SKRIFTLIG FRÅGA P-3674/00

från Herman Schmid (GUE/NGL) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Offentlighet i Artikel 133-kommitténs arbete

Till mötet i Nice finns det förslag om att bland annat ändra Amsterdamfördragets artikel 133 så att i förhandlingar om Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om intellektuell egendom (TRIPS) och tjänster (GATS) så skall rådet kunna fatta beslut med majoritet. Det föreslås också att kommissionen ensam skall få föra alla förhandlingar in WTO. Medlemsstaternas regeringar kan följa förhandlingarna på plats för att eventuellt framföra sina åsikter till kommissionen under förhandlingarnas gång. Om något att de tre alternativen går igenom alla procedurer, kommer alla WTO-förhandlingar, och inte bara de om ren varuhandel, att ligga under kommissionens kompetens.

Det mycket allvarliga är avsaknaden av offentlighet och politisk debatt i denna fråga. Mycket beror på det demokratiska underskottet i EU. En tjänstemannagrupp, den s.k. Artikel 133-kommittén, förbereder/handlägger handelsfrågorna för kommissionen. Att följa denna grupps arbete är så gott som omöjligt då den verkar utanför all offentlighet. Exempelvis kan man fråga sig hur mycket av kommissionens förhandlingsunderlag vid Seattlemötet som före WTO-mötet var okänt för medlemsstaternas parlament och för allmänheten.

Vad ämnar kommissionen göra för att verka för att dokument i Artikel 133-kommittén och andra förberedande tjänstemannagrupper i EU blir offentliga? Vilken offentlighet gäller idag för Artikel 133-kommitténs arbete?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(20 december 2000)

Syftet med kommissionens förslag vid regeringskonferensen om att utvidga räckvidden av artikel 133 är att se till att gemenskapen på ett effektivt sätt kan försvara gemensamma intressen vid internationella handelsförhandlingar.

Även om kommissionen redan verkar som förhandlare inom alla WTO-områden är möjligheten att fatta majoritetsbeslut av stor betydelse för en effektiv handelspolitik. Detta stämmer även överens med kommissionens och parlamentets allmänna uppfattning att kvalificerad majoritet bör vara regel och enhällighet undantag.

Den demokratiska legitimiteten säkerställs genom regeringarnas roll i rådet när det gäller att anta förhandlingsdirektiv och ingå internationella handelsavtal. Regeringarna är i sin tur ansvariga inför de nationella parlamenten. Kommissionen håller dock med parlamentsledamoten om att detta måste kompletteras med parlamentarisk kontroll på gemenskapsnivå. Kommissionen har därför föreslagit en tydlig förstärkning av parlamentets roll inom alla handelspolitiska områden. Detta skulle inte bara öka handelspolitikens legitimitet utan även dess effektivitet, eftersom EU:s handelspartner skulle veta att kommissionen förhandlar med fullt stöd av demokratiskt valda företrädare för EU:s medborgare.

Kommissionen är redan inom det nuvarande regelverket fast besluten att förbättra insynen i den handelspolitiska debatten och att göra denna debatt mer tillgänglig för allmänheten. Detta gäller först och främst förhållandet mellan kommissionen och parlamentet.

Kommissionsledamoten och de högre tjänstemännen med ansvar för handelsfrågor deltar regelbundet i parlamentsdiskussioner inom hela fältet av handelspolitiska frågor. Kommissionen för även en regelbunden dialog med organisationer i det civila samhället om frågor som tas upp på WTO:s dagordning.

Vad gäller den artikel 133-kommitté som parlamentsledamoten hänvisar till är detta en undergrupp till rådet vars roll består i att ge råd till kommissionen om hur förhandlingar bör föras. När det gäller den specifika fråga om tillgång till artikel 133-dokument vill kommissionen påpeka att det inte ligger inom dess ansvarsområde att göra officiella dokument från artikel 133-kommittén tillgängliga, eftersom dessa dokument utarbetas inom rådets sekretariat. När det gäller dokument som kommissionen skickar till artikel 133-kommittén skrev kommissionen till ordföranden för utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi den 20 januari 2000 och meddelade att den gick med på att till parlamentet överföra viktiga dokument som skickats av kommissionen till artikel 133-kommittén, liksom andra viktiga rapporter som sammanställts av kommissionen. Dokument som berör känsliga ämnen skickas med beteckningen förtroliga eller begränsade dokument. En stor del av dokumenten distribueras dock som offentliga dokument och görs tillgängliga på Generaldirektoratet för handels webbplats.

Så gott som alla gemenskapens inlagor till WTO och diskussionsdokument gällande gemenskapens strategi inför den nya WTO-rundan är offentliga dokument.

Slutligen är det värt att notera att gemenskapen också har varit bland de främsta förespråkarna för en politik som innebär att allmänheten lättare skall kunna få tillgång till WTO-dokument.