ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2693/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till rådet

(3 januari 2000)

Ämne: Rysslands ultimatum till staden Grozny

Det omänskliga ultimatum som Rysslands militära och politiska myndigheter har ställt till staden Groznys 50 000 invånare och grupper av motståndsmän har väckt avsky i hela världen, men reaktionerna från ordförandelandet, den höge representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och kommissionen har endast bestått i muntliga fördömanden, oro, förmaningar och undersökningar av eventuella motåtgärder.

Även om de ryska myndigheterna har ändrat villkoren i ultimatumet från den 7 december, kvarstår hotet om att tiotusentals civila kan komma att utplånas. Deras evakuering är omöjlig att genomföra så länge bombningarna pågår.

Anser inte rådet att det borde övergå från ord till praktisk handling genom att tillfälligt men omedelbart häva partnerskaps- och samarbetsavtalen med Moskva samt alla former av direkt eller indirekt stöd till Ryssland?

Svar

(13 mars 2000)

Europeiska rådet i Helsingfors den 10 och 11 december fördömde kraftigt de intensiva bombningarna av tjetjenska städer, det hot som riktas mot invånarna i Groznyj och det ultimatum som utfärdats av de ryska militärbefälhavarna.

Mot bakgrund av situationen i Tjetjenien beslutade Europeiska rådet att genomförandet av Europeiska unionens gemensamma strategi för Ryssland bör ses över, att vissa bestämmelser i partnerskaps- och samarbetsavtalet tillfälligt bör upphävas och att handelsbestämmelserna bör tillämpas strikt. I fråga om Tacis uppmanar Europeiska rådet budgetmyndigheten att undersöka om en del av medlen från Tacis bör överföras till humanitärt bistånd. Dessutom bör finansieringen från budgeten för år 2000 begränsas till prioriterade områden, inklusive mänskliga rättigheter, rättsstatsprincipen, stöd till det civila samhället och kärnsäkerhet.

Det bör emellertid erinras om, att många samarbetsprogram under den gemensamma strategin samt partnerskaps- och samarbetsavtalet är av intresse för Europeiska unionen, t.ex. samarbetsprogrammen om kärnsäkerhet, nedrustning och icke-spridning samt införandet av demokratiska institutioner och det civila samhället.

Europeiska rådet meddelade Ryssland dessa beslut i ett brev från statsminister Lipponen och rådets generalsekreterare och höge representant Solana till premiärminister Putin den 11 december. Rådet (allmänna frågor) uppmanade vid sitt möte den 24 januari 2000 kommissionen att inrikta programmet Tacis 2000 på nyckelområden som direkt främjar demokratiska värden, omdisponera icke utnyttjade medel mot humanitär hjälp och stöd för upprättandet av nätverk i det civila samhället samt inte längre ställa i utsikt ytterligare allmänna preferenser för Rysslands del. Rådet uttryckte betänkligheter inför det växande antalet handelstvister till följd av brott från Rysslands sida mot partnerskaps- och samarbetsavtalet liksom mot sektorsavtal samt konstaterade kommissionens avsikt att sätta in motåtgärder mot den ryska avgiften på export av järnskrot. Rådet uppmanade kommissionen att fortsätta med sådana åtgärder på andra områden som bekymrar unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1821/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Förvaltningen av yrkesutbildningsprogrammet Leonardo

Yrkesutbildning är något EU kan använda som strategiskt vapen för att effektivt bekämpa arbetslösheten.

Ett av de instrument som då står till förfogande är gemenskapsprogrammet Leonardo, vilket fick stora rubriker i samband med de allvarliga bedrägerianklagelser som riktades mot den ansvariga kommissionsledamoten Edith Cresson, något som med rätta anses vara en av huvudorsakerna till att kommissionen tvingades avgå.

I artikel 117 i den italienska konstitutionen fastställs att ansvaret för yrkesutbildningen åligger regionerna. Men i Italien är det utbildningsministeriet som hittills skött förvaltningen av Leonardoprogrammet, något som, för att uttrycka sig milt, inte tycks korrekt och förvisso författningsstridigt.

Med detta som bakgrund undrar jag om kommissionen kan kontrollera följande:

1. Har det italienska utbildningsministeriet verkligen på egen hand förvaltat yrkesutbildningsprogrammet Leonardo?

2. Skickades programmets medel direkt till utbildningsministeriet från kommissionen eller gick pengarna via arbetsmarknadsministeriet?

3. Har utbildningsministeriet använt medlen för att stödja försöksverksamhet?

4. Vilka förbindelser har funnits mellan utbildningsministeriet och kommissionens ledamot Edith Cresson?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding

(11 november 1999)

Programmet Leonardo da Vinci förvaltas direkt av kommissionen och i medlemsstaterna av nationella samordningsinstanser.

För Italiens del är det Istituto Formazione Lavoratori (ISFOL) (Via Morgagni, 30, 00161 Rom). Detta offentliga organ är i fråga om programmet Leonardo da Vinci underställt arbetsmarknads- och utbildningsministeriernas tillsyn. Företrädare för dessa ministerier sitter i programkommittén som sammanträder i Bryssel under kommissionens ordförandeskap.

Nedan besvaras parlamentsledamotens fyra frågor:

1. Utbildningsministeriet har alltså inte förvaltat programmet direkt.

2. Medlen överfördes av kommissionen till projektledarna, förutom vad gällde åtgärder för att stödja rörligheten. I dessa fall överförde kommissionen det övergripande stödet till ISFOL, som ingår avtal med de nationella förslagsställarna.

3. Såsom angivits i punkterna 1 och 2 får ministerierna inga medel direkt från kommissionen.

4. Det rörde sig om de sedvanliga politiska förbindelserna mellan medlemsstaternas nationella ministerier och kommissionens ledamöter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2315/99 från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen. Ekonomiskt stöd till Mali och i synnerhet företaget Itema.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 225 E , 08/08/2000 s. 0096 - 0096



SKRIFTLIG FRÅGA P-2315/99 från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen (29 november 1999) Ämne: Ekonomiskt stöd till Mali och i synnerhet företaget Itema Kan kommissionen informera Europaparlamentet om det exakta beloppet på det ekonomiska stöd som getts till regeringen i Mali genom något av EU:s stödprogram för utveckling eller Lomékonventioner under de senaste fem åren, och i synnerhet om något direkt eller indirekt stöd har getts till ett företag som heter Itema och som till stor del ägs av Malis regering? Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar (21 december 1999) I nedanstående tabell visas fördelningen av medel från Europeiska utvecklingsfonden (EUF) och gemenskapens budget till Mali sedan 1986. Inga medel har direkt eller indirekt gått till företaget Itema. >Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA P-2770/99

från Alima Boumediene-Thiery (Verts/ALE) till rådet

(10 januari 2000)

Ämne: Bestämmelser för återtagande av asylsökande

Vid sammanträdet den 3 december 1999 antog rådet (rättsliga och inrikes frågor), genom ett förfarande utan debatt (punkt A), ett beslut om bestämmelserna om återtagande av asylsökande i gemenskapens avtal och de blandade avtalen. Enligt detta beslut skall i fortsättningen sådana bestämmelser obligatoriskt ingå i samtliga gemenskapsavtal och avtal mellan EG, dess medlemsstater och tredje land.

Kan rådet redogöra för omfattningen av detta beslut som fattats utan samråd med Europaparlamentet?

Gäller detta beslut för de avtal som för närvarande är i kraft?

Gäller detta beslut för samtliga handelsavtal, även med länder som inte ger tillräckliga garantier när det gäller respekt för demokrati och grundläggande rättigheter?

Skall man dra slutsatsen att samtliga länder med vilka EG förhandlar och har avtal, är att betrakta som säkra?

Är en bestämmelse om återtagande av asylsökande förenlig med de skyldigheter som EU och medlemsstaterna åtagit sig enligt Genèvekonventionen från 1951 om flyktingars rättsliga ställning och i synnerhet tillgången till asylförfarandet och principen om icke-avvisning?

Svar

(13 mars 2000)

1. Det rådsbeslut som den ärade parlamentsledamoten nämner är rådets slutsatser av den 4 mars 1996, där rådet enades om att infogandet av modeller för återtagandeklausuler i blandade avtal skall övervägas från fall till fall, när direktiven för förhandlingar om blandade avtal antas. I rådets beslut anpassas dessa slutsatser till den nya situation som uppkom när Amsterdamfördraget trädde i kraft. Rådet beslöt nämligen att revidera de modellklausuler som beslutades 1996 för att beakta att Europeiska gemenskapen hädanefter har behörighet att sluta avtal om återtagande med tredje land. Enligt beslutet bör de reviderade modellklausulerna i fortsättningen ingå i gemenskapsavtal och i avtal mellan Europeiska gemenskapen, dess medlemsstater och tredje land, när det handlar om associeringsavtal eller samarbetsavtal. Juridiskt rör det sig om sådana förhandlingsdirektiv som antagits av rådet på grundval av artikel 300.1 i EG-fördraget. I denna bestämmelse föreskrivs inte att Europaparlamentet skall höras.

De nya direktiven skall, så snart de antagits, tillämpas vid pågående och kommande förhandlingar.

2. Klausulerna föreskriver ingen skyldighet att avvisa olagliga migranter. De syftar endast till att förpliktiga de avtalsslutande parterna att återta egna landsmän och att sluta återtagandeavtal, som medför skyldighet att återta andra länders medborgare och statslösa personer. När det gäller avvisning av olagliga migranter ankommer det på varje medlemsstat att se till att avvisningarna genomförs i enlighet med de skyldigheter staten ifråga har enligt Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 och protokollet av den 31 januari 1967 angående flyktingars rättsliga ställning och andra relevanta fördrag.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2692/99

från Ursula Stenzel (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Omvandling av nyttjanderätt till äganderätt

Inom ramen för privatiseringen i Polen förvandlades den fasta egendom som hörde till ett företag i många fall inte genast till privategendom, utan den som köpte företaget fick en rättslig nyttjanderätt. Sedan dess har man flera gånger i Polen diskuterat om att förvandla denna nyttjanderätt till full äganderätt.

Kommer denna diskussion också att påverka anslutningsförhandlingarna och om så är fallet, i vilken form?

Kan kommissionen i vilket fall som helst ge uppgifter om i vilket skede denna diskussion nu befinner sig, som i sista ändan också kommer att påverka de unionsföretag som är verksamma i Polen?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(18 januari 2000)

Gemenskapens regelverk innehåller inga bestämmelser om omvandling av arrende, som beviljats i samband med privatisering, till full äganderätt. Framför allt finns inga bestämmelser om detta i artikel 157 (f.d. artikel 130) i EG-fördraget, och frågan omfattas därför inte av anslutningsförhandlingarna. Kommissionen kan följaktligen inte ge frågeställaren några upplysningar om detta.

I samband med det förhandlingskapitel som gäller industripolitik betonade Europeiska unionen emellertid vikten av att gemenskapens industripolitiska principer, grundade på öppna och konkurrensutsatta marknader, efterlevs. I detta avseende har Europeiska unionen noterat Polens förklaring om att artikel 157 i EG-fördraget kommer att tillämpas i praktiken och att privatisering och omstrukturering av industrin i enlighet med dessa principer kommer att ske. Kommissionen kommer under förhandlingarnas lopp att övervaka Polens framsteg när det gäller privatisering och omstrukturering av industrin.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2448/99

från Ilkka Suominen (PPE-DE) till rådet

(13 december 1999)

Ämne: Gemenskapsprogrammet Ungdom för Europa och framtiden för rådskonstellationen rådet (ungdomsfrågor)

Ett av de viktigaste målen Finland haft under sitt ordförandeskap har varit att genomföra gemenskapsprogrammet Ungdom för Europa. Nu har det emellertid visat sig att förverkligandet av det program som var avsett att igångsättas från och med början av nästa år kan komma att bli uppskjutet på grund av att vissa medlemsländer ingripit i programmets budget.

EU-rådets generalsekreterare har i sin rapport föreslagit att sådana rådskonstellationer som inte sammankommer med regelbundna mellanrum, såsom rådet (ungdomsfrågor), skulle avskaffas. Ministerrådet (ungdomsfrågor) har fått till stånd betydande program som i påtaglig grad ökat ungdomens rörlighet i Europa och detta har på ett konkret sätt skapat en situation där unionens agenda utgår från medborgarna.

Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att det skall kunna garanteras att gemenskapsprogrammet Ungdom för Europa genomförs enligt planerad tidtabell?

Ämnar rådet garantera att ministerrådet (ungdomsfrågor) kan komma att fortsätta sin verksamhet?

Svar

(31 januari 2000)

När det gäller ungdomsprogrammet i framtiden känner den ärade parlamentsledamoten säkert till att enligt fördraget (artikel 251 medbeslutandeförfarandet) har rådet tre månader på sig för att godkänna eller inte godkänna Europaparlamentets ändringsförslag efter andra behandlingen, och därefter, om de inte godkänns, sex veckor för att sammankalla förlikningskommittén. Det måste emellertid betonas att rådet anser det som mycket angeläget att detta program antas så snart som möjligt under det nya året.

När det gäller framtiden för rådet (ungdomsfrågor) bör det påpekas att den allmänna frågan om den framtida organisationen av rådets arbete fanns på dagordningen för Europeiska rådet i Helsingfors, och att rådet visserligen beslöt att minska antalet rådskonstellationer till högst femton men att inga slutgiltiga beslut ännu har fattats om vilka rådskonstellationer som kommer att träffas även i fortsättningen. Det bör icke desto mindre göras fullständigt klart att de initiativ som rör ungdomssektorn på europeisk nivå kommer att ges sin rättmätiga plats på rådets dagordning, oberoende av sammansättningen av rådet i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2179/99

från Per Stenmarck (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Budget

I budgeten för år 2000 finns det risk för att Europaparlamentet säger upp den budgetram, som antogs för mindre än sex månader sedan. Detta vore mycket allvarligt och skulle innebära en risk för höjda kostnader för alla skattebetalare inom EU. Ministerrådet föreslår en linjär nedskärning på 10 procent i kategori fyra. Detta är en dålig prioritering som riskerar att få negativa konsekvenser. Budgetmyndighetens två grenar måste gemensamt göra de nödvändiga prioriteringarna så att budgetramarna kan hållas.

Är kommissionen beredd att ta fram det underlag som rådet behöver för att kunna göra de nödvändiga prioriteringarna inför den andra behandlingen av budgeten?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(4 januari 2000)

Kommissionen anser, i likhet med parlamentsledamoten, att en omfördelning utifrån fastställda prioriteringar av anslagen under rubrik 4 i budgetplanen är att föredra framför en linjär nedskärning av utgifterna, och att en sådan omfördelning skall göras innan ramarna i budgetplanen överskrids. På så sätt kan man finansiera i synnerhet återuppbyggnad av Kosovo, fiskeavtal med Marocko, stöd till Östtimor och Turkiet.

Detta är utgångspunkten för kommissionens förslag till ändringsskrivelse nr 4/2000. Kommissionen har omfördelat anslagen under rubrik 4 för att ta hänsyn till aktuella politiska prioriteringar och häri ligger skillnaden mot det ursprungliga preliminära budgetförslaget. Låt oss ta ett exempel. Visserligen föreslår kommissionen att anslaget till samarbete med Medelhavsländerna minskas med 3,5 procent jämfört med det preliminära budgetförslaget, men anslaget är fortfarande högre än det var i 1999 års budget och detta just för att ta hänsyn till att stöd till gemenskapens grannländer och till Turkiet är prioriterat. Överhuvudtaget innehåller ändringsskrivelsen ett antal omfördelningar och motiveringar för dem.

Kommissionen föreslår att rådet fastställer sina prioriteringar utifrån detta och utifrån hur budgeten genomfördes 1999. Ändringsskrivelse nr 4/2000 innehåller också finansieringsförslag som överstiger taket i rubrik 4 och förslag om att använda flexibilitetsmekanismen. Det är kommissionens uppfattning, att det inte går att finansiera alla nya behov inom området för yttre förbindelser bara genom att omfördela medel, åtminstone inte utan att redan beslutade program drabbas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2424/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Erkännande av idrottens betydelse i fördraget

Idrotten fyller en viktig social funktion vilket erkänns i 1992 års europeiska idrottsstadga och i den förklaring om idrott som finns med i Amsterdamfördraget, där man betonar idrottens sociala betydelse, särskilt för att skapa identitet och gemenskap människor emellan. Idrotten har ett alldeles eget och särskilt värde och kan inte jämföras med annan ekonomisk verksamhet, vilket är fallet i nu gällande bestämmelser.

Den 15 december 1995 avkunnade EG-domstolen den så kallade Bosman-domen, som möjliggör fria spelarövergångar och tillåter medlemsstaterna att sinsemellan värva ett obegränsat antal professionella idrottsmän. Detta innebär en fara för idrottsföreningarnas nationella identitet, och även för ungdomsverksamheten som utarmas och därmed begränsar unga idrottsmäns utvecklingsmöjligheter. Enligt subsidiaritetsprincipen borde idrottsföreningarnas och de nationella relevanta strukturernas självbestämmanderätt respekteras.

Europeiska rådet erkände vid sitt sammanträde den 11 och 12 december 1998 i Wien idrottens sociala funktion och uppmanade kommissionen att utarbeta en rapport inför Europeiska rådets möte i Helsingfors inför regeringskonferensen.

1. Har kommissionen inrättat någon arbetsgrupp för att utarbeta denna rapport?

2. Går kommissionens arbete stadigt framåt så att arbetet säkert kan vara färdigt till toppmötet i Helsingfors?

3. Anser kommissionen det lämpligt att inför nästa regeringskonferens lägga förslag om en formell ändring av fördraget, så att man till avdelning XII (f.d. avdelning IX) i analogi med den artikel man tidigare infört om kulturen, fogar en artikel som erkänner idrottens särdrag och särskilda behov och betonar att gemenskapens insatser gällande detta ämne skall följa subsidiaritetsprincipen?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(7 januari 2000)

1. Inom ramen för utarbetandet av Helsingfors-rapporten om idrott har kommissionen följt Amsterdamfördragets förklaring om idrott, i vilken sägs att idrottsorganisationerna skall höras i alla viktiga frågor som rör idrott. I samband med detta publicerade kommissionen ett samrådsdokument, som har gett upphov till en rad reaktioner och kommentarer från idrottsorganisationer. Dokumentet utgjorde underlag vid den europeiska idrottskonferensen (Assises européenne du sport), som hölls i Olympia i maj 1999. Konferensen var ett tillfälle för hela idrottsvärlden, förbund, myndigheter, andra EU-institutioner, industrin samt media att uttala sig om idrott. Slutligen har kommissionen även beaktat Regionkommitténs rapport om idrott.

2. Vid sitt möte den 1 december 1999 antog kommissionen rapporten(1) så att den kunde behandlas på Europeiska rådets möte i Helsingfors.

3. Kommissionen har redan antagit sitt bidrag(2) inför regeringskonferensen. Ett eventuellt införande av en artikel om idrott godkändes inte.

(1) KOM(1999) 644 slutlig.

(2) KOM(1999) 592 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2450/99

från Mathieu Grosch (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Gemenskapens åtgärdsprogram Ungdom

Den 28 augusti 1998 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om att inrätta gemenskapens åtgärdsprogram Ungdom för perioden 2000-2004 (KOM(1998) 331)(1). Efter Europaparlamentets andra behandling den 28 oktober 1999 förelades rådet detta beslut för en andra behandling. Om förhandlingarna inte leder till en hållbar kompromiss kommer programmet inte att kunna inledas som planerat den 1 januari 2000.

1. Kommer ett tillfälligt program att genomföras i stället för det egentliga programmet om rådet och Europaparlamentet inte kan komma fram till en kompromiss, eller kommer de berörda organisationerna och ungdomarna att glömmas bort?

2. Om ett tillfälligt program genomförs, kommer detta i så fall att utformas enligt riktlinjerna för det gamla eller det nya åtgärdsprogrammet?

(1) EGT C 311, 10.10.1998, s. 6.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(17 december 1999)

Rådet och parlamentet har hittills inte kunnat enas om en slutlig kompromiss för programmet Ungdom. Det första mötet med förlikningskommittén har satts till den 13 januari 2000 under det portugisiska ordförandeskapet. Kommissionen är säker på att det nya programmet kommer att antas. Om förlikningsförfarandet avslutas under det första kvartalet 2000, kommer allt att göras för att garantera kontinuiteten i programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2318/99

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Anslag till Leaderprogrammet och antagande av de slutgiltiga riktlinjerna för detta program

Irland kommer att få mindre stöd ur strukturfonderna under perioden 20002006. Kan kommissionen tala om varför den har genomfört så stora nedskärningar i ett mönsterprogram som Leader? Detta program har varit till mycket nytta för att gynna uppkomsten av partnerskap, lokalt ägande, professionalism och social integration, samt för att skapa sysselsättning och lokal ekonomisk tillväxt på hela Irland.

När kommer de slutgiltiga riktlinjerna för Leaderprogrammet att antas och offentliggöras?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 december 1999)

Kommissionen instämmer i att inom ramen för Leader I och II har många landsbygdssamhällen fått möjlighet att utveckla och tillämpa integrerade och nyskapande metoder för att stimulera utvecklingen av den lokala ekonomin på landsbygden, med mycket

positiva resultat. Kommissionen anser att många av erfarenheterna från Leader I och II nu kan infogas i de allmänna utvecklingsprogram för landsbygden som medlemsstaterna för närvarande håller på att utarbeta. Genom det nya initiativet Leader + kommer framstående insatser och nyskapande att stödjas och de allmänna programmen att kompletteras genom främjande av integrerade planer, vilka utformas och genomförs av aktiva partnerskap på lokal nivå. Genom att kombinera dessa åtgärder kan samordningseffekter uppnås i ett integrerat tillvägagångssätt för att utveckla de irländska landsbygdsområdenas ekonomi.

Kommissionen har lagt fram utkastet till riktlinjer för Leader + för bland annat STAR-kommittén och parlamentet. Den slutliga versionen kommer att antas när STAR-kommitténs yttrande och parlamentets synpunkter mottagits. Detta kommer sannolikt att ske i början av 2000.