SKRIFTLIG FRÅGA E-2191/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(19 juli 2002)

Ämne: Vetenskapliga studier om det industriella fiskets konsekvenser för övrigt fiske

Det är uppseendeväckande att kommissionen lägger fram ett förslag till reform av den gemensamma fiskeripolitiken som inte ingående studerar det industriella fiske som vissa medlemsstater bedriver i syfte att tillverka fiskmjöl för djurfoder. Kommissionens förslag åtföljs inte av vetenskapliga studier om de konsekvenser detta fiske kan få på näringskedjan för andra kommersiella arter avsedda för mänsklig konsumtion.

Har kommissionen tillgång till vetenskapliga rapporter med uppgifter om detta industriella fiskes inverkan på andra arters näringskedja?

Skulle kommissionen i så fall kunna förelägga parlamentet dessa rapporter, inte minst undertecknad ledamot?

Om kommissionen däremot inte har tillgång till sådana rapporter, varför tillåter den då att detta industriella fiske fortsätter utan att man med visshet känner till eller har studerat dess verkliga effekter på andra arter, när den samtidigt säger sig förespråka en strikt politik för bevarande av resurser?

Anser kommissionen att det ger ett seriöst intryck att inleda en politik för att drastiskt minska fiskeansträngningen och anföra bevarandet av bestånden av vissa arter utan att först ha studerat det industriella fiskets effekter på de arter den avser att skydda?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

Effekterna på ekosystemet av fiske efter industriarter, exempelvis tobisfiskar, undersöktes bland annat av Studiegruppen om effekterna av fiske efter tobisfiskar (en studiegrupp inom Internationella rådet för havsforskning (ICES)) 1999. Rådgivning i denna fråga lämnades av ICES rådgivande kommitté om den marina miljön i dess rapport från 1999 [ICES kooperativa forskningsrapport nr 239]. Resultatet av den bedömningen användes av kommissionen när ett slutet område för fiske efter tobisfiskar föreslogs och infördes utanför Förenade kungarikets östkust. En kopia av det relevanta avsnittet av den rapporten kommer att sändas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets sekretariat.

ICES lämnade i sin årliga rapport från rådgivande kommittén för fiskeriförvaltning vetenskapliga uppgifter om att det som ett direkt resultat av fisket föreligger ett omedelbart hot mot flera kommersiella fiskbestånd. Bland de mest hotade bestånden återfinns nordlig kummel, torsk i Nordsjön, Engelska kanalen och Skagerrak, torsk i Kattegatt, torsk i östra Östersjön, torsk i Irländska sjön, torsk väster om Skottland och sill i Östersjöns centrala bäcken. Även bestånden av blåvitling decimeras utöver de biologiskt säkra gränserna. Bestånden fiskas med alltför hög fiskdödlighet och dessa arter riskerar ett omedelbart sammanbrott. De vetenskapliga rönen om vitlinglyra, skarpsill och tobisfiskar tyder emellertid inte på att dessa arter är omedelbart hotade till följd av fiske.

Kommissionens naturvårdspolitik är inriktad på att minska de biologiska riskerna och samtidigt bibehålla fångsterna där detta är möjligt. När de vetenskapliga rönen ger vid handen att en minskning av fiskdödligheten är nödvändig har kommissionen lagt fram motsvarande förslag. Detta inbegriper initiativ för att minska fisket efter blåvitling, som mestadels används för fiskmjölsproduktion. Kommissionen anser att det är viktigt att först och främst koncentrera sig på de direkta skadliga följderna av överfiske och att inte fördröja sådana åtgärder medan man utvärderar tänkbara indirekta konsekvenser, exempelvis till följd av industriellt fiske.

Som ett led i ett fortlöpande arbete för att få mer detaljerad och utförlig vetenskaplig rådgivning om fisket har kommissionen bett ICES om ytterligare information när det gäller det industriella fiskets effekter på ekosystemet. Om en sådan analys visar att det behövs ytterligare begränsningar kommer kommissionen att lägga fram lämpliga förslag i den riktningen.