SKRIFTLIG FRÅGA E-2292/99

från Reinhold Messner (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Förlängning av koncessionstiden för motorvägsbyggen i Italien

Den italienska regeringen håller just nu på att förlänga koncessionstiden för samtliga bolag som bygger motorvägar. På grundval av det så kallade Ciampi Costa-direktivet(1) kan koncessionstiden för motorvägsbyggen undantagsvis förlängas för att avhjälpa blivande tvister (uteblivna avgiftsjusteringar, erkännanden av arbeten som utfördes inför 1990 års fotbolls-VM eller Genuas firande 1992 av Columbus upptäckt av Amerika 500 år tidigare, och andra eventuella tvister som kräver advokatinsatser). Avtalen eller de handlingar som reglerar förhållandena mellan staten och koncessionsinnehavarna skall därför ses över före den 31 december 1999. Om man undantar avtalet med aktiebolaget Autostrade S.p.a. har regeringen hittills undertecknat sju av de nitton avtal om förlängning som återstår(2). De granskas just nu av revisionsrätten. Den modell för ett typiskt avtal mellan det statliga vägverket (ANAS) och koncessionsinnehavarna som skall ligga till grund för bedömning av tvister, avgifter, finansplan, investeringar och avtalsklausuler har inte ens granskats av revisionsrätten! För att motivera att koncessionstiden i nitton fall förlängs, planeras nu investeringar på 11 418 miljarder lire för nya motorvägsbyggen. Vissa av dessa byggen har inte ens fått tillstånd, vilket innebär att man bryter mot den nationella lagstiftningen(3) och att arbetet med den allmänna transportplanen blir förgäves. Förlängningen gör dessutom att koncessionstiden i många fall nu överskrider de trettio år som är den maximala tiden enligt lagen (4). I den nya lagen om civilskydd föreskrivs även att koncessionsinnehavarna skall vidta åtgärder för att garantera säkerheten i motorvägstunnlar, vilket kommer att kräva en snar översyn av de koncessioner som nu beviljas(5).

1. Anser inte kommissionen att förnyelsen av koncessionerna strider mot direktiv 92/50/EEG, 93/37/EEG och 89/440/EEG, eftersom koncessionsbeviljandet inte föregåtts av någon allmän anbudsinfordran på europeisk nivå(6)?

2. Anser inte kommissionen att de nya arbetena kommer att fungera som en faktor som rättfärdigar automatisk förlängning av koncessionstiden, och därmed även rättfärdigar den monopolsituation som råder för motorvägsbyggen?

3. Anser inte kommissionen att hanteringen av de italienska motorvägskoncessionerna borde förändras innan man förlänger någon koncessionstid över huvud taget, så att EU-bestämmelserna om offentlig upphandling införlivas ordentligt(7)?

4. Hur kan kommissionen acceptera dessa förlängningar av koncessionstiden, som omintetgör arbetet för att få till stånd en allmän transportplan där gemenskapens anvisningar i fråga om balans mellan olika transportsätt och minskning av motortrafiken införlivats?

(1) Jfr. direktivet av den 20.10.1998 från departementet för statens offentliga arbeten i samråd med departementet för skatter, budget och ekonomisk planering, och protokoll nr 011790 från skattedepartementet.

(2) Avtalen gäller Venedig-Padua, l'Autostrada dei Fiori, RAV, Ativa, Turin-Milano, Serravalle, Brennero S.p.a. De längsta förlängningarna är på tolv år.

(3) Gällande bestämmelser ger inte det statliga vägverket (ANAS) och koncessionsinnehavarna tillstånd att bygga nya motorvägssträckor, såvida detta inte uttryckligen tillåts i lag. Fortfarande gäller lag 376 av den 13.8.1975, vars artikel 18a sätter stopp för nya motorvägar, motorvägssträckor och tunnlar, och kräver en omfattande reform av systemet för koncessionstilldelning för motorvägsbyggen. Denna reform har aldrig genomförts.

(4) Denna tidsgräns slås fast i alla bestämmelser från 1955 och framåt, och den bekräftas av den senaste lagstiftningen om offentlig upphandling (lag 109/94 samordnad med lag 415/98). Naturligtvis gäller denna definitiva tidsgräns även för en förlängd koncessionstid.

(5) Jfr lag 226 av den 13.7.1999, artikel 8a fjärde stycket, där det slås fast att de bolag som innehar koncessionerna skall utföra arbetena med de reservmedel som avsatts för detta i finansieringsplanerna, vilka skall justeras inom sex månader.

(6) EGT L 209, 24.7.1992, EGT L 199, 9.8.1993 och EGT L 268, 15.9.1989. Enligt direktiv 89/440/EEG skall koncessionerna för offentliga arbeten tilldelas på vanligt sätt genom infordran av privata anbud, medan direktiv 93/37/EEG föreskriver att man skall gå ut med en anbudsinfordran på europeisk nivå för att tilldela koncessioner för byggnads- och förvaltningsverksamhet.

(7) Denna sektor väntar sedan 1975 på en reform. Departementet för offentliga arbeten hade då inrättat Odorisio-kommissionen som konstaterat att bolagens skuldsättning ständigt ökade, varpå byggandet av ytterligare motorvägssträckor ställdes in genom lag nr 376 av den 13.8.1975. I denna lag sades även att hela systemet skulle omstruktureras före 1980, men någon reform genomfördes sedan aldrig.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Kommissionen har inlett två nya förfaranden rörande förlängningen av koncessionstiden för motorvägsbyggen i Italien. Kommissionen har kontaktat de italienska myndigheterna för att få klarhet i alla olika aspekter i frågan. Dessa ärenden kommer att diskuteras vid ett sammanträde med de italienska myndigheterna som kommer att hållas inom kort i Rom.

Kommissionen har dessutom frågat alla medlemsstaterna om vilka förhållanden som föreligger ifråga om motorvägskoncessioner för att få en helhetsbild av denna problematik, som har viktiga både ekonomiska och sociala aspekter. Om det skulle visa sig att gemenskapsrätten överträtts, kommer kommissionen att handlägga ärendet inom ramen för förfarandet enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.

Kommissionen är definitivt för hållbar rörlighet inom gemenskapen och främjar utvecklingen av effektiva, miljövänliga, säkra och socialt godtagbara transportsystem. I åtgärdsprogrammet Hållbar rörlighet: ett framtidsperspektiv specificeras de initiativ som kommissionen planerar på detta område. Ansvaret för utarbetandet av nationella ramprogram för transporter och transportinfrastrukturer vilar dock på medlemsstaterna. Kommissionen har till uppgift att se till att gemenskapsrätten på området respekteras.