningsfonden lämnas in till kommissionen av landets statsförvaltning och inte av de autonoma regionerna. Från 1999 och fram till idag har kommissionen inte mottagit någon framställan om medfinansiering via den fonden för byggande av vattenreningsverk på Balearerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2919/00

från Didier Rod (Verts/ALE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Vetenskapligt och tekniskt samarbete med utvecklingsländer

I Femte ramprogrammet för forskning har ungefär 210 miljoner euro öronmärkts för vetenskap och teknik i utvecklingsländer, framför allt inom dektorerna för hälsovård, miljö och jordbruk. Med tanke på de senaste två årtiondenas långvariga samarbete inom vetenskap och teknik med Asien, Afrika och Latinamerika och den framträdande roll det haft i biregionala politiska fora (ASEM, toppmötet i Rio 1999, toppmötet mellan EU och Afrika i april 2000) och dess betydelse för genomförandet av konventionerna om biologisk mångfald, ökenspridning och klimatförändringar, undrar jag vilken roll det vetenskapliga och tekniska samarbetet kommer att ges inom europeiska området för forskningsverksamhet och i Sjätte ramprogrammet?

Europeisk forskning har främjats mot bakgrund av att man velat förbättra integrationen i EU och dess konkurrenskraft samt för att garantera Europas närvaro i de främsta forskningsområdena i den internationella forskningen. Sedan 1980-talet främjar Inco-programmet, i samverkan med EU:s utvecklingspolitik, vetenskapligt samarbete med utvecklingsländer.

I de aktuella överläggningarna om europeiska området för forskningsverksamhet nämns inte ens de internationella vetenskapliga samarbetet. Betyder detta att tjugo års fruktbart vetenskapligt partnerskap med dessa länder upphör?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(11 oktober 2000)

Parlementsledamoten hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan E-2091/00 från José Salafranca Sánchez-Neyra(1).

Detta svar gäller fortfarande.

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001.