ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3837/00

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Samordnat förfarande för valutering vid banköverföringar

Kommissionen förklarar i sitt svar på fråga E-2963/00 att det inte finns några uppgifter tillgängliga om eventuella räntevinster eller ränteförluster på grund av valuteringen vid banköverföringar.

Eftersom överföringen inte sker i realtid, varken för inhemska eller för överföringar mellan EU-länder, finns det anledning att ställa följande frågor till kommissionen:

1. När vid en överföring sker valuteringen på uppdragsgivarens konto hos den bank som utför överföringen?

2. När sker valuteringen av det överförda beloppet på mottagarens konto?

3. Vem erhåller räntan för den tid överföringen varar?

4. Om de berörda bankerna erhåller räntan för denna tid, i vilka proportioner delas den då?

5. Kan kommissionen uppge om det förekommer överenskommelser mellan bankerna när det gäller att dela på räntorna under den tid överföringen görs?

6. Skulle möjligen även en enhetlig praxis i den bemärkelsen att det rör sig om ett samordnat förfarande kunna strida mot EU:s konkurrenslagstiftning?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 januari 2001)

Både gränsöverskridande och nationella överföringar grundar sig på rättshandlingar mellan uppdragsgivaren och dennes kreditinstitut. Därför omfattas valuteringen på uppdragsgivarens konto principiellt av avtalsfriheten eller av eventuella specifika nationella bestämmelser.

Enligt parlamentets och rådets direktiv 97/5/EG av den 27 januari 1997 om gränsöverskridande betalningar(1) skall beloppet krediteras mottagarens konto senast vid slutet av den sjätte bankdagen efter acceptdatumet för betalningsordern ifall det inte finns en överenskommelse(2).

Kreditinstituten är i övrigt skyldiga att förse sina kunder med motsvarande information om det valuteringsdatum som gäller(3).

Det kan generellt konstateras att frågan om kreditinstituten betalar ut räntor till sina kunder och hur höga räntorna i så fall är omfattas av allmänna affärsvillkor eller av avtal mellan respektive kreditinstitut och dess kunder. Det finns i detta sammanhang varken någon allmän rättslig skyldighet på europeisk nivå eller någon samstämmig praxis inom gemenskapen. Frågan omfattas snarare av den fria konkurrensen.

För tiden för överföringen erhåller bankerna vanligen inga räntor utan de drar fördel av att beloppet finns tillgängligt och att de inte heller behöver betala några räntor under denna tid. Uppdelningen av överföringstiden beror på det valda räkenskapssystemet.

Kommissionen har inga uppgifter om detta.

När ett enhetligt förfarande motsvarar de kriterier för ett samordnat förfarande som EG-domstolen har fastställt kan det vara fråga om en överträdelse av artikel 81 (tidigare artikel 85) i EG-förordningen.

(1) EGT L 43, 14.2.1997.

(2) Artikel 6 i direktiv 97/5/EG.

(3) Artiklarna 3 och 4 i direktiv 97/5/EG.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4014/00

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Export av regummerade och omarbetade däck till Brasilien

Kommer kommissionen att utöva påtryckningar på den brasilianska regeringen vad avser dess beslut att utvidga det existerande förbudet mot import av begagnade däck till den brasilianska marknaden till att även gälla regummerade och omarbetade däck, under förutsättning att däcken är godkända och certifierade EU-produkter?

Om inte, varför?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3925/00, E-4014/00 och E-4026/00 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(6 februari 2001)

Enligt nationella brasilianska handelsregler som anmälts till Världshandelsorganisationen (WTO) är det uttryckligen förbjudet att importera begagnad utrustning, begagnade maskiner och begagnade konsumentvaror. Det enda möjliga undantaget är gåvor.

De brasilianska tullmyndigheterna överlämnade frågan om import av regummerade däck till de rättsliga myndigheterna, som kom fram till att sådan import stred mot de lokala handelsreglerna. De utverkade därför omedelbart ett förbud mot att bevilja importtillstånd för sådana produkter. Genom handelsförordningen Portaria MDIC/SECEX nr 08 av den 25 september 2000 söker man verkställa det rättsliga avgörandet.

Kommissionen är medveten om denna fråga och om det bekymmer den orsakat vissa europeiska företag som tillverkar och exporterar regummerade och halvregummerade däck. Efter inledande kontakter med de brasilianska myndigheterna fick kommissionen uppfattningen att den brasilianska regeringen kan ha hälso- och konsumentskydds-relaterade betänkligheter när det gäller import av begagnade varor. Då produktomfattningen för begagnade varor genom det ovan nämnda rättsliga beslutet utvidgades till att omfatta regummerade däck, har de brasilianska myndigheterna antagit Portaria nr 08, som hindrar import av sådana däck. När kommissionen har fått större klarhet i denna fråga efter samråd med industrin kommer den att vända sig till den brasilianska regeringen och anföra skäl för att de berörda produkterna inte bör ingå i den allmänna kategorin för begagnade varor, samt förklara det europeiska systemet för typgodkännande. Om ingen positiv lösning nås kommer kommissionen mot bakgrund av den brasilianska regeringens svar att fundera över vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2954/00

från Emmanouil Mastorakis (PSE) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Presentation av rapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen

Enligt artikel 159 i fördraget skall kommissionen lägga fram en rapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen i Europeiska unionens regioner. Presentationen av den andra rapporten är försenad med minst ett år.

Uppgifterna och förslagen i rapporten är förklarligt nog grundläggande när man skall fastställa en ny strategi för den ekonomiska och sociala sammanhållningen. Kan kommissionen därför meddela när den kommer att vara redo att lägga fram denna rapport?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 november 2000)

Som parlamentsledamoten påpekar föreskrivs det i EG-fördraget att kommissionen vart tredje år skall lägga fram rapporter om den ekonomiska och sociala sammanhållningen. Den första antogs i november 1996(1) och den andra skulle ha kommit i slutet av 1999. Nedanstående faktorer har dock lett till att man har beslutat utarbeta och offentliggöra den andra rapporten först i början av 2001.

Offentliggörandet av Sixth Periodic Report on the social and economic situation and development of the regions of the European Union (sjätte återkommande rapporten om det ekonomiska och sociala situationen och utvecklingen i Europeiska unionens regioner)(2) i början av 1999 och och det faktum att de senaste uppgifter som krävs för utarbetandet av sammanhållningsrapporten i slutet av 1999 saknas skulle innebära att kommissionen skulle ha antagit två rapporter med till största delen samma statistiska innehåll om sammanhållningsrapporten lagts fram i tid.

Den första etappen av genomförandet av de nya bestämmelserna för 20002006, det vill säga målområdena 1 och 2, antagandet av gemenskapens stödramar och de samlade programdokumenten för mål 1 samt genomförda förhandsutvärderingar, kommer att ge kommissionen mer omfattande information än året innan.

Offentliggörandet av rapporten i början av 2001 kommer att göra det möjligt att starta en omfattande debatt på det europeiska planet om framtida riktlinjer för sammanhållningspolitiken i en utvidgad union och dess kontakter med den inre marknaden och den ekonomiska och monetära unionen.

Ett forum om sammanhållning kommer att anordnas i maj 2001 där parlamentet kommer att delta.

(1) ISBN 92-827-8881-4.

(2) http://europa.eu.int/comm/regional_policy/document/doc1_en.htm http://europa.eu.int/comm/regional_policy/document/radi/radi_en.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3724/00

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(23 november 2000)

Ämne: Den italienska regionen Abruzzos samlade programdokument

Följande har hänt:

- Regionen Abruzzo har utarbetat sitt samlade programdokument och har under de senaste dagarna lagt fram det för kommissionen.

- Detta dokument utgör resultatet av det arbete som den tidigare regionalfullmäktige utfört under medverkan av regionens alla ekonomiska och sociala intressegrupper.

- Regionalfullmäktiges angreppssätt var att främja demokratiskt deltagande från de lokala samhällenas sida. Genom beslut 617 av den 6 april 2000 fastställdes riktlinjer för utarbetandet av integrerade regionalprogram.

- Beslutet att rikta in sig på integrerade regionalprogram överensstämmer med principerna om subsidiaritet och samråd vilka utgör grundvalen för Europeiska unionens program för perioden 20002006.

- Av någon obegriplig anledning upphävde den nya regionalfullmäktige ovannämnda beslut genom en åtgärd av den 21 juni 2000.

- Denna åtgärd är politiskt sett inte i linje med de beslut de övriga regionerna fattat eller med målet om en decentraliserad utveckling som till fullo förmår ta tillvara de lokala resurserna, och innebär en grundläggande ändring av principerna i det samlade programdokumentet, med hänsyn till att de integrerade regionalprogrammen utgör ett mycket viktigt verktyg i det samlade programdokumentet.

Därför frågar jag nu vilka åtgärder Europeiska kommissionen ämnar vidta för att de ursprungliga besluten skall återinföras.

Svar fån Michel Barnier på kommissionens vägnar

(21 december 2000)

Det samlade programdokumentet (SPD) för de områden i regionen Abruzzo som under perioden 20002006 är stödberättigade under mål 2 överlämnades officiellt till kommissionen den 3 november 2000, och det godkändes för behandling den 17 november 2000.

Kommissionen granskar för närvarande det inlämnade förslaget. Ett förhandlingsmandat kommer att utfärdas för de förhandlingar med medlemsstaten som i sin tur kommer att mynna ut i att kommissionen så snart som möjligt godkänner programdokumentet. Kommissionen kommer också att granska genomförandet, inklusive eventuella integrerade projekt som omfattar områden såväl innanför som utanför regionens gränser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3527/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Tillgång till grundläggande samhällskunskaper

Det har för kommissionen lagts fram ett projekt som utarbetats av universitet, forskningsanstalter och pedagogiska och sociala inrättningar i fyra länder (Danmark, Frankrike, Sverige och Spanien) och som behandlar barn och ungdomar med sociala svårigheter, som har problem med att få tillgång till grundläggande kunskaper och den nya tekniken som ett instrument för att förbättra deras pedagogiska och kulturella resurser (SERD2000-00234).

Eftersom projektet spelar en stor roll när det gäller att bekämpa framtida social utslagning skulle jag vilja be kommissionen informera mig om följande: Hur långt har man kommit i utvärderingen av projektet?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(18 december 2000)

I oktober 2000 utvärderade kommissionen med hjälp av oberoende experter de förslag som kommit in i samband med den andra ansökningsomgången för nyckelåtgärden Förbättring av den socio-ekonomiska kunskapsgrunden (IHP-KA1-001). I denna utvärdering ingick bl.a. det förslag som parlamentsledamoten hänvisar till.

Förslagets samordnare har informerats om resultatet av utvärderingen, nämligen att förslagets sammanlagda poäng låg under det tröskelvärde som fastställts för utvärderingen och att det inte kommer att tas i vidare beaktande.

En kopia på sammanfattningen av utvärderingsrapporten rörande förslagen skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentet generalsekretariatet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3453/00

från Roberto Bigliardo (TDI) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Förslag om att stänga kommissionens personalbutik

Enligt personalkommitténs informationsblad tänker kommissionen stänga personalbutiken (Economat). Personalbutiken är inte någon taxfree-butik som det skrivits i tidningspressen, utan en vanlig butik där de anställda kan inhandla olika livsmedel och regionala specialiteter, och som är inhyst i en institutionsbyggnad.

Personalbutiken är därför inte någon butik för särskilt privilegierade personer, och man skall komma ihåg att alla ministerier och offentliga och privata organisationer har en personalbutik. Dessutom beslutade Europaparlamentet under ett av kvestorernas senaste sammanträden att öppna en butik.

Hur motiverar kommissionen ett eventuellt beslut att stänga personalbutiken?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

Ett av de viktigaste skälen till att öppna personalbutikerna (economats) på 60-talet var att göra det möjligt för tjänstemän och andra kommissionsanställda att köpa särskilda livsmedel och andra regionala produkter som då i allmänhet inte fanns att tillgå lokalt i Bryssel och Luxemburg. Precis som parlamentsledamoten påpekar har butikerna aldrig varit förmånsbutiker.

Situationen har uppenbarligen förändrats sedan dess och de produkter som säljs i personalbutikerna säljs numera ofta på såväl stormarknader som i vissa specialbutiker. Det ursprungliga skälet till att personalbutikerna öppnades är således inte längre giltigt.

För ett antal år sedan drev kommissionen frågan om interinstitutionellt samarbete i hopp om att resurserna, genom stordriftsfördelar, skulle användas effektivare.

Tyvärr har dessa förhandlingar inte lett till några fruktbara resultat. Parlamentet har beslutat att använda sin infrastruktur i Bryssel (lokaler som ursprungligen hade planerats rymma ett interinstitutionellt köpcentrum) i andra syften och att undersöka andra möjligheter, inklusive öppnandet av en affär som har nattöppet och en virtuell affär, för att tillgodose kundernas behov.

I juli i år fattade kommissionen beslut på grundval av en utvärdering (som utförts för att kanalisera resurser till prioriterad verksamhet) för att upphöra med eller minska vissa aktiviteter som inte längre bedöms utgöra någon av institutionens kärnverksamheter. Dessa beslut omfattar ett förslag om att dra sig tillbaka från åtaganden att driva personalbutikerna och innebär således nedläggning av dessa butiker.

Givetvis förstår kommissionen personalens önskan att ha lättillgängliga shoppingmöjligheter. Innan förslaget om stängning av personalbutikerna läggs fram analyserar kommissionen därför möjligheterna att inleda ett anbudsförfarande för privata aktörer som är intresserade av att leverera produkter som beställts direkt av kommissionsanställda eller andra potentiella kunder.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3826/00

från Massimo Carraro (PSE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Olämplig användning av varumärket Valpolicella i en reklamkampanj mot rattfylleri

Av en artikel som offentliggjordes den 12 november 2000 i tidningen l'Arena i Verona framgår det att konsortiet Valpolicellas reklamaffischer använts på ett olämpligt och skadligt sätt i Irland för en kampanj mot rattfylleri. För denna kampanj har bokstäverna police i ordet Valpolicella markerats med rött för att klart antyda att det finns ett samband mellan vinets namn och poliskontroller.

Anser inte kommissionen, trots att en reklamkampanj mot rattfylleri både är berättigad och lovvärd, att användningen av ett särskilt varumärke med skyddad ursprungsbeteckning, vilket har skett med konsortiet Valpolicella, utgör en kränkande handling som betydligt skadar detta märke på marknaden?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att lösa detta problem?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 mars 2001)

De irländska myndigheterna har informerat kommissionen om att någon officiell kampanj mot rattonykterhet inte har genomförts i Irland på det sätt som parlamentsledamoten nämner.

Det reklambudskap som tidningen L'Arena i Verona skriver om fanns på vissa varor som importerats från Förenade kungariket. Detta var emellertid en isolerad och oavsiktlig företeelse. Varorna drogs omedelbart tillbaka från marknaden så snart de irländska myndigheterna fick kännedom om saken.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3739/00

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(28 november 2000)

Ämne: Ödeläggelse av en kurdisk stad

Av vilka orsaker skall stöd eventuellt beviljas GAP-projektet, som dämmer upp Eufrat och Tigris och lägger stora delar av syd-östra Turkiet under vatten och bland annat hotar översvämma en mycket gammal kurdisk stad av historisk betydelse för kurderna?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(5 januari 2001)

Kommissionen har inga avsikter att använda gemenskapens budgetmedel för att finansiera dammar i floderna Tigris och Eufrat.

Kommissionen planerar emellertid att samfinansiera ett regionalt utvecklingsprogram i GAP-regionen, vars specifika syfte är att öka möjligheterna till sysselsättning, att stödja inkomstbringande verksamheter för landsbygdsbefolkningen, att renovera och återställa platser som är betydelse för kulturarvet och att främja utvecklingsmöjligheterna vad gäller kultur och turism, samt att förbättra miljövillkoren i regionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3834/00

från Raina Echerer (Verts/ALE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Kontroll av djurtransporter

Det har visat sig att medlemsstaternas myndigheter hittills endast till formen kontrollerar dokumentationen enligt artikel 2.2 i kommissionens förordning (EG) nr 615/98(1) och om nödvändigt rapporterna om lossning i det tredje land som är slutdestination i enlighet med artikel 3.3 i kommissionens förordning (EG) nr 615/98. Intrycket kan på så sätt uppstå att det redan på grund av formulärens utformning inte är önskvärt eller ens möjligt med ytterligare detaljerade uppgifter från de officiella veterinärerna och att de nationella myndigheterna inom ramen för sitt undersökningsansvar över huvud taget inte eller inte ingående kontrollerar efterlevnaden av direktivet om skydd av djur vid transport enligt artikel 1 i kommissionens förordning (EG) nr 615/98 med hänvisning till direktiv 91/628/EEG och inte har vidtagit tillräckliga förfaranderättsliga åtgärder.

Vilka åtgärder kommer därför kommissionen att vidta för att säkerställa att medlemsstaternas myndigheter innan exportbidrag beviljas på ett fullgott sätt kontrollerar samtliga villkor för ersättning på grundval av kommissionens förordning (EG) nr 615/98 och rådets förordning (EEG) nr 805/68(2)?

(1) EGT L 82, 19.3.1998, s. 19.

(2) EGT L 148, 28.6.1968, s. 24.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 januari 2001)

Vid utförsel av djur från gemenskapens skall systematiska kontroller göras och vid lossningen av djuren i tredje land skall målinriktade kontroller göras. Detta föreskrivs i artiklarna 2 och 3 i kommissionens förordning (EG) nr 615/98 av den 18 mars 1998 om särskilda tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag när det gäller levande nötkreaturs välbefinnande vid transport. Enligt artikel 5.3 i förordningen skall den nationella myndighet som betalar ut bidraget avgöra om direktivet om skydd av djur vid transport har efterlevts och om exportbidraget skall utbetalas eller inte. Den utgår då från de kontrollrapporter och/eller andra uppgifter som den förfogar över.

För information kommer parlamentsledamoten och parlementets sekretariat att tillsändas en sammanfattande översikt över de ekonomiska konsekvenserna av medlemsstaternas tillämpning av förordningen. Konstateras kan att man för perioden 1.9.199830.6.2000 har vägrat att ge bidrag för 3 150 djur.

Tillämpningen av förordning (EG) nr 615/98 står på dagordningen för den kommitté som ansvarar för förvaltningen av förordningen. Med medlemsstaterna kommer diskussionerna om denna fråga att fortsätta, för att förordningen skall tillämpas mer enhetligt.

Dessutom genomför kommission för närvarande en enkät bland medlemsstaternas utbetalningsställen, främst för att utvärdera hur bestämmelserna i förordning (EG) nr 615/98 tillämpas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3220/00

från Mary Honeyball (PSE) till kommissionen

(17 oktober 2000)

Ämne: Exploatering av Akamashalvön på Cypern

Skulle kommissionen kunna kommentera det förestående beslutet från Cyperns regering om att tillåta en exploatering av Akamashalvön för turism och samtidigt göra en bedömning av om ett sådant beslut är förenligt med EU:s miljöpolitik inom ramen för Natura 2000?

Skulle kommissionen kunna meddela hur denna fråga tas upp i samband med anslutningsförhandlingarna?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(23 november 2000)

Som framgår av kommissionens svar på den skriftliga frågan E-2905/00 från Chris Davies(1), följer kommissionen noggrant frågan om Akamashalvön via de instrument som står till förfogande, bl.a. det kapitel i anslutningsförhandlingarna som gäller miljön, pågående tekniska kontakter med de cypriotiska myndigheterna angående miljöfrågor och de olika föranslutningsinstrumenten, exempelvis den återkommande rapporten om Cyperns framsteg på vägen mot anslutning. Kommissionen gav den 10 oktober 2000 den gemensamma parlamentariska associeringskommittén bestående av företrädare för gemenskapen och Cypern detaljerad information i frågan om Akamas.

I mars 2000 fattade de cypriotiska myndigheterna vissa interimsbeslut för en hållbar förvaltning av Akamashalvön. Myndigheterna har informerat kommissionen om att slutgiltiga beslut kommer att fattas efter dialog med de berörda parterna i enlighet med relevant gemenskapslagstiftning och internationella och nationella åtaganden.

Vad gäller miljön kommer Cypern, som en del av förberedelserna inför anslutningen, att i överensstämmelse med habitatdirektivet (rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2)) lägga fram en förteckning över områden som skall utses till särskilda bevarandeområden inom ramen för Natura 2000. Förslaget kommer att innehålla en tydlig definition av de berörda områdenas avgränsning. I ett projekt inom programmet Life, där de cypriotiska myndigheterna får hjälp med denna uppgift, har Akamasområdet tagits med i en förteckning över

förslag på sådana områden. Alla Natura 2000-områden beräknas vara utsedda mot slutet av 2001. Under mellantiden kommer kommissionen att fortsätta att kontrollera om Cypern följer andemeningen i lagstiftningen genom att bevara regionens intressen.

(1) Se s. 19.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3561/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Avskaffande av burar för grisar

För några år sedan utfärdade rådet och Europaparlamentet ett direktiv om ett gradvist avskaffande av burar för höns. Grisar måste emellertid fortfarande leva under oacceptabla förhållanden, instängda på mycket små ytor och ofta bundna med rep eller rentav kedjor. För en tid sedan meddelade kommissionen därför att den ville lägga fram ett förslag till ändring av direktiv 91/630(1) som skulle sätta stopp för svinhållning i burar. Nyligen har dock generaldirektoratet för jordbruk begärt mer information om de ekonomiska effekterna av ett totalt avskaffande av burar inom sektorn. Detta innebär att det kommer att ta lång tid innan förslaget kan läggas fram.

Flera länder såsom Storbritannien och Sverige har redan infört ett förbud mot användning av burar för grisar, vilket uppenbarligen inte har medfört några allvarliga ekonomiska förluster. Kan kommissionen mot denna bakgrund meddela varför den tvekar om att lägga fram ett förslag till ändring av direktiv 91/630?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 33.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 januari 2001)

Kommissionens förslag till ändring av rådets direktiv 91/630/EEG av den 19 november 1991 om fastställande av lägsta djurskyddskrav vid svinhållning, med syftet att förbättra välbefinnandet för svin, är nästan färdigt och kommer att läggas fram för rådet och parlamentet före årets slut.

Kommissionens förslag tar upp följande aspekter: bestämmelser om att suggor skall hållas i sociala grupper, separata områden som anpassats till svinens normala beteendemönster, en lämplig förbättring av miljön och förbättring av golvbeläggningarna.

Enligt vad kommissionen känner till har fem medlemsstater under de senaste åren antagit lagstiftning om djurskydd vid svinhållning som innebär att ytterligare åtgärder än de som krävs enligt rådets direktiv 91/630/EEG har införts.