SKRIFTLIG FRÅGA E-2358/01

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(6 augusti 2001)

Ämne: Mellanstatligt problem rörande andelsföreningar

Parlamentet och rådet antog den 26 oktober 1994 direktiv 94/47/EG(1) om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätt till fast egendom på tidsdelningsbasis (timeshare).

I flera turistområden i södra Europa agerar många andelsföreningar, som har upprättats i andra medlemsstater än där de bedriver sin verksamhet, med utländskt kapital och utländska medlemmar, även om att de kommer från en annan av unionens medlemsstater. När de väl har sålt sina fastigheter, upplöser de föreningen och försvinner från marknaden. De nya ägarna lämnas utan information om vem de ska vända sig till om det uppstår problem. Dessutom har majoriteten av dessa andelsföreningar svårigheter att definiera ägarnas rättigheter och reglerna för nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis.

Känner kommissionen till dessa problem som, trots direktiv 94/47/EG, fortfarande existerar i andelsföreningar?

Vad kan en medborgare som har nyttjanderätt till en fastighet på tidsdelningsbasis göra om den utländska föreningen som man ingick avtalet med har gått upp i rök och försvunnit? Vilken myndighet är behörig för dessa fall? Var kan de nya ägarna väcka åtal när de känner sig lurade?

Tänker kommissionen ta något initiativ för att försöka förbättra regleringen av sektorn och lösa dessa problem?

(1) EGT L 280, 29.10.1994, s. 83.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 oktober 2001)

Kommissionen är medveten om att nya metoder förekommer trots direktiv 94/47/EG(1) om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis. Vissa av dessa frågor togs upp 1999 i kommissionens rapport(2) om tillämpningen av direktivet. Andra kom till kommissionens kännedom genom klagomål från berörda konsumenter efter det att rapporten hade antagits.

Med hänsyn till rådets slutsatser om rapporten(3) och efter det att Europaparlamentet har avslutat sin pågående granskning av rapporten kommer kommissionen att överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att garantera konsumentskyddet.

Man bör dock minnas att ett heltäckande konsumentskydd på detta område endast kan uppnås om antagna gemenskapsåtgärder åtföljs av nationella bestämmelser när det gäller civilrätt eller handelsrätt, vilket varierar starkt från medlemsstat till medlemsstat.

Vad gäller det problem som parlamentsledamoten tar upp avseende de svårigheter andelsföreningarna har att definiera ägarnas rättigheter och bestämmelserna för nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis, föreskrivs det i artikel 1 i direktivet att medlemsstaterna skall vara behöriga bland annat för att bestämma den rättsliga karaktären på de rättigheter som omfattas av avtalen.

Avseende frågan om föreningar inom turistnäringen som försvinner samt till vilken behörig myndighet en medborgare kan vända sig för att väcka åtal om de känner sig lurade, bör man påpeka att direktiv 94/47/EG endast tar upp vissa aspekter av avtal om vistelse med tidsdelning. Direktivet omfattar främst aspekter som gäller information om avtalets innehåll och formerna för att tillhandahålla denna information samt förfaranden och former för hävning och frånträdande. Därför omfattas parlamentsledamotens fråga av bestämmelser i den nationella lagstiftningen och det är de nationella myndigheternas uppgift att ta ställning till eventuella klagomål och åtgärda situationen.

(1) EGT L 280, 29.10.1994, s. 8387.

(2) SEK(1999) 1795.

(3) Dokument 7221/1/00 Consom 16- Jur 91.