SKRIFTLIG FRÅGA P-2679/01

från Christoph Konrad (PPE-DE) till kommissionen

(25 september 2001)

Ämne: Skydd av civilbefolkningen i EU

Terrorattackerna i New York och Washington har uppdagat allvarliga brister i civilförsvaret i dessa städer. Man kan anta att samma brister gäller för EU-länderna. Efter kalla krigets slut skar man i exempelvis Tyskland kraftigt ned utgifterna för civilskyddet på grund av den ändrade hotbilden. Sedan dess har hotet om ABC-vapen i händerna på terrorister bedömts som ett realistiskt scenario av experter. Detta aktualiserar frågan om vilket skydd som finns för civilbefolkningen, i synnerhet i Europas mest tätbefolkade områden.

Den 19 september 2001 antog den tyska förbundsdagen ett så kallat antiterrorpaket för att förstärka armén och säkerhetstjänsten. Civilförsvaret omnämndes inte. I de följande frågorna inbegriper begreppet befolkningsskydd civilskydd i beväpnade konflikter i Genevekonventionens mening och katastrofskydd i allmänhet.

1. Är befolkningsskyddet i Europeiska unionen godkänt?

2. Finns det planer för ett omfattande och övergripande befolkningsskydd inom EU? Om ja, hur ser dessa planer ut?

3. Anser kommissionen att ansträngningarna på detta område bör ökas på grund av erfarenheterna från den 11 september 2001

4. Är det tänkbart att EU utvecklar bindande minimistandardregler för skydd av civilbefolkningen, i synnerhet i tätbefolkade områden respektive europeiska städer?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(6 november 2001)

I enlighet med artikel 33 i Fördraget om Europeiska unionen har medlemsstaterna ansvar för upprätthållandet av lag och ordning och skyddet av den interna säkerheten. Genom bestämmelserna om en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i avdelning V i Fördraget om Europeiska unionen har kapaciteter för Europeisk krishantering (både militärt och civilt) utvecklats.

När det exempelvis gäller kapacitetsutveckling för icke-militär krishantering spelar gemenskapen, via kommissionen, redan en framträdande utrikespolitisk roll genom en rad olika instrument med varierande syfte, inriktade på olika regioner. Rådets förordning (EG) nr 381/2001 av den 26 februari 2001 om inrättande av en mekanism för akuta ingripanden antogs den 26 februari 2001 på grundval av artikel 308 (f.d. artikel 235) i EG-fördraget. Denna mekanism för akuta ingripanden, och den krishanteringsenhet som inrättats på kommissionen, skall anses vara två delar av en bredare insats, och skall stödja och komplettera varandra.

När det gäller räddningstjänst strävar gemenskapen efter ett stabilt och varaktigt samarbete mellan medlemsstater för att förbättra skyddet av människor, miljön och egendom vid naturliga och tekniska olyckor inom och utanför gemenskapen.

Alla räddningstjänstinitiativ på gemenskapsnivå genomförs utgående från subsidiaritetsprincipen, så som den fastställts i Maastrichtfördraget. Kommissionen har försökt främja och uppmuntra insatser på nationell nivå genom att införa en flexibel rättslig och administrativ grund (resolutioner och gemenskapens handlingsprogram för räddningstjänst).

Räddningstjänstverksamheten har mer konkret inriktats på följande uppgifter:

- Att på nationell, regional och lokal nivå stöda och komplettera insatserna för att förebygga olyckor, garantera att de som har ansvar för räddningstjänsten är redo, samt för att ingripa vid faktiska olyckor.

- Att bidra till informationen till allmänheten för att höja den europeiska befolkningens förmåga att skydda sig själv.

- Att upprätta ramar för effektivt och snabbt samarbete mellan olika nationella räddningstjänster där ömsesidigt stöd behövs.

- Att se till att räddningstjänstinsatserna på internationell nivå blir mer samstämmiga, särskilt när det gäller samarbete med kandidatländerna i Central- och Östeuropa inför utvidgningen, och med partnerländerna i Medelhavsområdet.

Vid sitt möte den 20 september 2001 välkomnade rådet (rättsliga och inrikes frågor) det förestående antagandet av kommissionens förslag(1) till rådets beslut om inrättande av en samordningsmekanism inom gemenskapen för räddningstjänstinsatser vid olyckshändelser. Denna mekanism kommer att göra det möjligt att mobilisera tillräckliga operativa resurser vid naturliga och tekniska olyckor och miljöolyckor för att snabbt kunna tillhandahålla stöd och bistå ett land (inom eller utanför gemenskapen) som är i behov av hjälp.

Vid samma möte uppmanade rådet generaldirektörerna för räddningstjänsten att vid sitt extramöte i oktober 2001 i Knokke behandla frågan om stora terroristattacker inom och utanför gemenskapen, och att se var det krävs mer arbete, vilka områden som kräver ökat samarbete o.s.v.

Ytterligare upplysningar om gemenskapens räddningstjänstverksamhet finns på följande nätadress: http://europa.eu.int/comm/environment/civil/.

(1) EGT C 29 E, 30.1.2001.