ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1926/99

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Bristfälligt genomförande av projektet för återställande och förbättring av parken Casa de Campo i Madrid

Den 31 mars och den 20 november 1997, samt nyligen den 1 oktober 1999, vände sig medborgarföreningen Salvemos la Casa de Campo (ung. låt oss rädda Casa de Campo) skriftligen till generaldirektorat XVI vid kommissionen. I denna skrivelse anmäldes ett flertal fel som enligt föreningen håller på att begås vid genomförandet av projekt 95.11.61.021-E för återställande av förfallna områden och förbättring av miljön i parken Casa de Campo.

Man fäster särskild uppmärksamhet vid byggnaden av två dammar i bäcken Meaques inom ramen för den första projektfasen. Dessa dammar stoppade helt enkelt vattenflödet vilket orsakade stora myggmängder och dålig lukt till nackdel för den egentliga funktionen som är biologisk rengöring av bäcken i enlighet med projektplanen. Dessa två dammar har senare förstörts.

Å andra sidan godkände Madrids kommunfullmäktige den 28 februari 1998 den andra planen för en helhetsdränering av Madrid. Enligt nämnda plan, som även finansieras av sammanhållningsfonden, skall bäcken Meaques iståndsättas för ett belopp på 388 miljoner pesetas med hjälp av olika åtgärder och fyra dammbyggen.

Kan kommissionen kontrollera om det har förekommit dubbla utbetalningar i fråga om byggnad och rivning av dessa dammar? Har genomförandet av nämnda projekt försenats och av vilka orsaker? Av vilka orsaker har projektet ändrats så att man byggt nya parkeringsplatser i stället för att minska riskerna med förlorad mark och erosion? Varför har man fortfarande inte återställt historiska föremål eller miljön, såsom den historiska muren från 1700-talet? Varför har man inte begränsat trafiken bestående av över 50 000 fordon som dagligen löper genom parken Casa de Campo och som får mycket skadliga följder för miljön?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(26 november 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1901/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Programmet Rafael (1996-2000)

Kan kommissionen uppge vilka organ (offentliga eller privata), institutioner, företag, kooperativ och personer som har fått stöd eller bidrag via gemenskapsprogrammet för skydd av kulturarvet, Rafael, (1996-2000), och i vilken omfattning (oavsett om beloppen redan har betalats ut eller ej)? Programmets budget uppgår till 67 miljoner ecu, dvs. ca 130 miljarder ITL.

Har man kontrollerat hur pengarna verkligen har fördelats och om initiativen har gett bra resultat?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Vivane Reding

(23 november 1999)

an informera parlamentsledamoten om att programmet Rafael antogs av parlamentet och rådet i slutet av år 1997 med ett totalt anslag på 30 miljoner ecu och för en period av fyra år. Eftersom ramprogrammet Kultur 2000 antogs under denna tid var emellertid 1999 det sista året för genomförande av programmet Rafael.

Som svar på den första delen av frågan kommer kommissionen att sända en förteckning direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Beträffande den andra delen av frågan följs utvecklingen av de utvalda projekten upp genom delrapporter och slutrapporter. De beviljade ekonomiska bidragen betalas ut först sedan dessa rapporter har granskats och godkänts av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2296/99

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till rådet

(30 november 1999)

Ämne: Humanitär hjälp till Irak

Enligt en artikel i Financial Times trycker USA och Förenade kungariket på FN:s generalsekreterare för att få honom att byta ut den nuvarande samordnaren för humanitär hjälp, Von Sponeck, eftersom han i offentligheten vågat rapportera om de tillintetgörande resultat som nio år av sanktioner lett till för befolkningen i Irak.

FN:s förre utsände i Bagdad avpolletterades av precis samma orsaker. Nyligen gjordes en uppskattning om att 5000 barn i Irak dör varje dag på grund av att man inte har tillgång till basmediciner och läkemedel. Jag vill fråga rådet om det har för avsikt att utarbeta någon form av initiativ för att lösgöra den humanitära hjälpen till Irak från kravet om att en total nedrustning först måste äga rum i landet. Anser inte rådet att Förenta staternas och Förenade kungarikets hållning gentemot Irak vittnar om dessa regeringars överlägsna attityd gentemot FN, som utvecklats till en organisation utan mål, oförmögen att göra sin röst hörd och skapa respekt för sina rekommendationer och beslut?

Svar

(13 mars 2000)

Rådet noterar att FN:s generalsekreterare nyligen förlängde mandatet med ytterligare sex månader för FN:s samordnare för humanitär hjälp.

EU genomför till fullo alla gällande resolutioner från FN:s säkerhetsråd som avser Irak, bland andra dem som hör till programmet olja-mot-mat. Unionen har krävt att Irak helt och fullt samarbetar med FN. Rådet noterar att säkerhetsrådets resolution 1284, antagen den 17 december 1999, syftar till att göra det möjligt att utöka och förbättra programmet olja-mot-mat.

Rådet delar inte den åsikt som kommer till uttryck i den sista meningen i den ärade ledamotens fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2137/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Förbud mot att BADGE och BFDGE används för invändig bestrykning av konservburkar

Belgiska federationen har nyligen förbjudit försäljningen av konservburkar med sardiner och tonfisk på grund av de eventuella skadeeffekter som det kemiska skiktet av fernissa i burkarna kan ge upphov till.

Av analyser som gjorts av konsumentorganisationen Test-Aankoop har det framgått att 50 till 65 procent av livsmedlen i de burkar som undersökts varit förorenade med de kemiska ämnena BADGE (bisfenol-A-diglycidyleter) och BFDGE (bisfenol-F-diglycidyleter).

BADGE används i det innersta bestrykningsskiktet i konservburkar. BFDGE är besläktat med BADGE men får inte begagnas i material som kommer i kontakt med livsmedel. Likväl påträffade Test-Ankoop spår av BFDGE i 65 procent av de undersökta fallen.

Eftersom sardiner och tonfisk på burk inte importeras enbart till Belgiska federationen ville jag ställa följande frågor till kommissionen:

1. Känner kommissionen till några motsvarande problem med BADGE och/eller BFDGE i Europeiska unionens övriga medlemsstater? Om så är fallet: vilka åtgärder vidtas då för att förorenade livsmedel skall dras tillbaka ur handeln? Om inte: tänker kommissionen då uppmana medlemsstaterna att införa noggranna kontroller för att konstatera närvaron av BADGE och/eller BFDGE i livsmedel?

2. Håller kommissionen på att utarbeta ett direktiv om förbud mot BADGE och BFDGE som material i det innersta bestrykningsskiktet i konservburkar? Om så är fallet: hur ser direktivet i stora drag ut? Om inte: är kommissionen, mot bakgrund av den cancerframkallande karaktären hos både BADGE och BFDGE, beredd att förbjuda användningen av bäggedera som material i det innersta bestrykningsskiktet i konservburkar?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Erkki Liikanen

(02 december 1999)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2670/99

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Generaldirektörens avgång vid generaldirektoratet för sysselsättning och socialpolitik

Enligt uppgift har generaldirektören vid generaldirektoratet för sysselsättning och socialpolitik lämnat in sin avskedsansökan.

Skulle kommissionen kunna klargöra följande: 1.) Vilka är orsakerna till att generaldirektören avgår? 2.) Vilka följder kommer detta att få för fastställandet av kommissionens ståndpunkt under arbetet med att förbereda Europeiska rådets möte i Lissabon, där temat Sysselsättning och konkurrenskraft i Europa skall behandlas?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(24 januari 2000)

Allan Larsson, generaldirektör för Generaldirektoratet för sysselsättning och socialpolitik har inte avgått. Allan Larsson har meddelat att han avser att lämna kommissionen när han har fullgjort fem år på sin post senare i år, vilket han har rätt till.

Kommissionen förbereder just nu sitt bidrag till Europeiska rådets möte i Lissabon. Alla avdelningar deltar på normalt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2483/99

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Illegal import av marockanska tomater

I enlighet med de avtal som Europeiska unionen ingått med Marocko får marockanska tomater föras in på den europeiska marknaden till en tullsats på 500 euro per ton. Tullkvoten uppgår

till 150 676 ton. På grundval av uppgifter från olika håll har man kunnat misstänka att Marocko har brutit mot dessa avtal genom att med olika mängder och mekanismer överskrida tullkvoten. Denna misstanke har bekräftats av mer trovärdiga officiella källor. Enligt Eurostat har importen av marockanska tomater uppgått till 181 542 ton under perioden 1998-1999, vilket innebär att tullkvoten överskridits med mer än 30 000 ton.

Generaldirektören för jordbruk, Guy Legras, bekräftade för sin del dessa uppgifter under de partnerskapsdagar för regioner i gemenskapens yttersta randområden som anordnades av Europeiska kommissionen under ledning av kommissionens ordförande Prodi. Samtidigt framhöll Legras att kommissionen saknar nödvändig personal för den inspektionsverksamhet som skall kunna garantera att tomater av marockanskt ursprung förs in på gemenskapsmarknaden inom ramen för den fastställda tullkvoten.

Ovannämnda situation orsakar stora skador för de europeiska tomatodlarna, och i synnerhet för odlarna i söder eftersom produktionssäsongerna där sammanfaller med de marockanska. Vilka åtgärder har kommissionen mot denna bakgrund vidtagit för att få Marocko att följa de kompromisser som uppnåtts i fråga om importkvoten? När har kommissionen för avsikt att börja bära upp den tullsats som skall tillämpas efter det att den tillåtna tullkvoten har överskridits?

Har kommissionen för avsikt att vidta någon annan åtgärd som skulle gör det möjligt för kommissionen att mer effektivt genomföra den inspektion av tomathandeln som den är skyldig att genomföra?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2344/99, E-2345/99, E-2346/99, E-2347/99, E-2348/99 och P-2483/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(20 januari 2000)

Kommissionen följer noga utvecklingen av importen av färska tomater med ursprung i Marocko.

Efter att i slutet av regleringsåret 1998/99 ha konstaterat att de överenskomna kvantiteterna hade överskridits har kommissionen för de marockanska myndigheterna betonat vikten av att dessa kvantiteter iakttas för att det skall råda balans på gemenskapsmarknaden.

För innevarande regleringsår begärde kommissionen, med beaktande av importutvecklingen under oktober månad 1999, omedelbara samråd med de marockanska myndigheterna. Dessa samråd, som hölls i Rabat den 22 december 1999, gjorde det inte möjligt att finna en lösning som kan garantera att den beviljade kvoten inte överskrids. Med hänsyn till detta, och utan att det påverkar senare samråd, införde kommissionen genom förordning (EG) nr 2767/1999 ett system med importlicenser, i enlighet med skriftväxlingen mellan gemenskapen och Konungariket Marocko av den 22 december 1994.

Kommissionen vill påpeka att medlemsstaterna ansvarar för att gällande bestämmelser tillämpas på ett korrekt sätt vid importen, särskilt fastställandet av de tullavgifter som krävs.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2388/99

från Sérgio Marques (PPE-DE) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Importordning för bananer

Den 10 november 1999 godkände kommissionen ett förslag om en ny importordning för bananer. Förslaget innebär stora faror för den fortsatta bananproduktionen inom EU. De största riskerna ligger i den förändring av handelsmönsterna som kan förutses. Denna förändring kan komma att göra det mycket svårt för EU-producerade bananer att få avsättning på marknaden, vilket innebär att man löper risker som inga system för produktionsstöd kan kompensera.

Jag har hört en hög tjänsteman inom kommissionen förklara att den nya ordningen inte skulle innebära några som helst nackdelar för de EU-producerade bananerna. Men hur anser kommissionen att Madeiras bananproducenters intressen skall tillvaratas inom den nya ovan nämnda ordningen?

Om vi i stället utgår från att de EU-producerade bananernas avsättningsmöjligheter garanteras, och tar hänsyn till de budgetåtaganden som finns i Agenda 2000, uppkommer följande fråga: Hur skall man finansiera extrakostnaderna för det inkomststöd till gemenskapsproducenterna som kommer att bli nödvändigt då utbudet av bananer ökar och priset därigenom sjunker?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Avsikten med det förslag som kommissionen antog den 10 november 1999(1) är att gemenskapen skall uppfylla sina åligganden gentemot Världshandelsorganisationen (WTO), samtidigt som hänsyn tas till gemenskapens intressen och bananproducenterna i AVS-ländernas (Afrika, Västindien och Stillahavsområdet) intressen, samt till gemenskapens budgetbegränsningar.

Förslaget går ut på att ett system med enbart tull skall träda i kraft senast den 1 januari 2006 efter en övergångsperiod med tullkvoter och så mycket förmånsbehandling som krävs för att produkter från AVS-länderna fortfarande kan komma in på marknaden.

Kommissionen beräknar att stödet till gemenskapens producenter säkerställs genom den nuvarande ordningen för kompensationsersättning, där ersättningen beräknas på grundval av skillnaden mellan ett schablonvärde (som höjdes med 5 % under 1998 och med 3 % under 1999) och de genomsnittliga priser som tagits ut för bananer under saluföringsåret. Genom denna ordning säkras avsättning för gemenskapens produktion genom total priskompensation oberoende av världsmarknadsprisernas utveckling under perioden.

Kommissionens förslag åtföljs av en finansieringsöversikt. De beräknade kostnaderna för gemenskapens budget anges som följande: ökade kostnader på 77 miljoner euro och ökade inkomster med 30 miljoner euro. Det är för närvarande inte möjligt att beräkna budgetkonsekvenserna för en ordning med enbart tull.

(1) SEC(1999) 1820 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1874/99

från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Bullerstörningar på flygplatsen i Barcelona

Invånarna i de områden som ligger nära flygplatsen i Barcelona, och i synnerhet i kommunen Gavà, har under en längre tid klagat över den höga bullernivå som ofta uppstår då flygplan anländer till flygplatsen, t.o.m. under natten. Det ser ut som om det i många fall skulle handla om flygplan med ursprung i före detta Sovjetunionen som inte uppfyller de europeiska bestämmelserna.

Kan kommissionen informera om hur de behöriga myndigheterna på flygplatsen i Barcelona tillämpar och utvecklar gemenskapsbestämmelserna på detta område?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(29 oktober 1999)

Kommissionen har inte någon information om att de spanska myndigheterna, närmare bestämt luftfartsmyndigheterna vid Barcelonas flygplats, skulle bryta mot gemenskapens lagstiftning om buller. Kommissionen kan emellertid stå till tjänst med allmän information om flygplansbuller.

Syftet med rådets direktiv 92/14/EEG av den 2 mars 1992 om begränsningar i utnyttjandet av flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 2 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, andra upplagan (1988)(1), är att successivt avveckla de flygplan (de så kallade kapitel 2-flygplanen) som inte uppfyller de senaste bullernormerna. Avvecklingen inleddes den 1 april 1995 och skall vara avslutad den 1 april 2002. Enligt direktivet medges undantag som gäller till den 1 april 2002 för flygplan vilkas motorer har ett genomströmningsförhållande som är större än två, t.ex. vissa rysktillverkade flygplan.

(1) EGT L 76, 23.3.1992, ändrat genom rådets direktiv 98/20/EG, EGT L 107, 7.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1972/99

från Gilles Savary (PSE) till kommissionen

(19 oktober 1999)

Ämne: Harmoniserade regler för trafikbegränsningar för tunga lastfordon under veckoslut och helgdagar (förslag till direktiv (KOM(1998) 115) av den 25 maj 1998)

Hur förhåller det sig, efter slutsatserna från rådets möte (transport) i Luxemburg den 6 oktober 1999, med Europeiska kommissionens ståndpunkt och arbete när det gäller trafikbegränsningar för tunga lastfordon under veckoslut och helgdagar?

Står harmoniseringen av begränsade körtider för den tunga fordonstrafiken under veckoslut och helgdagar fortfarande på Europeiska kommissionens dagordning? Har förslaget till direktiv (KOM(1998) 115)(1) bevarats oförändrat eller har kommissionen för avsikt att ändra eller helt enkelt dra tillbaka sitt förslag?

På vilka kompromissgrunder kommer en ändring att göras, om en sådan planeras? När och enligt vilken tidsplan kommer i så fall denna ändring att göras?

(1) EGT C 198, 24.6.1998, s. 17.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(10 november 1999)

Kommissionen kan upplysa parlamentsledamoten om att den, efter rådets möte (transport) den 6 maj 1999 och med anledning av diskussionerna om förslaget till rådets direktiv om ett öppet system av harmoniserade regler för trafikbegränsningar för tunga lastfordon som deltar i internationella transporter på bestämda vägar, för närvarande arbetar på en revidering av förslaget till direktiv.

Vid rådet möte (transport) var man i stor utsträckning enig om två saker: att öppenheten innebär en skyldighet för medlemsstaterna att anmäla begränsningarna i förväg till kommissionen, och att begränsningarnas räckvidd harmoniseras genom upprättandet av en gemensam lista över undantagen.

Frågan om begränsningar under veckoslut och helgdagar har dock inte lösts ännu. De starka känslorna i frågan i både rådet och Europaparlamentet har lett till en polarisering.

Kommissionen tänker därför i slutet av 1999 anta och lägga fram för rådet och Europaparlamentet ett reviderat förslag, där hänsyn tas både till följderna för den inre marknaden av begränsningar för tung trafik på det transeuropeiska vägnätet och sådana tillåtna och berättigade begränsningar som de enskilda medlemsstaterna antagit.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1976/99

från Inger Schörling (Verts/ALE) till kommissionen

(28 oktober 1999)

Ämne: Bromerade flamskyddsmedel

I Sverige har det nyligen kommit larmrapporter om stora mängder bromerade flamskyddsmedel i Östersjöfisk. Den svenska regeringen har lovat att förbjuda bromerade flamskyddsmedel 2004 och kontinuerligt verka för ett minskat användande.

Hur avser kommissionen hantera frågan med bromerade flamskyddsmedel?

Har kommissionen för avsikt att verka för ett förbud på EU-nivå och i så fall när?

Skulle ett svenskt ensidigt förbud mot bromerade flamskyddsmedel kunna utgöra ett hot mot den fria rörligheten av varor och därför strida mot EU:s regelverk?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(24 november 1999)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaret på Doeke Eismas skriftliga fråga E-3004/98(1).

Kommissionen känner till de nyligen publicerade svenska forskningsresultaten om bromerade flamskyddsmedel, och särskilt om polybromerade difenyletrar (PBDE). Inte bara uppgifterna om halten av vissa bromerade flamskyddsmedel i fisk är oroande utan även uppgifterna om den ökande koncentrationen av fem polybromerade difenyletrar i blodet hos personer som arbetar vid återvinningsanläggningar. Kommissionen kommer att till fullo beakta dessa forskningsresultat vid utarbetandet av ett förslag till direktiv om avfall från elektrisk och elektronisk utrustning, som syftar till att öka återvinningen av plast som innehåller flamskyddsmedel.

Vad gäller parlamentsledamotens sista fråga måste ett eventuellt ensidigt förbud mot bromerade flamskyddsmedel bedömas med utgångspunkt i artiklarna 28 och 30 (tidigare artiklarna 30 och 36) i EG-fördraget om kvantitativa restriktioner mellan medlemsstaterna.

(1) EGT C 142, 21.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1848/99

från Carlos Carnero González (PSE) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Oppositionspolitiker gripna av regeringen i Ekvatorialguinea

Den 9 september 1999 greps Plácido Micó på godtyckliga grunder av myndigheterna i Ekvatorialguinea och hölls fängslad under nästan en vecka. Plácido Micó, som är ordförande för socialdemokratiska samlingen (CPDS, medlem av Socialistiska Internationalen), valdes till parlamentsledamot i parlamentsvalet den 7 mars 1999. Micó avstod dock från sitt mandat i protest mot att valet hölls under total avsaknad av demokratiska villkor. Det handlar om ytterligare ett exempel, och ett mycket allvarligt sådant, på landets underlåtenhet att uppfylla de löften om demokratisering som Malaboregeringen gett inför världssamfundet, som vid den tiden även inbegrep Europeiska kommissionens ordförande.

Vilka fördömande åtgärder kommer kommissionen att vidta och vilka åtgärder planerar den att vidta för att kräva att president Teodoro Obiang visar full respekt för de mänskliga rättigheterna och brådskande upprättar demokrati i detta land som är avtalspart i Lomékonventionen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(12 november 1999)

Kommissionen är medveten om de svårigheter som är förbundna med demokratiseringsprocessen, särskilt svårigheterna för oppositionen att utöva de grundläggande friheterna i Ekvatorialguinea. Vad gäller gripandet av Placido Mico, ordförande för socialdemokratiska samlingen (CPDS) och ledare för den ekvatorialguineanska oppositionen, har kommissionen tillsammans med de medlemsstater som är representerade på platsen (Spanien och Frankrike) uppvaktat landets myndigheter för att få ett klargörande beträffande motiven till gripandet och häktningen av Placido Mico. Han blev villkorligt frigiven den 16 december 1999. Kommissionen följer liksom tidigare uppmärksamt utvecklingen i landet och fortsätter att föra en dialog med de nationella myndigheterna i syfte att främja och stärka den ömtåliga demokratiseringsprocessen.

Kommissionen undersöker i detta syfte möjligheterna att stödja processen genom konkreta åtgärder, vilket även skulle kunna inbegripa stöd till genomförandet av de kommunala valen i början av år 2000 förutsatt att valprocessen äger rum under godtagbara betingelser vad gäller öppenhet och rättvisa, och genom utarbetande av ett övergripande program för att stödja demokratiseringsprocessen, förbättra situationen beträffande de mänskliga rättigheterna och bygga upp en rättsstat i Ekvatorialguinea.