SKRIFTLIG FRÅGA E-2653/02

från Frank Vanhecke (NI) till kommissionen

(20 september 2002)

Ämne: Språket på etiketter till kommersiella produkter

Kommissionen har i ett motiverat yttrande, som går tillbaka på en dom från Europeiska domstolen den 12 september, påpekat för franska staten att den lag som förbjuder användningen av endast engelska eller något annat språk än franska på etiketter till produkter strider mot ett direktiv från 1978. Detta innebär med andra ord att Frankrike enligt kommissionen måste gå med på att det inom landets gränser säljs produkter utan att dessa försetts med någon beskrivning på franska. Det enda krav som gäller är att produkten skall vara avbildad på etiketten på ett sätt som ger konsumenten den information han behöver. Härigenom hotar ett visst språk, nämligen engelskan, att få en fullständigt dominerande ställning inom unionen, men det uppstår också allvarliga problem i länder och regioner som Flandern där det redan nu finns en mycket komplicerad och känslig språklagstiftning, som utarbetats för att den politiska balansen mellan de olika språkgrupperna i landet skall kunna bevaras.

1. Tycker inte kommissionen att det ovansagda innebär en kränkning av principen om att språken skall vara likställda med varandra?

2. Tycker inte kommissionen att det nu skett en uppenbar kränkning av subsidiaritetsprincipen som finns inskriven i Maastrichtfördraget? I frågor som gäller konsumentskyddet är ju ändå de nationella myndigheterna bättre skickade att avgöra om deras egna, ofta enspråkiga, medborgare får tillräckligt med information.

3. Vilka åtgärder planerar kommissionen vidta för att garantera att alla officiella språk inom unionen i framtiden skall ha samma värde?

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(28 oktober 2002)

Parlamentsledamoten åberopar domstolens dom av den 12 september 2000 (mål C-366/98), i vilken domstolen fastslår att det i gemenskapsrätten ej godtas att en nationell bestämmelse ålägger användningen av ett visst språk på livsmedelsetiketter utan att beakta att ett annat för kunderna lättbegripligt språk kan användas eller att informationen till kunderna kan säkerställas på annat sätt.

När det gäller det motiverade yttrande som riktats till Frankrike gör kommissionen ingenting annat än tillämpar detta utslag som ingår i den ständiga rättspraxis inom domstolen som säkerställer den fria rörligheten för varor inom den inre marknaden.

Kommissionen anser ej att detta utslag medför någon kränkning av de olika språkens likaberättigande utan tar hänsyn till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. I såväl gemenskapslagstiftningen som i ovannämnda rättspraxis understryks att alla nationella bestämmelser om livsmedelsetiketter bör grunda sig på kravet på information till och skydd av konsumenterna. Genom att använda det nationella språket uppfylls naturligtvis detta krav.

Nationella bestämmelser i vilka emellertid endast en uteslutande användning av det nationella språket föreskrivs utan beaktande av möjligheten att ett annat för kunderna lättbegripligt språk kan användas eller att informationen till kunderna kan säkerställas på annat sätt skulle gå längre än vad som erfordras för konsumentskyddet och skulle också utgöra ett omotiverat hinder för de berörda produkternas fria rörlighet i gemenskapen och skulle till och med i vissa fall skada syftet med informationen till konsumenterna.