ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0504/03

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE)och Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(21 februari 2003)

Ämne: Alkoholkontroller av trafikpiloter

Chefen för avdelningen med ansvar för utredningar av olyckor och incidenter på SEPLA, det spanska fackförbundet för trafikpiloter, har gjort uttalanden som tyder på att de alkoholkontroller som görs av såväl spanska som utländska piloter är helt otillräckliga, och då särskilt av utländska, och detta har naturligtvis gett upphov till allmän oro.

På senare tid har folk vant sig vid de allt vanligare alkoholkontrollerna av bilförare och många anser att det är nödvändigt att förstärka alkoholkontrollerna av trafikpiloter.

Kan kommissionen ange om det finns någon specifik gemenskapslagstiftning avseende alkoholkontroller av trafikpiloter och anser kommissionen att man bör förstärka denna typ av kontroll av flygkaptener över hela flygrummet i Europeiska unionen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 april 2003)

Det finns ingen särskild gemenskapslagstiftning om alkoholkontroller inom den civila luftfarten.

Däremot finns det ytterst stränga bestämmelser som reglerar konsumtionen av alkohol och droger inom den civila luftfarten på global (Internationella civila luftfartsorganisationens ICAO:s regler) och europeisk nivå (de gemensamma luftfartsmyndigheternas JAA:s JAR-OPS-bestämmelser).

Kommissionen har inför parlamentet och rådet lagt fram ett förslag till ändring av förordning 3922/91(1) som syftar till ett införlivande av JAR-OPS-bestämmelserna med gemenskapslagstiftningen. Förslaget ligger för närvarande hos rådet i väntan på antagandet av en gemensam ståndpunkt.

Kommissionen är i färd med att undersöka vad man eventuellt skulle kunna vinna på gemenskapsnivå genom att vidta andra lagstiftningsåtgärder i fråga om alkoholhalten i blodet hos dem som arbetar inom sektorn för passagerartransport.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart, EGT L 373, 31.12.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1421/03 från Pernille Frahm (GUE/NGL) till kommissionen. Jordbrukspolitik.



Europeiska unionens officiella tidning nr 222 E , 18/09/2003 s. 0248 - 0248



SKRIFTLIG FRÅGA P-1421/03 från Pernille Frahm (GUE/NGL) till kommissionen (15 april 2003) Ämne: Jordbrukspolitik Hur mycket beräknar kommissionen att Producer Support Estimate uppgår till som ett resultat av EU:s jordbrukspolitik, hur mycket av detta utgörs av Market price support och hur stor del av dessa belopp kan hänföras till olika produkter som socker, nötkött, mjölkprodukter, vete och grönsaker? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Fischler (7 maj 2003) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0982/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(27 mars 2003)

Ämne: Kommunen Maceratas utnyttjande av medlen från programmet Kultur 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Macerata, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att uppvärdera det gemensamma kulturområdet med hela dess mångfald och alla dess traditioner genom att uppmuntra skapande verksamhet och professionell rörlighet samt tillgång till och spridning av konst och kultur.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Macerata lagt fram projekt inom ramen för programmet Kultur 2000?

2. Har kommunen Macerata beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0830/03, E-0892/03, E-0978/03, E-0979/03,E-0980/03, E-0981/03, E-0982/03, E-0983/03, E-0984/03, E-0985/03,E-0986/03, E-0987/03, E-0988/03, E-0989/03 och E-0990/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(25 april 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0137/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUElfenbenskusten och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUElfenbenskusten kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Elfenbenskustens fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

1. I artikel 3 i det nu gällande protokollet till fiskeavtalet mellan gemenskapen och Republiken Elfenbenskusten(1) fastställs det ekonomiska bidraget till 957 500 euro per år. Av det beloppet anges i protokollet att 682 500 euro/år avser de åtgärder till stöd för Elfenbenskusten fiskesektor som avses i artikel 4 i det protokollet.

2. Det ekonomiska bidraget på 957 500 euro per år representerar det belopp som betalas i utbyte mot de fiskemöjligheter som ställs till förfogande för gemenskapsflottan.

3. De belopp som betalas av fartygsägarna fastställs i bilagan till protokollet.

Den årliga licensavgiften för trålarna är 168 euro per bruttoregisterton per fartyg och år. Avgiften för halvårslicenser skall vara 3 % högre och avgiften för kvartalslicenser 5 % högre.

Den årliga licensavgiften är 25 euro per ton tonfisk som fångats i Elfenbenskustens vatten. Årslicenser utfärdas sedan förskottsbetalning erlagts med 2 750 euro för notfartyg för tonfiskfiske, 1 000 för fartyg som bedriver fiske med flytlinor and 375 för varje fartyg som bedriver spöfiske med fasta linor.

(1) EGT L 102, 12.4.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0589/03

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till kommissionen

(28 februari 2003)

Ämne: Föreningsfrihet i Rumänien

Efter kommissionens svar av den 27 juni 2002 på min fråga E-1377/02(1), där man förklarar att föreningsfriheten ingår i Köpenhamnskriterierna, har nya händelser inträffat i Rumänen. Appellationsdomstolen i Bukarest har just bekräftat beslutet att vägra låta registrera det första regionala partiet i Rumänien, Liga Transilvania-Banat. Domstolen förklarar bland annat att regionalism och subsidiaritet är principer som strider mot den rumänska statens enhetliga och odelbara karaktär.

Är förbud av ett demokratiskt politiskt parti i överensstämmelse med andan i de anslutningskriterier som fastställdes i Köpenhamn? Har kommissionen för avsikt att begära en förklaring från de rumänska myndigheternas sida?

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 100.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(3 april 2003)

I kommissionens svar på fråga E-1377/02 konstaterades att sådana organisationer vars mål och verksamhet strider mot den rumänska statens principer är förbjudna enligt den rumänska författningen. Dessa principer inbegriper respekten för Rumäniens suveränitet och territoriella okränkbarhet.

Kommissionen har inte den juridiska behörigheten att bedöma huruvida den rumänska författningen, såsom den har tolkats på den aktuella nivån inom det rumänska domstolsväsendet,

innebär ett obefogat förbud mot föreningsfriheten. I artikel 6.2 i Fördraget om Europeiska unionen (såsom det ändrats genom Amsterdamfördraget) anges att Unionen skall respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna .

Enligt kommissionens uppfattning existerar möjligheten att överklaga Bukarestdomstolens beslut. När de nationella möjligheterna till överklagande uttömts är Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna det behöriga organet i ett fall som detta, eftersom Rumänien är part i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen kommer att fortsätta att utnyttja besluten i Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna som en av sina huvudsakliga källor vid bedömningen av huruvida Köpenhamnskriterierna för anslutning uppfylls.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0844/03

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(18 mars 2003)

Ämne: Avtal med företagskonsulter

Företagskonsulter såsom Andersen Consulting eller Ernst & Young har på sista tiden förekommit i rubrikerna på grund av att det påstås ha brustit i deras rådgivningsverksamhet. Andersen råkade i skottgluggen för kritiken i samband med Enron-skandalen och Ernst & Young krävs nu på 3 miljarder schweiziska franc av kantonstyret i Genève eftersom de tjänster som företaget tillhandahållit Banque Cantonale de Genève lär ha varit bristfälliga.

I anledning av dessa händelser inställer sig nedanstående frågor:

- Hur många avtal ingick kommissionen med företagskonsulter under 2002 och vilket var det sammanlagda värdet på dessa avtal?

- Har kommissionen någon gång nödgats fastställa att ett konsultuppdrag inte utförts tillfredsställande? Vilka kriterier använder kommissionen för bedömning av konsulttjänsterna?

- Har kommissionen någon gång blivit skadelidande till följd av ett avtal med en företagskonsult?

- Om så är fallet: hur stora skador rörde det sig om? Krävdes det någon ersättning för dem, och om inte, varför då?

- Varför anlitas konsultföretag i stället för kommissionens egna tjänstemän för enskilda tjänster?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michaele Schreyer

(25 april 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0150/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUMauretanien och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUMauretanien kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Mauretaniens fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 mars 2003)

1. I artikel 2 i det nu gällande protokollet till fiskeavtalet mellan gemenskapen och Islamiska republiken Mauretanien(1) fastställs det ekonomiska bidraget till 86 000 000 euro per år. Av det beloppet anges det i protokollet att 4 000 000 euro avser de åtgärder till stöd för Mauretaniens fiskesektor som avses i artikel 5 i det protokollet.

2. Det ekonomiska bidraget på 86 000 000 euro per år utgör det belopp som betalas i utbyte mot de fiskemöjligheter som ställs till förfogande för gemenskapsflottan.

3. De belopp som skall betalas av fartygsägarna fastställs i de tekniska uppgiftsblad som ingår i protokollet.

För fartyg som fiskar efter demersala arter skall licensavgifterna (per den 1 januari 2003) vara följande:

>Plats fÄHor tabell>

För tonfiskfiske (tekniska uppgiftsblad nr 7 och 8) är licensavgiften 25 euro per ton tonfisk som fångats i Mauretaniens vatten. Licenserna utfärdas sedan förskottsbetalning erlagts på 1 250 euro för notfartyg för tonfiskfiske och 2 500 euro för fartyg som fiskar med flytrev och fartyg för spöfiske med fasta linor. Förskottsbeloppen dras av från det totala belopp som skall betalas på grundval av de fångster som gjordes under det föregående året, men om det belopp som skall betalas är mindre än förskottet återbetalas mellanskillnaden inte till fartygsägarna.

För trålare med frysutrustning för pelagiskt fiske (Tekniskt uppgiftsblad nr 9) är licensavgiften 2,5 euro per bruttoton och månad. Utöver licensavgiften skall fartygsägarna för fisk som fiskats utöver de årliga tak som fastställts för var och en av de tre fartygstyperna (< 3 000 BT, 12 500 ton/fartyg/år; 3 000-5 000 BT, 17 500 ton/fartyg/år; 5 000-9 500 BT, 22 500 ton/fartyg/år) betala en ersättning med 19 euro per ton.

(1) EGT L 341, 22.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0161/03

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(29 januari 2003)

Ämne: Inhägnande av Filopapposkullen i Aten

Det grekiska kulturdepartementet har genom kontoret för förenande av de arkeologiska utgrävningsplatserna i Aten, vilket finansieras med gemenskapsmedel, beslutat att Filopapposkullen och Observatoriet mittemot Akropolis skall hägnas in med ett fult kilometerlångt stängsel.

Samtidigt beviljas stöd till olika projekt där, som t.ex. en anläggning för någon obskyr skulpturutställning m.m. I praktiken förhindrar inhägnaden att atenarna får säker och fri tillgång till kullen, och detta berör särskilt de tusentals invånare i stadsdelarna runtomkring som regelbundet besöker området för att promenera (ensamma eller med sina hundar), motionera (jogga eller klättra) eller gå på picknick, vilket är några generella exempel på det mjuka utnyttjande av kullen som är till glädje för invånarna och förbättrar deras livskvalitet.

Hur ser kommissionen på detta konkreta genomförande av ett program som den finansierar? Vad anser den om den (hållbara?) utveckling som får stöd på detta sätt och på vilka grunder har det godkänts?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(11 mars 2003)

Inom Gemenskapsstödram III finansierar det operativa programmet om kultur åtgärder för att förbättra kvaliteten på turisttjänster i Grekland och förstärka den övergripande utvecklingen av kultursektorn. Särskild uppmärksamhet ägnas åtgärder som har en omedelbar och synlig inverkan på attraktiviteten och tillgängligheten hos arkeologiska minnesmärken och museer.

Enligt uppgifter som förvaltningsmyndigheten för det operativa programmet om kultur har mottagit, har grekiska kulturministeriet deklarerat Filoppaposkullen som arkeologiskt minnesmärke, och som sådant är den skyddad enligt nationell lag. I Filopapposprojektet, som uppfyller kriterierna för projekturval, ingår inhägnadsarbeten, ett elektromekaniskt nät och förbättringar för en skulpturutställning utomhus. Det omfattar totalt 3,4 miljoner euro och genomförs av Agency for the Integration of Archaeological Sites of Athens (EAXA). Centrala arkeologiska rådet har godkänt projektutformningen, medan Atens ansvariga myndigheter har godkänt miljökonsekvensbeskrivningen och de miljövillkor som skall uppfyllas.

Inhägnaderna anses nödvändiga för att skydda platsen från vandalisering, nedskräpning och annan skada. Man planerar att ha 25 avgiftsfria entréer som kommer att vara stängda nattetid. På så sätt kommer tillträdet till kullen att vara säkrat och gratis, samtidigt som det arkeologiska minnesmärket skyddas. Byggandet av staket syftar till att ge Filoppaposkullen en liknande status som Atens nationalpark.

Enligt förordningen om strukturfonderna(1), skall urval och godkännande av projekt göras av förvaltningsmyndigheten som också är ansvarig för övervakning och uppföljning av projektet.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0625/03

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(25 februari 2003)

Ämne: Transponering av EU:s lagstiftning

Kan kommissionen informera mig om i vilken mån EU:s nuvarande medlemsstater har vidtagit de åtgärder som krävs för att genomföra direktivet om likabehandling av personer oavsett deras ras (2000/43/EG(1)) och ramdirektivet om sysselsättning (2000/78/EG(2))? Om detta är fallet, kan kommissionen då med andra ord bekräfta att tidsfristerna för de två direktiven, juli 2003 respektive december 2003, kommer att respekteras?

Känner kommissionen till om någon av medlemsstaterna har problem eller stött på motvärn i samband med genomförandet av direktiven i fråga?

Kan kommissionen tala om för oss vilka åtgärder den planerar vidta i händelse av att genomförandet inte sker inom ramen för respektive tidsfrister?

(1) EGT L 180, 19.7.2000, s. 22.

(2) EGT L 303, 2.12.2000, s. 16.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-0625/03 och P-0712/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(24 mars 2003)

Medlemsstaterna ska se till att rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung införlivas i nationell lagstiftning senast den 19 juli 2003. Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet ska ha införlivats senast den 2 december 2003 (med möjlighet till ytterligare tre år för att införliva bestämmelserna om diskriminering på grund av ålder och funktionshinder).

Hittills har Frankrike informerat kommissionen om att delar av de två direktiven införlivats. Den franska lagstiftningen granskas nu för att kontrollera att den följer direktiven. Kommissionen är också medveten om att lagstiftning har antagits eller kommer att antas inom kort i en rad andra medlemsstater, även om denna lagstiftning ännu inte anmälts formellt.

Kommissionen har regelbunden kontakt med medlemsstaternas myndigheter för att stödja införlivandet av gemenskapslagstiftningen. Därför har frågor som rör tolkningen av direktiven kunnat diskuterats innan de införlivats. Kommissionens förhoppning är att man därigenom har kunnat lösa de flesta problem på förhand.

Kommissionen har påpekat att tidsgränserna för införlivandet måste följas och att underlåtenhet i detta avseende innebär en överträdelse av gemenskapslagstiftningen. Alla medlemsstater har meddelat att de tänker införliva direktiven inom den fastställda tiden. Om detta inte sker, eller om en medlemsstat införlivar direktiven på ett felaktigt sätt, kommer kommissionen där så är lämpligt att använda sina befogenheter enligt artikel 226 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0350/03

från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen

(6 februari 2003)

Ämne: Budgetkostnader på grund av tillämpningen av korrigeringskoefficient för EU-tjänstemännens pensioner

På EU-tjänstemännens pensioner tillämpas för närvarande en korrigeringskoefficient som har indextal 100 för Belgien och som varierar på grundval av hemvist. Kommissionen har föreslagit en variant av denna koefficient i sitt utkast till förordning om ändring av tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna.

Kan kommissionen säga:

1. Hur stora skulle budgetbesparingarna ha varit för budgetåret 2002 om inte dessa korrigeringskoefficienter hade funnits?

2. Vilka skulle de olika kostnaderna för 2004 bli om:

a) Det inte fanns några koefficienter;

b) Om kommissionens utkast tillämpas;

c) Om det nuvarande systemet tillämpas även i fortsättningen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(21 mars 2003)

Som parlamentsledamoten känner till föreskrivs den variabla vägningsfaktorn (korrektionskoefficienten) i tjänsteföreskrifterna för EU:s förvaltning.

Som svar på hans specifika frågor:

1. Om korrektionskoefficienterna inte hade tillämpats under 2002 skulle nettobesparingarna i budgeten ha blivit 39,4 miljoner euro (44,7 miljoner från en minskning av utgifterna minus 5,3 miljoner från en minskning av inkomsterna).

2. I de tre scenarier som föreslås i frågan skulle kostnaderna (utgifter minus inkomster) för korrektionskoefficienterna under 2004 bli:

a) Noll om ingen vägning tillämpas. Men eftersom pensionärernas legitima förväntningar förefaller kräva ett skydd för förvärvade rättigheter(1), skulle det uppstå en kostnad på 36 miljoner euro i budgeten.

b) Om kommissionens förslag inklusive de föreslagna övergångsåtgärderna(2) genomförs blir kostnaden 38 miljoner euro.

c) Om det nuvarande systemet fortsätter att tillämpas skulle kostnaden bli 42 miljoner euro.

Som parlamentsledamoten känner till utsätts den här frågan just nu för djupgående överväganden i parlamentet och rådet i diskussionerna av förslagen att modernisera de nuvarande tjänsteföreskrifterna. De ovanstående förslagen återspeglar de villkor som konstaterats och de följder som de förslag som kommissionen lagt fram skulle få.

(1) Se artikel 21 i bilaga XIII till kommissionens förslag, EGT C 291, 26.11.2002.

(2) Se artiklarna 20 och 21 i bilaga XIII till kommissionens förslag, EGT C 291, 26.11.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0459/03

från Bernd Lange (PSE) till kommissionen

(19 februari 2003)

Ämne: Säkerhet för eldstäder i hus

Numera får jag alltfler frågor från oroliga medborgare om säkerheten för eldstäder i hus. För att det skall kunna göras en välgrundad bedömning av dessa frågor behövs det några klarlägganden.

1. Hur många bränder förorsakas i medlemsstaterna av eldningsanläggningar, förbindelsestycken (såsom kaminrör) eller skorstenar?

a) sammanlagt?

b) vid eldning med fasta bränslen (ved och kol)?

c) vid oljeeldning?

d) vid gaseldning?

2. Hur många personer drabbas av kolmonoxidförgiftning från eldstäder (som ett resultat av avgaser)?

a) med dödlig utgång?

b) med skador på hälsan som följd?

3. Vilka åtgärder vidtas det (t. ex. besiktning) för att avvärja riskerna med eldstäder efter att de installerats?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 mars 2003)

Kommissionen har inte den statistik som efterfrågas när det gäller hur många bränder i medlemsstaterna som orsakas av värmeanläggningar, förbindelsestycken eller skorstenar. Kommissionen har heller inte statistik över hur många människor som drabbas av kolmonoxidförgiftning från spisar och eldstäder (avgasutsläpp).

Kommissionen har ingen information om medlemsstaternas inspektioner av värmeanläggningar efter att de har installerats.