ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2597/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Nickelhalten i Euromynten

Referens: Förslag till rådets förordning KOM(97) 0247 slutlig 1, punkt 4, val av metall

1. Vilka bevis finns det som kopplar samman nickel i mynt med

a) att handeksem uppstår eller

b) att handeksem kvarstår?

2. Om det finns några bevis, hur många européer har

a) fått handeksem av nickel i mynt eller

b) har ständig handeksem till följd av nickel i mynt?

Om det finns statistiska uppgifter som svar på den andra frågan undrar jag om de har härletts från en mall? Om så är fallet finns det någon dokumentation tillgänglig?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (6 oktober 1997)

Det är vetenskapligt bevisat att nickel i föremål som kommer i direkt eller långvarig kontakt med huden kan leda till primär känslighet för nickel eller förorsaka hudinflammationer hos personer som redan är nickelöverkänsliga.

Emellertid har endast ett fåtal undersökningar publicerats om möjliga effekter på huden till följd av nickelfällning från mynt. Det finns inte heller några formella hudundersökningar att tillgå.

Rådgivande vetenskapliga kommittén för giftiga och miljöfarliga ämnen har på kommissionens begäran övervägt riskerna till följd av hantering av mynt som innehåller nickel. Kommittén enades om att det inte finns några belägg som visar att nuvarande mynt har föranlett nickelkänslighet. Vad gäller personer som redan är nickelöverkänsliga har kommitténs analys av den mycket begränsade tillgängliga informationen lett till slutsatsen att endast ett fåtal fall av dermatit kan anses vara förorsakade av nickelfällning från nuvarande mynt, både vad gäller den genomsnittliga konsumenten och för personer som i sitt yrke hanterar mynt.

Vidare studier förefaller nödvändiga för att få statistiskt signifikanta belägg för den eventuella roll som nickelfällning från mynt spelar för förvärrande av handeksem.

Det bör emellertid nämnas att de tekniska specifikationer som kommissionen föreslagit för de nya euromynten kommer att minska andelen mynt i omlopp med nickelinnehåll i gemenskapen från nuvarande 75 % till 8 %.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3127/97 från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Europeiska unionens åtgärder för att bekämpa rymdskrot

De tusentals föremål av alla slag och utan ändamål som snabbt breder ut sig i rymden som en följd av satelliter och andra anordningar har blivit ett allvarligt problem och det krävs brådskande kollektiva åtgärder för att bekämpa deras ökande förekomst i vår rymd.

Brist på förutseende och avsaknad av samordning skulle kunna utgöra den gemensamma nämnaren för den omfattande verksamhet som har lett till att rymden utvecklats till en enorm avstjälpningsplats för framför allt metallföremål. Detta skrot, som på grund av att det ansetts oanvändbart slängts ut som avfall, bryts ner och skadar vår livsmiljö.

En hurudan politik har Europeiska unionen antagit med hänsyn till avlägsnandet av rymdskrotet som cirklar runt vår planet och ett hurudant förslag har kommissionen utarbetat eller ämnar kommissionen utarbeta för att på världsnivå bidra till att bekämpa detta problem?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (3 november 1997)

Frågan om rymdskrot och de följder sådant skrot kan ha för rymdaktiviteter har redan behandlats på internationell nivå under flera år.

När det gäller Europa sammanställde Europeiska rymdorganisationens (ESA) råd redan 1986 en arbetsgrupp bestående av experter på rymdskrot. Till följd av gruppens rapport antog ESA:s medlemsstater en resolution om rymdorganisationens strategi i fråga om rymdskrot. ESA:s nuvarande verksamhet i denna fråga går ut på att alstra så lite rymdskrot som möjligt, minska de risker som uppstår på marken på grund av nedfallande föremål från rymden, samla in alla uppgifter om rymdskrot som krävs för att bedöma problemets omfång och konsekvenser samt undersöka de rättsliga aspekterna av denna fråga.

1993 upprättade ESA tillsammans med de amerikanska, ryska och japanska rymdorganisationerna den organisationsövergripande samordningskommittén för rymdskrot (IADC). Senare anslöt sig även de franska, tyska, brittiska och indiska rymdorganisationerna till denna kommitté. IADC är ett forum som i fråga om rymdskrot sammanför teknisk expertis och kunnande från hela världen.

Sedan 1994 har rymdskrot stått på dagordningen vid mötena för den vetenskapliga och tekniska underkommittén i Förenta nationernas kommitté för fredlig användning av rymden (COPUOS).

Kommissionen följer den verksamhet som pågår internationellt för att komma överens om regler och riktlinjer för genomförande av rymdaktiviteter, och kommer även fortsättningsvis att följa den.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3044/97 från Olivier Dupuis (ARE) till kommissionen (16 september 1997)

Ämne: Befolkningsförflyttning till Chittagongs bergsregion i Bangladesh

I Europaparlamentets kommentar till budgetartikel B7-301, Ekonomiskt samarbete med utvecklingsländer i Asien, specificeras att en del av det totala biståndet till Bangladesh är avsett för repatriering av bengalier till deras ursprungsterritorier. Vilka initiativ har kommissionen tagit under 1997 och vilka initiativ tänker kommissionen ta i framtiden för att följa parlamentets anvisningar? Har kommissionen inlett några diskussioner med myndigheterna i Bangladesh? Har kommissionen några uppgifter om hur läget utvecklas i Chittagongs bergsregion, främst vad beträffar frågan om de mänskliga rättigheterna?

Svar från Manuel Marin på kommissionens vägnar (1 oktober 1997)

Kommisisonen har uppmärksammat parlamentets kommentar till budgetpunkt B7-301 i vilken det specificeras att en del av budgeten bör avsättas för repatriering av bengaliska bosättare från Chittagong-bergen tillbaka till låglandet.

Även om kommissionen har för avsikt att stödja fredsprocessen är det dock ännu för tidigt att börja förbereda och genomföra projekt i Chittagong-bergen eftersom förhandlingar mellan myndigheterna i Bangladesh och stamöverhuvudena fortfarande pågår och eftersom den politiska och säkerhetsmässiga situationen är sådan att stöd utifrån inte är lämpligt.

Den sjätte förhandlingsrundan mellan myndigheterna i Bangladesh (den nationella kommittén) och den politiska falangen Shanti Bahini kommer snart att inledas och förväntas leda till att ett fredsavtal undertecknas.

Kommissionen följer utvecklingen uppmärksamt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3175/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (9 oktober 1997)

Ämne: Finansiering av den nya flygplatsen Spata i Attika

Som bekant är den nya flygplatsen Spata ett projekt som har strategisk betydelse för utvecklingen på Attika, men även för hela Grekland, framför allt nu när landet har fått de olympiska spelen år 2004.

Det är även ett känt faktum att det är flygbolaget Olympic Airways som kommer att bli den som använder flygplatsen mest och att man därför bör ta hänsyn till dess behov vid konstruktionen. Trots det har Olympic Airways ännu inte inkommit med några förslag eller någon behovsspecifikation, vilket fått till följd att projektet blivit försenat.

Kan kommissionen informera mig om huruvida man har krävt att Olympic Airways skall inkomma med en specifikation över sina behov inför den nya flygplatsen, och i så fall när, och vad den avser att göra för att saken skall bli utagerad och projektet fortskrida utan förseningar?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (28 oktober 1997)

Enligt de uppgifter som kommissionen har fått från Sammanhållningsfondens övervakningskommitté genomförs projektet ¨Atens nya internationella flygplats i Spata¨ i normal takt.

Enligt uppgifterna behandlar de grekiska myndigheterna för närvarande den behovsspecifikation som lagts fram av Olympic Airways.

Kommissionen kommer noggrant att följa utvecklingen av arbetet inom projektet i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2375/97 från Gianni Tamino (V) till kommissionen (10 juli 1997)

Ämne: Gemenskapsbidrag till missvisande information om nötkreatursuppfödning

Jordbruks- och utbildningsenheten i Milanos provinsregering samt kommissionens kontor i Milano har givit ut, och troligtvis även bidragit ekonomiskt till en påkostad illustrerad broschyr med titeln ¨Allt om nötkreatur - en resa i det milanesiska jordbruket¨. Broschyren innehåller idylliska beskrivningar av småskalig uppfödning i form av kortfattade fraser och påståenden, såsom ¨kalven växer upp lycklig i en stressfri miljö¨, ¨slakteriet är ingen otäck plats (...) utan liknar snarare en holländsk fabrik¨, ¨de blivande stekarna kommer till slakterierna efter en ganska behaglig resa med tvåvåningslastbilar som liknar dubbeldäckarna i London¨, ¨det görs pauser för att djuren skall få möjlighet att dricka vatten och meditera¨ och allt illustreras med bilder av fria och leende djur.

Hur kan kommissionen stödja initiativ som grundar sig på så missvisande information som inte motsvarar verkligheten inom den industriella uppfödningen, i vilka det förekommer uppenbart felaktiga påståenden, såsom de som rör förhållandena under transporten av levande djur eller hur kalvar föds upp - situationer som unionen har beslutat att rätta till med hjälp av nya direktiv?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (18 september 1997)

I publikationen i fråga har man förvisso använt ett något romantiskt ordval, vilket kan ha lett till att man skjutit något över målet. Den information om kreatursuppfödning, som publikationen tillhandahåller bör dock inte kallas missvisande. Syftet med informerande publikationer är i allmänhet att sprida ett visst budskap genom att man använder sig av vissa bilder och ett visst innehåll. Vare sig det gäller affärer eller information till allmänheten är det inte ovanligt att man använder förskönande omskrivningar för att understryka fördelar.

När det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken skall budskapet läsas på följande sätt: Vi bryr oss om folkhälsan och miljön, men också om djurskydd. De senaste förslagen inom ramen för Agenda 2000 visar detta tydligt. Parlamentsledamoten kommer att bli varse att gemenskapen verkligen har förbättrat miljö- och djurskyddet i jordbruket. Man har nyligen antagit strängare normer för skyddet av kalvar samt skydd av djur under transport och vid slakt. Dessa bestämmelser motsvarar verkligheten, eftersom de redan finns. Kommissionen borde därför ha rätt att på ett korrekt sätt ge information om vad man har uppnått som en motvikt till de i bland något tendensiösa uppgifter som förekommer i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2870/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (11 september 1997)

Ämne: Förstörelse orsakad av hagelbyar i Grekland

Den 9 augusti 1997 drabbades jordbruken i området Thessalien av hagelbyar som dödade boskap och medförde allvarlig förstörelse av hus och lador. De mycket stora skadorna som har uppstått omfattar mer än 7 000 ha, huvudsakligen bestående av bomulls-, majs-, trädgårds- och tobaksodlingar, och kommer att leda till en ekonomisk ruin för producenterna i detta område. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att de drabbade producenterna skall få den ersättning som är nödvändig?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2870/97 och E-2995/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (16 oktober 1997)

Kommissionen beklagar mycket de jordbrukare som fått sin gröda förstörd av hagel. Den har full förståelse för de problem som kan uppstå till följd av en naturkatastrof av denna omfattning.

Det bör emellertid påpekas att gemenskapens budget inte har några instrument till sitt förfogande för att ersätta förlust av skördar eller årsproduktion, vilka är de vanligaste skador som förorsakas av hagelbyar. Om det däremot finns bevis på att byggnader eller kreatur tagit skada i samband med naturkatastrofer, skulle kommissionen kunna undersöka en eventuell ansökan från medlemsstaten inom ramen för strukturfonderna genom en lämplig omfördelning av de finansiella anslagen i gemenskapens stödramar (GSR), men först efter det att medlemsstaten ändrat sina prioriteringar. Ett lämpligt tillfälle för detta vore till exempel granskningen efter halva tiden av gemenskapens stödramar för Grekland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2620/97 från Jens-Peter Bonde (I-EDN) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Bullerkrav beträffande maskiner och maskinrum

Kan kommissionen besvara mina tre frågor i E-2009/97 ((EGT C 391, 23.12.1997, s. 149. )) med ¨ja¨ eller ¨nej¨?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (2 oktober 1997)

För att komplettera det föregående svaret finns det anledning att uppmärksamma att det i det ändrade direktivet 89/392/EEG ((Direktiv nr 89/392/EEG av den 14 juni 1989 (EGT L 183 av den 29.6.1989, ändrat genom direktiven 91/368/EEG (EGT L 198 av den 22.7.1991), 93/44/EEG (EGT L 175 av den 19.7.1993) och 93/68/EEG (EGT L 220 av den 30.8.1993). )) om maskiner uttryckligen föreskrivs i artikel 2.2, att ¨medlemsstaterna kan fastställa, med vederbörligt beaktande av fördraget, sådana krav som de anser nödvändiga för att se till att personer, och i synnerhet arbetstagare skyddas när de använder ifrågavarande maskiner¨.

Under dessa omständigheter har de danska myndigheterna möjlighet att med tanke på att minska det buller som arbetstagarna utsätts för och i den utsträckning maskinerna inte behöver modifieras kräva att dessa skall skyddas separat. På samma sätt kan myndigheterna i syfte att minska bullret till acceptabla nivåer kräva att arbetstagarna använder personlig skyddsutrustning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3140/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (30 september 1997)

Ämne: Kränkning av rättigheter angående lika behandling av män och kvinnor

I ett cirkulär (SKY: 308/25.7.1997) utlyste Trapeza Ergasias (Arbetarbanken) ett uttagningsprov för tillsättning av tjänstemän. Enligt cirkuläret får kandidaterna endast vara manliga med lämpliga kvalifikationer, vilket strider mot principen om lika behandling av män och kvinnor, gemenskapslagstiftningen i direktiv 76/207/EEG och 86/613/EEG samt även mot EG-domstolens rättspraxis.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att detta särskilda cirkulär skall tas tillbaka? Har kommissionen vidare för avsikt att undersöka denna banks anställnings- och lönepolitik? Kan kommissionen slutligen uppge om inte Trapeza Ergasias deltar i gemenskapsprogrammen, särskilt i programmen under gemenskapsfonden för utbildning och specialisering av personalen?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (9 oktober 1997)

Kommissionen känner till den situation som parlamentsledamoten beskriver och den har redan vänt sig till de grekiska myndigheterna för att fästa deras uppmärksamhet på det diskriminerande innehållet i det dokument som parlamentsledamoten hänvisar till.

Det skall dock noteras att även om en överträdelse eventuellt har konstaterats, så skulle den ligga ett privat företag till last och skulle därför inte berättiga till ett direkt ingripande från kommissionens sida. Överträdelser av gemenskapsrätten kan begås av medlemsstater eller av privata (enskilda eller företag), men det är endast när överträdelsen har begåtts av medlemsstaten själv som kommissionen kan tvinga denna att fullgöra sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten genom det underlåtelseförfarande som föreskrivs i artikel 169 i EG-fördraget. Däremot åligger det de medborgare som skulle kunna anse sig förfördelade genom denna diskriminerande situation att kräva sin rätt när det gäller de rättigheter som tillkommer dem genom gemenskapsrätten, i detta fall direktiv 76/207/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2394/97 från Carmen Fraga Estévez (PPE) till kommissionen (10 juli 1997)

Ämne: Antagande av handelsåtgärder mot Honduras och Panamá beträffande import av tonfisk

Vid det årliga mötet i Internationella kommissionen för bevarandet av tonfiskbeståndet i Atlanten (ICCAT) i november 1996 antog denna organisation en rekommendation om att förbjuda import av tonfisk från Belize och Honduras. Denna rekommendation, som är bindande för de avtalsslutande parterna, understöddes av Frankrike, Förenade kungariket, Portugal och Spanien i egenskap av medlemmar i ICCAT.

Handelspolitiken omfattas endast av gemenskapens behörighet. De medlemsstater som berörs av denna skyldighet kan därför inte tillämpa den förrän gemenskapen har omvandlat denna rekommendation till en gemenskapsförordning, vilket hittills inte har skett. Ovan nämnda rekommendation bör träda i kraft i augusti i år.

Kan kommissionen ange varför det inte har lagts fram ett förslag till förordning? Vad kan de medlemsstater som är avtalsslutande parter göra för att uppfylla de skyldigheter som följer av deras medlemsskap i ICCAT?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2394/97 och E-2422/97 ingivna av Emma Bonino för kommissionen (17 september 1997)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt om att genomförandet av rekommendationen från Internationella kommissionen för bevarandet av tonfiskbeståndet i Atlanten (ICCAT), i vilken de avtalsslutande parterna uppmanas att förbjuda import av tonfisk från Belize och Honduras, lyder under gemenskapens behörighet eftersom åtgärderna kommer att antas av medlemsstaterna.

Kommissionen har för avsikt att så snart som möjligt lägga fram förslag om att gemenskapen skall anta ICCAT:s rekommendationer beträffande tonfisk.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2919/97 från Bertel Haarder (ELDR) till kommissionen (5 september 1997)

Ämne: Genomförande av direktiv om verksamhet i kreditinstitut

Kan kommissionen, med hänvisning till rådets direktiv 89/646/EEG ((EGT L 386, 30.12.1989, s. 1. )) om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, ange hur och när medlemsstaterna har genomfört bestämmelserna i artikel 16, om begreppet part och om tystnadsplikten, i detta direktiv?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (8 oktober 1997)

Kommissionen kommer att direkt till den ärade parlamentsledamoten samt till Europaparlamentets generalsekretariat översända en uppställning över hänvisningarna till de nationella instrumenten för genomförande av det andra bankdirektivet (89/646/EEG).

När det gäller det sätt på vilket artikel 16 har införlivats, håller kommissionen på att genomföra en omfattande undersökning för att i detalj analysera hur det andra direktivet har införlivats i medlemsstaternas nationella lagstiftningar. Denna studie kommer att slutföras till årsskiftet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2936/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Turkiska lastbilars olagliga upptagning av last i Grekland

På sistone har klagomålen från grekiska transportörer ökat i samband med turkiska lastbilars olagliga och för konkurrensen skadliga upptagning av last i Grekland när de återvänder från Italien till Turkiet.

Det rör sig närmare om turkiska lastbilar från internationella transportföretag som på sin återresa från Italien tar upp last i Grekland för att sedan fortsätta mot Turkiet genom att använda sig av transittillstånd i stället för det formulär för tillstånd som man har fattat beslut om i det bilaterala avtalet mellan Grekland och Turkiet. Denna praxis innebär att transportörer i en medlemsstat - Grekland - på ett olagligt sätt berövas transportuppdrag, trots att Grekland faktiskt har tilldelat turkiska transportörer 3500 transittillstånd (helt tullfritt), en gest som inte har åtföljts av någon motsvarande åtgärd från Turkiets sida. Kan kommissionen upplysa mig om den har möjlighet att vidta några åtgärder och hur dessa skulle kunna genomföras för att förmå de turkiska myndigheterna att anpassa den turkiska transportpolitiken som med sin olagliga verksamhet allvarligt skadar intressena för hundratals transportörer i gemenskapen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (31 oktober 1997)

Kommissionen har inte informerats om klagomål från grekiska transportföretag över att turkiska lastbilar utan vederbörligt tillstånd tar upp last i Grekland på hemvägen från Italien till Turkiet.

I artikel 1.2 i rådets förordning (EEG) nr 881/92 behandlas frågan om tillträde till marknaden för vägtransporter till eller från en medlemsstats territorium eller vid transit genom en eller flera medlemsstaters territorium ((EGT L 95, 9.4.1992, s. 1. )). I enlighet med den bestämmelsen gjorde kommissionen en rekommendation om att öppna förhandlingar med en rad icke-medlemsländer, bland andra Turkiet, om tillträde till vägtransportmarknaden. Rådet har hittills inte godkänt detta förslag för Turkiets vidkommande.

Då det inte finns någon särskild överenskommelse mellan gemenskapen och Turkiet om vägtransporter, är frågan hur trafiken mellan Grekland och Turkiet skall regleras en fråga som de båda länderna måste lösa i enlighet med gällande internationella regler.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2134/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (24 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - förutsättningar för tillstånd: kontroll av uppgifterna från producenten

1. Skall det åtminstone göras stickprov för att kontrollera uppgifterna från producenten?

2. Hur bedöms i så fall särskilt allergiriskerna hos produkter vilkas nya beståndsdelar vanligen vare sig konsumeras eller ingått i livsmedel hittills? (exempel: proteiner från bakterier som härstammar från varma källor)

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2132/97 och E-2134/97 (20 oktober 1997)

I artikel 6 i förordning 258/97 och i förekommande fall artikel 7.1 och artikel 9 anges den information som är nödvändig för att utvärdering och åtgärder skall kunna genomföras.

Inom ramen för de skyldigheter som anges i artikel 6 faller det på medlemsstaterna att kontrollera de förfaranden som de behöriga myndigheterna använder för utvärdering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2646/97 från Richard Howitt (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Försäljning av omogen fångst i Santa Pola

Kan kommissionen vänligen undersöka och bemöta rapporteringen om att Santa Pola används som försäljningsställe för fångst av omogen kummel?

Kan kommissionen vänligen också undersöka rapporter om att Santa Polas regionala myndigheter uppvisar brister i övervakningen av fångst som är omogen och under medelstorlek och förs i land?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (30 oktober 1997)

Att sälja småfisk är ett utbrett fenomen i Medelhavsländerna. För att bedöma situationen rätt bör man emellertid ta hänsyn till det faktum att arter kan vara fullväxta vid olika storlek på olika områden. Sålunda kan fisk som fångas lokalt i Medelhavet vara mycket mindre till växten när den är fullväxt än samma fiskart i Atlanten. Detta är fallet särskilt när det gäller kummel.

Att skydda ungfisk har alltid varit ett centralt mål i gemenskapspolitiken för att bevara fiskeresurserna. På grund av detta godkände rådet 1994 en rad tekniska åtgärder för Medelhavet (inklusive rådets förordning (EG) nr 1626/94 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet ((EGT L 171, 6.7.1994. ))), som bland annat fastställer en minsta storlek på 20 cm för kummel och förbjuder att behålla ombord, förädla och sälja fisk som är för liten.

Varje medlemsstat ansvarar för att de relevanta tekniska åtgärderna enligt gemenskapslagstiftningen följs. På grund av detta måste medlemsstaterna övervaka landning och genomföra inspektioner till sjöss och i hamnarna.

Kommissionen övervakar det sätt på vilket medlemsstaternas myndigheter tillämpar lagstiftningen inklusive genomförandet av bestämmelserna om minsta storleken för kummel (20 cm).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2168/97 från Hiltrud Breyer (V) till rådet (25 juni 1997)

Ämne: Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser - genomförandet av kontrollen

Finns det initiativ som har som mål att inom myndigheter för övervakning av livsmedel inrätta särskilda laboratorier som skall genomföra kontrolluppgifterna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2168/97, E-2170/97, E-2172/97 och E-2174/97 (28 oktober 1997)

Rådet har informerats om medlemsstaternas åtgärder på dessa punkter