SKRIFTLIG FRÅGA E-3511/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(10 december 2002)

Ämne: EG-domstolens dom om EU-medlemsstaters bilaterala luftfartsavtal med andra stater och följderna om medlemsstaterna inte rättar sig efter domen

1. Har det genom EG-domstolens dom av den 5 november 2002 om EU-medlemsstaters medverkan i bilaterala luftfartsavtal med Förenta staterna uppstått en motstridig situation, då domstolen å ena sidan bekräftar att ingåendet av sådana överenskommelser inte längre är en befogenhet för de enskilda medlemsstaterna utan Europeiska unionen som helhet, men å andra sidan förklarat att existerande bilaterala överenskommelser behåller sin giltighet eftersom inte bara de berörda medlemsstaterna utan även tredje land åtnjuter rättigheter inom ramen för dessa?

2. Var den motsägelse som avses i fråga 1 anledningen för kommissionen att den 20 november 2002 uttala en önskan om att medlemsstaterna skall utnyttja möjligheten att inom ett år säga upp alla bilaterala luftfartsavtal med Förenta staterna, istället för att den skall betrakta existerande avtal som ogiltiga med omedelbar eller retroaktiv verkan? Eller vill kommissionen endast fastställa en övergångsperiod under vilken ett nytt avtal mellan EU och Förenta staterna kan ingås?

3. Varför väntade kommissionen med att framföra sin begäran till medlemsstaterna tills domstolen fällde sin dom, trots att kommissionen redan tidigare var övertygad om att det var önskvärt att överlåta befogenheterna att träffa bilaterala luftfartsavtal med tredje land till kommissionen och att det redan i förväg kunde förutses att domstolens dom inte är tillräckligt bindande?

4. Vad händer om en eller flera medlemsstater beslutar att inte säga upp sina existerande luftfartsavtal med Förenta staterna?

5. Kan det när det gäller luftfartsavtalet uppstå en situation såsom den som avses i skriftlig fråga E-1609/02(1) om nationella skattelättnader för oljeprodukter till godstransport, att medlemsstaterna kommer överens sinsemellan om att gemensamt inte följa kommissionens begäran, att inte uttala någon kritik mot andra medlemsstaternas uppträdande, att inte utkräva sanktioner mot överträdelser av regler som enligt dem inte längre är önskvärda och att inte inleda några EU-förhandlingar med Förenta staterna?

(1) EGT C 309 E, 12.12.2002, s. 145.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(13 februari 2003)

1. Genom domstolens dom av den 5 november 2002 bekräftades att de så kallade nationalitetsklausulerna i bilaterala luftfartsavtal strider mot gemenskapslagstiftningen. För rättssäkerhetens skull måste avtalen därför så snart som möjligt göras förenliga med gemenskapslagstiftningen. Domstolen kom också fram till att vissa delar av avtalen omfattas av gemenskapens exklusiva externa behörighet. Även om de befintliga avtalen mellan medlemsstaterna och Förenta staterna har befunnits bryta mot gemenskapslagstiftningen, betyder detta inte att avtalen ogiltigförklarats enligt internationell lagstiftning.

2. Medlemsstaterna är enligt lag skyldiga att omedelbart verkställa domstolens domar. Det vore därför lämpligt att som svar på domstolens dom säga upp avtalen i fråga. Fram till uppsägningens ikraftträdande normalt inom ett år efter det att uppsägningen meddelats fortsätter avtalen att gälla enligt internationell lagstiftning. Under tiden torde gemenskapen kunna föra förhandlingar om att ersätta de befintliga avtalen med ett avtal mellan gemenskapen och Förenta staterna.

3. Sedan förverkligandet av den inre marknaden för civil flygfart 1993 har kommissionen vid flera tillfällen anmodat medlemsstaterna att bringa sina bilaterala luftfartsavtal i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen, till sist genom att aktivera de bestämmelser om uppsägning som ingår i avtalen med Förenta staterna, såsom framgår av kommissionens meddelande av den 19 november 2002(1).

4. Om medlemsstaterna underlåter att vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom, har kommissionen inget alternativ än att inleda förfarandet i artikel 228 i EG-fördraget. Det står givetvis berörda operatörer fritt att vidta lämpliga rättsliga mått och steg för att skydda rättigheter som direkt kan härledas från EG-fördraget.

5. Kommissionen ser det som hoppingivande att medlemsstaterna har bekräftat sin avsikt att verkställa domstolens dom.

(1) KOM(2002) 649 slutlig.