SKRIFTLIG FRÅGA E-2630/00

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Leksaker i livsmedel

I det nionde skälet i direktiv 88/378(1) om leksakers säkerhet står det att alla leksaker som släpps ut på marknaden måste uppfylla vissa grundläggande säkerhets- och hälsokrav.

Detta direktiv täcker i första hand risker som beror på leksaker och deras delar, samt de förpackningar i vilka de saluförs i detaljhandeln och dessa får inte medföra risk för strypning eller kvävning.

Direktivet erkänner att man också måste ta hänsyn till varje förutsebar användning med tanke på normalt beteende hos barn, vilka naturligtvis allmänt sett inte uppvisar samma försiktighet som vuxna. Det faktum att risken ökar till följd av åldern bör därför beaktas vid bedömningen av leksakernas risk. Detta är särskilt fallet när det gäller leksaker som säljs tillsammans med livsmedel där det för de allra minsta barnen skulle kunna förekomma en extra risk för förväxling mellan mat och leksak.

Det har i medlemsstaterna redan förekommit fall av olyckor där barn har varit inblandade, i synnerhet när leksakerna finns i livsmedlet, som i fallet med chokladägg. I Förenade kungariket har det redan inträffat tre dödsfall och studier som genomförts i Grekland och Tyskland visar att det varje år sker ett stort antal olyckor utan dödlig utgång som emellertid inte registreras på sjukhusen.

Alla produkter som orsakar denna typ av olyckor och som är märkta med EG-symbolen innehåller varningstexten bör ej användas av barn under 3 år. Barn under 3 år var emellertid inblandade i alla olyckor som inträffat.

1. Anser kommissionen i ljuset av detta att den obligatoriska varningstexten om att leksaken inte är lämplig för barn under en viss ålder är tillräcklig för att garantera målen i direktivet med avseende på säkerhet och hälsa?

2. Håller kommissionen med om att det antagande på grundval av vilket treårsgränsen fastställdes nämligen att det inte är troligt att barn över 3 år stoppar föremål i munnen bör ses över i ljuset av de dödsolyckor som inträffat?

3. Anser kommissionen att de leksaker som stoppas i livsmedel, som därför är mycket små eller består av små delar, utgör en särskild risk för barn, i synnerhet på grund av den möjliga förväxlingen mellan mat och leksak, en risk som eventuellt inte täcks i alla sina aspekter av direktivet? I så fall, vilka kompletterande åtgärder avser kommissionen att vidta?

4. Kan kommissionen ange vilka åtgärder som vidtagits av tillverkarna för att ändra utformningen, förpackningen och saluföringen av leksaker i livsmedel med hänsyn till de olyckor som redan inträffat?

(1) EGT L 187, 16.7.1988, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2630/00, E-2631/00 och E-2632/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(19 oktober 2000)

Kommissionen har i samarbete med medlemsstaternas konsumentskyddsmyndigheter undersökt kombinationen av icke-livsmedelsprodukter och livsmedel ur olika perspektiv. Detta har skett vid möten som hållits i Kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor, som inrättats genom

rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(1). De slutsatser som kommittén antog enhälligt den 16 maj 2000 har kommissionen framfört muntligt till Europaparlamentets utskott för framställningar den 23 maj 2000. Den 20 juni 2000 bekräftade kommissionen skriftligt den information som getts muntligt.

Den icke-livsmedelsprodukt som följer med livsmedelsprodukten ofta är sötsak är vanligen en fullständig eller monterbar leksak i ett eget emballage. Icke-livsmedelsprodukter som blandas med livsmedel saluförs inte längre till följd av de åtgärder som medlemsstaterna vidtog 1997 på grundval av en brådskande underrättelse enligt artikel 8 i direktiv 92/59/EEG.

Produkter av denna typ omfattas inte av någon särskild gemenskapslagstiftning. De berörda icke-livsmedelsprodukterna (överraskningar) omfattas dock av rådets direktiv 88/378/EEG av den 3 maj 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om leksakers säkerhet. Om produktens tillverkare följer de tekniska säkerhetskraven i den frivilliga standarden EN/71-1 för leksaker avsedda för barn under 36 månader, anses det att tillverkaren också uppfyller kraven i direktivet.

Under de senaste 15 åren har det skett tre olyckor med dödlig utgång orsakade av produkter i eget emballage. I två fall (Roddy Breslin i Nordirland 1985 och Jennifer Ashton i Förenade kungariket 1989) var olycksorsaken leksaker från överraskningsägg, och i ett fall (Caren Day i Förenade kungariket 1991) emballaget till leksaken från överraskningsägget. I övriga fall har det varit fråga om leksaker bland livsmedel och dessa produkter får inte längre saluföras i gemenskapen.

I de ovan nämnda tre olycksfallen var barnen över den ålder (36 månader) från och med vilken användningen av leksaker av detta slag anses säker enligt direktiv 88/378/EEG. De båda olycksfallen med anknytning till leksakers säkerhet skedde innan direktivet trädde i kraft den 1 januari 1990.

Kommissionen har med hjälp av Kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor utrett om en leksak i kombination med en sötsak innebär en särskild ytterligare risk utöver den som leksaken i sig utgör (en högre sannolikhet att barnet sväljer eller andas in små delar). Kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor har på grundval av det man för närvarande känner till dragit den slutsatsen att produkterna i fråga kan medföra risker som emellertid inte skiljer sig från dem som små leksaker eller som leksaker med små delar i allmänhet medför. Att kombinera sötsaker och leksaker i egna emballagen ansågs inte utgöra en särskild riskfaktor, eftersom man inte kunnat fastställa något orsakssamband mellan olycksfallsrisken och leksaker i eget emballage i kombination med sötsaker.

Risken hängde samman med särdragen för icke-livsmedelsprodukten och särskilt med att produkten, dess delar eller emballage var små.

Hittills har det inte gjorts någon underrättelse enligt artikel 8 i direktiv 92/59/EEG om produkterna i fråga. Kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor har inte heller fått några uppgifter från medlemsstaterna som skulle tyda på att dessa produkter utgör en allvarlig och omedelbar risk som kräver att gemenskapen ingriper på grundval av artikel 9 ff.

Det oaktat är de berörda produkterna och små leksaker i allmänhet inte riskfria, vilket de tre olycksfallen som nämns i skrivelsen visar. Kommittén anser att man för att förebygga dessa risker först skall granska om den gällande lagstiftningen följs. Sedan skall man med utgångspunkt i direktiv 88/378/EEG och standard EN 71-1 överväga att eventuellt skärpa de gällande bestämmelserna.

Man bör särskilt överväga minimiåldern för en säker användning av små leksaker och leksaker med små delar, det test som används för små leksaker och bestämmelserna om varningar som riktar sig till konsumenterna.

Dessutom anser kommittén att särskild uppmärksamhet bör fästas vid alla nya innovationer och alla nya uppgifter med vars hjälp det är möjligt att bättre bedöma eventuella särskilda risker som orsakas av livsmedel i kombination med icke-livsmedelsprodukter i eget emballage.

Dessa faktorer bör också övervägas noga för att fastställa om det skulle kunna utarbetas mer specifika europeiska standarder för dessa produkter.

Kommissionen har för avsikt att utan dröjsmål underrätta relevanta organ om dessa slutsatser.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.