SKRIFTLIG FRÅGA E-3665/00

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(27 november 2000)

Ämne: Skydd av arbetstillfällen inom företag som mottar stöd från staten eller gemenskapen

Enligt artikel 136 i EG-fördraget skall medlemsstaternas mål vara att främja sysselsättningen, att förbättra levnads- och arbetsvillkor, att åstadkomma ett fullgott socialt skydd och en dialog mellan arbetsmarknadens parter för att möjliggöra en varaktigt hög sysselsättning samt att bekämpa social utslagning. Dessa mål anges även i 1989 års gemenskapsstadga om arbetstagares grundläggande rättigheter.

Trots att parlamentet i fjol antog resolutioner till stöd för arbetstagare blir det inom europeiska företag allt vanligare med kollektiva uppsägningar och statligt bidrag för inkomstbortfall i händelse av att en anställds arbetsuppgifter helt eller delvis utgår. Detta förekommer på företag som inte står inför ekonomiska svårigheter utan som i vissa fall utdelar dubbla vinster åt sina aktieägare (de senaste fallen: Renault Vilvorde, Michelin, Goodyear, Carrier, Miliani, Telecom). Marknadsstrategierna (utlokalisering, omstruktureringsplaner, privatisering etc.) är ansvarslösa ur social synvinkel och går främst ut över de svagaste grupperna, äldre anställda och kvinnor.

Detta är något som inte får förekomma på företag som mottagit statligt stöd (skattelättnader, tillgång till förmånlig finansiering, sysselsättningsincitament) och gemenskapsmedel.

Man bör beakta direktiv 75/129/EG(1), ändrat genom direktiv 92/56/EG(2) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar, direktiv 94/45/EG(3) om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare samt kommissionens förslag om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare. Vilka initiativ ämnar kommissionen främja för att företagen skall förpliktas att agera till förmån för sysselsättningen?

(1) EGT L 48, 22.2.1975, s. 29.

(2) EGT L 245, 26.8.1992, s. 3.

(3) EGT L 254, 30.9.1994, s. 64.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(21 februari 2001)

I enlighet med kommissionens uppgifter enligt EG-fördraget försöker kommissionen säkerställa att gemenskapslagstiftningen tillämpas på ett riktigt sätt. Detta gäller även de direktiv som parlamentsledamoten hänvisar till och reglerna om statligt stöd.

Det är dock nödvändigt att betona att det först och främst är nationella myndigheter som bör säkerställa att man följer de nationella bestämmelser varigenom direktiven om information och samråd med arbetstagare införlivas.

Kommissionen anser att ett snabbt antagande av dess förslag till direktiv om att faställa en allmän ram för arbetstagares rätt till information och samråd i gemenskapen(1), skulle främja arbetsmarknadsparternas samlade insatserna vad gäller såväl omstrukturering av företag som strukturella förändringar i allmänhet och europeisk industris anpassning till en föränderlig marknad.

Vad gäller kontrollen av statligt stöd så är det bara vissa typer (bland annat sysselsättnings- och regionalstöd) som kan diktera villkoren för skapande och upprätthållande av arbetstillfällen. När det gäller andra typer av stöd, framförallt undsättnings- och omstruktureringsstöd kan det däremot ställas som krav att antalet anställda minskas, i syfte att säkerställa företagets lönsamhet och därmed också trygga kvarvarande arbetstagares fortsatta anställning. Denna typ av stöd kan kombineras med stöd för att finansiera utbildning, rådgivning och praktisk hjälp att hitta ett nytt arbete, omlokalisering, yrkesutbildning och hjälp till anställda som vill byta yrke. Kommissionen ställer sig alltid positiv till sådant stöd.

(1) EGT C 2, 5.1.1999.