ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3741/97 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: EU:s strategi för biologisk mångfald

Avser kommissionen att ta reda på vilka luckor som finns i EU:s befintliga åtgärder och riktlinjer för att bevara biologisk mångfald?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (19 december 1997)

Som part i konventionen om biologisk mångfald är kommissionen enligt artikel 6 skyldig att utarbeta en strategi för biologisk mångfald.

I sina slutsatser av den 18 december 1995 förklarade rådet dessutom att gemenskapen, när det gäller frågor som ligger inom dess befogenhetsområde, skall utarbeta en strategi i nära samarbete med medlemsstaterna för att identifiera bristerna i gemenskapens politik för bevarande av den biologiska mångfalden. Strategin skall även leda till att bevarande och en hållbar användning av biologisk mångfald integreras i gemenskapens politik. Detta skall tillsammans med medlemsstaternas strategier, program och planer säkerställa att konventionen genomförs till fullo.

Som en följd av detta utarbetar kommissionen för närvarande ett meddelande till rådet och parlamentet om gemenskapens strategi för biologisk mångfald. Denna strategi kommer att presentera bristerna i gemenskapens nuvarande åtgärder och strategier för att bevara den biologiska mångfalden. Kommissionen har för avsikt att överlämna meddelandet till rådet och parlamentet i början av 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3845/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Information om utvidgningen av unionen

Utvidgningen av unionen är den största utmaningen för Europa inom den närmaste framtiden. Förberedelserna för inledningen av förhandlingarna med de första länderna är så gott som klara och efter toppmötet i Luxemburg ser det ut som om förhandlingarna med de första länderna kommer att inledas i början av 1998. Samtidigt med det här kan man dock konstatera att medborgarnas intresse för utvidgningen är ytterst litet och dessutom blir allt mindre. Det finns också risk för att den negativa hållningen i politikernas tal om att medlemsavgiftsandelarna kommer att öka och bidragen minska håller på att sprida sig till medborgarna. Å andra sidan är EMU ett gott exempel på hur man först i ett mycket sent skede började intressera sig för medborgarnas åsikter och för hur dessa kan formas och resultatet visar sig nu vara det att den största delen av medborgarna i Europeiska unionens medlemsstater motsätter sig en gemensam valuta. Vilka planer har kommissionen på en informationskampanj om utvidgningen, i finansiellt och innehållsmässigt avseende?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (6 februari 1998)

Kommissionen är väl medveten om vikten av den fråga som frågeställaren tar upp. Det finns ett behov av att kandidatländernas regeringar gör befolkningen mer medveten om dessa frågor och också av att gemenskapen bidrar till denna process i kandidatländerna och medlemsländerna.

Det förstnämnda behovet täcks av anslag, vanligen under rubriken ¨Europeisk integration¨, som efter ansökan anslås till kandidatländerna i enlighet med det normala Phare-förfarandet.

Gemenskapens insatser på detta område i kandidatländerna kanaliseras i första hand genom kommissionens delegationer. Delegationerna kunde inleda sin verksamhet först 1997 efter det att Europaparlamentet kunnat garantera ett visst mått av stabilitet och förutsägbarhet beträffande finansieringen inom Phares flerländersprogram på informationsområdet. Inom anslaget för 1997 har 5 miljoner ecu avsatts för att finansiera delegationernas informationsverksamhet. Expertinsatser finansieras via centrala anslag.

Med stöd av Phares flerländersprogram för information och kommunikation erbjuder kommissionen sitt besöksprogram, Eurobarometer-undersökningarna och tidskriften ¨European Dialogue¨ som utkommer varannan månad på de tio centraleuropeiska språken.

Kommissionens hemsida ¨Europaplus¨ har visat sig vara mycket framgångsrikt som informationsinstrument för allmänheten såväl inom som utom gemenskapen. Som exempel kan nämnas att hemsidan för GD 1A, som täcker Central- och Östeuropa, får mer än 500 000 besök per månad. Information om utvidgningen och därmed förknippade frågor kan också erhållas från kommissionens kontor i medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3941/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (12 december 1997)

Ämne: Inrättandet av en grekisk avdelning inom den tredje Europaskolan

Föräldrarepresentanter för den grekiska avdelningen vid den första Europaskolan i Bryssel (UCCLE) har samlat in namnunderskrifter och vidtagit åtgärder för att kunna inrätta ytterligare en grekisk avdelning vid den tredje Europaskolan i Bryssel som är under uppförande. Att inrätta ytterligare en avdelning bedöms som absolut nödvändigt, eftersom den grekiska avdelningen inom den första Europaskolan i Bryssel har alldeles för många elever och man är tvungen att dela klasser, vilket leder till att många grekiska barn är hänvisade till undervisning i belgiska skolor, något som fråntar dem möjligheten att få kompetent undervisning i sitt eget modersmål.

Det här är förvisso en utomordentligt viktig angelägenhet som berör den lyhördhet och känslighet som det mångkulturella Europa bör visa i frågor som rör språken, kulturen och traditionerna i de länder som tillsammans utgör Europa.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen om dess officiella hållning i den här frågan och om man har planer på att skapa en extra grekisk avdelning inom den Europaskola som nu uppförs - detta mot bakgrund av att sådana planer redan finns och kommer att förverkligas med avseende på elever av andra nationaliteter.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

Styrelsen för Europaskolorna, som är ett mellanstatligt organ, är den enda som har behörighet att fatta beslut om studiernas inriktning och organisering. Det är således styrelsens ansvar att fatta beslut om språkavdelningar på den tredje Europaskolan i Bryssel som är under uppförande. Detta beslut måste vara i enlighet med Europaskolornas pedagogiska principer.

Kommissionen, som är företrädd i styrelsen för Europaskolorna och är mycket angelägen om att skolorna fungerar, kommer därför att se till att de nämnda principerna respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2906/97 från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen (3 september 1997)

Ämne: Extra avgift för EU-medborgare som betalar sjukvårdskostnader i staten New York

1. Är kommissionen medveten om att staten New York lägger en extra avgift om 32 % på sjukvårdskostnader för utländska besökare (turister) för att därigenom bekosta sjukvård för fattiga (icke försäkrade) amerikanska medborgare?

2. Är detta enligt kommissionens åsikt otillåten diskrimination av icke USA-medborgare i förhållande till USA-medborgare?

3. Anser kommissionen att detta kan leda till oönskade merkostnader och till och med till stora ekonomiska problem för EU-medborgare som insjuknar i USA? Europeiska sjuk- och reseförsäkringar täcker inte dessa extra kostnader. EU-medborgare är i nuläget tvingade att ta en extra försäkring, eller att själva löpa en oacceptabel risk.

4. Står detta handlingssätt i strid med avtalen mellan USA och EU (t.ex. i WTO-sammanhang)?

5. Hur avser kommissionen att agera i frågan?

Kompletterande svar från Leon Brittan på kommissionens vägnar (15 december 1997)

Kommissionen hänvisar till sitt svar av den 19 september 1997 ((EGT C 60, 25.2.1998, s. 140. )) och kan nu lämna följande ytterligare uppgifter.

De uppgifter som kommissionen hittills erhållit bekräftar inte att staten New York tar ut en extra avgift på 32 % på sjukvårdskostnader för besökare (turister) som inte är från Förenta staterna för att täcka sjukvårdskostnaderna för fattiga (oförsäkrade) amerikaner.

Enligt tillgängliga uppgifter förefaller det som om sjukhus, sjukvårdsinrättningar och laboratorier tar ut en extra avgift på 12 % både av amerikaner och icke-amerikaner om de inte är medlemmar i en ¨management care group¨, som är en billigare form av sjukförsäkring som innebär begränsningar både vad gäller val av läkare och storleken på de kostnader för vilka det utgår ersättning. Dessa medel går till en central fond som bidrar till att täcka sjukvårdskostnader för de oförsäkrade.

Kommissionen anser att detta snarare är en fråga för medlemsstaterna än för kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3854/97 från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Europeiska miljöbyråns publikationer på gemenskapens språk

Europeiska miljöbyrån inrättades för att tillhandahålla mesta möjliga miljöinformation, för att utveckla och tillämpa miljöpolitiken samt se till att denna information når allmänheten.

I detta sammanhang bör påpekas att den stora mängden rapporter och tjänster av hög kvalitet från denna byrå oftast finns tillgänglig endast på engelska. Detta både medför diskriminering och begränsar effektiviteten och spridningen av byråns arbete.

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att avhjälpa dessa allvarliga brister som dessutom strider mot den förordning som ledde till att byrån inrättades?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (14 januari 1998)

Europeiska miljöbyrån inrättades för att förse gemenskapen och medlemsstaterna med objektiv, jämförbar och pålitlig information. Enligt artikel 1.2 i rådets förordning (EEG) nr 1210/90 av den 7 maj 1990 om inrättande av Europeiska miljöbyrån och Europeiska nätverket för miljöinformation och miljöövervakning ((EGT L 120, 11.5.1990. )), skall den informationen huvudsakligen användas av beslutsfattare vid skapandet och genomförandet av miljöpolitiken. För att kunna uppnå detta mål fick byrån oberoende status och dess arbete skulle övervakas av en styrelse. Byråns verkställande direktör är ansvarig inför styrelsen för att arbetsprogrammet genomförs och för förberedandet och publiceringen av byråns rapporter. Byrån är ett oberoende organ som finansieras via gemenskapens budget och har egna regler för finansiering och upphandling av översättningar via översättningscentralen i Luxemburg.

Parlamentsledamoten behöver inte oroa sig; kommissionen är medveten om problemet. Kommissionens representant i styrelsen har påpekat behovet av att publicera fler rapporter på andra språk. Kommissionen har även en representant i byråns arbetsgrupp för publikationer. Gruppen skapades i år och har till uppgift att ge förslag på hur byrån skulle kunna fokusera sina resurser och utveckla en strategi för publicering där frågan om översättning beaktas fullt ut. Under arbetet måste gruppen ta hänsyn till att dokumentöversättning i första hand är ett resursproblem. Miljöbyrån står inför samma problem som många andra europeiska byråer: om man överför ytterligare resurser till översättningen innebär det att trycket ökar på byråns övriga verksamhet och möjligheten att genomföra arbetsprogrammet minskar.

Parlamentsledamotens oro är förståelig och frågan har vidarebefordrats till byråns verkställande direktör med begäran om ett snabbt svar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3558/97 från Riccardo Nencini (PSE) till kommissionen (4 november 1997)

Ämne: Utbildningsbevis lika värde i Europa

Den spanska medborgaren Cristina Ruiz Martí har lämnat in en ansökan om att få delta i uttagningen till en tjänst som biblioteksassistent vid Universitetet i Florens. Kraven var avslutad gymnasieutbildning. I regeringsdekret nr 29 av den 3 februari 1993 behandlas förfarandena för att jämföra värdet av olika gymnasiala utbildningar, men detta dekret har ännu inte börjat tillämpas och enligt spanska konsulatet har ingen spansk medborgare som visat upp utbildningsbevis från italiensk gymnasial utbildning någonsin tillåtits delta i ett allmänt uttagningsprov.

Cristina Ruiz Martís ansökan beaktades inte trots att hon lämnat in alla papper som krävdes, eftersom det i verkligheten visade sig omöjligt att jämföra utbildningsbevisens värde då det inte finns något organ i Italien som kan hantera den uppgiften.

Vad tänker kommissionen göra för att en gång för alla ta itu med detta problem som allvarligt och upprepade gånger kränker en grundläggande rättighet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Parlamentsledamoten hänvisar till regeringsdekret nr 29 av den 3 februari 1993. I artikel 37.1 i dekretet fastställs att medborgare i unionen har rätt att delta i uttagningsprov för offentliga tjänster i Italien, vilka inte omfattar myndighetsutövning. Enligt artikel 37.3 i dekretet skall det italienska ministerrådet anta ett ekvivaleringsförfarande för utbildningsbevis i syfte att underlätta för unionsmedborgare att delta i uttagningsprov. Enligt uppgifterna i parlamentsledamotens skriftliga fråga har genomförandebestämmelserna för regeringsdekretet ännu inte antagits.

Enligt EG-fördragets artikel 48 om fri rörlighet för arbetstagare, såsom den tolkas i rättspraxis ((Se bl.a. dom av den 15 oktober 1987 i mål 222/86 Heylens och dom av den 7 maj 1991 i mål C-340/89 Vlassopoulou. )), är de italienska myndigheterna, även om nationella bestämmelser om ekvivaleringsförfaranden saknas, skyldiga att ta hänsyn till kvalifikationer som förvärvats i en annan medlemsstat och att göra en jämförande undersökning av migrantens utbildning och den utbildning som krävs i värdmedlemsstaten. Enskilda medborgare kan även direkt åberopa EG-fördragets artikel 48 inför de nationella domstolarna.

Kommissionen har redan kontaktat de italienska myndigheterna i syfte att finna en lösning på problemet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3855/97 från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Framtiden för Europeiska unionens forskningsbyar

Några av de forskningsbyar som finns utspridda i Europa börjar sammanställa sina resultat och framtidsutsikter och i detta sammanhang uttrycker vissa av de högst ansvariga åsikten att det saknas balans mellan dessa forskningsbyars utbud och förväntningarna på dem från de företag som de arbetar med. Det tycks vara nödvändigt att omdefiniera begreppet forskningsbyar.

Anser kommissionen att det är dags att gemensamt tänka över framtiden för den här typen av områden för teknisk utveckling och då även ta hänsyn till erfarenheter och utvärderingar som gjorts utanför gemenskapen?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (28 januari 1998)

Sedan flera år tillbaka följer kommissionen noga utvecklingen för teknikparkerna inom ramen för Innovationsprogrammet och regionalpolitiken. Teknikparkerna är ju dels verktyg för att få ut teknik på marknaden, dels infrastruktur för ekonomisk utveckling i regionerna.

I ca 15 år har antalet parker ökat i samtliga EU-länder. Idag finner man att deras utveckling har nått en viss mognadsfas, även om det finns stora skillnader mellan regionerna. Som parlamentsledamoten framhåller pågår det en förnyelse av konceptet, bl.a. på grund av den tekniska utvecklingen * särskilt inom informations- och kommunikationstekniken. Sålunda uppstår det nu s.k. virtuella parker.

Teknikparkerna har bildat nationella sammanslutningar, som regelbundet anordnar utbyten av erfarenheter angående hur deras roll förändras, hur de organiserar verksamheten och vilka tjänster de erbjuder företagen.

Vidare anordnas forum av IASP (International Association of Science Parks * en organisation där en stor del av de europeiska parkerna samt parker från andra världsdelar ingår). IASP:s forum utgör en lämplig miljö för diskussioner om teknikparkernas framtid. Kommissionen följer dessa diskussioner med stort intresse.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3240/97 från Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Trafikolyckor

Under sommaren inträffade ett stort antal trafikolyckor i en medlemsstat. Kan kommissionen med anledning av detta svara på följande:

1. Är antalet trafikolyckor i Spanien större, lika med eller mindre än antalet trafikolyckor i andra medlemsstater?

2. Finns det några ekonomiska beräkningar av kostnaden för olyckorna?

3. Vilka förändringar rekommenderar kommissionen för att minska antalet olyckor och dödsfall på vägarna?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (2 december 1997)

1994 dödades 6 248 personer i trafikolyckor i Spanien och 114 525 skadades. Jämfört med siffrorna för antalet dödade personer per miljon invånare under 1991-1994 är Spaniens situation sämre än det europeiska genomsnittet och proportionellt sämre än i nio andra medlemsstater. Naturligtvis är det svårt att göra exakta jämförelser mellan medlemsstater eftersom det finns ett antal faktorer, som infrastrukturens kvalitet, som inte är jämförbara. Ovan angivna siffror är emellertid en tydlig indikation på den relativa andelen dödsfall och skador.

Kommissionen har beräknat att den direkta kostnaden för trafikolyckor (inklusive kostnader för polis- och uttryckningstjänster, fordonsreparationer och förlorad ekonomisk produktion) är 45 000 miljoner ecu per år för hela gemenskapen. Om denna summa delas med det totala antalet 45 000 dödsolyckor i gemenskapen per år ger detta ett enkelt genomsnittstal på 1 miljon ecu per dödsfall och relaterade skador. I Spanien skulle denna operation ge en kostnad för trafikolyckor på ungefär 6 000 miljoner ecu per år.

Kommissionen har antagit ett meddelande ¨Ökad vägtrafiksäkerhet inom EU - Programmet för åren 1997-2001¨ ((KOM(97) 131 slutlig. )) som i detalj anger kommissionens planer för att bygga på det framgångsrika första åtgärdsprogrammet som pågick 1993-1996. Kommissionens åtgärder kommer att koncentreras på tre områden: insamling och spridning av information för att fastställa och övervaka situationen och därigenom främja riktade förbättringar, igångsättande och stödjande av åtgärder för att undvika olyckor, med betoning på den mänskliga faktorn och människans samspel med faktorer i landskapet som vägars och korsningars utformning, ljussignaler m.m., och igångsättande och stödjande av åtgärder för att minska konsekvenserna av olyckor när de inträffar - genom att uppnå ytterligare förbättringar i fordonsdesign och krocksäkerhet till exempel. Dessutom förespråkar kommissionen ivrigt kostnadsfria attitydförbättringar som skulle kunna spara ett stort antal liv och göra skador mindre allvarliga. Om till exempel användningen av bilbälte i både fram- och baksäte låge på samma nivå i alla medlemsstater som i de länder där det är vanligast skulle omkring 6 000 liv sparas varje år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3544/97 från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Vintersemester för pensionärer

Vintersemesterprogrammet för pensionärer, som ordnas av de spanska socialmyndigheterna, har rönt stor uppskattning, vilket framgår av att 80 procent av de tillbudsstående platserna bokades under den första dagen.

År efter år har pensionärer haft möjlighet att njuta av en semester som, förutom att den innebär nöje och rekreation för förmånstagarna själva, även utgör ett viktigt komplement i turistorternas ekonomi under lågsäsongen. Mot denna bakgrund skulle det finnas skäl att studera huruvida tillämpningsområdet för programmet kunde utvidgas, såväl till ett större antal förmånstagare bland pensionärerna, som till andra pensionärer i unionens länder.

Kan kommissionen uppge om den deltar på något sätt i det nämnda programmet för pensionärers möjlighet till vintersemester i Spanien och om den anser att programmet borde utvidgas till andra europeiska länder för att deras pensionerade medborgare under vintern skulle kunna komma i åtnjutande av det milda klimatet i unionens södra delar?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (12 december 1997)

Kommission är medveten om att problemet med säsongsvariationer, som innebär att många resmål har en alltför hög andel av besökarna under högsäsongen, är en av de främsta utmaningarna som turistnäringen står inför.

Ett antal insatser har gjorts på nationell nivå för att bidra till att lösa en del av de problem som säsongsvariationerna ger upphov till. Till dessa insatser hör även semesterprogrammet för äldre under vintern i Spanien.

När det gäller möjligheten att utöka detta program till att även omfatta andra EU-länder, anser kommission att detta och andra liknande initiativ med fördel skulle kunna diskuteras inom det samarbete och erfarenhetsutbyte där kommissionen, medlemsstaterna och turistnäringen deltar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3517/97 från Niels Sindal (PSE) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Trafiksäkerhet

Hur många människor dödades eller skadades i trafikolyckor i Danmark under det senaste år som statistik finns att tillgå och på vilket sätt kan dessa siffror tolkas i förhållande till antalet dödsolyckor per en miljon registrerade bilar a) i Danmark och b) i förhållande till det sammanlagda antalet för EU?

Vilka är de uppskattade kostnaderna för dödsfall i samband med trafikolyckor i Danmark?

Vad föreslår kommissionen att man kan göra för att minska antalet döda och skadade i trafikolyckor?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (18 december 1997)

546 personer dödades och 9757 skadades i trafikolyckor i Danmark under 1994. Om man ser till antalet dödade per miljon invånare under perioden 1991*1994 är Danmarks situation bättre än genomsnittet i Europa. Det är naturligtvis svårt att göra exakta jämförelser mellan medlemsstater eftersom det finns ett antal faktorer, t.ex. infrastrukturens kvalitet, som inte är jämförbara. Siffrorna ovan ger dock en klar föreställning om den relativa andelen dödsfall och skador, och det finns alltid utrymme för ytterligare förbättringar, vilket nationella, lokala och polisiära myndigheter och säkerhetsorganisationer hela tiden framhåller.

Enligt kommissionens beräkningar är den direkta kostnaden för trafikolyckor (inbegripet kostnader för polis- och utryckningstjänster, fordonsreparationer och förlorade inkomster från dem som dödats) 45 000 miljoner ecu per år för hela gemenskapen. Om denna summa divideras med det sammanlagda antalet dödsolyckor (45 000 per år) får man genomsnittskostnaden 1 miljon ecu per dödsfall och relaterade skador. För Danmark skulle detta betyda att kostnaden för dödsolyckor i trafiken uppgår till ungefär 550 miljoner ecu per år.

Kommissionen har antagit ett meddelande * ¨Ökad vägtrafiksäkerhet inom EU * Programmet för åren 1997*2001¨ ((KOM(97) 131 slutlig. )) * där man i detalj presenterar kommissionens planer för att bygga vidare på framgångarna från det första åtgärdsprogrammet som pågick 1993*1996. Kommissionens åtgärder kommer att koncentreras på tre områden: insamling och spridning av information så att man kan få en bild av och övervaka situationen och därigenom främja riktade förbättringar; initiativ till och stöd till åtgärder för att undvika olyckor, med tonvikten på den mänskliga faktorn och människans samspel med sådana miljöfaktorer som vägars och korsningars utformning, trafiksignaler m.m.; initiativ och stöd till åtgärder för att minska konsekvenserna av olyckor * t.ex. genom ytterligare förbättringar när det gäller fordonsdesign och krocksäkerhet. Dessutom verkar kommissionen för ändrade beteendemönster som, förutom att de är kostnadsfria, skulle rädda ett stort antal liv och göra skador mindre allvarliga. Om exempelvis bilbältesanvändningen i fram- och baksäte låg på samma nivå i Danmark som i de länder där den är vanligast, skulle enligt tillförlitliga uppskattningar 76 liv räddas varje år.