ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1384/02

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(6 maj 2002)

Ämne: Flexibilitet och sysselsättning

I slutsatserna från toppmötet i Barcelona uppmanas medlemsstaterna att på nytt se över sin sysselsättningspolitik för att säkra den nödvändiga jämvikten mellan flexibilitet och säkerhet och skapandet av flera arbetstillfällen.

Ämnar kommissionen göra jämförande undersökningar om hur man i medlemsstaterna förverkligar politik för deltidsarbete och/eller tillfällig sysselsättning och om de flexibla sysselsättningsmetodernas bidrag till bekämpningen av arbetslösheten? Har kommissionen för avsikt att utarbeta en rapport om detta eller att ta andra initiativ?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(4 juni 2002)

Jämvikten mellan flexibilitet och trygghet har stått i centrum för den europeiska strategin sedan den beslutades 1997. Den 3 december 2001 bekräftade rådet att denna jämvikt är en viktig förutsättning för livskvalitet i arbetet. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Barcelona (1516 mars 2002) bekräftades återigen jämviktens betydelse.

Genom att medlemsstaterna varje år lämnar in nationella handlingsplaner för sysselsättningen kan huvuddragen i den politiska utvecklingen på detta område följas. En sammanfattning av denna utveckling ges i den gemensamma sysselsättningsrapporten. Dessutom innehåller kommissionens årsrapport om sysselsättningen i Europa en analys av sysselsättningens art, som inbegriper användningen av flexibla arbetsformer.

Arbetsmarknadens parter på EU-nivå bidrar till arbetet runt den viktiga kopplingen mellan flexibilitet och trygghet inom ramen för den sociala dialogen och i samband med deras insatser för sysselsättningsstrategin. Dublinfonden arbetar också med denna fråga, och den har också diskuterats ivrigt i högnivågruppen för relationer mellan arbetsmarknadens parter i samband med förändringar.

Därför planerar kommissionen för närvarande inga ytterligare insatser eller rapporter på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1482/02

från Massimo Carraro (PSE) till rådet

(22 maj 2002)

Ämne: Madagaskar

Sedan två månader står Madagaskar på gränsen till ett inbördeskrig. Orsaken är resultatet av valet den 16 december 2001: trots omfattande valfusk från diktatorn Ratsirakas sida avgick politikern Ravalomanana med valsegern.

Hittills har det internationella samfundet tyvärr inte ingripit för att å det kraftigaste fördöma de allvarliga händelserna på Madagaskar. Missionärer och i synnerhet medlemmar av ursulinerorden, som befinner sig i landet sedan 1960, har däremot modigt försvarat de medborgerliga rättigheterna och civilsamhället.

Kan rådet mot bakgrund av det som anges ovan förklara vad Europeiska unionen ämnar göra för att återupprätta demokratin och förhindra att situationen på Madagaskar förvärras?

Ursulinernunnorna och många europeiska missionärer på Madagaskar står inför en viktig och svår uppgift. Kan rådet förklara på vilket sätt Europeiska unionen ämnar uppvärdera det arbete som de utför för att försvara demokratin och de utsatta befolkningsgrupperna i konfliktområdena?

Svar

(5 november 2002)

EU har uppmärksamt följt den senaste utvecklingen på Madagaskar efter presidentvalet. Redan den 17 april i sitt första uttalande uttryckte EU oro över den förvärrade situationen på Madagaskar och fördömde våldsyttringarna och kränkningarna av de mänskliga rättigheterna.

Mot bakgrund av den låsta situationen noterade EU med tillfredsställelse OAU:s och FN:s initiativ, med bistånd av presidenterna Abdoulaye Wade, Mathieu Kerekou, Laurent Gbagbo och Joaquim Chissano, som ledde till det avtal som undertecknades av Didier Ratsiraka och Marc Ravalomanana i Dakar den 18 april. Eftersom EU noterat att genomförandet av avtalet försenats och att våldet på ön hade ökat, beklagade EU åter den 8 maj att vissa provinsguvernörer utropat självständighet för sina provinser och upprepade sin övertygelse om att Dakaravtalet fortfarande var en lämplig ram för att nå en lösning. Afrikanska unionen framhöll i sitt beslut av den 9 juli 2002 eftertryckligen nödvändigheten att snabbt utlysa val och definiera de institutionella arrangemang som kan säkerställa övergången.

Europeiska unionen gav å sin sida i sitt uttalande av den 11 juli 2002 sitt stöd till president Ravalomanana och förklarade sig beredd att stödja förberedelserna för de parlamentsval som han har utlyst och försoningsprocessen. Unionen kommer dessutom att ge ett väsentligt bidrag till återuppbyggnaden av Madagaskar.

Den 26 juli 2002 uppmanade Världsbanken och UNDP givarna att mötas i Paris för att främja återuppbyggnaden av Madagaskar. Europeiska kommissionen deltog i detta möte.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2489/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(6 september 2002)

Ämne: IMEFE:s förvaltning av ESF ny information

I sitt svar den 3 maj 2002 på min fråga E-1094/02(1) uppger kommissionen att Europeiska socialfondens förvaltningsenhet (UAFSE) har genomfört en kompletterande kontroll av Madridinstitutet för sysselsättning och företagsutbildning (IMEFE), till följd av en revision som genomförts av allmänna förvaltningsinspektionen (IGAE). De finansiella resultaten av denna kontroll, som inbegripit egna samt externa åtgärder, kan komma att leda till ännu större korrigeringar.

I enlighet med uppgifter i El País den 28 juni 2002 har emellertid en andra värdering som UAFSE genomfört och slutfört i maj 2002 resulterat i en betydligt lägre värdering av oegentliga anslag.

Kan kommissionen bekräfta sanningshalten i denna tidningsnotis?

Kan kommissionen förklara orsaken till denna eventuella händelseutveckling?

Kan kommissionen garantera mig att den ägnar denna process nödvändig uppmärksamhet och att den i god tid förelägger parlamentet en detaljerad rapport inom ramen för förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet för genomförandet av budgeten 2001?

(1) EGT C 52 E, 6.3.2003, s. 37.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(12 november 2002)

Utöver kommissionens svar på den skriftliga frågan E-1094/02 från parlamentsledamoten, vill kommissionen framhäva följande punkter:

- UAFSE-rapporten som nämns i artikeln i El País den 28 juni 2002 rör endast IMEFE:s egen verksamhet (Medios Propios). Den slutgiltiga versionen av denna kontrollrapport från UAFSE, slutförd den 29 maj 2002, föreskriver faktiskt, med anledning av IMEFE:s påståenden, en nedsättning av de belopp som först beräknades i den preliminära versionen av denna rapport.

- En kompletterande rapport om IMEFE:s verksamhet beträffande de externa kurserna i tekniskt bistånd (Assistencias técnicas) måste inlämnas till kommissionen.

Mot bakgrunden av ovanstående kan följande konstateras:

- De två UAFSE-rapporterna som avses i denna tidningsnotis, är i själva verket den preliminära och slutgiltiga versionen av en och samma rapport.

- Beloppen som nämns i UAFSE-rapporten kan inte jämföras med dem som ingår i IGAE-rapporten, som omfattar hela IMEFE:s verksamhet.

Sammanfattningsvis kan kommissionen bekräfta att man noga följer ärendet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1425/02 från Glyn Ford (PSE) till rådet. Användningen av euron.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 309 E , 12/12/2002 s. 0122 - 0122



SKRIFTLIG FRÅGA E-1425/02 från Glyn Ford (PSE) till rådet (23 maj 2002) Ämne: Användningen av euron Vilka länder har, förutom de tolv som deltar i den monetära unionen, givits tillstånd att ge ut euromynt, och vad krävs för att erhålla detta tillstånd? Svar (3 oktober 2002) Vatikanstaten, San Maríno och Monaco har getts tillstånd att på vissa villkor ge ut euromynt på grundval av de monetära avtal som ingåtts på gemenskapens vägnar av Italien (med både Vatikanstaten(1) och Republiken San Maríno(2)) och Frankrike (med Furstendömet Monaco(3)). (1) EGT C 299, 25.10.2001, s. 1. (2) EGT C 209, 27.7.2001, s. 1. (3) EGT L 142, 31.5.2002, s. 59.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2366/02

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Sjunkande tidningsupplagor

Under femårsperioden 19972001 sjönk de europeiska dagstidningarnas upplagor med 11,4 %, vilket har fått negativa följder för många dagstidningars överlevnad.

1. Har kommissionen undersökt vilken situation som råder för dagens europeiska dagspress?

2. Tänker kommissionen vidta några åtgärder som kan vända denna negativa utveckling?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(23 september 2002)

Det är möjligt att försäljningen av vissa europeiska dagstidningar har minskat under 19972001, som frågeställaren påpekar. Men utan närmare information går det inte att avgöra om denna minskning gäller gränsöverskridande försäljning och, i så fall, om minskningen beror på handelshinder eller på sämre lönsamhet. Kommissionen kan bara ingripa om minskningen beror på handelshinder.

Kommissionen beställde 1997 en undersökning om distribution och prisstruktur avseende gränsöverskridande tryckt press (Newspaper distribution and pricing structure of cross-border printed press).

Undersökningen visade huvudsakligen att 50 nyhetstidningar och publikationer av allmänt intresse står för 80 % av den totala gränsöverskridande tidningshandeln i Europa. Men den gränsöverskridande handeln utgör sällan mer än 4 % av de enskilda tidningarnas upplaga och utgör överlag mindre än 1 % av den totala tidningsupplagan i EU.

De utgivare som tillfrågats ansåg att den förhållandevis låga gränsöverskridande omsättning beror på dålig lönsamhet för denna försäljning, och inte på handelshinder. Främst tillkommer transport- och hanteringskostnader, som kan utgöra en tilläggskostnad på 5-15 %. Dessutom är antalet osålda exemplar högre vid gränsöverskridande försäljning, vilket bidrar ytterligare till den dåliga lönsamheten. Även om utgivarna vill sälja sina publikationer utomlands för att förbättra produkternas image, både i läsarnas och annonsörernas ögon, är den gränsöverskridande försäljningen sällan särskilt lönsam av de skäl som nämnts ovan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1204/02

från Glenys Kinnock (PSE) till rådet

(26 april 2002)

Ämne: Skuldbefrielse för AVS-länder

Det har förslagits att EU, efter ett fullständigt genomförande av HIPC-initiativen, bör reglera alla utomstående särskilda lån till vart och ett av de minst utvecklade AVS-länderna. Kan rådet klargöra om detta i slutändan innebär en fullständig skuldavskrivning?

Lånen till AVS-länderna är av särskild karaktär, och detta förslag medför små kostnader. Delar rådet mot denna bakgrund uppfattningen att allt annat än en fullständig skuldavskrivning skulle ses som en brist på politisk vilja att ta itu med låginkomstländernas skuldproblem?

Svar

(30 september 2002)

1. När det gäller särskilda lån till de minst utvecklade AVS-staterna vill vi rikta uppmärksamheten på AVSEG-ministerrådets beslut nr 2/2001 av den 20 december 2001 om reglering, såvitt gäller de AVS-stater som tillhör de minst utvecklade och kraftigt skuldtyngda fattiga länderna, av alla särskilda lån som återstår efter en fullständig tillämpning av skuldlättnadsmekanismerna(1) inom ramen för HIPC-initiativet(2). I artikel 1 i detta beslut sägs att när slutförandepunkten uppnåtts kommer gemenskapen att reglera alla efter en fullständig tillämpning av de utvidgade HIPC-mekanismerna kvarstående särskilda lån som beviljats de AVS-stater som tillhör de minst utvecklade länderna och som kvalificerat sig inom ramen för HIPC-initiativet. Enligt artikel 2 kommer de 5560 miljoner EUR som krävs att finansieras med resurser från den åttonde Europeiska utvecklingsfonden, från någon tidigare Europeisk utvecklingsfond eller från den nionde Europeiska utvecklingsfonden. I skäl nummer 8 och i artikel 3 anges särskilt att om regleringen av dessa särskilda lån till de AVS-stater som tillhör de minst utvecklade och kraftigt skuldtyngda fattiga länderna överstiger detta belopp bör lämpliga åtgärder vidtas för att möjliggöra erforderlig finansiering från EUF-medel. Texten till detta beslut finns i EGT L 56, 27.2.2002, s. 19.

2. I artikel 66 i Cotonou-avtalet mellan AVS och EG anges vårt allmänna tillvägagångssätt när det gäller stöd till skuldlättnad. I artikel 66.4(3) sägs: Utan att det påverkar de särskilda diskussioner som äger rum i de relevanta organisationerna förklarar sig parterna, med hänsyn till det internationella skuldproblemets allvar och dess inverkan på den ekonomiska tillväxten, beredda att i samband med de internationella diskussionerna fortsätta att utbyta åsikter om det allmänna skuldproblemet.

(1) Kraftigt skuldtyngda fattiga länder.

(2) Minst utvecklade länder.

(3) EGT L 317, 15.12.2000, s. 30.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0821/02

från Maria Sanders-ten Holte (ELDR) till kommissionen

(18 mars 2002)

Ämne: Flygbolagens kostnader för vaktpersonal på flygningar efter den 11 september

Sedan den 11 september har olika flygbolag inom EU säkerhetsmän som följer med på flygningarna för att öka säkerheten för passagerarna. Flygbolagen har också fått ta på sig extra säkerhetsåtgärder på marken. I somliga länder får flygbolagen själva betala för dessa åtgärder och då tas merkostnaderna i sista hand ut av kunderna. Men i bland annat Frankrike och Tyskland ersätts dessa kostnader av myndigheterna.

Anser kommissionen att skyddet av medborgarnas säkerhet är en uppgift som kommer an på de nationella myndigheterna och att kostnaderna för extra säkerhetsåtgärder i flygplan därför skall bäras av myndigheterna?

Om kommissionen håller med om detta, hur ämnar kommissionen göra medlemsstaterna uppmärksamma på deras offentliga skyldigheter? Om kommissionen inte håller med om detta, kan kommissionen ange vad det finns för orsak(er) till detta?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(17 april 2002)

Efter terrorhandlingarna den 11 september 2001 har ytterligare säkerhetsåtgärder vidtagits inom flygsektorn. Dessa har utan tvekan lett till extra kostnader.

Det ligger emellertid utanför kommissionens befogenheter att instruera medlemsstaterna att helt eller delvis täcka dessa kostnader med statliga medel.

Kommissionen har icke desto mindre varit positivt inställd till krav från flygsektorn på flexibilitet vid tolkningen av gemenskapens regler för statligt stöd beträffande extra kostnader efter den 11 september. Detta återspeglades i kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet av den 10 oktober 2001 om konsekvenserna för trafikflyget av attentaten i USA(1).

Frågeställaren bör också vara medveten om att Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO) vid sitt särskilda högnivåmöte, en ministerkonferens, om flygsäkerheten den 19 och 20 februari 2002 i Montreal antog en rekommendation om att ICAO skulle bearbeta sitt material om politik och vägledning för kostnadstäckning för säkerhetstjänster, och i synnerhet utarbeta politiskt material och vägledningsmaterial om kostnadstäckning genom avgifter för säkerhetsåtgärder för luftfarten.

Kommissionen avser att se över frågan ytterligare på grundval av resultatet av den andra behandlingen i lagstiftningsprocessen av Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma säkerhetsregler för civil luftfart.

(1) KOM(2001) 574 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1492/02

från Gunilla Carlsson (PPE-DE) till kommissionen

(22 maj 2002)

Ämne: Administrativ kapacitet hos konkurrensmyndigheten i Estland

Kommissionen har vid ett antal tillfällen antytt att Estlands administrativa kapacitet inte är helt tillräcklig.

Vet kommissionen hur många tjänstemän som arbetar med konkurrensfrågor vid konkurrensmyndigheten i Luxemburg respektive Estland?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(17 juni 2002)

I den senaste återkommande rapporten om Estlands framsteg på vägen mot anslutning, vilken offentliggjordes den 13 november 2001(1), hävdade kommissionen följande:

Konkurrensnämnden är en fullständigt oberoende myndighet som förfogar över tillräckliga resurser och sakkunskap.

Estlands konkurrensnämnd består av 42 offentliganställda tjänstemän, däribland 13 jurister.

Det är inte relevant att göra en jämförelse med medlemsstaterna med hänsyn till den nuvarande rättsliga ramen: I genomförandebestämmelserna för artikel 63.1 i, 63.1 ii och 63.2 i Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Estland, å andra sidan, sägs det uttryckligen att fall som omfattas av artikel 63.1 och 63.2 i Europaavtalet skall handläggas av kommissionen för gemenskapens räkning och av konkurrensnämnden för Estlands räkning. Inom gemenskapen däremot har medlemsstaterna för närvarande inte någon juridisk skyldighet att ha konkurrensmyndigheter (även om de flesta av dem har ansett det praktiskt att inrätta en myndighet av det slaget).

(1) KOM(2001) 700 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2951/02 från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen. Fördelningen av strukturfonderna.



Europeiska unionens officiella tidning nr 028 E , 06/02/2003 s. 0250 - 0250



SKRIFTLIG FRÅGA P-2951/02 från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen (14 oktober 2002) Ämne: Fördelningen av strukturfonderna Kan kommissionen i detalj redogöra för hur strukturfondernas resurser har fördelats mellan de olika kommunerna i Galicien (Spanien) under planeringsperioden 19941999? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Barnier (30 oktober 2002) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1248/02

från W.G. van Velzen (PPE-DE) till kommissionen

(24 april 2002)

Ämne: Statligt stöd

Är det sant att Europeiska kommissionen har beslutat att förlänga det befintliga ramverket för statligt stöd till forskning och utveckling med ytterligare tre och ett halvt år?

Kan kommissionen förklara varför man kommer att låta det gamla ramverket finnas kvar, fastän det är gammalmodigt och trots att man i Barcelona beslutade att verka för ökade investeringar i forskning och utveckling inom unionen, så att de 2010 uppgår till minst 3 % av BNP och att två tredjedelar av dessa nya investeringar måste göras av den privata sektorn?

Kan kommissionen arbeta för att det gamla ramverket anpassas på ett sådant sätt att det blir förenligt med den målsättning som rådet ställde upp i Barcelona, dvs. ökade investeringar i forskning och utveckling? Hur måste i sådana fall detta ramverk ändras?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(28 maj 2002)

Ja. Den 24 april 2002 beslutade kommissionen att utan ändringar förlänga giltighetstiden för gemenskapsramarna för statligt stöd till forskning och utveckling(1) till slutet av 2005. Ett meddelande om detta offentliggjordes i EGT(2).

Kommissionen är väl medveten om den kritik som har riktats mot gemenskapsramarna, men anser likafullt att de på det hela taget har fungerat tillfredsställande. I synnerhet har de stödnivåer som föreskrivs visat sig vara gynnsamma för forskning och utveckling. Gemenskapsramarna är också ett lämpligt sätt att uppnå den målsättning som angavs av Europeiska rådet i Barcelona (15 och 16 mars 2002), nämligen att öka investeringarna i forskning och utveckling i Europa till 3 procent av bruttonationalprodukten (BNP) till 2010. Denna målsättning skall i första hand uppnås genom direkta insatser från den privata sektorn. Statligt stöd till forskning och utveckling är bara ett av flera sätt att uppnå målsättningen.

Kommissionen anser därför att gemenskapsramarna, som de nu är utformade, bidrar till att uppnå målsättningarna från Barcelona, och att det inte krävs några förändringar i detta avseende.

(1) EGT C 45, 17.2.1996, ändrade genom kommissionens meddelande om ändring av gemenskapens ramar för statligt stöd till forskning och utveckling, EGT C 48, 13.2.1998.

(2) EGT C 111, 8.5.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1464/02

från Elizabeth Lynne (ELDR) till rådet

(27 maj 2002)

Ämne: Rättegången rörande flygplansobservatörerna i Grekland

Den 8 november 2001 blev tolv brittiska och två nederländska medborgare arresterade i Grekland för att de tagit bilder inne på en militärbas efter en avslutad flyguppvisning. De hölls fängslade i Kalamata i nästan sex veckor utan att åtal väcktes eller rättegång hölls.

De släpptes sedan mot borgen och ställdes inför rätta anklagade för spioneri. Några av dem dömdes till tre års fängelse och andra till ett års fängelse med villkorligt straff.

Den grekiska militärens behandling av fallet ledde till att det begicks ett flertal oegentligheter under rättegången.

Åklagarens fall baserades på ett anonymt dokument från säkerhetstjänsten som i rätten bestyrktes av en officer från det grekiska flygvapnet i mellanhög ställning. Han vägrade dock att svara på relevanta frågor under det korsförhör som hölls av svarandesidans advokater på grund av att han, som han hävdade, inte kände till fakta eller för att det var frågor som rörde landets säkerhet. Till förmån för detta anonyma dokument förkastades dessutom både de muntliga och skriftliga bevis som lades fram av tre experter.

Håller rådet med om att den grekiska säkerhetstjänsten överreagerar när man driver vidare detta fall som är baserat på ett anonymt dokument?

Trots att det enligt de demokratiska grundprinciperna och enligt gällande lagstiftning är omöjligt för Greklands regering att påverka ett rättsfall, anser inte rådet att det är oroande att en medlemsstats regering inte har större inflytande över sin egen militär och säkerhetstjänst?

Kommer rådet att begära information om denna fråga från den berörda medlemsstaten?

Anser inte rådet att det är nödvändigt att lägga fram ett program med tydligt definierade mål för att försäkra sig om att rättssystemen i alla EU:s medlemsländer når den standard som anges i den europeiska människorättskonventionen, och att detta program bör påbörjas omedelbart?

Svar

(3 oktober 2002)

Rådet vill upplysa parlamentsledamoten om att alla medlemsstater är skyldiga att se till att de grundläggande fri- och rättigheterna, inklusive vars och ens rätt till en rättvis rättegång, respekteras och bevaras.

Europeiska unionens ansvar på området enligt artikel 6.2 i Fördraget om Europeiska unionen avser fall då unionen utövar sin behörighet.

Europeiska rådet har ingen behörighet att inleda sådana undersökningar av en medlemsstat som parlamentsledamoten föreslår.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1965/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(8 juli 2002)

Ämne: Kvastfeningen och fiskeavtalet med Komorerna

Europaparlamentet begär att kommissionen när den antar ovannämnda avtal anvisar resurser och samarbetar med den komoriska regeringen för att finna sätt att skydda denna unika fisk och dess habitat.

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit i denna fråga sedan avtalet trädde i kraft?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 augusti 2002)

Det finns för närvarande inget förfarande för slutande av fiskeavtalet EU/Komorerna. Det nuvarande protokollet som täcker perioden den 28 februari 2001 till den 27 februari 2004 antogs genom rådets förordning (EG) nr 1439/2001 av den 10 juli 2001 om ingående av protokollet om fastställande för perioden 28 februari 200127 februari 2004 av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Islamiska förbundsrepubliken Komorerna om fiske utanför Komorernas kust(1).

I protokollet om det gällande fiskeavtalet fastställs att alla kvastfeningar (Latimeria Chalumnae), som oavsiktligt fångas av ett gemenskapsfartyg med tillstånd att fiska i Komorernas vatten enligt fiskeavtalet, är Komorernas egendom och skall återställas snarast möjligt och i bästa möjliga tillstånd, utan kostnad till hamnmyndigheterna i Moroni, Moutsamudu, eller Mohéli.

Det bör i alla händelser understrykas att den fiskeverksamhet som utövas av gemenskapens tonfiskfartyg i allmänhet inte inverkar på kvastfeningen och dess naturliga utbredningsområde.

(1) EGT L 193, 17.7.2001.