SKRIFTLIG FRÅGA P-3175/01

från Marco Cappato (NI) till kommissionen

(13 november 2001)

Ämne: Keuakouns, Sisa-Ats, Phengphanhs, Chanmanivongs och Keochays försvinnande

Den 15 februari 2001 antog Europaparlamentet en brådskande resolution(1) som översänts till kommissionen, i vilken:

- man betonade fallet med samvetsfångarna i Laos, bland annat de fem från 26-oktoberrörelsen 1999 Keuakoun, Sisa-At, Phengphanh, Chanmanivong och Keochay som greps denna dag och som varit försvunna sedan dess,

- de laotiska myndigheterna uppmanades att frige alla samvetsfångar och garantera att de utan inskränkningar kan utöva sina grundläggande rättigheter, såväl medborgerliga som politiska, genom att ratificera och tillämpa FN-konventionerna om de mänskliga rättigheterna.

Nio månader har gått sedan dess och kommissionen i synnerhet Chris Patten, kommissionsledamot med ansvar för yttre förbindelser har inte gjort något för att begära att myndigheterna i Vientiane besvarar de frågor parlamentet ställt.

Eftersom kommissionen inte agerat begav sig Olivier Dupuis, partisekreterare för det gränsöverskridande radikala partiet (Partito radicale transnazionale) och ledamot av Europaparlamentet, i kommissionsledamot Chris Pattens ställe till Laos tillsammans med fyra andra radikala ledare för att upprepa den demokratiska studentrörelsens demonstration två år tidigare. Dupuis, Mellano, Manzi, Lensi och Khramov greps och fängslades, vilket bryter mot gällande internationella konventioner.

Vilka åtgärder tänker Europeiska kommissionen vidta gentemot de laotiska myndigheterna för att få reda på om Keuakoun, Sisa-At, Phengphanh, Chanmanivong och Keochay fortfarande är i livet, eller om de är döda, mördade eller frihetsberövade?

(1) EGT C 276, 1.10.2001, s. 281.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 december 2001)

I gemenskapens uttalande inför det 57:e mötet i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna den 29 mars 2001 uttryckte gemenskapen sin oro över det faktum att bedrivandet av oppositionspolitik inte tolereras i Laos och att detta har lett till att flera personer fängslats i oktober och november 1999 för att de demonstrerat mot regeringen. Gemenskapen är också oroad över att vissa av arresteringarna verkar godtyckliga och att det i praktiken inte finns någon rätt till förberedande av rättsligt försvar och rättslig rådgivning samt över domarkårens brist på juridisk utbildning i Laos.

Kommissionens delegation i Bangkok som ansvarar för förbindelserna med Laos följer mycket noggrant denna och andra frågor som rör mänskliga rättigheter. När det gäller frågan om politiska fångar fortsätter kommissionen att i samarbete med medlemsstaternas diplomatiska beskickningar följa utvecklingen och delta i gemenskapens framställningar om information rörande rättsliga förfaranden beträffande politiska fångar.

Människorättsfrågor, som inskränkningar av åsikts- och yttrandefriheten och brister i rättsväsendet liksom frågan om politiska fångar, diskuterades med företrädare för Laos regering under det första mötet i gemensamma kommittén EU-Laos, vilket ägde rum i maj 2001. Vid detta tillfälle upprepade kommissionen det förslag som framlagts av den parlamentsdelegation som besökte Vientiane i april om att gemenskapsambassadörer eller företrädare från Internationella rödakorskommittén skall tillåtas besöka politiska fångar.

Kommissionen betonar målmedvetet behovet att stärka respekten för medborgerliga och politiska rättigheter i Laos, inklusive yttrandefrihet, mötesfrihet, föreningsfrihet och religionsfrihet. Kommissionen kommer att fortsätta att ta upp dessa frågor i alla bilaterala kontakter.