SKRIFTLIG FRÅGA P-0533/02

från Ilka Schröder (GUE/NGL) till rådet

(19 februari 2002)

Ämne: Anhållandet av Juan Ramón Rodríguez Fernández med Eurojusts medverkan

Den 16 januari 2002 anhölls Juan Ramón Rodríguez Fernández i Amsterdam under förevändning att han stött ETA:s kommandogrupp Gorbea genom att han förmedlat den misstänkte högerextremisten Pedro Varelas adresser till någon som påstås stå i förbindelse med ETA. Detta skulle enligt Jungle World (nr 7, 11.2.2002) vara detsamma som förmedling av uppgifter om attentatsmål. Vem som helst kan emellertid få tag på dessa uppgifter via den allmänna telefonkatalogen över Barcelona.

Enligt pressuppgifter var gripandet ett första resultat av det nya systemet Eurojust, EU:s rättsliga samarbete (La Vanguardia), vilket lär ha skett mycket snabbt efter det att den spanska åklagarmyndigheten inom ramen för Eurojust lämnat in en begäran hos sin nederländska motsvarighet (NRC Handelsblad, 20.1.2002). Enligt uppgifter från den icke-statliga organisationen Statewatch handlades fallet av den provisoriska enheten för rättsligt samarbete, föregångaren till Eurojust (www.statewatch.org/news/2002/feb/02eurojust.htm).

Känner rådet till omständigheterna kring anhållandet och den rättsliga grunden för det? Om så är fallet, hur ser denna rättsliga grund ut? Om så inte är fallet, vilket EU-organ eller organ i medlemsstaterna är ansvarigt för uppgifter till ledamöter av Europaparlamentet och allmänheten?

På vilket sätt deltog föregångaren till Eurojust eller Eurojust i anhållandet och på vilken rättslig grund skedde det?

Faller den aktuella bevisningen (förmedling av en allmänt tillgänglig adress) enligt rådets uppfattning under definitionen av terrorism enligt bestämmelserna i rambeslutet om bekämpande av terrorism (14845/1/01 C5-0680/2001 2001/0217(CNS))?

Svar

(22 juli 2002)

Gripanden som genomförs av nationella brottsbekämpande myndigheter är inte rådets sak utan helt och hållet en fråga för dessa myndigheter. Rådet kan därför inte lämna upplysningar om omständigheterna kring det aktuella gripandet eller om den rättsliga grunden för detta.

Rådet har heller ingen möjlighet att informera om Pro Eurojusts eller Eurojusts eventuella medverkan vid gripandet.

Rent allmänt kan det erinras om att Pro Eurojust var en provisorisk enhet med 15 åklagare och domare som inrättades genom rådets beslut men som uteslutande arbetade i enhetlighet med nationell lagstiftning. Beslutet, som har ersatts av rådets beslut av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust, innebär inte att medlemmarna i den provisoriska enheten ges rätt att tillgripa tvångsmedel. I deras uppgifter ingick emellertid att förbättra samarbetet mellan nationella behöriga myndigheter vid utredningar och åtal i samband med grov brottslighet, i synnerhet organiserad brottslighet som bedrivs inom två eller flera medlemsstater.

Beslutet av den 28 februari 2002 innebär inte att Eurojust ges befogenhet att vidta direkta tvångsåtgärder gentemot medborgarna, t.ex. att gripa misstänkta. Där anges emellertid uttryckligen att det i Eurojusts uppgifter, vare sig de utförs som ett kollegium eller genom de berörda nationella medlemmarna, ingår att på begäran bistå medlemsstaternas behöriga myndigheter för att säkerställa bästa möjliga samordning av utredningar och åtal.

Ovanstående gäller även om medlemsstaterna ger sin nationella medlem rättsliga befogenheter på sitt eget territorium.

Vad gäller den sista frågan, kommenterar rådet inte ärenden som har hänskjutits till de nationella behöriga myndigheterna.