ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0225/01

från Rosemarie Müller (PSE) till kommissionen

(29 januari 2001)

Ämne: Uppkomst av resistens på grund av överdriven antibiotikaanvändning i jordbruket

Nyligen förekom det i media rapporter om att antibiotika (särskilt azoler), som i stor omfattning används i jordbruket, mycket lätt kan leda till uppkomst av resistens som kan äventyra antibiotikans verkan vid behandling av människor. Därför undrar jag om kommissionen kan svara på följande frågor:

1. Äventyrar den påskyndande resistensutvecklingen på grund av antibiotikaanvändning i jordbruket antibiotikans verkan vid behandling av människor?

2. Skulle det vara möjlig att kraftigt minska användningen av antibiotika i jordbruket?

3. Anser kommissionen att det finns ett behov av lagstiftningsinitiativ på området?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(30 mars 2001)

Antibiotikaresistens är en komplicerad fråga som kräver samordnade insatser, bland annat på lagstiftningsområdet, i fråga om humanmedicin, djurskydd, hälsa och kosthållning samt växtskydd.

Olämplig användning av antibiotika när det gäller exempelvis djur inom animalieproduktionen kan bidra till att öka eller påskynda resistans hos patogeniska bakterier hos människan. Därför har man infört ett förbud mot användning som tillväxtfrämjande medel av sådana antibiotika som används eller kan användas som läkemedel inom human- eller veterinärmedicin.

Behöriga organ, bland annat EU, Office international des épizooties (OIE), Världshälsoorganisationen (WHO) och nationella myndigheter, arbetar för att främja genomförandet av strategier för återhållsam användning och riktlinjer för behandling för att se till att antimikrobiella medel används på ett rationellt sätt. Program för resistensövervakning håller på att införas för att man ska kunna studera och styra effekten av dessa strategier.

I linje med slutsatserna i Vetenskapliga styrkommitténs yttrande om mikrobiell resistens av den 28 maj 1999 anser kommissionen att det bör vara möjligt att ytterligare minska användningen av antibiotika inom humanmedicin, veterinärmedicin, animalieproduktion och växtskydd. På vissa områden har förbättrad hygien och nya vacciner redan bidragit till att minska behovet.

Åtgärder för att motverka antiobiotikaresistens bör ingå i en mer övergripande strategi. Kommissionen kommer senare under året att lägga fram ett meddelande om en sådan strategi.

I strategin kommer att ingå tänkbara förslag till ny lagstiftning, till exempel för att gradvis förbjuda användningen av de antibiotika som fortfarande får användas som tillväxtfrämjande medel när det gäller djur inom animalieproduktionen. Denna avvecklingsprocess måste planeras och samordnas, eftersom förhastade åtgärder kan påverka djurens hälsa negativt. Dessutom måste det finnas alternativ som ersätter antibiotika för att man ska kunna undvika en för hög utskrivning och illegal användning samt miljöproblem på grund av olämplig användning av substitut.

Förslaget håller på att utarbetas och kommer troligen att läggas fram under året.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1665/01

från Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Transport av konstverk

Transport av konstverk sker med anledning av offentliga utställningar och evenemang och regleras därför i kontrakt efter offentlig upphandling. Kommissionen arbetar för att få till stånd ett slut på diskriminerande förfaranden som hindrar företag från att få tillgång till anbudsförfaranden i andra medlemsstater. Ett exempel på sådant förfarande är att tyska muséer kräver att det skall vara ett tyskt företag som skall utföra all transport av deras konstverk, även om upphandlingen och utställningen äger rum i Spanien. Konsekvensen av detta blir att om ett spanskt företag tilldelas ett offentligt kontrakt som ingås i Spanien, vägrar de tyska muséerna att låta sina konstverk transporteras av ett annat företag än det tyska företag som de själva kräver; således vägrar de att acceptera resultatet av ett anbudsförfarande som genomförts i Spanien.

Är kommissionen medveten om konsekvenserna av de tyska museernas praxis för offentlig upphandling i medlemsstater som exempelvis Spanien? Om så inte är fallet, kommer kommissionen att studera denna fråga, som är av särskild betydelse på grund av värdet av de föremål som transporteras, så att målen för den inre marknaden kan uppnås?

Kan det godtas att en stat som iakttar gemenskapsdirektiven om offentlig upphandling skall behöva acceptera att tyska muséer, och de offentliga myndigheter som dessa sorterar under, ålägger spanska upphandlande myndigheter skyldigheten att räkna med ett tyskt företag som obligatorisk deltagare? Är det dessutom riktigt att det tyska företag vars deltagande krävs deltar direkt eller indirekt i anbudsförfarandet?

Med hänsyn till att det är nödvändigt att transporten av konstverk omfattas av enhetliga regler vad beträffar de krav som kan ställas på de företag som tillhandahåller ifrågavarande tjänster, vilka argument och bevis behöver kommissionen för att utarbeta ett förslag av denna innebörd?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 juli 2001)

Kommissionen är inte medveten om tyska museers eventuellt diskriminerande förfaranden mot företag som utför transport av konstverk.

Kommissionen kommer att kontakta behöriga myndigheter, undersöka deras praxis och bedöma eventuella konsekvenser för tillämpningen av gemenskapens regler för offentlig upphandling och för friheten att tillhandahålla tjänster.

Enligt såväl gemenskapsdirektiven om offentlig upphandling som artikel 49 (f.d. artikel 59) i EG-fördraget är det förbjudet att direkt och indirekt diskriminera på grund av nationalitet, något som parlamentsledamoten mycket riktigt betonar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1040/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(3 april 2001)

Ämne: Den spanska regeringens dogmatism vad gäller budgeten, varvid man genom lagstiftning kräver balans i de offentliga finanserna i den statliga och de autonoma kommunernas budgetar.

Anser Europeiska kommissionen att det är lämpligt och nödvändigt eller berättigat för uppfyllandet av den stabilitets- och tillväxtpakt som antogs av Europeiska rådet i Amsterdam 1997 att en regering, så som den spanska har gjort, genom lagstiftning tvingar till balans i de offentliga finanserna vid utarbetandet av den statliga och de autonoma kommunernas budgetar, och därmed vad gäller de sistnämnda åsidosätter deras grundlagsstadgade rätt till självstyre?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(11 juni 2001)

Som medlem av den monetära unionen har Spanien förbundit sig att uppfylla det medelfristiga målet att ha offentliga finanser nära balans eller som uppvisar överskott. Detta mål angavs i stabilitets- och tillväxtpakten(1). Det är allmänt accepterat att uppfyllandet av detta mål ger en stabil och sund makroekonomisk ram och bidrar till att förbättra utsikterna för den spanska ekonomin på medellång sikt.

I rådets yttrande om Spaniens uppdaterade stabilitetsprogram från januari 2001 uppmuntrade man till fortsatt finanspolitisk konsolidering och ansåg att denna process skulle underlättas om den fördelades på alla nivåer inom den offentliga sektorn.

Kommissionen förordar dock inte någon specifik form för den interna samordning mellan de olika delarna av den offentliga sektorn som krävs för att uppfylla kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Den frågan får varje enskild medlemsstat avgöra.

Kommissionen kan inte heller bedöma om det utkast till lag om reform av budgeten (lagen om finanspolitisk stabilitet) som för närvarande diskuteras i det spanska parlamentet är konstitutionsenligt.

(1) EGT C 236, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1184/01

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Bistånd till Afghanistan

Enligt nyligen publicerade uppgifter har Europeiska kommissionen beviljat ett humanitärt bistånd på 3 miljoner euro till Afghanistan.

Samma källor uppger att syftet med biståndet till Afghanistan är ett fortsatt stöd till läkemedel och livsmedel till de mest utsatta invånarna i Kabul och i andra städer.

Situationen är oroväckande i detta asiatiska land, i synnerhet vad gäller bristen på respekt för de mänskliga rättigheterna.

Kan kommissionen förklara vilka åtgärder som har vidtagits för att garantera att dessa 3 miljoner euro verkligen kommer de mest utsatta människorna i landets största städer tillgodo?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(2 juli 2001)

Kommissionen har under senare år lämnat betydande bidrag i form av humanitärt stöd till Afghanistan. Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) avsatte 1999 19 miljoner euro för stöd till offer för torka och pågående konflikter. Generaldirektoratet för yttre förbindelser (RELEX) anslog 1999 27,5 miljoner euro och 2000 16,5 miljoner euro för stöd till internflyktingar i Afghanistan och afghanska flyktingar i Pakistan och Iran, under budgetposten för hjälp till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd i Asien och Latinamerika.

I februari 2000 avsatte ECHO 2,5 miljoner euro för internflyktingar i Afghanistan och afghanska flyktingar i Pakistan. Därutöver håller man på att färdigställa en plan för insatser till ett värde av 13 miljoner euro. Insatserna är huvudsakligen inriktade på den överlag osäkra livsmedelsförsörjningen i landet och på stöd till fördrivna personer.

Stödet syftar till att lindra lidandet bland dem som drabbats av torka och inbördesstrider framför allt genom livsmedelsleveranser till städer och landsbygdsområden, vattenförsörjning (brunnar), primär hälso- och sjukvård, ett näringsprogram för kvinnor och barn samt katastrofbiståndsprogram för internflyktingar (tält, filtar m.m.).

Dessa huvudsakligen humanitära insatser har genomförts i samarbete med olika partner, t.ex. icke-statliga organisationer, internationella organisationer, Röda korset och Förenta nationernas organ. Enligt ECHO:s uppdrag, vilket uttryckligen omfattar stöd till de mest utsatta, skall insatser som inriktas på de mest behövande prioriteras vid valet av åtgärder som skall finansieras. För att säkerställa att hjälpen verkligen når de avsedda grupperna skall bland annat övervakningsbestämmelser, urvalskriterier och indikatorer för förhandsbedömning och utvärdering i efterhand ingå i de föreslagna åtgärderna. ECHO har vidare experter på fältet som på nära håll följer de pågående projekten för att se till att hjälpen når fram som den skall.

Slutligen planerar kommissionsledamoten med ansvar för utvecklingsbistånd och humanitärt bistånd att resa till Afghanistan i september 2001 för att bilda sig en egen uppfattning om situationen och kommissionens humanitära insatser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1150/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(10 april 2001)

Ämne: Priser på jordbruksprodukter

Utöver kommissionens svar på frågan E-0338/01(1), kan kommissionen nu ge en uppskattning av procentskillnaden mellan priserna på de fem viktigaste jordbruksprodukterna inom gemenskapen vid slutet av varje år för de fem senaste åren, baserat på specifik och uppdaterad information både på de inre marknader och på de världsmarknader som nämns i svaret?

Slutet definieras som årets sista handelsdag, och helst vid den dagens slut. Om kommissionen anser att den informationen kanske inte är representativ, är den välkommen att komplettera uppgifterna med siffror för månadsslut för varje månad de senaste fem åren.

(1) EGT C 235 E, 21.8.2001, s. 180.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

I tabellen nedan återges den procentuella skillnaden mellan priserna inom gemenskapen och i resten av världen för de fem viktigaste jordbruksprodukterna i gemenskapen. Tabellen avser priserna under de senaste fem åren, beräknade i slutet av varje år. Uppgifterna i tabellen bygger på specifika och aktuella uppgifter om priserna både på den inre marknaden och i världen, vilka används inom förvaltningen av den gemensamma organisationen av marknaderna. Jämförelsen illustrerar bara situationen under en given dag då situationen beror på så många olika faktorer, som de särskilda förhållanden på en viss marknad, produktegenskaper, växelkursen för euron gentemot dollarn, osv.

Skillnad mellan priserna inom gemenskapen och i resten av världen för vissa jordbruksprodukter i slutet av varje år.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-0984/01

från Ulpu Iivari (PSE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Språket i informationskampanjer som stöds av EU

Europeiska unionen och organisationen Intercitrus har tillsammans genomfört en marknadsföringskampanj för citrusfrukter. En del i denna kampanj består av några sidor på Internet på adressen www.orangefruit.net. I den finskspråkiga versionen av dessa sidor är hela texten språkligt otymplig och på flera ställen fullkomligt under all kritik. Till och med begreppet Europeiska unionen har på finska återgivits med Euroopan yhteisyys.

Följande citat må tala för sig själva:

Alltsedan året 1998 har Europeiska gemenheten och Intercitrus slagit vad om hälsan, de har gjort olika kampanjer reklamerande för naturliga apelsinernas och clementinernas hälsosamma och smakliga egenskaper.

Att breda ut apelsinernas och clementinernas egenskaper och förklara näringens nytta åt alla invånare, det är kampanjens objektiv, bekostad av Intercitrus och som Europeiska gemenheten är med och finansierar.

Enligt vad som står att läsa på dessa Internetsidor kommer det att användas åtminstone 4,6 miljoner euro för denna kampanj. Den genomförs i åtta av EU:s medlemsländer.

Med anledning av det ovanstående frågar jag kommissionen:

1. Vad tänker kommissionen göra för att rätta till språket i denna kampanj?

2. Vad tänker kommissionen göra för att det i alla kampanjer som får stöd av EU skall användas ett felfritt och begripligt språk och för att kampanjerna på så sätt också skall främja bl.a. målen för Europeiska året för språk 2001?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 maj 2001)

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att länken till den finska sidan har tagits bort från startsidan på webbplatsen (orangefruit.net). Kommissionen har också begärt att organisationen InterCitrus skall ta bort själva sidan. Gemenskapen kommer självfallet inte att finansiera den finska delen av webbplatsen.

Kommissionen understryker att kampanjen i fråga administreras indirekt: detta innebär att det är den behöriga instansen (i det här fallet det spanska jordbruksministeriet) som enligt reglerna har kontrollansvaret. Kommissionen har emellertid en övervakande funktion, och därför har den ingripit på det sätt som relateras ovan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0614/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Transfersummor inom fotbollen

Det sägs att ett begränsat antal klagomål drog igång den befintliga debatten om transfersummor inom fotbollen.

Hur många klagomål hade kommissionen mottagit när den inledde diskussionerna med de olika fotbollsmyndigheterna?

Hur många klagomål har kommissionen mottagit sammanlagt?

Vem var det som ingav klagomålen och varför?

Hur många av de företrädare som tagits emot av kommissionen har begärt att det befintliga systemet skall bibehållas?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(19 april 2001)

De formella klagomål som låg till grund för det förfarande som inleddes mot Internationella fotbollsförbundet(FIFA)i december 1998 var fyra till antalet. Kommissionen mottog senare ytterligare ett formellt klagomål.

I september 2000, då kommissionens diskussioner med fotbollsförbunden började intensifieras, hade två klagomål som gällde ett och samma ärende redan dragits tillbaka efter en överenskommelse med FIFA.

Kommissionen kan av principiella skäl inte avslöja namnen på dem som anför klagomål i ärenden som gäller tillämpningen av EG-fördragets konkurrensregler.

Klagomålen gällde särskilt två av FIFA:s regler om internationella spelarövergångar: det totala förbudet mot ensidig uppsägning av ett kontrakt och betalning av övergångssummor när ett kontrakt löper ut i fall som inte omfattas av Bosman-domen.

Kommissionen har mottagit ställningstaganden till stöd för ett upprätthållande av FIFA:s nuvarande regler. Den har också mottagit många ställningstaganden där det har ansetts nödvändigt att ändra dessa regler.

Efter ett möte den 5 mars 2001 åtog sig FIFA, i samråd med Europeiska fotbollsförbundet (UEFA), att mycket snabbt ändra sina regler från 1997 om spelarnas ställning och spelarövergångar enligt de principer som offentliggjorts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0554/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(27 februari 2001)

Ämne: Revisionsförklaring för generaldirektoratet för budget

Vid budgetkontrollutskottets möte den 7 februari 2001 meddelade kommissionsledamot Fischler att den exakta felfrekvensen 1999 för de ekonomiska transaktionerna inom generaldirektoratet för jordbruk uppgick till 3,06 procent.

I den anda av samarbete och öppenhet som råder mellan de europeiska institutionerna skulle jag vilja be den kommissionsledamot som har ansvaret för budget att ta fram motsvarande siffra för de ekonomiska transaktionerna inom detta generaldirektorat? Om det inte kan göras, vad är orsaken till detta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 och E-0570/01 ingivet av Michaele Schreyer för kommissionen

(11 april 2001)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att revisionsrätten inte anger någon felmarginal i sin revisionsförklaring till den allmänna budgeten, eftersom rätten anser att det skulle ge en alltför förenklad bild av kommissionens ekonomiska förvaltning om man grundade sig endast på denna indikator.

Därför beslutade revisionsrätten för tre år sedan att inte ange någon allmän felmarginal och att ändra revisionsförklaringens innehåll för att därmed ge den myndighet som beviljar ansvarsfrihet en mer utförlig, beskrivande framställning.

Revisionsrätten har vid flera tillfällen påpekat att angivande av en eventuell felmarginal på lägre nivå (till exempel per sektor eller generaldirektorat), framräknad från en allmän felmarginal, skulle vara helt missvisande. De transaktioner som revideras av rätten är alltför fåtaliga och det vore inte möjligt att fastställa en korrekt felmarginal på lägre nivå.

Följaktligen kan kommissionen inte lämna de begärda uppgifterna till parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1607/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Nya åtgärder mot drogkonsumtionen

Samhällsstudier har i vissa medlemsstater visat på en svag höjning av åldern för den första kontakten med narkotika, en ökning av antalet personer som konsumerar alkohol och hasch och en nedgång i konsumtionen av tunga droger såsom heroin samt en stabilisering av konsumtionen hos övriga personer som konsumerar illegala substanser.

Många regeringar har redan inlett olika reformer som kommer att påverka de grundläggande lagarna i ländernas regelverk när det gäller bekämpningen av narkotikahandeln. Åtgärder såsom att utmäta straff som är mer proportionella i förhållande till den mängd narkotika som beslagtagits, en ökad gradering av de olika straff som kan utmätas mot mindre narkotikahandlare, en lindring av straffen för personer som samarbetar med rättsväsendet m.m. bidrar till att skärpa kampen mot narkotikahandeln, med hänsyn till den konsumtion som fortfarande existerar, trots de variationer som såväl drogerna som det samhälle som omger drogerna uppvisar.

På vilket sätt uppmuntrar kommissionen, mot bakgrund av de ständiga förändringarna inom narkotikahandeln, samtliga medlemsstater att anta en uppdaterad och solid lagstiftning som innehåller strängare regler mot detta fenomen?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(17 juli 2001)

Politiken och lagstiftningen i fråga om narkotikabekämpning är områden där behörigheten delas mellan medlemsstaterna och gemenskapen.

EU har sedan 1990 gett sitt stöd åt uppfattningen att kampen mot narkotika måste följa en övergripande strategi med stöd av integrerade insatser från specialister på olika områden enligt följande huvudlinjer: i) minskning av efterfrågan, ii) minskning av tillgången och bekämpning av illegal handel, iii) internationellt samarbete samt iv) samordning, såväl på nationell nivå som på EU-nivå.

Som ett led i kampen mot den handel som skapar tillgång till narkotika och psykotropa ämnen i våra samhällen antog kommissionen den 23 maj 2001 ett förslag till rådets rambeslut om minimibestämmelser för brottsrekvisit och påföljder för olaglig handel med narkotika(1). Ett sådant förslag efterlystes bland annat i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 och i Europeiska unionens handlingsplan för narkotikabekämpning (20002004)(2).

Som parlamentsledamoten betonar är det viktigt att unionen, genom att anta förslaget till rådets rambeslut, tydligt visar sin beslutsamhet att bekämpa narkotikahandeln, vilken hotar medborgarnas hälsa, säkerhet och livskvalitet. Detta kan ske om man utarbetar en gemensam straffrättslig strategi och förstärker samarbetet mellan medlemsstaterna.

(1) KOM(2001) 259/4.

(2) KOM(1999) 239 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1648/01

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Stöd till fiskare och fartygsägare under biologiska återhämtningsperioder eller vid dåligt väder

I Portugal, där det småskaliga kustnära yrkesfisket utgör den enda verkliga inkomstkällan för många fiskesamhällen, hindras ofta fiskeflottorna av olika skäl att ta till sjöss. När detta sker erhåller varken fiskarna eller båtägarna (ägare av mindre båtar ägnade åt småskaligt yrkesfiske) något som helst ekonomiskt stöd, vilket får allvarliga konsekvenser för dessa samhällens överlevnad.

Särskilt brydsam är situationen vintertid, då hamninloppen är ofarbara under längre perioder på grund av storm, och under de biologiska återhämtningsperioder som införs till skydd för bestånden och som särskilt drabbar sardinfisket i norr och musselfisket med skrapa i Algarve.

Även om man i år erbjudit den drabbade fiskerinäringens ett visst stöd vid fiskestopp förblir problemet olöst på sikt.

Jag ber därför kommissionen svara på följande frågor:

1. Är kommissionen medveten om de förhållanden som beskrivs här och om de ekonomiska svårigheter dessa innebär för fiskare och båtägare?

2. Vilka åtgärder avser kommissionen vidta för att bistå ekonomiskt de fiskare och båtägare som hindras i sin utkomst på grund av dåligt väder eller av biologiska återhämtningsperioder?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 juli 2001)

Kommissionen är medveten om de förhållanden som parlamentsledamoten påminner om. Det finns bestämmelser i förordningar som tillåter medlemsstaten att hjälpa båtägare och fiskare som drabbas av tillfälligt upphörande av verksamheten på grund av oförutsägbara händelser eller planer för återhämtning av en hotad resurs.

Rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1), föreskriver följande åtgärder och varaktighet i artikel 16.1 a och c:

Vid tillfälligt upphörande av verksamheten får medlemsstater bevilja ersättning till fiskare och fartygsägare under följande omständigheter:

a) Vid oförutsedda händelser, särskilt sådana som orsakas av biologiska omständigheter: Ersättning får betalas ut under högst två månader per år eller sex månader under perioden 20002006. Förvaltningsmyndigheten skall i förväg översända tilllämpligt vetenskapligt underlag till kommissionen.

b)

c) Vid genomförande av en plan för återhämtning av en resurs som hotar att uttömmas, som beslutats av kommissionen eller en eller fler medlemsstater: Ersättning får betalas ut under högst två år samt får förlängas med ett år.

Dessa åtgärder kan vidtas inom ramen för berörda strukturprogram efter beslut av medlemsstatens förvaltningsmyndighet.

(1) EGT L 337, 30.12.1999.