ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3035/00

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: FFU och fisksjukdomar

Kan kommissionen bekräfta huruvida några ansökningar gjorts i enlighet med FFU:s (Fonden för fiskets utveckling) nya bestämmelser som trädde i kraft den 1 januari för att tillåta medlemsstaterna att ersätta fiskare för fisksjukdomar? Om detta är fallet, kan kommissionen komma med uppgifter om dessa ansökningar, vilka medlemsstater det rör sig om och vilken stödnivå det är frågan om?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 oktober 2000)

I dagsläget har kommissionen ingen kännedom om att eventuellt stöd, inom ramen för strukturprogrammen 20002006 för sektorn för fiske och vattenbruk, skulle ha beviljats för att kompensera för fisksjukdomar.

Under genomförandet av ett program försäkrar sig kommissionen om att villkoren för stödberättigande enligt gemenskapslagstiftningen och urvalskriterierna i programmet är uppfyllda. Emellertid åligger det medlemsstaten att göra urvalet för individuella projekt. Kommissionen ges närmare upplysningar om genomförda program genom de årliga genomföranderapporterna. De första kommer att vara klara under år 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3080/00

från Francisca Sauquillo Pérez del Arco (PSE) till kommissionen

(22 september 2000)

Ämne: Utnämningar inom kommissionen

Europeiska kommissionen håller på att omdefiniera uppgifterna och prioriteringarna inom området yttre förbindelser och utvecklingssamarbete. Inom ramen för detta utnämnde kommissionen nyligen en ny generaldirektör för gemensamma tjänsten för yttre förbindelser. Någon ny generaldirektör för generaldirektoratet för bistånd har dock inte utnämnts.

Kan kommissionen förklara varför utnämnandet av en ny generaldirektör för bistånd dröjer, med tanke på behovet av att omorganiseringen av gemensamma tjänsten för yttre förbindelser respektive generaldirektoratet för bistånd sker parallellt, så att man kan undvika störningar i samarbetet mellan dessa två organ som bör ha nära förbindelser med varandra?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Som parlamentsledamoten förmodligen vet har kommissionen på samma gång velat omorganisera gemensamma tjänsten för yttre förbindelser och generaldirektoratet för utveckling. Bägge tjänsterna som generaldirektör utannonserades därför samtidigt och med samma sista ansökningsdatum (11 juli).

Sedan det föreskrivna uttagningsförfarandet för högre tjänster avslutats, beslöt kommissionen på sitt möte den 26 juli 2000 att utse Giorgio Bonacci till generaldirektör för gemensamma tjänsten för yttre förbindelser. Vid detta tillfälle togs inget beslut om tjänsten som generaldirektör för utveckling.

Den senare tillsättningen behandlade kommissionen på sitt möte den 13 september. Den beslöt då att inte tillsätta den vakanta tjänsten som generaldirektör för utveckling utan att i stället samtidigt utlysa tjänsten både interinstitutionellt (artikel 29.1 c) och externt (artikel 29.2). Parallellt behölls de ansökningar som inkommit enligt artikel 29.1 a i tjänsteföreskrifterna. För att säkerställa att kraven på tjänsten uppfylls i alla stycken vill kommissionen ge så många potentiellt kvalificerade sökande som möjligt en chans att söka, innan den fattar ett slutgiltigt beslut. Detta kompletterande steg är helt i linje med kommissionens uppförandekod för högre tjänstemän, som antogs i december 1999.

Svaren på platsannonserna har nu inkommit. Kommissionen kommer därför skyndsamt att gå vidare med nästa steg i uttagningsförfarandet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1640/00

från Alejandro Agag Longo (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Konkurrens inom telekomsektorn

Att införa konkurrens inom telekomsektorn är nu ett mål som eftersträvas, om än med varierande intensitet, av EU:s samtliga medlemsstater och som stöds av kommissionen genom den rekommendation som ingår i de breda ekonomisk-politiska riktlinjerna. Det är ett välkänt faktum att det finns olika sätt på vilka man kan utfärda licenser till de olika operatörer som är avsedda att skapa konkurrens. Enligt nya rapporter i pressen har den brittiska staten tjänat cirka 36 000 miljoner dollar (6,3 triljoner spanska pesetas) på utauktioneringen av licenser för den tredje generationens mobiltelefoner.

Anser kommissionen med förbehåll för den subsidiaritetsnivå som krävs i sådana beslut att de olika metoder som förekommer vid licensgivning är neutrala i förhållande till den process som pågår för att öppna sektorn för konkurrens? Närmare bestämt: Anser inte kommissionen att de höga priser som uppnås vid sådana auktioner kan utgöra en första snedvridning av konkurrensen eftersom de påverkar den följande prissättningen och eftersom de stimulerar till en utveckling med fokusering på de företag som är baserade på behovet av att kunna lägga höga bud vid sådana auktioner?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 september 2000)

Det antal operatörer som kan tilldelas frekvenser för tillhandahållande av bland annat tredje generationens mobiltjänster är enligt UMTS-standarden begränsat av det tillgängliga frekvensspektrumet. Ett urvalsförfarande är således oundvikligt. I gemenskapsdirektiven föreskrivs att detta urval bör grunda sig på objektiva, proportionerliga, öppna och icke-diskriminerande kriterier. Att dessa

kriterier tillämpas är nödvändigt för att inte konkurrensen mellan de potentiella operatörerna skall snedvridas. Som kommissionen konstaterar i sitt svar på skriftlig fråga P-1839/2000 från W.G. van Velzen(1) får medlemsstaterna fritt välja urvalsförfarande, förutsatt att de iakttar dessa principer.

Valet mellan ett förfarande av auktionstyp och ett förfarande av skönhetstävlingstyp får konsekvenser för utvecklingen av dessa tjänster, som beror av flera olika faktorer (licensens varaktighet, betalningsvillkor, skyldighet att ha viss geografisk täckning, krav på roamingmöjligheter), och för de berörda företagens strategier och konsumenternas reaktioner. Dessa effekter bör således bedömas från fall till fall.

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2490/00 från Raffaele Costa (PPE-DE) till rådet. Förhållandena i italienska fängelser.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 103 E , 03/04/2001 s. 0166 - 0166



SKRIFTLIG FRÅGA E-2490/00 från Raffaele Costa (PPE-DE) till rådet (24 juli 2000) Ämne: Förhållandena i italienska fängelser Hur bedömer rådet situationen i italienska fängelser med avseende på de medborgerliga rättigheterna? Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2488/00 och E-2490/00 (7 november 2000) Riktlinjer för arbete i fängelser faller inom medlemsstaternas behörighetsområde. Enligt subsidiaritetsprincipen begränsas gemenskapens åtgärder för sysselsättningen till att uppmuntra till samarbete mellan medlemsstaterna samt till att stödja och vid behov komplettera deras åtgärder på de villkor som anges i artiklarna 125 och följande i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2740/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet

(3 augusti 2000)

Ämne: Kostnaden för övergången till euro

1. Har rådet gjort någon uppskattning av vad det kostat för de 11 länder som för närvarande ingår i euroområdet att gå med i den gemensamma valutan samt av vad kostnaderna väntas bli för Grekland när landet går med 2001? Kan rådet stå till tjänst med en beskrivning av hur dessa kostnader fördelar sig?

2. Har rådet gjort någon uppskattning av vad det skulle komma att kosta för Danmark, Sverige och Förenade kungariket att gå med i den gemensamma valutan, ifall dessa länder skulle vilja gå med?

Svar

(16 november 2000)

Rådet har inte gjort någon uppskattning av kostnaderna för övergången till euro, som delvis bekostas av allmänheten och delvis av den privata sektorn.

Det bör emellertid erinras om att dessa är engångskostnader, medan det finns viktiga långsiktiga fördelar både för den allmänna och den privata sektorn på grund av att kostnaderna i samband med växling försvinner en gång för alla mellan de medlemsstater som antar euron.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2494/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: EU:s agerande mot Chiles hinder för medlemsstaternas fiskefartyg

Chile tillämpar sedan 1991 hamnrestriktioner mot den spanska fiskeflottan i Stilla havet, som beroende på årstid uppgår till mellan åtta och tolv fartyg inriktade på tonfiskfiske.

Hindren består huvudsakligen i att man hindrar lossning av fångsten och överföring till andra fartyg, vilket innebär ett klart brott mot internationella bestämmelser om transit- och importfrihet.

Vilken är enligt kommissionen EU:s nuvarande inställning till den negativa chilenska attityden, som förorsakar allvarliga skador för gemenskapens flotta, med stora ekonomiska förluster och hinder för fiskimport till andra marknader?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(25 september 2000)

Sedan 1991 får gemenskapens fartyg inte lasta om eller lossa sina fångster av långvandrande arter, exempelvis svärdfisk, i chilenska hamnar om fångsterna gjorts i strid mot bevarandeföreskrifter som ensidigt införts av Chile. Hänsyn tas inte till att fångsterna gjorts i internationella vatten.

Frågan har flera gånger tagits upp med Chile bilateralt. 1998 inledde kommissionen ett undersökningsförfarande inom ramen för rådets förordning (EG) nr 3286/94 av den 22 december 1994 om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte att säkerställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO)(1) (handels-hindersförordningen). I undersökningen kom man fram till att Chile kränker principen om transiteringsfrihet, som fastställs i artikel V i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) 1994, samt att det chilenska förbudet mot att lossa fångster som gjorts av gemenskapens fartyg strider mot artikel XI.

Det har inte varit möjligt att utifrån resultatet av undersökningen beträffande handelshinder nå en uppgörelse i godo. Gemenskapen har därför sett sig tvungen att inleda förfaranden mot Chile inom ramen för Världshandelsorganisationen. Samråd på WTO-nivå har ägt rum under juni och juli månad. Frågan kommer åter att tas upp på högsta nivå i Santiago i slutet av september. Beroende på resultatet av förhandlingarna kan kommissionen komma att överväga en formell begäran om upprättande av en tvistlösningspanel inom ramen för WTO.

(1) EGT L 349, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2606/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Offentligt stöd till fiskefartyg och fiskeflottan

Enligt förordningen (EG) nr 2792/1999(1) var det nödvändigt att speciellt fastställa det offentliga stödet till moderniseringen av fiskefartyg under perioden från 1 januari 2000.

Dessutom kan medlemsstaterna vidta åtgärder för att stödja investeringar i utrustning för fiskehamnar och förädling och marknadsföring av fiskeprodukter med mera.

Vilka åtgärder har vidtagits av Spanien för utveckling och tillämpning av förordningen (EG) nr 2792/1999?

Vilka åtgärder har föreslagits speciellt för regionen Balearerna?

(1) EGT L 337, 30.12.1999, s. 10.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

I enlighet med rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn, lämnade Spanien den 8 mars 2000 in sina förslag till kommissionen beträffande program för omstrukturering av fiskerisektorn under perioden 20002006. Programmen gäller såväl landets mål 1-regioner som övriga regioner. Inget av programmen är dock uppdelat efter autonoma regioner.

Spanien har också, i enlighet med artikel 87 (tidigare artikel 92) i EG-fördraget, lämnat in en anmälan som dels omfattar landets nationella stödsystem för strukturåtgärder inom fiskerinäringen, dels olika stödsystem som godkänts på regional nivå, i syfte att få dessa godkända av kommissionen. Det har dock hittills inte inkommit något förslag till stödsystem för den autonoma regionen Balearerna.

Programförslagen och systemen för strukturstöd håller för närvarande på att granskas av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3589/00

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(22 november 2000)

Ämne: Beatlesantologin

Är kommissionen medveten om att det är omöjligt att köpa den engelska originalutgåvan av Beatlesantologin i Frankrike? Är den medveten om att denna situation har uppstått för att skydda producenten för den franska utgåvan mot konkurrens? Är kommissionen medveten om att detta ger upphov till en svart marknad i Frankrike?

Vad tänker kommissionen göra för att genomföra bestämmelserna om den gemensamma marknaden, och för att skydda Beatlesfans mot hänsynslöst beteende och för att rädda denna viktiga del av Europas kulturarv från illojal konkurrens?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

Kommissionen har inte underrättats om det problem som frågeställaren tar upp. På grund av att kommissionens information är så begränsad går det inte att vidta några åtgärder.

Frågeställaren ombedes vänligen att utveckla sin fråga så att den ger närmare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3369/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Europeiska socialfonden i Katalonien

Kommissionen har i sitt svar på skriftlig fråga nr P-2749/00(1) i detta ämne hänvisat till preventiv suspension av betalningar som föreskrivs i artikel 21 i förordning (EEG) nr 4253/88(2) i dess lydelse enligt förordning (EEG) nr 2082/93.(3)

Kan kommissionen uppge vilken källa som har rätt att ge dessa upplysningar?

Dessa uppgifter var kanske bara en personlig uppfattning, men genom dem har kommissionen komprometterats på ett allvarligt sätt. Avser den att vidta åtgärder för att undvika att liknande händelser upprepas i framtiden?

(1) EGT C 103 E, 3.4.2001.

(2) EGT L 374, 31.12.1988, s. 1.

(3) EGT L 193, 31.7.1993, s. 20.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(22 november 2000)

Enligt artikel 197 i EG-fördraget är kommissionen skyldig att besvara skriftliga frågor. Kommissionens svar på varje enskild fråga antas av kommissionen själv och översänds sedan till parlamentet och till frågeställaren. Det är parlamentet som offentliggör svaren i enlighet med artikel 44 i parlamentets arbetsordning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3381/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(3 november 2000)

Ämne: Europeiska socialfonden i Katalonien

I spanska medier har det sagts att kommissionen i förebyggande syfte blockerat 14 miljoner euro som var avsedda för Katalonien. Enligt uppgifter är det gemenskapskällor som spridit denna nyhet. Kan kommissionen specificera beloppet?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(5 januari 2001)

Med utgångspunkt i partnerskapsprincipen och på grundval av dokumentation som mottagits om en av projektledarna, som i september 1999 blev föremål för ett rättsförfarande, gjorde kommissionens en första uppskattning av de belopp som skulle återkallas från de utbetalningar som gjorts för 1999. Den rättsliga undersökningen gäller för närvarande projekt som utförts 1996, men det är möjligt att den kommer att utvidgas till att omfatta hela programperioden 19941999. Det belopp som nå återkallats skulle ha täckt bidrag som ännu inte utbetalats. Spanien avslog emellertid i ett brev av den 27 oktober 1999 kommissionens förslag. Efter att ha dragit av det belopp som blockerats på grundval av förordningen om statligt stöd, rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa kategorier av horisontellt statligt stöd(1), skulle regionen Katalonien vid den dåvarande tidpunkten mottagit 14 miljoner euro från kommissionen i samband med den första begäran om utbetalning för 1999. Det är detta belopp som nämnts i pressen.

För närvarande uppgår de bidragsansökningar som inte behandlats av kommissionen till 63 miljoner euro, av vilka 31 miljoner euro fortfarande är blockerade på grundval av förordningen om statligt stöd och det undersöks om 32 miljoner euro kan komma ifråga som stöd. Dessa belopp motsvarar den slutliga utbetalningen för 1998 för mål 2 och de bidrag för 1999 för alla mål, för vilka Spanien lämnat in ansökningar.

(1) EGT L 142, 14.5.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1869/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Hälsopass för EU-medborgare

Det verkar som om det i vissa medlemsstater skulle finnas ett slags hälsokort som är mycket nyttigt för dem som reser utomlands. Kortet ger information om innehavarens hälsotillstånd, blodgrupp, allergier etc. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. I vilka medlemsstater har detta nyttiga kort införts?

2. Anser kommissionen inte att det mot bakgrund av nationella erfarenheter på detta område skulle vara lämpligt att lägga fram ett förslag om införande av ett hälsopass i samtliga medlemsstater?

Passet skulle vara en viktig förebyggande åtgärd för personer som reser utomlands. Det skulle göra det möjligt för en utländsk läkare att i nödfall få exakta uppgifter om patienten och för en familjeläkare att korrekt diagnostisera eventuella sjukdomar, i synnerhet tropiska, som man kan ha smittats av under resan.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

Rådet antog 1986 bl.a. på begäran av parlamentet en resolution om införande av ett europeiskt hälsokort för akutsituationer(1). I resolutionen förordas en europeisk modell för ett pappersbaserat hälsokort (gula kortet) med vissa uppgifter som är viktiga vid akutbehandling av innehavaren.

Kommissionen lade 1989 fram en rapport om genomförandet av rådets resolution(2). Av rapporten framgår att vissa medlemsstater hade vidtagit åtgärder för att införa kortet, särskilt Tyskland, Luxemburg och Portugal. Endast ett fåtal kort hade utfärdats och det användes praktiskt taget inte alls. Några betydande resultat har därför inte uppnåtts när det gäller att införa ett allmänt europeiskt hälsokort för akutsituationer.

Diskussionen om införande av ett hälsokort har fått ny stimulans genom de nya elektroniska korten. Kommissionen publicerade 1996 ett arbetsdokument om europeiska hälsokort(3). I dokumentet redogörs för de viktiga politiska, juridiska, administrativa, tekniska och etiska frågor som man måste ta itu med innan kortet kan införas i hela EU. Dessutom beskrivs flera intressanta möjligheter, som t.ex. användning av kortet i samband med återbetalning, kommunikation mellan en patients läkare och sjukhus eller liknande samt auktoriserad tillgång till journaler.

Införande av smartkort och deras användning inom EU är viktiga inslag i det europeiska initiativ som presenterades vid Europeiska rådets möte i Lissabon i mars 2000. Under 1993 påbörjade man inom gemenskapens program för forskning och teknisk utveckling en samlad insats för att inom Europa harmonisera användningen av patientjournaler för administrativa och kliniska ändamål och i akutsituationer.

En genomförbarhetsstudie gjordes 1996 inom ramen för samarbetet med de sju mest industrialiserade länderna.

Pilotprojekt har inletts i Kanada, Frankrike, Tyskland, Italien och Japan. Resultaten förväntas användas för att ytterligare utveckla smartkort inom ramen för eEurope-initiativet.

(1) EGT C 184, 23.7.1986.

(2) SEK(89) 1628 slutlig.

(3) SEK(96) 1959.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2605/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Stödåtgärder för skalfruktsektorn

Med den allmänna reformen av frukt- och grönsakssektorn som innefattar mandel, johannesbröd, hasselnöt, valnöt och kastanj i den nya gemensamma marknadsorganisationen upphör de specifika stödåtgärderna till denna sektor (förbättringsplaner).

Kommissionsledamoten Fischler förde fram möjligheten att EU kunde ingripa specifikt till förmån för dessa odlingar inom programmet för utveckling av landsbygden.

Tillstyrker kommissionen ett stöd från EU till skalfrukter inom programmet för utveckling av landsbygden?

Om så är fallet: vilka är de specifika stödåtgärderna för skalfruktsektorn inom programmet för utveckling av landsbygden i Spanien i allmänhet och för regionen Balearerna i synnerhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

Frågan om ekonomiskt stöd för gemenskapens produktion av nötter, inom ramen för avdelning a i rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1) diskuterades vid rådets möte (jordbruk) den 17 juli 2000, där man kom fram till att rådet skall anmoda kommissionen att fortsätta betalningarna till nötproducenterna inom ramen för 2001 års budget när det gäller de program som annars löper ut under 2000.

Kommissionen skall i samband med den rapport som skall läggas fram i slutet av 2000 om systemet för frukt och grönsaker undersöka läget inom skalfruktssektorn.

Kommissionen har alltid varit positivt inställd till principen om ett gemenskapsstöd för nötsektorn genom landsbygdsutvecklingsprogrammen, som utarbetas och föreslås av medlemsstaterna och i förekommande fall regionerna. Vare sig Spanien eller Balearerna har dock föreslagit någon särskild åtgärd avseende ekonomiskt stöd för nötter i de första versionerna av landsbygdsprogrammen för 20002006.

(1) EGT L 286, 23.12.1972.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2536/00

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(28 juli 2000)

Ämne: Internationella havsföroreningskommissionens rapport

Känner kommission till en rapport som nyligen publicerats av internationella havsföroreningskommissionen på uppdrag av OSPAR och som varnar för irreparabel skada på livet i haven i västra och norra Europa? Rapporten redogör för utsläpp av avloppsvatten och industriföroreningar, giftiga och radioaktiva föroreningar, kemisk förorening och överfiskning, och den påkallar ett svar från kommissionen. Har kommissionen för avsikt att göra ett uttalande i frågan eller svara på rapporten?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

Kommissionen känner inte till någon internationell havsföroreningskommission men förmodar att parlamentsledamoten syftar på en rapport som nyligen lades fram av Oslo-Paris-kommissionen (OSPAR).

OSPAR-kommissionen antog vid sitt årliga möte den 2630 juni 2000 en rapport om kvalitetssituationen (quality status report, QSR 2000) för hela Nordostatlanten. QSR 2000 utgör, tillsammans med rapporter avseende de fem havsområdesregioner som OSPAR täcker, den första noggranna utvärderingen av tillståndet för den marina miljön i Nordostatlanten, från Arktis till Gibraltar sund och från Grönland till Kattegatt.

Enligt rapporten har den negativa utvecklingen i fråga om havsföroreningar och fiske nu vänts eller åtminstone stoppats. Den marina miljön är dock fortfarande hotad, och det krävs åtgärder för att få till stånd en hållbar förvaltning av fiskbeståndet, för att minska fiskets inverkan på ömtåliga ekosystem och för att stoppa tillförseln av klart identifierade farliga ämnen.

Gemenskapen, företrädd av kommissionen, är avtalsslutande part till OSPAR-konventionen och har under fyra år deltagit aktivt i arbetet med QSR 2000. Kommissionen välkomnar det faktum att rapporten färdigställts och inser omfattningen av det arbete som de avtalsslutande parterna lagt ned på rapporten. Kommissionen hoppas att OSPAR kan bygga på denna rapport i framtiden och

betonar behovet av framtida bedömningar för att nå större enhetlighet regionerna emellan och för att inom ramen för Europeiska miljöbyråns interregionala forum samordna undersökningsarbetet med det arbete som utförs inom andra regionala havsforum. Kommissionen ställer sig därför bakom rapporten och kommer att ta sig an de viktigaste utmaningarna på de områden där gemenskapen är behörig. I detta avseende bör det erinras om att det finns många gemenskapsrättsakter och samordnade gemenskapsinsatser i olika internationella forum som direkt eller indirekt bidrar till ett bättre skydd av den marina miljön.