ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3455/98

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(9 november 1998)

Angående: Brott mot mänskliga rättigheter i Bahrain

Är kommissionen medveten om att Bahrain har skrivit under tre fördrag om mänskliga rättigheter, konventionen om avskaffandet av alla former av rasdiskriminering (1990), konventionen om barnets rättigheter (1992) och konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (1998)?

Känner kommissionen likaså till att en av den bahrainska regeringens skyldigheter under dessa konventioner är att med jämna mellanrum avge rapporter till de kommittéer som övervakar genomförandet?

Vad gäller de två förstnämnda konventionerna, har den bahrainska regeringen hittills misslyckats med att avge rapporterna för 1991 respektive 1994.

Kan kommissionen försäkra mig om att den kommer att göra sitt yttersta för att förmå den bahrainska regeringen, inte bara att förbättra situationen vad gäller de mänskliga rättigheterna i landet, utan också att uppfylla sina skyldigheter beträffande de undertecknade konventionerna?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(2 december 1998)

I egenskap av observatör inom relevanta fora i Förenta nationerna följer kommissionen utvecklingen i fråga om de mänskliga rättigheterna, också när det gäller de konventioner som rör dessa rättigheter. Kommissionen ansluter sig i detta avseende till unionens ståndpunkter beträffande såväl Bahrain som andra länder som är parter i konventionerna.

Kommissionen har inte slutit något bilateralt avtal med Bahrain. Frågor som rör mänskliga rättigheter och demokrati behandlas vid de ministermöten som hålls inom ramen för samarbetsavtalet mellan gemenskapen och Gulfstaternas samarbetsråd (GCC), vilket ingicks 1989(1). Vid det gemensamma rådets möte i Luxemburg den 27 oktober 1998 upprepade gemenskapens ministrar att de skall verka för främjandet av de mänskliga rättigheterna och att de ansluter sig till principen att alla mänskliga rättigheter är universella, odelbara och oskiljbara.

Kommissionen uppmuntrar inom ramen för den politiska dialogen mellan Gulfstaternas samarbetsråd och gemenskapen Bahrain och de övriga staterna inom Gulfstaternas samarbetsråd att främja demokrati och att underteckna och till fullo tillämpa internationella instrument som rör mänskliga rättigheter.

(1) Rådets beslut av den 20 februari 1989, 89/147/EEG.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3186/98

från Jan Lagendijk (V) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Parlamentarisk kontroll av beslut enligt avdelning IIIA i Amsterdamfördraget

Känner kommissionen till att det nederländska parlamentets andra kammare överväger att i lagen om godkännande av Amsterdamfördraget lämna en förklaring om att det nuvarande kravet om parlamentets samtycke vid alla beslut enligt avdelning VI i EU-fördraget som är rättsligt bindande för kungariket även skall uträckas till att gälla beslut som fattas enligt bestämmelserna i avdelning IIIA i EG-fördraget när (och under förutsättning av detta) Europaparlamentet inte har fått medbeslutanderätt, för att förhindra att det demokratiska underskottet ökar på områden som asyl- och invandringsfrågor?(1)

Delar kommissionen i sin egenskap av fördragens väktare den nederländska regeringens åsikt att all utvidgning av samtyckesförfarandet till att omfatta (avdelningar i) EG-fördraget skulle leda till problem när det gäller EG-rätten(2), eller välkomnar kommissionen att medlemsstaternas tar ansvar för den parlamentariska kontrollen av EU-politiken när Europaparlamentets befogenheter är otillräckliga?

I det förstnämnda fallet, vilka problem kan kommissionen se framför sig?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(17 november 1998)

Enligt EG-fördragets artikel 146 består rådet av en företrädare för varje medlemsstat på ministernivå med befogenhet att fatta bindande beslut för denna medlemsstats regering. Varje medlemsstat har rätt att internt bestämma enligt vilka regler och förfaranden som denne företrädares ståndpunkt i rådet skall avgöras. Det ankommer inte på kommissionen att bedöma dessa regler och förfaranden.

(1) Andra kammaren, parlamentsåret 1996-1997, motion 21 501-058, nr 20 från De Hoop Scheffer och Rosenmöller (ajournerad) och andra kammaren, parlamentsåret 1997-1998, 25 922 (R 1613), nr 4.

(2) Andra kammaren, parlamentsåret 1997, 25 922 (R1613), nr 5, s. 2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3341/98

från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Meddelande från kommissionen om företagandet i Europa

Detta meddelande (KOM(98) 222 slutlig) framställer många berömvärda förslag för att stödja företagandet i Europeiska unionen, men ett stort antal nya företag kommer att ställas inför ett annat problem som inte nämns bland prioriteringarna: varumärkesförfalskning. Har kommissionen någon strategi att hjälpa företag att angripa problemet med varumärkesförfalskning? Kommer tillgången till stöd i form av finansiering eller rådgivning att finnas, med hänsyn till behovet att bistå mindre företag, som till skillnad från större företag inte har ekonomiska resurser för att hantera varumärkesförfalskning?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(5 januari 1999)

Även om varumärkesförfalskning inte nämns uttryckligen i meddelandet "Att uppmuntra företagandet i Europa: prioriteringar för framtiden", är kommissionen medveten om varumärkesförfalskningens negativa inverkan på företagande, innovation och konkurrenskraft. Därför har kommissionen nyligen gett ut en grönbok om bekämpning av varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden(1). Detta är början på ett brett samråd med alla berörda parter, inbegripet näringslivet, medlemsstaterna och gemenskapens institutioner.

Syftet med samrådet är att avgöra vilka ekonomiska konsekvenser varumärkesförfalskning och pirattillverkning får för den inre marknaden, att bedöma hur effektiv tillämplig lagstiftning är samt att föreslå ett antal initiativ för att förbättra situationen. Initiativen kan ta formen av stöd till den privata sektorns övervakning, rättsligt skydd av säkerhets- och äkthetskontrollanordningar, bedömning av påföljder och andra sätt att hävda immateriell äganderätt samt inrättande av lämpliga former för förvaltningssamarbete mellan berörda nationella myndigheter.

Då varumärkesförfalskning och pirattillverkning påverkar ett stort antal branscher (bland annat datorer, leksaker, textil, parfym, cd-skivor, läkemedel och ur) kan ett horisontellt initiativ vara användbart för att ta itu med problemet på ett övergripande sätt. För den inre marknadens vidkommande skulle detta också komplettera den befintliga ordningen för att kontrollera varumärkesförfalskade och pirattillverkade produkter vid gemenskapens yttre gränser, och därigenom öka enhetligheten i gemenskapens handlande.

Utan att föregripa samrådets resultat kan man säga att kommissionens åtgärder kan ta formen av lagstiftning eller ekonomiskt stöd till bekämpning av varumärkesförfalskning, av organisatoriska eller administrativa åtgärder eller av underlättande åtgärder. Detta kan också inbegripa stöd, under vissa omständigheter i form av rådgivning eller bidrag till småföretag.

(1) KOM(98) 569 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3467/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: EU-medel till delstaten Wien i Österrike

Kan kommissionen meddela följande om tilldelningen av EU-medel till delstaten Wien:

1. Vilken summa uppgår de tilldelade EU-strukturmedlen till? Hur fördelas denna på enskilda fonder och olika gemenskapsprogram och -initiativ? Vilka EU-medel från övriga budgetposter har sedan 1995 tilldelats Wien för pilotprojekt, åtgärder eller - i form av direktutbetalning - exempelvis för forskningsinstitutioner, universitet, företag och andra huvudmän?

2. Hur många arbetstillfällen har skapats och räddats med hjälp av dessa medel?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3459/98, E-3460/98, E-3461/98, E-3462/98,E-3463/98, E-3464/98, E-3465/98, E-3466/98 och E-3467/98 ingivna av Jacques Santer för kommissionen

(19 januari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3818/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Program och projekt beträffande miljö i Katalonien

Mot bakgrund av den insynspolitik som kommissionen bedriver gällande sina utgifter: Kan kommissionen ange vilka av de projekt som genomförts i Katalonien under perioden 1994-1999 som har erhållit stöd från vart och ett av de olika stödordningar som existerar inom ramen för miljö?

Kan kommissionen dessutom specificera hur stora belopp som har beviljats vart och ett av de nämnda projekten?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(18 januari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2847/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Information om de italienska bestämmelserna gällande handel

I sin fråga E-0784/98(1) beträffande lagstiftningsförordningen om bestämmelser gällande handel, som godkändes av det italienska ministerrådet den 16 januari 1998 och som fastställer ett totalt avskaffande av licenser för små handelsverksamheter som inte överskrider 300 m2, avskaffandet av registreringen i handelsregistret för att kunna driva en verksamhet och en sammanslagning av de nuvarande 14 varukategorierna till endast två sektorer, det vill säga livsmedel och icke livsmedel, uppmanade frågeställaren kommissionen att ange om dessa åtgärder inte strider mot relevanta gemenskapsdirektiv och om de inte är till förfång för den fria konkurrensen. I sitt svar av den 28 maj 1998 meddelade Monti att kommissionen ingående höll på att utreda frågan. Kan kommissionen redogöra för resultaten av denna utredning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 januari 1999)

I sin fråga hänvisar frågeställaren till sin tidigare fråga E-784/98, som omfattar fyra punkter.

1. Vad gäller den första punkten är svaret nej.

2. I och med den nya italienska handelslagstiftningen avregleras start av försäljningsställen på högst 250 m2 i städer med fler än 10 000 invånare och på högst 150 m2 på orter med färre invånare. Detta hindrar inte dynamiska småföretag från att samarbeta sinsemellan inom inköpsgrupperingar eller frivilliga sammanslutningar som franchising för att bevara sin konkurrenskraft på marknaden, i enlighet med vad som sägs i grönboken om handeln. Det är denna konkurrenskraft som garanterar att sunda småföretag överlever och att sysselsättningen därigenom bevaras. De åtföljande regionala åtgärderna och anpassningsåtgärderna som för detta ändamål avses i lagen kan vara till hjälp för småföretagen när de satsar på att anpassa sig till den nya konkurrensen.

3. I princip torde inte antagandet av en förordning om avreglering medföra några hinder för konkurrensen mellan oberoende företag. Enligt frågeställaren är huvudsyftet med den aktuella förordningen att undanröja ett hinder för etablering på detaljhandelsmarknaden. Sett ur ett rent konkurrensrättsligt perspektiv, oberoende av andra överväganden, har undanröjandet av hinder för etablering på en marknad vanligen en positiv inverkan på konkurrensen. För övrigt kan nämnas att artikel 85 i EG-fördraget endast avser företagens (och inte de offentliga organens) förfaranden och beslut som kan leda till att konkurrensen mellan företagen begränsas och handeln mellan medlemsstaterna påverkas.

4. Den nya italienska handelslagstiftningen syftar till att utveckla konkurrensen mellan små försäljningsställen. Så länge lagstiftningen är förenlig med bestämmelserna om etableringsfrihet och fri rörlighet för varor samt med konkurrensrätten har kommissionen inga särskilda åsikter i frågan. Kommissionen vill också påminna om att det är de nationella, regionala och lokala myndigheterna som har ansvaret för utvecklingsplaneringen.

(1) EGT C 310, 9.10.1998, s. 129.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2369/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Resultatet av det bilaterala mötet mellan Europeiska kommissionens generaldirektör för fiske och Kanadas vice fiskeriminister

Efter det toppmöte mellan EU och Kanada som ägde rum i Bryssel den 14 maj i år, då de kanadensiska myndigheterna lovade att på nytt utreda det utmanande förslaget till fiskerilag, C-27, i fråga om de aspekter som berör områden utanför landets territorium, hölls den 23 juni ett sammanträde i Bryssel mellan kommissionens generaldirektör för fiske och Kanadas vice fiskeriminister.

Kan kommissionen informera om vad detta sammanträde fick för resultat, i synnerhet rörande de framstötar som gjorts beträffande de kanadensiska myndigheternas förnyade utredning av ovannämnda förslag till kanadensisk fiskerilag, C-27, i fråga om de aspekter som berör områden utanför landets territorium?

Kort sagt, kan kommissionen informera om huruvida Kanada avgivit något nytt löfte om att dra tillbaka eller ändra förslaget, eller om tidsperspektiv och datum för detta, i fråga om de aspekter av nämnda lagförslag som berör områden utanför landets territorium?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(18 september 1998)

Vid ett möte på hög nivå om fiske som hölls i Bryssel den 23 juni 1998 uttrycktes ånyo oro över vilka konsekvenserna kan bli utanför Kanadas territorium av den kanadensiska proposition som är under behandling (Bill C-27). Samma fråga hade tidigare tagits upp vid gemenskapens toppmöte med Kanada den 14 maj 1998, då Kanada åtog sig att "se över frågan igen". Frågan har också diskuterats med anledning av debatten i det kanadensiska underhusets fiskeriutskott den 28 maj 1998, då regeringsföreträdare stoppade motioner som ytterligare skulle ha förvärrat vissa bestämmelser i den kanadensiska lagpropositionen. Det betonades att frågan är mycket viktig för gemenskapen. Kanada noterade gemenskapens begäran att frågan skulle tas under allvarligt övervägande.

Sedan dess har inga nya uppgifter kommit om den föreslagna kanadensiska lagstiftningen. Överläggningarna med det kanadensiska underhuset kommer att fortsätta i höst, efter sommaruppehållet.

Vid det tidigare nämnda mötet på hög nivå behandlades alla relevanta fiskerifrågor, såväl bilaterala som multilaterala. När det gäller de sistnämnda framkom vid diskussioner som främst rörde Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (NAFO) att många tidigare svårigheter har lösts. När det gäller bilaterala frågor enades man om att under 1999 främja kontakter mellan företag. Syftet är att samla alla intresserade parter, vilket bör leda till förnyat och ökat samarbete till ömsesidig nytta i samriskföretag eller andra samarbetsformer.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 142 , 21/05/1999 s. 0156



SKRIFTLIG FRÅGA E-3895/98 från Karl-Heinz Florenz (PPE) till kommissionen (4 januari 1999) Angående: Direktiv 81/851/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om veterinärmedicinska läkemedel Instämmer kommissionen i att direktiv 81/851/EEG(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om veterinärmedicinska läkemedel bör ändras för att man - när det gäller djur som är av oväsentlig betydelse för livsmedelsproduktion (här: hästar) - i terapeutiska nödsituationer även skall kunna använda läkemedel som inte är tillåtna för sådana djur? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Martin Bangemann (25 januari 1999) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1495/98 från Heinz Kindermann(2). (1) EGT L 317, 6.11.1981, s. 1. (2) EGT C 31, 5.2.1999, s. 42.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3323/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(10 november 1998)

Angående: Den ryska krisens konsekvenser för Estland

Rysslands allt djupare ekonomiska och politiska kris har medfört större ekonomiska problem för Estlands del än väntat - problem som på lång sikt kan ha konsekvenser bland annat för landets anslutningsförhandlingar. En av Estlands största banker står på grund av konkurshot under centralbankens övervakning och sektorer som är beroende av export till Ryssland, som till exempel jordbruks- och livsmedelssektorn, befinner sig i mycket stora svårigheter.

Hur allvarliga bedömer kommissionen, mot bakgrund av det vi vet idag, att de ekonomiska följderna av den ryska krisen är för Estlands nationalekonomi? På vilket sätt tror kommissionen att den allt djupare krisen kommer att påverka anslutningsförhandlingarna mellan Estland och EU?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(9 december 1998)

Kommissionen tror att den ryska krisens effekter på den estniska ekonomin kommer att bli begränsade och tämligen övergående. Den omständighet att tillväxten i Estlands bruttonationalprodukt (BNP) under 1998 förväntas bli lägre kan komma att bidra till att den yttre obalans som uppstått genom den tidigare höga tillväxttakten kan minskas. Kommissionen är säker på att de ekonomiska utsikterna på lång sikt kommer att förbli goda, under förutsättning att en sund makroekonomisk politik fortsätter att föras.

Kommissionen anser inte att den nuvarande ekonomiska krisen i Ryssland kommer att ha någon inverkan på Estlands förhandlingar om medlemskap i gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3166/98

från Raimo Ilaskivi (PPE) och Jyrki Otila (PPE) till rådet

(22 oktober 1998)

Angående: Rådets tjänstemäns attityd gentemot Europaparlamentet

I den finska kvällstidningen Ilta-Sanomat publicerades reportaget "Vilse i eurohuset" ("Eksyksissä eurotalossa") av redaktör Mikko Numminen i tidningens helgbilaga den 3 oktober 1998 sid. 22-23. I artikeln citeras bland annat rådets tjänstemän om Europaparlamentets ställning. Enligt artikeln dömer generaldirektör Sixten Korkman ut parlamentet och understryker att parlamentet närmast är till besvär.

Ett sådant ställningstagande tyder på oeftertänksamhet, förutom att det utgör ett bevis på ett djupt förakt för EU:s enda demokratiskt valda organ. Vad som är värst är att det inte skingrar den misstro som många medborgare i de enskilda medlemsstaterna hyser gentemot EU.

Vår fråga till rådet är om Korkmans uttalande representerar en allmän inställning hos rådet. Om detta inte är rådets attityd undrar vi vilka åtgärder rådet ämnar vidta med hänseende till uttalandet och den tjänsteman som gjorde uttalandet.

Svar

(18-19 januari 1999)

Rådet har inte för vana att kommentera tidningsartiklar, såsom den som den ärade parlamentsledamoten refererar till. Rådet vill trots detta understryka att uttalanden, oavsett karaktär, som görs av tjänstemän vid rådets generalsekretariat inte på något sätt kan tillskrivas rådet.

Såväl rådet som generalsekretariatet tillmäter Europarlamentets roll, och goda förbindelser mellan Europaparlamentet och rådet, den absolut största vikt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2775/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(14 september 1998)

Angående: Inrättandet av världens största naturskyddsområde i Surinam

Känner kommissionen till att AVS-landet Surinam börjat inrätta ett naturskyddsområde, "Centraal Suriname Wildernis Natuurreservaat", som har en sammanlagd yta på 16 miljoner hektar och därmed blir världens största naturskyddsområde för tropisk regnskog?

Känner kommissionen vidare till vilka kostnader detta positiva projekt förorsakar? Deltar kommissionen i att dessa regnskogar bevaras?

Är kommissionen vid behov beredd att lämna ett bidrag ur sin budget för att underhålla detta naturskyddsområde?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Naturreservatet i centrala Surinam skapades 1997 av den surinamesiska regeringen med finansiellt stöd från Conservation International, en organisation baserad i Förenta staterna. Detta reservat sammanbinder tre stora skyddade områden i centrala Surinam. Kommissionen deltar inte i detta projekt och har inte heller fått någon begäran om finansiellt eller tekniskt stöd.

Hittills har kommissionen finansierat en undersökning i Surinam inom skogssektorn, och samfinansierat Nationella miljörådet samt en studie om möjligheterna att inrätta ett skogsinstitut.

Inom ramen för det nationella vägledande programmet, vilket alltid grundar sig på strategier och prioriteringar som identifierats i samarbete med regeringen i det berörda AVS-landet, har Surinam inte identifierat skydd av den tropiska regnskogen som en prioritering i den åttonde Europeiska utvecklingsfonden (EUF). Kommissionen är öppen för att behandla varje begäran om stöd till bevarande av den allmänna miljön i området, eftersom det utgör en av dess prioriterade insatser för hållbar utveckling i området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2926/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Värdesättning av traditionell byggnad i Arkadien

I Magouliana-området i Arkadien på Peloponnesos står en gammal sanatoriebyggnad övergiven sedan 1938. Byggnaden, som kallas "Mammas sanatorium", är ett representativt exempel på mellankrigstidens arkitektur och dess förflutna berättar om svunna traditioner från åren då tuberkulosen, efter katastrofen i Mindre Asien, var utbredd i Grekland. Olika instanser i regionen hyser nu planer på att renovera och restaurera detta minnesmärke, men tyvärr strandar alla försök på ekonomiska problem.

Jag vill fråga kommissionen om möjligheten att EU, på basis av ett eventuellt förslag från grekisk sida, skulle finansiera de arbeten som måste utföras för att rädda och iordningsställa denna byggnad?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(16 november 1998)

Europeiska regionala utvecklingsfonden har inom det operativa programmet för Peloponnesos, efter en ansökan från de grekiska myndigheterna, delfinansierat en undersökning i syfte att undersöka om det är genomförbart och lönsamt att skapa ett turistcenter med flera olika funktioner på samma plats som det gamla sanatoriet.

Resultaten av undersökningen är föga uppmuntrande vad gäller att använda offentliga medel för att renovera, underhålla och ta vara på värdet i den övergivna byggnaden eller att anlägga nödvändig väginfrastruktur.

Det är klart att eventuell delfinansiering från gemenskapens fonder av detta arbete endast kan komma på tal om den renoverade byggnaden kommer att användas för ändamål som är förenliga med målen för det operativa programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2794/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Hälsovården i EU

På initiativ av rådets österrikiska ordförandeskap hölls det i Bad Tatzmannsdorf den 24 juli 1998 en ministerkonferens på temat "Hälsovårdens kvalitet", vid vilken Padreig Flynn, kommissionär med ansvar för gemenskapspolitiken, närvarade.

Kommissionär Flynn sade att nivån på de uppgifter som är tillgängliga mellan medlemsstaterna inte är bra samordnad, vilket är beklagansvärt eftersom kvaliteten på hälsovården är ett vardagsbekymmer för 380 miljoner européer.

Mot bakgrund av ovan, anser inte kommissionen att det vore lämpligt att göra en jämförande studie av de olika hälsovårdssystemen? Anser inte kommissionen att det är absolut nödvändigt att utarbeta en rationell hälsovårdsmodell som samtliga medlemsstater kan hänvisa till med utgångspunkt i de stora demografiska förändringar som inträffat och den nya tekniken inom hälsovården?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(23 oktober 1998)

I sitt meddelande nyligen om utvecklingen av folkhälsopolitiken(1), pekade kommissionen på behovet att skapa ett strukturerat och övergripande sysem för att samla in, analysera och sprida information om hälsotillstånd, hälsofaktorer och hälso- och sjukvårdssystem som inbegriper alla medlemsstater. Gemenskapens handlingsprogram om hälsoövervakning väntas bidra i betydande utsträckning till detta.

En studie om "Hälso- och sjukvårdssystem i EU - en jämförande studie" publicerades nyligen av parlamentet (SACO 101 EN). Denna studie innehåller information om hälso- och sjukvårdssystem i medlemsstaterna.

Organisationen av hälso- och sjukvårdssystem är en angelägenhet för medlemsstaterna.

(1) KOM(98) 230 slutlig.