ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0102/98 från Caroline Jackson (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: EU-standarder för miljöskydd

Kan kommissionen säga om den har några planer på att föreslå ett direktiv om standarder för utbildning av och krav på miljöinspektörer för hela Europa, då dagens varierande standarder innebär ett hinder för en enhetlig tillämpning av EU:s miljölagstiftning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (23 februari 1998)

Kommissionen fäster stor vikt vid inspektioner och genomdrivandeåtgärder i medlemsstaterna, eftersom det är det enda sättet att se till att gemenskapens miljölagstiftning tillämpas på ett korrekt sätt i praktiken.

I sitt meddelande av den 22 oktober 1996 om genomförandet av gemenskapens miljölag ((KOM(96) 500 slutlig. )) noterar kommissionen att de olika genomförandenormerna i medlemsstaterna kan leda till problem. Därför har kommissionen föreslagit en rad åtgärder för att åtgärda denna situation. Vissa av dessa åtgärder berör särskilt inspektörer och andra tjänstemän i medlemsstaterna som har hand om genomdrivandet av miljölagstiftningen.

Till följd av Europaparlamentets och rådets resolutioner beträffande detta meddelande har kommissionen i samarbete med IMPEL (det informella gemenskapsnätet för tjänstemän i medlemsstaterna som har hand om genomdrivande av miljölagstiftningen) tagit fram minimikriterier för miljöinspektioner i medlemsstaterna. Kommissionen har för avsikt att inom ramen för gemenskapens regelverk lägga fram lämpliga förslag på normer för vilken form, vilket innehåll och vilken offentlighetsgrad inspektioner av förorenande anläggningar skall ges. Normerna skall omfatta planering av inspektioner, genomförandet av inspektioner på plats, analys av resultaten, samt rapportering och offentliggörande av resultaten. Förslaget är det första och avgörande steget i kommissionens planer på att förbättra miljöinspektionen i medlemsstaterna.

Beträffande miljöinspektörernas utbildning och verksamhet i hela gemenskapen kan det nämnas att IMPEL behandlar utbildning och främjande av god sed för inspektörer, liksom inspektionernas frekvens och vilka uppgifter miljöinspektionscentra har. Denna verksamhet omfattar utbytesprogram, workshops om specifika tekniska frågor som har med vissa industrier och förfaranden att göra, samt utvecklingen av en uppslagsbok och en kurs för inspektörer. Detta kommer att bidra till förbättring och harmonisering av normerna för inspektörernas utbildning och verksamhet i medlemsstaterna. Programresultaten kommer att offentliggöras i den årsrapport som kommissionen publicerar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0046/98 från Ian White (PSE) till kommissionen (29 januari 1998)

Ämne: Klargörande av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/83/EG av den 19 december 1996

Artikel 2a punkt 3 i direktiv 96/83/EG ((EGT L 48, 19.2.1997, s. 16.)) hänvisar till sötningsmedel för användning i livsmedel som är avsedda för spädbarn och småbarn.

Kan kommissionen tala om följande:

1. Vilka åldrar avses med beteckningarna ¨spädbarn¨ och ¨småbarn¨?

2. Vad bedöms vara ¨livsmedel¨?

3. Hur kommer det sig att vissa produkter som till exempel coca-cola light verkar vara undantagna?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (19 februari 1998)

1. I artikel 1.2 a och 1.2 b i kommissionens direktiv 92/321/EEG om modersmjölksersättning och tillskottsnäring ((EGT L 175, 4.7.1991. )) definieras termerna ¨småbarn¨ och ¨spädbarn¨ på följande sätt: ¨spädbarn¨: barn yngre än tolv månader och ¨småbarn¨: barn mellan ett och tre år gamla.

2. Gemenskapens lagstiftning omfattar ingen definition av termen ¨livsmedel¨.

3. I artikel 2.3 i direktiv 94/35/EG om sötningsmedel för användning i livsmedel ((EGT L 237, 10.9.1994. )), ändrat genom direktiv 96/83/EG, begränsas användningen av sötningsmedel avsedda för spädbarn och småbarn. Livsmedel såsom ¨cola-drycker¨ med lågt kaloriinnehåll hör inte till denna kategori.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0155/98 från Dagmar Roth-Behrendt (PSE) till kommissionen (2 februari 1998)

Ämne: Medel från EU, upplysningar om hur stora bidrag som utbetalats till Berlin med stöd av dylika medel

Ur vilka projekt och fonder har gemenskapsmedel betalats till Berlin och hur stora belopp har det då rört sig om?

1. ur Europeiska fonden för regional utveckling (ERUF)

2. ur Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), utvecklingssektionen och garantisektionen

3. ur Europeiska socialfonden (ESF)

4. ur gemenskapens forskningsprogram a) inom universitets- och högskolesektorn b) inom sektorn för det privata näringslivet

5. ur gemenskapens energiprogram

6. ur gemenskapens miljöprogram

7. ur programmen inom hälsosektorn

8. ur programmen inom sektorerna ungdom och bildning

9. för kvinnoprojekt

10. för kulturprojekt

11. för främjandet av handelsförbindelser med länderna i Central- och Östeuropa

12. ur andra gemenskapsprogram?

13. Hur bedömer EU att åtgärderna lyckats?

Svar avgivet av Jacques Santer på kommissionens vägnar (23 mars 1998)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 223 , 17/07/1998 s. 0084



SKRIFTLIG FRÅGA E-0015/98 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (29 januari 1998) Ämne: Strukturfonder efter år 1999 Diskussionen om strukturfondernas utformning efter år 1999 har just inletts och det återstår nu bara 24 månader innan de nya programmen skall starta. Hur avser kommissionen att garantera att regioner och missgynnade sociala grupper inte blir lidande om programmen genomförs först efter den 1 januari år 2000? Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (12 mars 1998) Kommissionen är medveten om att det är av ytterst stor vikt att gemenskapens nästa generation av strukturpolitiska åtgärder börjar tillämpas i tid, dvs. den 1 januari 2000. Kommissionen har därför för avsikt att i mars 1998 förelägga Europaparlamentet och rådet ett formellt förslag om den framtida finansieringen av gemenskapens samtliga politiska åtgärder samt om en ny bestämmelseram för strukturpolitiken. Detta innebär att det bör finnas tillräckligt med tid för att utarbeta de nya strukturprogrammen och börja tillämpa dessa omedelbart efter slutet av innevarande planeringsperiod.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0153/98 från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen (2 februari 1998)

Ämne: Tvivel på att EU-bidrag till Surinam används väl

1. Stämmer det att arbetena inställts på ett projekt som EU finansierat med ungefär 50 miljoner gulden och som avser reparation av den öst-västliga förbindelseleden i Surinam (från gränsövergångsstället Albina i öst till Nieuw Nickerie i väst)?

2. Kan kommissionen ge besked om hur det kan komma sig att dessa penningmedel nu förefaller att ha förbrukats, trots att det inte uppnåtts några positiva resultat med vägreparationen?

3. På vilket sätt har kommissionen övervakat användningen av anslagen för reparationen av den öst-västliga förbindelseleden i Surinam och i vilka publikationer och inför vilka instanser har kommissionen gjort redovisning för hur pengarna använts?

4. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att förebygga att anslagen för reparationen av den öst-västliga förbindelseleden i Surinam går förlorade i händelse av att anbudstagaren går i konkurs och hur kan det komma sig att dessa pengar ¨oförklarligen¨ försvunnit?

5. Har kommissionen under tiden vidtagit några åtgärder för att pengarna från Europeiska unionen för byggandet av containerhamnen i Paramaribo inte skall ¨oförklarligen¨ försvinna, de också, utan att containerhamnen verkligen blir byggd?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (11 mars 1998)

1. Det projekt som frågeställaren tar upp godkändes av kommissionen den 20 december 1994 och avsikten med projektet var att reparera delar av den 376 kilometer långa kustvägen. Arbetena har delats upp i två partier av vilka det första partiet gäller vägen och broarna mellan Meerzorg och Albina (parti 1) och det andra gäller sträckan mellan Paramaribo och Nickerie (parti 2). Arbetet med parti 2 har nästan avslutats helt, medan det har förekommit stora problem i samband med arbetet med parti 1, vilket låg till grund för kommissionens beslut att avbryta finansieringen av arbetena från och med den 1 augusti 1997. Till följd av detta avbröt myndigheterna i Surinam arbetena.

2. och 4. Till följd av att kommissionen har avbrutit finansieringen kommer de återstånde summorna av de medel som öronmärkts för dessa arbeten att förbli orörda fram till att det fattas beslut i frågan och medlen har således inte försvunnit.

3. De kontroller som gjorts är de sedvanliga kontroller som görs för att följa upp genomförandet av projekt och program som finansieras genom Europeiska utvecklingsfonden (EUF), dvs. teknisk och finansiell rapportering och den kontroll som utförs av den konsult som övervakar arbetena; vidare kontroll av hur arbetet framskrider samt godkännande av betalningsorder avseende fakturor på utfört arbete, vilket utförs av kommissionens delegation på plats och av kommissionen i Bryssel.

5. I samband med genomförandet av den föreslagna återuppbyggnaden av hamnen i Paramaribo, vilken för närvarande behandlas med avseende på eventuell finansiering genom EUF, kommer sedvanliga bestämmelser och förfaranden att tillämpas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0079/98 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Gåstolar

Före jul publicerade konsumentföreningarnas paraplyorganisation International Testing resultatet av en studie av gåstolar. Studien finansierades av kommissionens generaldirektorat XXIV.

Efter att ha testat 31 gåstolar drog International Testing slutsatsen att ingen av dessa skulle ha nått upp till EU:s föreslagna säkerhetsnormer. Man fann att ingen av gåstolarna var anpassade till den ökade hastighet och rörlighet som barnen uppnådde, vilket kunde leda till olyckor, framför allt fall nedför trappor. Några av gåstolarna gjorde att barn kunde nå hastigheter som var två gånger så höga som en vuxens normala promenadtakt.

Europeiska byrån för konsumentorganisationer, BEUC, har hävdat att förslaget till säkerhetsnormer inte tar hänsyn till att gåstolar ger barnet ökad rörlighet, trots att detta är huvudanledningen till olyckor med gåstolar.

Vad ämnar kommissionen göra för att rätta till denna brist? Kommer kommissionen att omarbeta förslaget till säkerhetsnormer och ta hänsyn till konsumentgruppers, föräldrars och många andra EU-invånares oro beträffande gåstolar? Kommer man att vidta åtgärder för att kräva att tillverkare av babyutrustning tänker ut hur man skall begränsa barnens hastigheter när de använder gåstolar?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (17 mars 1998)

Kommissionen kan inte själv ändra europeiska standarder eftersom de utarbetas i samarbete mellan de berörda parterna inom ramen för Europeiska standardiseringsorganisationen.

Eftersom kommissionen är förtrogen med de olika problem som hör samman med gåstolar för småbarn, har man vidtagit åtgärder för att uppmärksamma eventuella brister. Enligt överenskommelse med medlemsstaterna har kommissionen gett Europeiska standardiseringsorganisationen i uppdrag att utarbeta en europeisk standard som tar hänsyn till alla eventuella säkerhetsaspekter. En annan åtgärd är att man finansierat den studie som frågeställaren nämner. Denna studie kommer öka kännedomen om olika säkerhetsrisker och kommer att bidra med viktiga uppgifter till standardiseringsarbetet.

För att säkerställa att konsumentsäkerhet och andra frågor av intresse för konsumenterna tas i beaktande i standardiseringsarbetet stöder kommissionen det arbete som utförs av Europeisk förening för samordning av konsumentmedverkan på standardiseringsområdet (ANEC).

Kommissionen kommer att fortsätta följa denna fråga noggrant.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0042/98 från Heidi Hautala (V) till kommissionen (15 januari 1998)

Ämne: Den finska elskattemodellens överensstämmelse med grundfördraget före den 1 januari 1997

EG-domstolens generaladvokat har meddelat sin ståndpunkt i målet Outokumpu Oy mot Republiken Finland. Outokumpu Oy har krävt att finska staten skall ersätta skatten på den el som bolaget importerat från Sverige. Bolaget anser att denna skatt är en sådan importtull som förbjuds i gemenskapslagstiftningen. Generaladvokatens ståndpunkt stödjer inte Outokumpu Oy:s krav.

Kommissionen underrättade den 23 november 1995 Finland om att den ansåg den dåvarande finska elskatten utgöra sådan diskriminering som avses i artikel 95 i grundfördraget. Det var till stor del av detta skäl man från och med den 1 januari 1997 slopade den miljöavgift som fanns inbakad i elskatten.

Enligt generaladvokaten förbjuder grundfördraget inte elbeskattning som främjar ur miljöhänsyn mindre skadliga produktionsmetoder. Även i direktivet om överföring av el konstateras att energiåtgärder inte bör vidtas endast av kostnadssänkande orsaker och för upprätthållande av konkurrens, utan att man även bör beakta energins lämplighet ur miljösynpunkt.

Anser kommissionen även i det fall att domstolens beslut följer generaladvokatens ståndpunkt att den elskatt som tillämpades i Finland före 1997 stred mot grundfördraget, eller skulle Finland ha haft rätt att bibehålla den dåvarande skattemodellen som minskade koldioxidutsläppen inom elproduktionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

I det nuvarande skedet av förfarandet kan svaret till parlamentsledamoten endast bli att EG-domstolens avgörande bör inväntas. Alla funderingar kring vad kommissionen kan tänkas göra beroende på resultatet av förfarandet är förhastade. Efter det att domen har avkunnats kommer kommissionen att analysera frågan och dra sina slutsatser med beaktande av EG-domstolens resonemang.

När domen har avkunnats kommer det att visa sig i vilken utsträckning Finland skulle ha kunnat upprätthålla den tidigare modellen för elbeskattning med tanke på gemenskapsrätten. Parlamentsledamotens andra fråga kommer därför att besvaras genom EG-domstolens beslut i frågan.

Det är skäl att komma ihåg att kommissionen inte har ifrågasatt medlemsstatens rätt att använda beskattning i miljöfrämjande syfte om en sådan beskattning är förenlig med gemenskapsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0249/98 från Richard Howitt (PSE) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Budgetpost A-3040 Stöd till internationella icke-statliga ungdomsorganisationer

Erkänner kommissionen att åtskilliga frivilligorganisationer är helt beroende av det stöd de får från budgetpost A-3040 för att de skall kunna genomföra det europeiska perspektivet av sitt värdefulla arbete?

Om kommissionen erkänner att sådana ungdomsorganisationer verkligen ger god valuta för pengarna, erkänner kommissionen då också att nedskärningen med 200 000 ecu i årets budget kommer att äventyra många organisationer?

Erkänner kommissionen att det är nödvändigt att återinföra budgetpost A-3040 kommande år, eftersom denna budgetpost inrättades 1991 för att förbättra den gränsöverskridande kommunikationen mellan ungdomar?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (30 mars 1998)

Kommissionen är fullt medveten om att de internationella icke-statliga ungdomsorganisationerna spelar en viktig roll för medborgarnas Europa. Genom sina internationella verksamhetsprogram bidrar de konkret till utvecklingen av ett europeiskt medborgarskap.

Dessutom erkänner kommissionen att utveckling och genomförande av internationell ungdomsverksamhet endast kan ske om internationella organisationer kan bekosta vissa driftskostnader för denna internationella verksamhet. Sådana kostnader kan delvis täckas av bidragen under budgetrubrik A-3040 (A-3029 för 1998). Man bör notera att bidragen under A-3040 år 1997 i genomsnitt motsvarade endast 16 % av mottagarorganisationernas allmänna omkostnader.

Kommissionen är också medveten om det mervärde som de internationella strukturerna tillför i förhållande till sina nationella, regionala och lokala medlemsorganisationer. Nätverken och de centrala strukturerna påverkar direkt den internationella verksamhetens omfattning och kvalitet.

I slutet av 1997 utarbetade kommissionen en rapport om användningen av budgetmedlen i fråga under perioden 1995-1997. Denna rapport kommer att skickas direkt till parlamentsledamoten samt till parlamentets generalsekretariat. Av rapporten framgår att antalet ansökningar om bidrag ökat, beroende dels på att de inbjudningar att lämna förslag som offentliggjors i EGT givits ökad publicitet från och med verksamhetsåret 1997 samt att informationen läggs ut på Internet för att förbättra insynen, dels på att nya internationella strukturer inrättats. Denna tendens kan förmodas fortsätta under 1998.

Vidare påvisar analysen att mottagarorganisationernas driftskostnader också ökar, huvudsakligen därför att nätverken utökas geografiskt.

Mot bakgrund av detta är det endast på grund av de val som måste göras till följd av den svåra budgetsituationen under avsnitt 5 i budgetplanen, som kommissionen tvingades minska den summa som föreslogs för denna budgetrubrik när det preliminära budgetförslaget för 1998 fastställdes.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0141/98 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (2 februari 1998)

Ämne: Gemenskapsinitiativet ¨Pesca¨ i Grekland

Gemenskapsinitiativet ¨Pesca¨ för Grekland omfattar fyra delprogram samt ett femte program som rör tekniskt bistånd. Eftersom varje delprogram (1 till 4) är belagt med ett tidsschema vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Hur framskrider delprogrammen och vilka åtgärder har vidtagits inom varje enskilt delprogram?

2. Förekommer det förseningar i samband med utnyttjandet av de anslagna medlen? Vilka är i så fall de främsta orsakerna till dessa?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (13 mars 1998)

1. De fyra inriktningarna av för interventioner inom ramen för programmet Pesca i Grekland befinner sig för närvarande på det inledande administrativa stadiet. Vad gäller programmets privatinvesteringar måste enligt de grekiska myndigheterna ansökningarna om stöd vara inlämnade till de lokala fiskerimyndigheterna senast den 31 mars 1998, medan besluten om finansiella åtaganden på nationell nivå kommer att fattas före slutet av juni 1998. Vad gäller offentliga investeringar är man i färd med att förbereda besluten om anslagsåtaganden för de olika åtgärderna. Därefter kommer åtgärderna att börja genomföras i praktiken.

2. Att igångsättningen av programmet har blivit försenad beror till stor del på att det har brustit i den samordning som krävs på lokal nivå för att genomföra ett program på flerfondsbasis där en av förutsättningarna är effektivt samarbete mellan ett antal offentliga myndigheter. På grund av förseningen har de befintliga anslagen ännu inte utnyttjats. De nya administrativa åtgärder som vidtagits i Grekland ger dock anledning att anta att programmets stödmottagare kommer att börja använda anslagen från och med andra halvåret 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0203/98 från Gerhard Hager (NI) till rådet (11 februari 1998)

Ämne: Schengen-arbetsgrupp

På senare tid har det talats om en arbetsgrupp, en ¨task force¨, som skulle jobba med åtgärder för att förbättra skyddet av Schengenområdets yttre gränser. I samband med detta vill jag ställa följande frågor till rådet:

1. Vad har fått Europeiska unionen att inrätta en sådan arbetsgrupp?

2. Var tror rådet att det skall hitta brister i det nuvarande skyddet av de yttre gränserna?

3. Vilka förbättringar förväntar sig rådet att en sådan arbetsgrupp skall kunna bidra med?

4. Tror rådet att inrättandet av en sådan arbetsgrupp kan garantera en heltäckande kontroll av gränserna både på land och längs vattendrag?

5. Anser rådet att det bara är nationella genomförandeproblem eller även brister i Schengenregelverket som orsakar de problem som finns?

6. Anser rådet att vissa medlemsstaters hantering av illegala invandrare, det vill säga att visserligen gripa dem men sedan inte övervaka att de faktiskt lämnar unionens territorium, strider mot unionsrätten?

Svar (7 april 1998)

¨Task Force Schengen¨, som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till, hör inte till Europeiska unionens arbetsgrupper utan är en Schengenarbetsgrupp. Rådet är inte behörigt att svara på frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0093/98 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Turkiet och personminor

Grekland har i enlighet med de internationella avtalen och Europaparlamentets rekommendationer beslutat att förbjuda användningen av personminor. Turkiet gör tvärtom och har visat sig helt ovilligt att följa ovannämnda utfästelser. Landet kommer också framöver att bibehålla hela området längs gränsen mot Grekland som minerat område. Dessutom - och det här visar prov på sällan skådad sadism och avsaknad av känslor - håller man på och driver hundratals utfattiga kurdiska flyktingar mot det minerade området. Kurderna är på väg mot Grekland för att den vägen ta sig in i övriga EU.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen vad den tänker göra för att förmå även Turkiet att anpassa sig till de internationella avtalen, något som Grekland redan har gjort av humanitära skäl, på bekostnad av strategiska fördelar och genom att göra avkall på försvarsdikterade behov.

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Kommissionen har kraftigt understött Ottawa-processen och har i dialogen med tredje land främjat en anslutning till Konventionen om förbud mot truppminor.

De medlemsstater som har undertecknat konventionen är skyldiga att göra allt de kan för att få till stånd en ratificering av konventionen snarast möjligt, att vidta lämpliga åtgärder för att uppfylla konventionens målsättning i avvaktan på att den träder i kraft och att verka för en allmän anslutning.

Gemenskapen kommer också att i alla lämpliga internationella forum, inbegripet nedrustningskonferensen, i vilken Turkiet är en av parterna, söka främja alla åtgärder som kan bidra till att truppminor avskaffas i hela världen och till att de problem som dessa vapen redan har förorsakat löses.

Kommissionen kommer även i fortsättningen att spela en framträdande roll i denna verksamhet närhelst det är lämpligt med tanke på dess ansvarsområden.