SKRIFTLIG FRÅGA E-1487/02

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Läget när det gäller bevarandet av posidoniabankarna

Posidonia oceanica, som skyddas som prioriterad livsmiljö enligt bilaga I till direktiv 92/43/EEC(1), är på tydlig återgång utmed hela Medelhavskusten. Enligt WWF:s studie Medelhavskusten, diagnos och bevarande sker i 78 procent av posidoniabankarna utmed den spanska kusten en minskning av posidoniabestånden och detta tycks bekräfta att det sker en allmän tillbakagång på nästan samtliga bankar.

När det gäller de spanska kusterna, där denna livsmiljö var mycket väl företrädd, har dess utbredning och allmänna bevarandegrad lidit en betydande tillbakagång under senare decennier på grund av de kraftiga antropogena påfrestningar som den utsatts för.

Bland dessa påfrestningar kan nämnas:

- fisket (särskilt trålfisket), som när det gäller regionerna Murcia och Valencia redan har skadat mer än 40 procent av bankarnas yta,

- den ständiga ökningen av gästhamnar och turistanläggningar, särskilt utmed Valencias kust, som redan fått utstå en omåttlig urbanistisk påfrestning,

- föroreningen och utsläppen som minskar växtbiomassan och orsakar förlust av biologisk mångfald på bankarna, förutom förändringar i växtsammansättningen i den region som berörs,

- m.m.

I sitt svar av den 21 juni 2001 på den skriftliga frågan E-1253/01(2) ansåg kommissionen att det var för tidigt att uttala sig om huruvida Spaniens förslag när det gäller skydd av posidoniabankarna var tillräckliga.

Mot bakgrund av dessa fakta och med hänsyn till den insats för bevarande av de skyddade livsmiljöerna som Europeiska unionen nyligen återigen gett prov på, såväl genom sitt deltagande i sammanträdena om konventionen om biologisk mångfald i Haag som genom sitt godkännande av rekommendationen om en integrerad strategi för kustområdena:

- Vilka konkreta åtgärder tänker kommissionen föreslå för att hejda tillbakagången och skadorna på posidoniabankarna, särskilt vid Medelhavskusten?

- Anser kommissionen att de områden som Spanien utsett som gemenskapsområden för bevarande av denna viktiga livsmiljö är tillräckliga? Vad anser kommissionen om den förteckning som WWF föreslagit i sin rapport om Medelhavskusten när det gäller områden som den spanska regeringen inte tagit upp som särskilda skyddsområden? Avser kommissionen att intervenera hos de spanska myndigheterna och försöka få dem att inbegripa dessa områden?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 205.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(10 juli 2002)

Undervattensbankarna Posidonia (Posidonion oceanicae), som parlamentsledamoten tar upp, är en naturlig livsmiljö som hotar att försvinna och som gemenskapen har ett särskilt ansvar för att bevara.

Kommissionen bedömer att medlemsstaternas åtgärder för att bevara denna livsmiljö kan vara otillräckliga, med hänsyn till läget när det gäller bevarandet av bankarna och de många ihållande faror som hotar dem.

Kommissionen kommer därför att vara särskilt uppmärksam på att ett lämpligt antal områden som hyser denna livsmiljö slutligen tas med i nätverket Natura 2000.

Kommissionen anser för övrigt att man redan nu bör vidta åtgärder för att bevara denna livsmiljö, innan man definitivt har antagit listan över särskilda bevarandeområden. Med hänsyn till påfrestningarna på denna livsmiljö lägger kommissionen dessutom mycket stor vikt vid genomförandet av de bestämmelser som följer av artikel 6 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.

Kommissionen kan tyvärr inte uttala sig om Spaniens förslag är tillräckliga eller om det finns ytterligare förslag på områden, eftersom medlemsstaterna just nu lämnar in information om områden i Medelhavet som eventuellt bör skyddas och eftersom det planerade biogeografiska seminariet för en analys av denna information fick skjutas upp.

Kommissionen har alltid ansett att framgångsrika åtgärder för bevarande av naturen till stor del är beroende av att alla berörda samhällssektorer är delaktiga. Den rapport som ledamoten nämner, och som kommissionen redan har fått, visar än en gång hur viktigt det är att kunna räkna med oberoende aktörer som hjälper till att definiera problemen och därmed att utforma bättre riktade miljöskyddsåtgärder.