SKRIFTLIG FRÅGA E-2876/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(13 september 2000)

Ämne: Europeiska unionen och världens fattigdom

Under medverkan av presidenter och premiärministrar från Europeiska unionens rikaste länder, hölls i juli i år ett möte i den s.k. G8-gruppen i Japan, där också Europeiska unionens ordförande närvarade. Under mötet antogs en resolution som syftade till att snabba upp processen med efterskänkning av de fattigaste ländernas utlandsskulder, vilka skulle komma att uppgå till 111 miljarder euro, och göra användningen av det statliga stödet mer effektivt för dessa länder, allt medan de närvarande regeringscheferna lovade att mobilisera instrument för att bekämpa dödliga infektionssjukdomar som aids, malaria och tuberkulos i de minst utvecklade länderna. De ansvariga i de åtta länderna erkände emellertid att den ekonomiska blomstringen i de rikaste länderna under de senaste årtionden hade åtföljts av fattigdom och orättvisor i många andra delar av världen, vilket siffrorna från Världsbanken visar. En miljard människor från USA, Kanada, Europa, Japan och Australien står tillsammans för 80 % av den globala årsinkomsten. Resolutionen åtföljdes av högtidliga uttalanden i samma anda som formulerades av de europeiska staternas presidenter, som fransmannen Jacques Chirac, nuvarande ordförande i Europeiska rådet.

Med hänsyn till detta, vilka konkreta åtgärder skall Europeiska unionen genomföra för att förverkliga dessa avtal och intentioner, på så sätt att de inte blir ett slag i luften, vilket tyvärr många gånger är fallet?

Svar

(22 december 2000)

Kampen mot fattigdom är kärnan i EU:s avsevärda insatser inom utvecklingssamarbetet. EU delar helt och fullt världssamfundets oro på de områden som den ärade parlamentsledamoten nämner. Rådet vidtar via de olika möjligheter som står till dess förfogande åtgärder för att se till att denna oro omvandlas till verksamhet med konkreta resultat och tar itu med de långsiktiga strukturella problem som är avgörande för det framtida välståndet men på kort sikt samtidigt lindrar umbärandena för många människor i utvecklingsländerna.

Efter avslutad behandling av kommissionens meddelande om Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik enades rådet vid sitt möte den 10 november 2000 om ett med kommissionen gemensamt uttalande om ramarna för gemenskapens nya politik för utvecklingssamarbete. Det antog även en resolution om överförbara sjukdomar och fattigdom, i vilken det bekräftar relevansen av de huvudsakliga riktlinjer man kommit fram till, nämligen optimering av hälso- och sjukvårdspolitiken och utvecklingspolitiken, minskning av vårdkostnaderna, ökade ansträngningar när det gäller forskning om nya läkemedel och om sociala aspekter i samband med de överförbara sjukdomarna. En flerdimensionell strategi måste vara en av de viktigaste beståndsdelarna i denna nya politik med tonvikt på partnerskap, egenansvar och delaktighet, ökad komplementaritet mellan gemenskapens och medlemsstaternas utvecklingspolitik och bättre förvaltning.

Det sedan länge etablerade förhållandet mellan EU och AVS-länderna har just övergått i en ny fas genom undertecknandet av Cotonou-avtalet i juni, där det bekräftas att det grundläggande målet är att utrota fattigdomen genom ett partnerskap som garanterar ett övergripande och integrerat sätt att gripa sig an det invecklade nät av faktorer som man nu anser är nödvändiga beståndsdelar för en hållbar utveckling. Alla de punkter som den ärade parlamentsledamoten tar upp stöd till skuldlättnad, noggrann målinriktning för utvecklingsstrategierna för att garantera största möjliga effekt, kamp mot hiv/aids och allmän förbättring av hälso- och sjukvården avspeglas i specifika bestämmelser i Cotonou-avtalet. Av avgörande betydelse är att det praktiska arbetet inom dessa områden kommer att vägledas av den övergripande strategin i avtalet, där det erkänns att världens rikedomar är olika fördelade och strävan är att åstadkomma ett äkta partnerskap mellan de samarbetande länderna på grundval av demokratiska principer och AVS-staternas egenansvar för sina länders utvecklingsstrategier.

Ett annat initiativ tidigare i år är handlingsplanen från toppmötet mellan Afrika och Europa i Kairo i april, där man bestämt bekräftar sitt engagemang för minskning av fattigdomen och för en hållbar utveckling. Även i detta fall ingår alla de punkter som den ärade parlamentsledamoten tar upp bland det stora antal frågor som omfattas av handlingsplanen. De församlade staterna välkomnade initiativen för skuldlättnad och i synnerhet EU:s åtagande att bidra med en miljard euro till initiativet för kraftigt skuldtyngda fattiga länder samt att detta bidrag kopplas till åtgärder för minskning av fattigdomen. Den biregionala grupp på hög tjänstemannanivå som har i uppdrag att främja genomförandet av handlingsplanen skall sammanställa en rapport till ministrarna om de afrikanska ländernas utlandsskuld. Toppmötet beslutade också om samarbete för att utrota epidemiska sjukdomar som malaria, tuberkulos, polio och flodblindhet och om en rad olika svar på hiv/aids-epidemin.

I detta sammanhang har rådet anmodat kommissionen att utarbeta ett meddelande om eventuella ytterligare ansträngningar från EU:s sida för att bekämpa de allvarliga sjukdomar som härrör från fattigdom, som hiv/aids, malaria och tuberkulos, och för att förbättra människors hälsa i utvecklingsländerna.

Den ärade parlamentsledamoten kan vara förvissad om att rådet är fullt medvetet om de frågor som är centrala för världssamfundet, t.ex. fattigdomsbekämpning, aids och skuldlättnad, och fast beslutet att se till att dessa frågor tas upp i EU:s interna politik och i EU:s åtgärder på det vidare internationella planet.