SKRIFTLIG FRÅGA E-1934/97 från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen (4 juni 1997)

Ämne: Exportavgift på spannmål

Enligt uppgifter som nyligen redovisats i pressen överväger kommissionen att återigen införa en exportavgift på spannmål.

1. Är dessa uppgifter riktiga? Av exakt vilken anledning har i så fall kommissionen beslutat att redan på en så tidigt stadium vidta en dylik åtgärd? I synnerhet som kommissionen ungefär samtidigt har publicerat en prognos som pekar på att det kommer att uppstå stora spannmålsöverskott under de kommande åren.

2. Hur tror kommissionen att dessa oväntade och konstgjorda prishöjningar, som man konfronterar sina förhandlingspartners inom ramen för WTO med, kommer att påverka kommissionens rykte som tillförlitlig handelspartner?

3. Avser kommissionen i detta sammanhang att fortfarande stå fast vid ett arealuttag på 17,5 %?

4. Hur rimmar detta beslut, att undanhålla de europeiska bönderna högre spannmålspriser, med kommissionens förslag om att sänka arealbidragen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (22 juli 1997)

1. Genom förordning (EG) nr 865/97 ((EGT L 123, 15.5.1997. )) införde kommissionen en exportavgift från och med den 15 maj 1997 för vanligt vete (15 ecu/ton), finmalet mjöl av vete (20 ecu/ton), durumvete (10 ecu/ton) och krossgryn och grovt mjöl av durumvete (15 ecu/ton). Denna avgift minskades från och med den 1 juni 1997 genom förordning (EG) nr 978/97 ((EGT L 141, 31.5.1997. )) för vanligt vete (till 5 ecu/ton) och finmalet mjöl av vete (till 7 ecu/ton).

Prisutvecklingen både på världsmarknaden och gemenskapsmarknaden för vanligt vete gjorde det möjligt att avskaffa alla exportavgifter från och med den 13 juni 1997. Avgifterna har därför inte tillämpats under mer än en månad (15 maj-13 juni 1997).

I artikel 16 i rådets förordning (EEG) nr 1766/92 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål ((EGT L 181, 1.7.1992. )) föreskrivs att om noteringar eller priser på världsmarknaden för vissa produkter uppnår gemenskapspriserna och denna situation sannolikt kommer att kvarstå och försämras, och gemenskapsmarknaden därigenom störs eller kan komma att störas, får lämpliga åtgärder vidtas. I kommissionens förordning (EG) nr 1501/95 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn ((EGT L 147, 30.6.1995. )) fastställs att en exportavgift kan tillämpas när vissa villkor är uppfyllda.

Kommissionen som har till uppgift att säkerställa förvaltningen av spannmålsmarknaden uppskattade, efter att ha undersökt situationen på gemenskapsmarknaden och på världsmarknaden, att villkoren var helt uppfyllda för att tillämpa en exportavgift för vanligt vete och durumvete och produkter av dessa i första bearbetningsledet. Syftet med denna exportavgift är att den skall utvecklas eller försvinna beroende på marknadsutvecklingen som avgör om avgiften skall ändras eller avskaffas.

Märk väl att i slutet av april och i början av maj 1997 fanns det en oro för att det skulle bli ett spannmålsunderskott inom gemenskapen eftersom det inte hade regnat tillräckligt mycket i flera stora spannmålsproducerande regioner i gemenskapen. Oväntad frost drabbade i USA särskilt vanligt vete. I brist på tillförlitliga bedömningar av skadorna höjdes olämpligt nog vetepriserna på världsmarknaden. Det finns inget direkt samband mellan det tillfälliga införandet av en exportavgift som är en vanlig förvaltningsåtgärd och de prognoser som gjordes efter en långsiktig analys baserad på produktions- och konsumtionstrenderna. Det allmänna prisläget för vete är för närvarande att priserna håller på att falla både på världsmarknaden och då i synnerhet i USA och på gemenskapsmarknaden. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att noggrant och objektivt följa spannmålsmarknadens utveckling.

2. Gemenskapen är en tillförlitlig handelspartner när det gäller export inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden eftersom den 1996/1997 åtog sig att exportera på grundval av licenser som utfärdas för ca. 28-29 miljoner ton, alla spannmålsslag inräknade, både i form av kärnor och bearbetade produkter. Eftersom interventionslagren hade minskat vid utgången av regleringsåret 1996/1997 till ca 2,4 miljoner ton, alla spannmålsslag inräknade, varav endast ca. 0,4 miljoner ton vete, var det tydligt att gemenskapen inte kunde exportera mer utan att skapa störningar på sin egen marknad och handla i strid mot 1992 års reform vars målsättning i praktiken är att maximera den inhemska konsumtionen. Exportavgiften är en del av den gemensamma organisationen av marknaden och inte ett handelsförbud utan en mekanism för att korrigera priserna. Avgiften tillämpas i enlighet med åtagandena inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden. Den oväntade och konstgjorda prishöjningen uppstod inte på grund av åtgärder från kommissionens sida, utan kommissionen var tvungen att agera när priserna steg på den amerikanska börsen.

3. och 4. Det obligatoriska arealuttaget på 17,5 % är den grundläggande procentsats som fastställts i grundförordningen (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor ((EGT L 131, 1.7.1992. )).

Kommissionen har åtagit sig att lägga fram ett förslag om undantag från denna procentsats för regleringsåret 1998/1999. Rådet har antytt att enligt deras bedömning av det nuvarande läget bör denna procentsats behållas på 5 %.

Generellt sett har marknadspriserna för spannmål legat mycket högre än vad man trodde när beslutet om att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken fattades. Nivån på kompensationsbetalningarna för spannmål har inte anpassats för att ta hänsyn till denna marknadsutveckling. Nivån på kompensationsbetalningarna kommer dock att behandlas i de framtida diskussionerna om organisationen av sektorn för jordbruksgrödor.