ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0869/03

från Joaquim Miranda (GUE/NGL) till kommissionen

(20 mars 2003)

Ämne: Egenhändigt arbete i gemenskapens hamnar och ILO-konvention nummer 137

Inför de förändringar som genomfördes inom hamnsektorn till följd av ny teknik och ökad mekanisering av arbetet, antog Internationella arbetsorganisationens arbetskonferens den 25 juni 1973 konvention nummer 137 om de sociala återverkningarna av nya lasthanteringsmetoder i hamnarna. Konventionen kompletterades av rekommendation R145 och ratificerades av flera medlemsstater. Konventionens mål är att garantera att hamnarbetare som erhåller sin huvudsakliga årsinkomst genom detta arbete får sina rättigheter skyddade.

I konventionen fastställs att permanent eller regelbunden sysselsättning för hamnarbetare bör säkras, och att hamnarbetarna bör garanteras stabila inkomster. Det sägs även att man inte får använda tillfällig arbetskraft om det arbete som skall utföras inte är tillräckligt för att trygga en rimlig levnadsstandard för de registrerade hamnarbetarna. Dessa skall alltså ha företrädesrätt.

I det direktiv som nu är under utarbetande om tillträdet till marknaden för hamntjänster sägs att fartygens egen besättning får utföra arbete som lastning och lossning. Det betyder att detta arbete inte längre kan utföras av de olika hamnarnas registrerade arbetare, som alltså kommer att få se sina sysselsättningstillfällen minska. Detta i sin tur strider mot vad som föreskrivs i ILO:s ovan åberopade konvention.

Hur tänker kommissionen se till att direktivets och konventionens texter blir förenliga, särskilt med tanke på de medlemsstater som redan ratificerat ILO:s konvention nummer 137?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 april 2003)

Rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentet och rådets direktiv om tillträde till marknaden för hamntjänster(1) strider inte mot Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention nummer 137 om hamnarbete.

Enligt artikel 19 i rådets gemensamma ståndpunkt påverkar direktivet inte tillämpningen av medlemsstaternas nationella sociallagstiftning. Medlemsstaterna får liksom tidigare anta ILO:s konvention nummer 137, om de så önskar. De måste inte heller frånträda konventionen, om de redan antagit den.

(1) EGT C 154 E, 29.5.2001, ändrad genom EGT C 181 E, 30.7.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0540/03

från Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(19 februari 2003)

Ämne: Definitionen av avfall då gruvavfallsdirektivet förbereds

I norra Skandinavien har man gjort lovande malmfynd. Om malmen utvinns påverkar det både själva området och hela EU. Betydelsen understryks av den övriga utvecklingen i området, eftersom det till följd av den glesa befolkningen, det kalla klimatet och de långa avstånden är svårt att utveckla någon ny ekonomisk verksamhet och förbättra sysselsättningen.

EG-domstolens nuvarande tolkning av gruvavfallsbestämmelserna äventyrar dock de ekonomiska förutsättningarna för ny gruvdrift. Problemets kärna är att avfallet inte klassas utgående dess miljöfarlighet. Exempelvis ytmaterial som inte behandlats mekaniskt eller kemiskt och sidosten är inte farliga ämnen, och de bör överhuvudtaget inte klassificeras som avfall, då de förflyttats till ett mellanlager under gruvdriften.

Dessutom förorsakar de oerhört stora garantisummorna för eftervården av gruvorna problem. De små och medelstora företagen i området har inte råd att betala garantisummorna.

Vad ämnar kommissionen göra så att man då gruvavfallsdirektivet förbereds i tillräckligt hög grad beaktar den sidosten som uppstår av gruvdriften samt att ytmaterial bör avskiljas från miljöfarliga avfallsämnen? De här bestämmelserna kommer att i hög grad påverka de ekonomiska förutsättningarna för de gruvor som kommer att grundas. Hur beaktas de små och medelstora företagens synpunkter då direktivet förbereds?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 april 2003)

Syftet med det förslag till direktiv om hantering av avfall från utvinningsindustrin som kommissionen håller på att utarbeta är införandet av bestämmelser som står i proportion till de risker som olika typer av avfall ger upphov till. I sitt förslag bygger kommissionen på den definition av avfall som fastställs i ramdirektivet om avfall, dvs. rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1) (ändrat genom rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991(2)). Det beslut som Europeiska domstolen nyligen fattade och som frågeställaren avser kommer att fungera som rättesnöre för framtida tolkningar av detta begrepp.

När det gäller finansiella säkerheter (garantisummor) för efterbehandling av avfallsanläggningar har kommissionen ännu inte fattat några beslut, men vad man har i åtanke är ett tillräckligt brett spektrum av instrument, där garantisumman anpassas till saneringsverksamhetens utveckling. Det förväntas att man på så sätt kan ta tillräcklig hänsyn till små och medelstora företags synpunkter.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.

(2) EGT L 78, 26.3.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0418/03

från Mary Banotti (PPE-DE) till kommissionen

(17 februari 2003)

Ämne: EU:s lagstiftning om flaskstorlekar

Överväger kommissionen att upphäva lagstiftningen om förpackningar, och vilka åtgärder har den för avsikt att vidta när det gäller de nuvarande fastställda storlekarna på spritflaskor? Skulle en sådan avreglering, som väcker oro hos den europeiska spritindustrin, omfatta de fastställda varianterna av spritflaskor?

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(13 mars 2003)

Som ett led i initiativet för förenklad lagstiftning på den inre marknaden IV (SLIM) för gemenskapslagstiftningen om färdiga förpackningar har kommissionen genomfört en utvidgad konsekvensanalys. En del av detta initiativ utgörs av ett Internetsamråd med utgångspunkt i ett offentligt tillgängligt arbetsdokument genom vilket kommissionen söker de berörda parternas inlägg för att så nå fram till en slutgiltig ståndpunkt.

Detta samråd har nyligen avslutats och kommissionen håller nu på att analysera svaren. Som redan påpekats i kontakterna med berörda parter kommer kommissionen att hålla dessa underrättade om resultaten och det kommer att bli möjligt att diskutera frågorna ytterligare innan kommissionen fattar en slutgiltig ståndpunkt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1122/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Massas utnyttjande av medlen från Europeiska regionala utvecklingsfonden

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Massa, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för omställning av eftersatta industriområden och för att minska skillnaderna i den ekonomiska och sociala utvecklingen. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Massa lagt fram projekt inom ramen för ERUF?

2. Har kommunen Massa beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1119/03, E-1120/03,E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03 och E-1124/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(16 april 2003)

Kommunerna Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia och Florens är alla delvis berättigade till stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) inom ramen för SPD Toskana 2000-2006 (samlat programdokument).

SPD Toskana antogs genom kommissionens beslut(1) och förutsätter finansiering från ERUF till cirka 322,5 miljoner euro för en total offentlig utgift på 804,9 miljoner euro.

Eftersom SPD Toskana är ett program med decentraliserad förvaltning är det regionen Toskana som är ansvarig för genomförandet av åtgärderna, och denna myndighet har också i programkomplementet fastställt kriterierna för urval av projekt och vem som är ansvarig för upplysningar om ansökningar. Det är alltså till denna förvaltning som parlamentsledamoten lämpligen kan vända sig för att få exakta upplysningar om de projekt som lagts fram och finansierats till förmån för kommunerna Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia och Florens.

(1) C(2001) 2725, 27.9.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0181/03

från Miet Smet (PPE-DE) till rådet

(30 januari 2003)

Ämne: Kvinnors rättigheter i Iran

Trots de grova kränkningarna av kvinnors rättigheter i Iran kvinnor diskrimineras, stenas, torteras inledde Europeiska unionen den 12 december 2002 förhandlingar med Iran om ett handels- och samarbetsavtal. Eftersom det är viktigt för Europa att mänskliga rättigheter och grundläggande friheter främjas och värnas vill EU ta med en klausul om de mänskliga rättigheterna i detta handels- och samarbetsavtal.

En europeisk trojka avlade den 1617 december 2002 ett besök i Iran med anledning av den diskussion om de mänskliga rättigheterna som inletts mellan EU och Iran. Enligt en kommuniké från det danska ordförandeskapet skedde diskussionen i en öppen och konstruktiv anda. Finns det något samband mellan trojkans besök och Irans regerings beslut att bjuda in en särskild FN-rapportör för våld mot kvinnor?

Europaparlamentet har alltid begärt att det i samband med att avtal ingås mellan EU och tredje länder skall utövas påtryckningar till förmån för att kvinnors rättigheter skall respekteras i de berörda länderna. I avtalet med Iran skall det tas med en klausul om de mänskliga rättigheterna. I vad mån kommer denna klausul också att innefatta stränga villkor i fråga om kvinnors rättigheter? Hur skall EU kunna övervaka efterlevnaden av denna klausul och driva igenom att den verkligen efterlevs? Finns det också en möjlighet att avtalet tillfälligt kan försättas ur kraft om Iran inte respekterar kvinnors rättigheter eller de mänskliga rättigheterna överlag?

Svar

(13 maj 2003)

I likhet med den ärade parlamentsledamoten har rådet också engagerat sig för att främja de mänskliga rättigheterna, och därmed kvinnornas rättigheter, i Iran. I slutsatserna av den 17 juni 2002, när politisk uppgörelse nåddes om att inleda förhandlingar om ett handels- och samarbetsavtal med Iran, sade rådet att man förväntade sig att de fördjupade förbindelserna på handels- och ekonomiområdet skulle åtföljas av en betydande positiv utveckling på flera områden i Iran, särskilt på området för de mänskliga rättigheterna. De övriga områdena var icke-spridning, kampen mot terrorism och fredsprocessen i Mellanöstern. Rådet meddelade vidare att man skulle komma att övervaka framstegen på dessa områden.

Som i alla avtal med tredje länder, kommer EU att infoga en klausul om de mänskliga rättigheterna i handels- och samarbetsavtalet med Iran. De förhandlingsdirektiv som rådet godkänt bekräftar den vedertagna politik som innebär att klausulen om de mänskliga rättigheterna placeras bland de så kallade väsentliga delarna av avtalet, med följden att ett brott mot klausulen leder till omedelbar uppsägning av hela avtalet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1130/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Maceratas utnyttjande av medlen från handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Macerata, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till stöd för migrerande arbetstagare, medräknat medborgare i tredje land, för att kunna garantera dem optimala villkor för samliv och integration med den lokala befolkningen, såväl när det gäller sysselsättning som socialpolitik.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Macerata lagt fram projekt inom ramen för handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare?

2. Har kommunen Macerata beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0828/03, E-0894/03, E-1126/03,E-1127/03, E-1128/03, E-1129/03, E-1130/03, E-1131/03, E-1132/03,E-1133/03, E-1134/03, E-1135/03, E-1136/03, E-1137/03 och E-1138/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(28 april 2003)

Det finns för närvarande inte något åtgärdsprogram på EU-nivå för migrerande arbetstagare. Kommissionen vill påminna om att stöd till åtgärder för att främja integrering av migrerande arbetstagare enligt budgetpost B3-4110 upphävdes 1998 efter EG-domstolens dom i mål C-106/96. Efter detta har inga medel ställts till förfogande inom detta område.

Ett nytt program för att främja integreringen av tredjelandsmedborgare enligt budgetpost B5-815 kommer att lanseras av kommissionen (Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor) i maj 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0990/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(27 mars 2003)

Ämne: Kommunen Ternis utnyttjande av medlen från programmet Kultur 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Terni, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att uppvärdera det gemensamma kulturområdet med hela dess mångfald och alla dess traditioner genom att uppmuntra skapande verksamhet och professionell rörlighet samt tillgång till och spridning av konst och kultur.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Terni lagt fram projekt inom ramen för programmet Kultur 2000?

2. Har kommunen Terni beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0830/03, E-0892/03, E-0978/03, E-0979/03,E-0980/03, E-0981/03, E-0982/03, E-0983/03, E-0984/03, E-0985/03,E-0986/03, E-0987/03, E-0988/03, E-0989/03 och E-0990/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(25 april 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1131/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Massas utnyttjande av medlen från handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Massa, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till stöd för migrerande arbetstagare, medräknat medborgare i tredje land, för att kunna garantera dem optimala villkor för samliv och integration med den lokala befolkningen, såväl när det gäller sysselsättning som socialpolitik.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Massa lagt fram projekt inom ramen för handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare?

2. Har kommunen Massa beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0828/03, E-0894/03, E-1126/03,E-1127/03, E-1128/03, E-1129/03, E-1130/03, E-1131/03, E-1132/03,E-1133/03, E-1134/03, E-1135/03, E-1136/03, E-1137/03 och E-1138/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(28 april 2003)

Det finns för närvarande inte något åtgärdsprogram på EU-nivå för migrerande arbetstagare. Kommissionen vill påminna om att stöd till åtgärder för att främja integrering av migrerande arbetstagare enligt budgetpost B3-4110 upphävdes 1998 efter EG-domstolens dom i mål C-106/96. Efter detta har inga medel ställts till förfogande inom detta område.

Ett nytt program för att främja integreringen av tredjelandsmedborgare enligt budgetpost B5-815 kommer att lanseras av kommissionen (Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor) i maj 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1019/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(27 mars 2003)

Ämne: Kommunen Florens utnyttjande av medlen från vänortsprogrammet 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Bland EU:s subventioner finns det även ett stödprogram för att främja vänortsutbyte mellan europeiska städer. Många italienska städer, bland dem kommunen Florens, skulle vara särskilt lämpliga för sådana evenemang.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Florens lagt fram projekt inom ramen för vänortsprogrammet 2000?

2. Har kommunen Florens beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0864/03, E-0886/03, E-1017/03, E-1018/03,E-1019/03, E-1020/03, E-1021/03, E-1022/03, E-1023/03, E-1024/03,E-1025/03, E-1026/03, E-1027/03, E-1028/03 och E-1029/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(8 maj 2003)

Medel till vänortsverksamhet är inte decentraliserade medel.

Kommissionen beviljar bidrag på grundval av projekt som kommunförvaltningarna eller vänortskommittéerna skickar in.

Bidraget utbetalas först efter det att aktiviteten har genomförts, och mot uppvisande av verifikationer.

De lokala myndigheterna deltar i vänortsaktiviteten på grundval av en årlig inbjudan att lämna förslag, som offentliggörs i EUT.

Beträffande parlamentsledamotens frågor: Kommunerna: Fiumicino (E-0886), Frosinone (E-0864), Ancona (E-1017), Florence (E-1019), Livourne (E-1020), Macerata (E-1021), Perouse (E-1023), Pesaro (E-1024), Pise (E-1025) Pistoia, (E-1026) Siene, (E-1028) och Terni (E-1029) har inte fått något bidrag till vänortsverksamhet under 2000.

Kommunerna Carrara (E-1018), Massa (E-1022), Prato (E-1027) har fått bidrag till en vänortsaktivitet under 2000, och medlen har använts.

Parlamentsledamoten kan också vända sig till de berörda lokala myndigheterna för närmare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0342/03

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(5 februari 2003)

Ämne: Offentliga upphandlingsförfaranden som finansieras genom det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet

Stämmer det att det inom ramen för de offentliga anbudsförfarandena för projekt som samfinansieras av EBRD och det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet är EBRD som upprättar bedömningsförfarandet för den slutliga kontraktstilldelningen, trots att banken enbart står för en mindre del av projektfinansieringen?

Hur kan kommissionen säkra lämplig kontroll av dessa kontraktstilldelningar för projekt i kandidatländerna (särskilt i Polen och Rumänien, där denna typ av situationer uppkommit), där de förfaranden som upprättas av EBRD ses som mindre restriktiva och öppna än de som används av det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet inom ramen för andra projekt som det organet finansierar?

Varför tillämpar inte kommissionen sina egna urvals- och bedömningsförfaranden, som dessutom är underkastade andra gemenskapsinstitutioners kontroll, utan föredrar att använda sig av utomstående organs förfaranden?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(4 mars 2003)

Enligt ISPA-förordningen(1) är det tillåtet med offentliga upphandlingar som traditionellt avser sådana fall där stöd från gemenskapen förekommer.

Medel från Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) bidrar ofta till att finansiera omfattande ISPA-projekt på miljöområdet, inklusive i Rumänien och Polen. EBRD:s regler för upphandling kan endast bli aktuella för de delar som finansieras med lån från EBRD. Dessa regler gäller således inte för de delar som finansieras genom ISPA.

EBRD:s upphandlingspolicy följer internationell standard och baseras på principer som liknar gemenskapens, nämligen ickediskriminering, rättvisa, samt öppenhet och insyn. De ligger i linje med GATT-avtalet om offentlig upphandling.

Av tekniska skäl kan EBRD inte tillämpa gemenskapens upphandlingsregler för externt stöd. Dessa regler är ännu relativt oprövade i fråga om anbud på större arbeten.

EBRD är ett viktigt finansieringsorgan, och utan detta hade det inte varit möjligt att genomföra många stora projekt, särskilt på miljöområdet, i ett antal länder i Central- och Östeuropa. Därför ändrades ISPA-förordningen så att man skulle få en rättslig grund för tillämpningen av EBRD:s upphandlingsregler (eller de regler som tillämpas av andra internationella finansieringsorgan som medfinansierar ISPA-åtgärder).

(1) Rådets förordning (EG) nr 2382/2001 av den 4 december 2001 om ändring av förordning (EG) nr 1267/1999 om upprättande av ett strukturpolitiskt föranslutningsinstrument, EGT L 323, 7.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0256/03 från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen. Avfallsdeponi i Moncorneil-Grazan, Frankrike — direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall.



Europeiska unionens officiella tidning nr 242 E , 09/10/2003 s. 0114 - 0114



SKRIFTLIG FRÅGA E-0256/03 från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen (5 februari 2003) Ämne: Avfallsdeponi i Moncorneil-Grazan, Frankrike direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall Det har kommit till min kännedom att en avfallsdeponi i Moncorneil-Grazan, Frankrike, troligen inte sköts i enlighet med kraven i artikel 8 och bilagorna I och III i direktivet om deponering av avfall (1999/31/EG(1)). Har kommissionen erhållit något formellt klagomål beträffande denna deponi, och, om så är fallet, har den begärt ytterligare information från den franska regeringen? (1) EGT L 182, 16.7.1999, s. 1. Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar (6 mars 2003) Kommissionen har mottagit ett klagomål avseende avfallsdeponin i Moncorneil-Grazan och håller för närvarande på att granska ärendet för att fastställa om rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1) ändrat genom rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991(2) och rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(3) följts. Kommissionen har begärt ytterligare upplysningar från den franska regeringen. (1) EGT L 194, 25.7.1975. (2) EGT L 78, 26.3.1991. (3) EGT L 182, 16.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0006/03

från Olivier Dupuis (NI) till rådet

(16 januari 2003)

Ämne: De ryska rättsliga myndigheternas beslut att anse överste Budanov otillräknelig

Efter en fjärde psykiatrisk undersökning under rättegången mot den ryske översten Juri Budanov ansågs han den 16 december 2002 ha varit otillräknelig och omedveten om följden av sina handlingar när han ströp den unga tjetjenska flickan Elsa Koungajeva i mars 2000.

De ryska myndigheterna vill framställa Budanovs rättegång som en början på en rättslig process där man tar itu med de upprepade människorättsbrott, krigsbrott och brott mot mänskligheten som begåtts i Tjetjenien i åratal. Vad anser rådet om domen över Budanov? Anser inte rådet att de ryska myndigheterna med denna dom ger en signal till militära och paramilitära styrkor om att de som begått brott under kriget i Tjetjenien kan få full straffrihet? Vilka initiativ avser rådet och medlemsstaterna ta i respektive multi- och bilaterala instanser (Europarådet, FN:s kommission för mänskliga rättigheter, OSSE m.fl.)?

Svar

(8 maj 2003)

Rådet har naturligtvis följt debatten om det domstolsutslag där överste Budanov förklarades otillräknelig med anledning av en incident vid en tid då han innehade en ställning med ansvar för en militärdivision. Som en allmän princip uttrycker rådet emellertid inga uppfattningar om rättsliga utslag.