ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2388/02

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Skändning av judiska gravstenar på Veranokyrkogården i Rom

Den 18 juli 2002, som sammanfaller med minneshögtiden av den nionde dagen i månaden Av som är en sorgedag i den judiska kalendern, skändades mer än fyrtio judiska gravstenar på Veranokyrkogården i Rom. Denna skamliga handling har gjort alla människor i Rom mycket upprörda och visar också att antisemitiskt våld av mycket oroande slag efter några års lugn har kommit tillbaka.

Vilka åtgärder ämnar Europeiska kommissionen vidta efter den brutala gravskändningen på Veranokyrkogården?

På vilket sätt ämnar kommissionen ingripa för att förebygga och förhindra den långa raden antisemitiska övergrepp som före händelsen i Rom redan drabbat Strasbourg, Marseille och Bryssel?

Hur ämnar kommissionen gå till väga för att bekämpa den vettlösa subkultur som i en blandning av judehat och demonisering av staten Israel leder till skamliga övergrepp av det slag som inträffade i Rom?

Har kommissionen möjlighet att undersöka om det finns en planlagd strategi och eventuella internationella förbindelser mellan olika antisemitiska organisationer?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(20 september 2002)

Kommissionen tar bestämt avstånd från alla rasistiska, främlingsfientliga eller antisemitiska våldsyttringar. De utgör en oacceptabel kränkning av de grundläggande fri- och rättigheter som Europeiska unionen bygger på, och som är gemensamma för alla medlemsstater. Kommissionen upprepar sitt åtagande att bekämpa rasism, främlingsfientlighet och antisemitism med alla medel som fördragen erbjuder.

Kommissionen erinrar om att den inte har någon behörighet i fråga om rättskipningen i medlemsstaterna utan att det är medlemsstaternas rättsliga myndigheter som skall avgöra om åtal bör väckas mot de handlingar som parlamentsledamoten nämner.

I rådets slutsatser av den 2526 april 2002 om kampen mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet erinras bland annat om att de nationella lagstiftningarna om kampen mot rasism och främlingsfientlighet bör närmas till varandra, samtidigt som man ser till att följa konstitutionella regler och principer om respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Rådet framhåller även vikten av det utkast till rambeslut om bekämpandet av rasism och främlingsfientlighet som kommissionen lade fram i november 2001(1) och som för närvarande diskuteras i rådet.

Kommissionen har redan vidtagit omfattande åtgärder i kampen mot rasism och främlingsfientlighet för att uppmärksamma allmänheten på tunga frågor som avser arbetsmarknad, invandrings- och asylpolitik, stöd till flyktingar, utbildning, forskning och yttre förbindelser.

Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet har också den viktiga uppgiften att öka allmänhetens medvetenhet och sprida kunskaper om bästa praxis bland medlemsstaterna.

(1) KOM(2001) 664 slutlig, EGT C 75 E, 26.3.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1378/02

från Francisca Sauquillo Pérez del Arco (PSE) till kommissionen

(14 maj 2002)

Ämne: De kongolesiska fredssamtalen

Den 19 april avbröts samtalen mellan de olika parterna i Demokratiska republiken Kongo utan att man nått fram till något övergripande avtal som alla undertecknat. Därmed hänger den kongolesiska freds- och försoningsprocessen i luften. Några EU-medlemsstater har vädjat om att företrädarna för den politiska oppositionen (UDPS, PALU och FONUS) skall ansluta sig till det avtal som undertecknats av Demokratiska republiken Kongos regering och Jean-Pierre Bembas frihetsrörelse MLC samt av andra enheter som deltar i dialogen.

Hur ser kommissionen på detta ofullständiga avtal?

Kommer kommissionen att verka för att en ny fas i den officiella dialogen mellan parterna i Demokratiska republiken Kongo skall komma till stånd?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

Kommissionens ståndpunkt i fråga om den delöverenskommelse som nåddes i Sun City anges i ordförandeskapets förklaring på unionens vägnar av den 30 april 2002.

Kommissionen stöder helt och fullt genomförandet av Lusakaavtalet och har bidragit till finansieringen av såväl stödkontorets som den interna kongolesiska dialogens driftskostnader.

Kommissionen står helhjärtat bakom ståndpunkten att det bör ingås ett avtal som omfattar alla parter. Kommissionen uppmanar samtliga parter att fortsätta förhandlingarna. Kommissionen stöder också till fullo de pågående initiativen från Förenta nationernas säkerhetsråd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2222/02

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(23 juli 2002)

Ämne: Kommissionsledamot Loyola de Palacios begäran om nya kärnkraftsanläggningar i EU

Är det lämpligt av kommissionsledamot Loyola de Palacio att så öppet som hon har gjort i år, begära att nya kärnkraftsanläggningar byggs i EU och i ansökarländerna, trots att Euratoms inspektörer uppenbarligen är för få för att kunna tillämpa de säkerhetsanordningar och säkerhetskrav som finns för de befintliga kärnkraftverken?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 september 2002)

Bestämmelserna om säkerhetskontroll i Euratomfördraget gäller allt kärnmaterial för civil användning i unionen. Säkerhetskontrollerna för kärnmaterial tillämpas i enlighet med kommissionens fastställda mål, i proportion till det berörda materialets strategiska värde och oberoende av på vilken medlemsstats territorium materialet behandlas eller lagras. Kommissionen kommer därför att anslå tillräckliga resurser för att genomföra säkerhetskontroller i anläggningar (befintliga eller planerade) i kandidatländerna när de ansluter sig till unionen.

Kommissionen har nyligen bekräftat sin ståndpunkt om kärnkraft i slutrapporten om grönboken mot en Europeisk strategi för trygg energiförsörjning(1) som antogs av kommissionen den 26 juni 2002.

Frågeställaren hänvisas också till den muntliga frågan H-0287/02(2) om detta ärende.

(1) KOM(2002) 321 slutlig.

(2) Skriftligt svar, 14.05.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1803/02

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(24 juni 2002)

Ämne: EU:s stöd till den palestinska förvaltningen

Utgående från EU:s budget är det svårt att reda ut i detalj hur mycket medel EU årligen beviljar den palestinska förvaltningen. Vilket belopp rör det sig om? Vilken är kommissionens bedömning av penningvärdet på de skador som Israels armé åsamkat på mål som fått stöd från EU?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(29 juli 2002)

För allmänheten tillgängliga uppgifter om det årliga stöd som den palestinska myndigheten beviljas från gemenskapens budget redovisas bl.a. i den av kommissionen framtagna årliga verksamhetsrapporten om genomförandet av det externa biståndet och stod fram till år 2000 även att finna i årsrapporten om Medaprogrammet.

En sammanfattande tabell (bilaga 1) över det finansiella stöd som gemenskapen och Europeiska investeringsbanken (EIB) givit den palestinska myndigheten sedan 1994, som en följd av ingåendet av Osloavtalen 1993, sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

En tabell (bilaga 2) med en värdemässig uppskattning av de av de israeliska styrkorna i de palestinska områdena särskilt i samband med Operation Rampart på Västbanken i april 2002 orsakade skadorna (inbegripet förstörd infrastruktur) på projekt som finansierats med gemenskapsmedel och/eller av EIB sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1938/02

från Colette Flesch (ELDR) till kommissionen

(3 juli 2002)

Ämne: Inrättande av toppdomänen .eu

Kommissionen har fått i uppdrag att fastställa och anta allmänna riktlinjer för inrättandet och driften av toppdomänen .eu och de allmänna principerna för registrering, i enlighet med artikel 6.3 i förordning (EG) nr 733/2002(1). Som en del av det system där även ombuden (registrars), de som

ansöker om registrering av domännamn och registreringsenheten ingår, är databaser av Who is-typ mycket viktiga när det gäller att öka användarnas förtroende och möjliggöra att toppdomänen .eu fungerar på ett tillfredsställande sätt. För att säkerställa att Who is-databaserna används effektivt, är det nödvändigt att ta hänsyn till alla legitima intressen.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att säkerställa att innehavare av immateriella rättigheter har direkt och snabb tillgång till Who is-databaserna, och att de får all nödvändig information för att skydda sina rättigheter?

(1) EGT L 113, 30.4.2002, s. 1.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(26 augusti 2002)

I artikel 5.1 e i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 733/2002 av den 22 april 2002 om inrättande av toppdomänen .eu(1) anges, som ett led i riktlinjerna, behandling av immateriella rättigheter och andra rättigheter. Enligt artikeln skall kommissionen, efter samråd med registreringsenheten och i enlighet med det förfarande som avses i artikel 6.3, fastställa allmänna riktlinjer för inrättandet och driften av toppdomänen .eu och allmänna principer för registrering. Dessa riktlinjer bör också ge tillräckligt skydd för innehavare av immateriella rättigheter, utöver den möjlighet, som redan finns i förordningen, för innehavare av tidigare rättigheter som är erkända eller fastställda enligt nationell rätt och/eller gemenskapsrätt att registrera sitt namn under en övergångsperiod.

Syftet med databaser av Who is-typ är att tillhandahålla information om de kontaktpunkter där de olika domännamnen för en särskild toppdomän förvaltas. När kommissionen antar de allmänna riktlinjerna kommer den att beakta alla parters legitima behov och se till att riktlinjerna är förenliga med befintliga gemenskapsbestämmelser.

Det bör särskilt betonas att allmän information om tillhandahållare av tjänster för informationssamhället skall vara tillgänglig i enlighet med direktiv 2000/31/EG (direktiv om elektronisk handel) och att databaser av Who is-typ enligt skäl 12 i förordningen bör vara förenliga med gemenskapslagstiftning om skydd av personuppgifter och privatliv.

(1) EGT L 113, 30.4.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0835/02

från Colette Flesch (ELDR) till kommissionen

(26 mars 2002)

Ämne: Ökning av antalet tjänster vid kommissionens översättningstjänst

Enligt European Voice från den 713 mars 2002 kommer kommissionen inom kort att meddela att det krävs ytterligare 110 översättare med anledning av utvidgningen. Av dessa skulle 60 översättare placeras vid kommissionens enheter i Bryssel och 50 skulle arbeta på frilansbasis i medlemsstaterna.

Kan kommissionen ange om dessa uppgifter är riktiga?

Kan kommissionen närmare redogöra för antalet extra översättare som kommer att placeras vid kommissionens avdelningar i Luxemburg?

Kan kommissionen dessutom klargöra om det är förenligt med fördragen och avtalen beträffande institutionernas placering att anställa ett stort antal frilansöversättare som arbetar på andra platser än institutionernas arbetsorter?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(4 juni 2002)

Uppgifterna om kommissionens översättningstjänst i European Voices utgåva för den 713 mars 2002 var inte helt korrekta.

Efter en första granskning av behoven inför den förestående utvidgningen antog kommissionen ett internt arbetsdokument den 9 april 2002, där en beräkning gjordes av översättningstjänstens resursbehov vid utvidgningen. Det totala personalbehovet och ekonomiska behovet beräknas till 110 tjänster per nytt språk att översätta, inklusive stödfunktioner och ledning. Sextio av översättartjänsterna skulle vara fasta och resten skulle fördelas mellan fast anställda i lednings- och stödfunktioner och kontraktsanställda som antingen översätter eller har stödfunktioner.

Kommissionen kan inte ange hur många översättare som skulle placeras i Luxemburg. Vi kan emellertid bekräfta att fördelningen mellan Luxemburg och Bryssel inte kommer att vara till nackdel för Luxemburg.

Som parlamentsledamoten känner till är beslut om att lägga ut översättningar på frilans, både volymmässigt (för närvarande utförs cirka 20 procent av översättningstjänstens produktion av frilansöversättare, men som vi tidigare har påpekat skall denna andel ökas till bortemot 30 procent till slutet av 2005) och i fråga om dokumenttyp, en fråga som ligger inom ramen för kommissionens självständiga förvaltningsuppgifter. Det strider inte på något sätt mot fördragen eller överenskommelserna om institutionernas placering.

Man bör också komma ihåg att frilansöversättare arbetar som externa tjänsteleverantörer åt kommissionen, att de betalas per sida och att de därför inte är kommissionsanställda ens i vid mening.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2426/02

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(26 augusti 2002)

Ämne: Nedläggning av undervisning på uiguriska vid universiteten i östra Turkestan (Xinjiang)

Enligt den kinesiska nyhetsbyrån Xinhua kommer de huvudsakliga universiteten i regionen Xinjiang med övergripande muslimsk befolkning att börja undervisa i de viktigaste ämnena på kinesiska istället för på de lokala språken, bland annat eftersom studenterna begärt det och för att anpassa sig till de växande behoven av ekonomisk och social utveckling.

Detta beslut, som strider mot den kinesiska författningen enligt vilken undervisning på uiguriska garanteras på universitetsnivå, har fattats i ett demografiskt läge (även om tillförlitliga uppgifter inte finns tillgängliga) där den totala befolkningen i regionen östra Turkestan uppskattas till 19 miljoner invånare, varav mindre än åtta miljoner uigurer, och med en daglig invandring av han-befolkningen uppskattad till 7 000 personer (1949 uppskattades han-befolkningen till cirka 300 000 personer medan den uiguriska befolkningen var fem miljoner personer).

Detta beslut är ett i raden av Kinas försök att få den uiguriska separatismen som en punkt på dagordningen för den internationella alliansen mot terrorism och framstår som ett sätt att bromsa upp den uiguriska befolkningens strävan att bekräfta sin kulturella identitet i en region där universiteten under mer än 50 år erbjudit en stor mängd kurser på de lokala språken.

Har kommissionen informerats om detta beslut som fattats av de kinesiska myndigheterna? Om så är fallet, har kommissionen meddelat de kinesiska myndigheterna att förtryck av minoriteters kulturella rättigheter inte står på dagordningen för kriget mot terrorism? Vilka initiativ tänker kommissionen dessutom ta för att få de kinesiska myndigheterna att upphäva beslutet om nedläggning av undervisning på det uiguriska språket i östra Turkestan (Xinjiang) och följaktligen, iaktta sin egen författning?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Kommissionen har noterat de kinesiska myndigheternas beslut om att undervisningen i de viktigaste ämnena vid de främsta universiteten i Xinjiang i framtiden kommer att ske på kinesiska i stället för på de lokala språken.

Kommissionen tar, såsom parlamentsledamoten känner till, regelbundet upp frågan om respekt för minoriteters kulturella och religiösa rättigheter inom ramen för dialogen med Kina om de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen kommer att fortsätta att noggrant följa den uiguriska minoritetens situation i Xinjiang.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1971/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(8 juli 2002)

Ämne: Direktiv 2000/53/EG om uttjänta fordon

Kan kommissionen bekräfta att den sista tidpunkten för medlemsstaternas inlemmande och genomförande av det första kravet i direktiv 2000/53/EG(1) om uttjänta fordon var den 21 april 2002?

Hur många medlemsstater hade senast den 22 april 2002 underrättat kommissionen om att de faktiskt efterlevt kraven?

Hur många medlemsstater har i förväg meddelat kommissionen eller informerat miljörådet om att de inte kommer att kunna följa direktivet i enlighet med lagstiftningsförfarandet?

Vilka hänvändelser har kommissionen gjort i frågan med tanke på att inte någon av medlemsstaterna förefaller ha lyckats uppfylla kraven i lagstiftningen och vilka förslag föreligger för att ändra genomförandeförfarandet?

Har kommissionsledamoten Wallström eller kommissionens ordförande med tanke på de allvarliga effekterna för EU:s lagstiftningsförfarande tagit upp frågan direkt med premiär- eller miljöministrarna?

(1) EGT L 269, 21.10.2000, s. 34.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 september 2002)

1. Kommissionen bekräftar att tidsgränsen för genomförande av direktiv 2000/53/EG(1) om uttjänta fordon var den 21 april 2002 (se artikel 10 i direktivet).

2. Den 22 april 2002 hade inte någon medlemsstat meddelat kommissionen om åtgärder som vidtagits för att införliva direktivet med nationell lagstiftning.

3. Ingen medlemsstat hade den 22 april 2002 meddelat kommissionen att de inte skulle klara att följa direktivet i enlighet med kraven i lagstiftningen.

4. I de fall då medlemsstater inte meddelar att lagar och andra förordningar antagits för att följa gemenskapsdirektiv inom den tidsgräns som angetts för införlivandet inleder kommissionen överträdelseförfaranden mot de berörda medlemsstaterna på grundval av artikel 226 i EG-fördraget. Kommissionen har inlett detta förfarande genom att sända formella underrättelser för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser till alla medlemsstater. Därför planerar kommissionen inte någon förändring av lagstiftningsprocessen eller förfarandena för att kontrollera efterlevnaden.

5. Med tanke på att kommissionen tillämpar de bestämmelser i fördraget som rör bristande införlivande och att förfarandet fortfarande är i inledningsskedet har kommissionen ingen anledningen att ta upp denna fråga direkt med medlemsstaterna på ministernivå.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG av den 18 september 2000 om uttjänta fordon, EGT L 269, 21.10.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1377/02

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till kommissionen

(14 maj 2002)

Ämne: Föreningsfrihet i Rumänien

De rumänska myndigheterna har vid ett flertal tillfällen öppet angett att man kommer att förklara regionalt baserade politiska partier för författningsstridiga. Av samma anledning har en domstol i Cluj till och med förbjudit en stiftelse med namnet Transylvania Foundation.

Anser kommissionen att sådana åsikter strider mot föreningsfriheten? Har kommissionen begärt någon förklaring från de rumänska myndigheterna? Om så inte är fallet, tänker kommissionen ingripa?

Anser kommissionen att ett sådant beslut är förenligt med respekten för de demokratiska kriterier som ställdes upp i Köpenhamn?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(27 juni 2002)

Föreningsfriheten är uttryckligen föreskriven i den rumänska författningen. Politiska partier, inbegripet regionala partier, borde vara tillåtna på grundval av denna bestämmelse. Organisationer vars mål och verksamhet strider mot statens principer (inbegripet Rumäniens suveränitet och okränkbarhet) är dock förbjudna enligt författningen.

Kommissionen känner till fallet med stiftelsen för Transylvanien, vars stadgar efter att ha prövats flera gånger i rumänsk domstol förklarats strida mot författningen. De juridiska argumenten i detta fall är komplexa och omfattar en bedömning av om de relevanta bestämmelserna i den rumänska författningen, såsom de har tolkats i det här fallet, utgör ett oberättigat förbud mot föreningsfrihet. Eftersom Rumänien har undertecknat Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och mot bakgrund av att de nationella möjligheterna till överklagande har uttömts, är Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna det behöriga organet för en bedömning av ett sådant här fall.

I kriterierna för anslutning till unionen, som fastlades vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993, hänvisas det uttryckligen till nödvändigheten av stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter. Föreningsfriheten faller inom ramen för detta kriterium och kommissionen är fast besluten att se till att detta villkor för anslutning respekteras och kommer i sina återkommande rapporter om kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning samt i sina bilaterala förbindelser med kandidatländerna att ta upp alla relevanta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1004/02

från María Valenciano Martínez-Orozco (PSE) till rådet

(12 april 2002)

Ämne: Uppfyllande av de åtagande som gjorts gentemot kvinnorna i återuppbyggnadsprocessen i Afghanistan

Europaparlamentet begärde den 13 december 2001 att kvinnornas deltagande i beslutsprocessen och i fördelningen av biståndet skulle vara ett villkor för att internationellt bistånd skulle beviljas till återuppbyggnaden av Afghanistan. Dessutom uppmanade parlamentet givarländerna och i synnerhet EU att garantera att de afghanska kvinnorna direkt skulle erhålla mellan 25 och 30 procent av det ekonomiska stödet till återuppbyggnaden av Afghanistan.

Har rådet för avsikt att övervaka dessa åtaganden gentemot kvinnorna och beviljandet av Europeiska unionens stöd?

Tänker rådet stödja Europaparlamentets förslag att uppmana FN att utse en kvinna till föredragande för jämställdhetsfrågan med ansvar för att se till att de åtaganden som gjorts gentemot kvinnorna respekteras under övergångs- och återuppbyggnadsprocessen i Afghanistan?

Svar

(30 september 2002)

1. Rådet stöder fullt ut målet att främja de afghanska kvinnornas roll i samhället i stort och i synnerhet deras deltagande i den politiska beslutsprocessen. Rådet har även upprepade gånger betonat att ett villkor för att EU:s återuppbyggnadsstöd skall ges är att samtliga afghanska parter främjar den process och de mål som man enades om i fredsavtalet i Bonn. Rådet kommer därför även i fortsättningen att uppmuntra framtida afghanska regeringar att genomföra de allmänt accepterade principer i enlighet med internationella instrument till vilka Afghanistan har anslutit sig, inbegripet respekt för de mänskliga rättigheterna utan diskriminering på grund av kön, religion eller etnisk tillhörighet.

2. Rådet förklarade uttryckligen följande i sina senaste slutsatser om Afghanistan som antogs den 15 april 2002:

13. EU anser av afghanska kvinnor måste åtnjuta alla mänskliga rättigheter samt lika tillgång till sjukvård, utbildning och sysselsättning, ges möjlighet att delta på lika villkor i sitt lands politiska

och sociala liv och kunna spela en central roll vid återuppbyggnaden av Afghanistan. EU kommer därför att se till att könsperspektivet beaktas i dess verksamhet, inbegripet utvecklingsbiståndet.

3. Rådet kommer att försöka se till att en betydande procentuell andel av det internationella återuppbyggnadsstödet riktas direkt till kvinnorna i Afghanistan. Ordförandeskapet och kommissionen kommer i sina egenskaper av medordförande i styrkommittén för återuppbyggnad av Afghanistan att bidra till att dessa åtaganden genomförs och övervaka utvecklingen.

4. Rådet har inte diskuterat Europaparlamentets förslag om att FN skall utse en kvinna till föredragande för jämställdhetsfrågor i Afghanistan men kan överväga frågan när den blir aktuell.