SKRIFTLIG FRÅGA E-0875/00

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Embargot mot Irak och oljepriset

De senaste 12 månaderna har priset på raffinerade oljeprodukter stigit kraftigt i Europa (i Italien med 21,1 procent) och de senaste dagarna har priset på råolja stigit till över 32 dollar/fat på börsen i New York. Denna oroväckande höjning av priset på brännbara ämnen och produkter som framställs av dessa beror uteslutande på att OPEC:s medlemsstater har minskat sin försäljning av produkterna i fråga.

Samtidigt bevittnar vi hur Irak lider under det embargo som fortsätter att drabba befolkningens svagaste grupper (Världshälsoorganisationen påpekade redan år 1996 att sanktionerna direkt hade orsakat mer än en miljon dödsfall, däribland en halv miljon barn).

Anser inte kommissionen att ett embargo som uteslutande drabbar befolkningens svagaste grupper åsidosätter de mest grundläggande mänskliga rättigheterna?

Anser inte kommissionen att det är nödvändigt att ta upp frågan med Förenta Nationerna för att detta organ skyndsamt skall se över behovet av embargot mot Irak?

Anser inte kommissionen att OPEC:s omedgörliga inställning skulle kunna lindras om Irak åter började sälja råolja?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(10 maj 2000)

Gemenskapen har som största humanitära biståndsgivare under perioden 19911999 lämnat bistånd på 250 miljoner euro för att mildra följderna för invånarna i Irak av de sanktioner som rått gentemot Irak sedan 1990. Flera EU-medlemsstater har dessutom lämnat betydande bistånd bilateralt.

Genom att inrätta programmet olja mot livsmedel 1997 hoppades man inom EU att de humanitära behoven skulle kunna tillgodoses utan hjälp utifrån. På grund av bristande samarbete från de irakiska myndigheternas sida har genomförandet av detta initiativ emellertid gått långsamt. Det kan inte kompensera för sönderfallet i landets grundläggande infrastrukturer och det förvärrade ekonomiska och humanitära läget, vilket särskilt påverkar den mest sårbara delen av befolkningen. Hittills har endast omkring en fjärdedel av medlen från detta initiativ delats ut som humanitärt bistånd till slutliga stödmottagare.

Det humanitära bistånd som lämnas antingen av biståndsgivare eller genom olja mot livsmedel kan på sin höjd utgöra ett tillfälligt botemedel mot några av de svåraste följderna av den irakiska ekonomins sammanbrott, inklusive områdena livsmedelsproduktion och -distribution. Ekonomisk återhämtning och återuppbyggnad på lång sikt kan endast åstadkommas genom att embargot hävs, men detta kräver att de irakiska myndigheterna samarbetar till fullo och på ett konstruktivt sätt med FN.

Genom FN:s säkerhetsråds resolution nr 1284 har FN:s medlemsstater lagt fram ett förslag om att häva sanktionerna under förutsättning att en övervaknings- och kontrollmekanism återinförs. Irak har hittills tyvärr inte godtagit resolutionen, men inte heller avvisat den officiellt. Kommissionen stödjer helt och hållet initiativ som kan komma att innebära att Iraks regering deltar i en dialog om genomförande av resolutionen och om att häva sanktionerna.

Förra årets höga oljepriser har lett till ökade intäkter inom programmet olja mot livsmedel. Iraks oljeinkomster kan därför komma att överstiga det tak som FN har satt för initiativet olja mot livsmedel. Om sanktionerna hävs och taket därmed lyfts kommer den irakiska oljeproduktionsnivån att avgöras av kapaciteten hos landets infrastruktur för oljeproduktion. Infrastrukturen är i mycket dåligt skick till följd av flera års bristande underhåll, vilket kommer att medföra avsevärt minskade produktionsökningar på kort sikt med tanke på att återuppbyggnadsarbetet kommer att ta många år.