ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2112/00

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Tillämpning av artikel 87 i EG-fördraget i frågan om stöd till den spanska elsektorn

I sin rapport om sammangåendet mellan Unión Fenosa och Hidrocantábrico, i vilken den utvärderar effekterna av sammangåendet för kostnaderna för övergång till fri konkurrens, hänvisar den spanska elkommittén (Comisión Nacional de la Energía) till den totala osäkerhet som råder beträffande den skyddsklausul som föreskrivs i den nya sjätte övergångsbestämmelsen i rättsakt 54/97 i elsektorn (system för kostnader för övergång till fri konkurrens), eftersom den gör det möjligt att värdepapperisera dessa kostnader.

Hyser kommissionen samma oro som den spanska tillsynsmyndigheten?

Anser inte kommissionen att det är nödvändigt att modifiera de spanska bestämmelserna för att garantera att värdepapperiseringen inte hindrar tillämpningen av marknadsvariabler i enlighet med den metod som kommissionen antog i juni 1999?

Anser kommissionen att artikel 87 i fördraget gör det möjligt att bevilja 1 biljon pesetas i statligt driftsstöd då det saknas en rättslig mekanism som garanterar att det sker en verklig övergång till fri konkurrens efter värdepapperiseringen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Kommissionen erinrar parlamentsledamoten om att ingen värdepapperisering (möjlighet att till en tredje part sälja rättigheter till kompensation för kostnaderna för övergång till fri konkurrens) ägt rum hittills. Utan hänvisning till rapporten från Comisión Nacional de la Energía, som utarbetats i ett annat sammanhang, håller kommissionen med om att närmare bestämmelser måste fattas i fråga om värdepapperisering för att säkerställa en konkret och effektiv övervakning av övergången till fri konkurrens.

Kommissionen utesluter inte att den spanska lagen kan behöva ändras eller kompletteras.

Kommissionen kan inte i detta skede uttala sig om åtgärdernas karaktär av driftsstöd. En sådan mekanism som parlamentsledamoten nämner skulle kunna inrättas genom att bestämmelserna ändras, sekundär nationell lagstiftning införs, eller genom ett ensidigt åtagande från medlemsstatens sida. Den kan också föreskrivas genom ett slutligt beslut av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2845/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(8 september 2000)

Ämne: Antalet ledamöter i Europaparlamentet

Nyligen fälldes ett uttalande av oppositionen i Storbritannien om att vi skulle lätt kunna reducera Europaparlamentet med 100 platser (ur GC magazine, september 2000, s. 142). Skulle kommissionen mot bakgrund av detta uttalande kunna redogöra för den process som man skulle bli tvungen att genomgå för att reducera det nuvarande Europaparlamentet från 626 till 526 ledamöter?

Skulle kommissionen se detta som en enkel uppgift?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(20 oktober 2000)

Antalet platser i parlamentet är fastställt i EG-fördraget. I artikel 189 föreskrivs där att antalet ledamöter inte skall överstiga sju hundra. I artikel 190.2 (f. d. 138.2) anges hur många företrädare som väljs i varje medlemsstat (f. n. totalt 626). Dessa bestämmelser kan ändras endast vid en omarbetning av artiklarna, antingen genom en ändring av fördraget (enligt förfarandet i artikel 48 (f. d. artikel N i EU-fördraget) eller genom en anpassning av fördraget vid en anslutning (enligt förfarandet i artikel 49 (f. d. artikel O)).

Den regeringskonferens om institutionsreformer som sammankallades i februari 2000 med stöd av artikel 48 i EU-fördraget och vars överläggningar torde avslutas till Europeiska rådets möte i Nice (7-8 december 2000), håller nu på att behandla bland annat frågan om parlamentets sammansättning inför unionens utvidgning. Flera möjligheter undersöks om hur antalet valda ledamöter i de nuvarande medlemsstaterna kan minskas så att summan efter utvidgningen stannar under 700. Under konferensen har man inte planerat att justera antalet 700 nedåt. Parlamentet självt har tagit ställning till denna fråga i sin resolution A5/0086/00 av den 13 april 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2738/00

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: U-hjälp till Peru

Europeiska unionen har noterat hur mycket det varit som inte stämt eller gått rätt till under årets valrörelse i Peru och allvarligen betvivlat den demokratiska legitimiteten i valresultatet. Mot bakgrund av att EU:s program för u-hjälp till Peru styrs av ett ramavtal mellan EU och Andinska gemenskapen och det finns en demokratiklausul i detta avtal samt mot bakgrund av att myndigheterna i Peru inte visar några tecken till att bry sig om de krav på fria och rättvisa nyval, vilka ställts på det internationella planet, skulle det inte i dagens läge vara på sin plats att åberopa denna klausul?

Eftersom det dessutom har rapporterats att u-hjälpen från EU använts i president Fujimoris återvalskampanj för att göra PR för honom, kunde kommissionen då tänka sig att all u-hjälp i fortsättningen skulle kanaliseras direkt via icke-officiella vägar (icke-statliga organisationer, kyrkor)?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(12 september 2000)

Tillsammans med medlemsstaterna följer kommissionen uppmärksamt vad som händer i Peru. Kommissionen stödjer den särskilda grupp som Amerikanska samarbetsorganisationen bildat i syfte att stärka demokratin i Peru. Det tycks därför för närvarande inte lämpligt att åberopa demokrati-klausulen i ramavtalet om samarbete mellan Europeiska unionen och Andinska gemenskapen.

Kommissionen undersöker för närvarande frågan om missbruk av gemenskapsmedel i Peru men har hittills inte kunnat styrka dessa påståenden. Om det skulle visa sig att sådant missbruk förekommit så är det rådet som skall ta ställning till om gemenskapens bistånd skall ställas in.

Kommissionen förbehåller sig dock rätten att ompröva sin inställning mot bakgrund av utvecklingen i Peru.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3269/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Det uppblossande våldet mot kristna i Moluckerna

Det finns en utbredd oro bland de kristna när det gäller konflikten i Moluckerna, vilken har provocerats fram av våldsmän som handlar på uppdrag av politiska och extremistiska grupper i Indonesien. Man uppskattar att 7 000 jihadmedlemmar har samlats på dessa öar och angripit kristna hem vilket har lett till uppskattningsvis 4 000 döda och 350 000 fördrivna.

Skulle kommissionen kunna tänka sig att överväga att som en nödåtgärd sända en delegation från EU för att göra en opartisk undersökning av situationen, uppmana Indonesiens regering att ge människorättsorganisationer obegränsat tillträde och garantera säkerheten för dem som gömmer sig och uppmuntra den indonesiska regeringen att utreda, identifiera och åtala dem som är ansvariga för denna konflikt?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 november 2000)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro beträffande konflikten i Moluckerna, som har lett till flera tusen döda i de kristna och muslimska befolkningsgrupperna på dessa öar och till cirka 300 000 fördrivna personer.

Det primära ansvaret för att bringa rätsida i situationen ligger hos Indonesiens regering, men gemenskapen har konsekvent erbjudit humanitärt bistånd. Sedan 1999 har Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) redan lämnat 4 miljoner euro i bistånd och är redo att lämna ytterligare 2 miljoner euro inom den närmaste framtiden.

Under de senaste månaderna, har gemenskapen gjort en rad demarscher i Jakarta, varav den sista ägde rum den 10 oktober 2000. Vid samtliga tillfällen har den anmodat den indonesiska regeringen att vidta åtgärder för att stoppa våldet och identifiera och åtala de ansvariga liksom för att säkerställa obegränsat tillträde för humanitärt bistånd och säkerhet för de fördrivna.

En delegation av ambassadörer från EU-länderna i Jakarta besökte Moluckerna den 1213 oktober 2000 för att bedöma situationen på platsen. Vid detta besök gavs i samband med diskussioner med samtliga berörda parter tillfälle att betona unionens oro.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3176/00

från Arlindo Cunha (PPE-DE) till kommissionen

(4 oktober 2000)

Ämne: Agenda 2000

För ett och ett halvt år sedan, vid Europeiska rådets möte i Berlin, godkändes anslagen till strukturfonderna. För omkring ett år sedan fastställdes de belopp som skall anslås politiken för landsbygdens utveckling. Nu behövs en snabb praktisk tillämpning av dessa åtgärder för utveckling, åtgärder som följer av grundläggande politiska val av Europeiska unionen.

Enligt vad jag känner till har oacceptabla förseningar uppstått. I vissa fall därför att medlemsstaterna alltför sent skickat in sina förslag till kommissionen, i andra fall beroende på eftersläpningar som kan tillskrivas kommissionens egna avdelningar.

Jag ber därför kommissionen informera mig om vilka beslut den tagit i fråga om godkännande av de operationella programmen för jordbruk och landsbygdens utveckling, i var och en av medlemsstaterna.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 oktober 2000)

Av de totalt 69 planer för landsbygsutveckling som framlagts av medlemsstaterna i enlighet med artikel 40.3 och 40.4 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden(1), har 53 planer godkänts av kommissionen den 11 oktober 2000.

När det gäller åtgärder för landsbygdsutveckling som finansieras av EUGFJ:s utvecklingssektion och i enlighet med artikel 40.1 i ovan nämnda förordning (EG) nr 1257/1999 och som utgör del av programmeringen för strukturfondernas mål 1 (inklusive områden som erhåller tillfälligt stöd), har kommissionen godkänt 6 gemenskapsstödramar (av totalt 7 framlagda), 11 samlade programdokument (av totalt 18 framlagda), och 15 operativa program (av totalt 51 framlagda) innehållande denna typ av åtgärder.

Slutligen är, vid tillämpningen av artikel 40.2 i ovannämnda förordning (EG) nr 1257/1999, åtgärder för landsbygdsutveckling finansierade av EUGFJ:s garantisektion integrerade i 20 samlade programdokument rörande regioner som omfattas av strukturfondernas mål 2 (inklusive områden som erhåller tillfälligt stöd) vilka kommissionen just nu går igenom.

En detaljerad framställning av föredelningen per medlemsstat översänds direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat. För övrigt sänds de dokument som är föremål för godkännande av kommissionen till parlamentet i enlighet med uppförandekodens bestämmelser för kommissionens verkställande av strukturpolitiken(2).

(1) EGT L 160, 26.6.1999.

(2) EGT C 279, 1.10.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2862/00

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Euratoms direktorat för säkerhet

Europaparlamentets resolution av den 6 juli 1988 (B2-0520/88(1)) uppmanade Euratoms direktorat för säkerhet att varje år sända en heltäckande rapport till parlamentet. Detta ändrades senare till att gälla vartannat år.

Kan kommissionen säga när nästa sådan heltäckande rapport kommer att offentliggöras och kan kommissionen bekräfta att dessa rapporter fortsättningsvis kommer att offentliggöras vartannat år och vara öppna för granskning av allmänheten?

(1) EGT C 235, 12.9.1988, s. 70.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Kommissionen håller för närvarande på att granska driften av Euratoms kontor för säkerhetskontroll samt även dess fastställda prioriteringar.

Så fort som prioriteringarna har klarlagts skall en omfattande rapport om driften av Euratoms säkerhetskontroll regelbundet lämnas till Europaparlamentet igen. Endast sådana delar som innehåller information som inte är hemligstämplad kan offentliggöras.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2529/00

från Rijk van Dam (EDD) till kommissionen

(25 juli 2000)

Ämne: Drivmedelsavgifter för lastbilar i den polska tullen

Med början tisdagen den 4 juli 2000 har Polen infört en avgift för drivmedel som finns i drivmedelstankarna på lastbilar som passerar landets gränser. Om det vid passage av en gränsövergång (vid inresa till Polen) finns mer än 200 liter drivmedel i tanken tar tullen ut en avgift på 2 DEM per liter för den mängd drivmedel som överstiger 200 liter. Detta innebär att man förbigår de bilaterala överenskommelser som flera av EU:s medlemsstater har med Polen på detta område. Dessutom råder det tvekan om huruvida den nämnda storleken på avgiften överensstämmer med det polska finansministeriets beslut. Kontrollerna medför oacceptabla köer vid gränsövergångarna, vilket skapar dubbla extrakostnader för speditörerna.

1. Vad anser kommissionen om detta initiativ från Polens sida, bland annat med beaktande av att Polen i framtiden kommer att vara en av EU:s medlemsstater?

2. Har kommissionen för avsikt att göra något mot denna åtgärd?

3. Om så är fallet: Vad kommer kommissionen att göra?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(11 september 2000)

Så länge Polen inte är en medlemsstat är endast Europaavtalet tillämpligt och detta innehåller inga särskilda bestämmelser i detta hänseende. När det gäller den mängd tullfri bensin en tank får innehålla har Polen emellertid redan anpassat sin lagstiftning till gemenskapens normer. Högsta mängd bränsle som kan importeras tullfritt är densamma som den mängd som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 918/83 av den 28 mars 1983 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse(1). Enligt artikel 113 i denna får medlemsstaterna begränsa tillämpningen av befrielsen i fråga om bränsle som finns i normala bränsletankar på nyttofordon till 200 liter per fordon och resa. Kommissionen kan emellertid inte uttala sig om eventuella bestämmelser om högre tullfria mängder i bilaterala avtal, t.ex. mellan Polen och Nederländerna.

Enligt vad kommissionen känner till tillämpar Polen för närvarande följande tull-, punktskatte- och mervärdeskattesatser på de mängder dieselolja som överstiger 200 liter: 4 % tull när det gäller handeln med medlemsstaterna, mellan 0,830 och 0,908 zloty i punkskatt per liter (beroende på svavelhalten) och 22 % i mervärdeskatt. Sammanlagt uppgår detta till ungefär 1,50 zloty (motsvarande ungefär 0,73 DEM), vilket är väsentligt lägre än den avgift på 2 DEM (dvs. mer än 4 zloty) som frågeställaren nämner.

Kommissionen kommer emellertid att fortsätta att följa denna fråga.

(1) EGT L 105, 23.4.1983.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3667/00 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen. Eurons värde gentemot andra valutor.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 136 E , 08/05/2001 s. 0237 - 0237



SKRIFTLIG FRÅGA E-3667/00 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen (27 november 2000) Ämne: Eurons värde gentemot andra valutor Kan kommissionen presentera en lista över vilka av världens valutor som ökat i värde gentemot euron sedan eurons introduktion den 1 januari 1999? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Pedro Solbes Mira (13 december 2000) Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1909/00

från María Izquierdo Rojo (PSE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Tilldelning av EU-stöd för att förbättra det sekundära vägnätet i provinsen Granada

Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) har som syfte att rätta till regionala obalanser och minska regionala skillnader. I artikel 2 i förordningen om ERUF står att dess uppgift är att bryta isoleringen i landsbygdsområden samt göra investeringar i infrastruktur vars modernisering eller anpassning skapar förutsättningar för igångsättning eller utveckling av sysselsättningsskapande ekonomiska verksamheter, inklusive förbindelser med hjälp av infrastruktur som skapar förutsättningar för utveckling av dessa verksamheter. Längre fram står att fonden skall delta i satsningar på infrastruktur med sådana dimensioner som är lämpade för den lokala utvecklingen i fråga om sysselsättning. Kan kommissionen ange om de åtgärdsförslag som den spanska regeringen lagt fram i sin ansökan om medel från strukturfonderna för perioden 20002006 innefattar projekt som avser det sekundära vägnätet?

Om så är fallet och med hänsyn till den spanska regeringens förslag, hur stort belopp inom ramen för EU-stödet kommer att avsättas för att förbättra det sekundära vägnätet i provinsen Granada?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(17 juli 2000)

Kommissionen håller för närvarande på att fullborda gemenskapens stödram (GSR) 20002006 för mål 1-regionerna i Spanien i partnerskap med de spanska myndigheterna. I detta sammanhang har de senare föreslagit att hög prioritet skall ges till de viktigaste transportnätverken, bl.a. vägtransport. Det sekundära vägnätets placering är emellertid inte någon strategisk fråga som diskuteras i GSR. Denna fråga kommer snarare att behandlas på regional nivå i de regionala operativa programmen, som kommer att tas upp till förhandling inom kort. Det är alltså inte möjligt på detta stadium att ange något belopp för anslagen från strukturfonderna till det sekundära vägnätet i någon särskild region eller provins.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3463/00

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(8 november 2000)

Ämne: Höga halter av metall i floden Guadalquivir (Andalusien, Spanien)

Två år efter giftutsläppet från Aznalcollar-gruvan har en rapport utarbetats av Universidad Central de Barcelona (centrala universitetet i Barcelona) och getts ut av gruppen Ecologistas en Acción (aktiva ekologer), som avslöjar att det finns höga halter av metall i floden Guadalquivir och att metallhalterna i området avsevärt överstiger de tillåtna gränsvärdena enligt gemenskapslagstiftningen.

Känner kommissionen till dessa uppgifter?

Anser inte kommissionen att de spanska myndigheterna därför måste vidta åtgärder så snart som möjligt för att värna om folkhälsan, bevarandet av ekosystemet i Guadalquivirs flodmynning, och möjligheterna att utveckla ekonomin och turismen i området?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

Kommissionen har inte kännedom om den rapport från Universidad Central de Barcelona om halterna av metall i floden Guadalquivir i Andalusien, som ledamoten hänvisar till.

Kommissionen vill gärna ta del av rapporten för att bedöma om den tillämpliga gemenskapslagstiftningen följs i detta fall.

Kommissionen vet att de spanska myndigheterna har vidtagit åtgärder för att begränsa och reparera de skador som orsakats av gruvolyckan i Aznalcollar och skydda nationalparken Doñana.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2591/00

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till rådet

(1 september 2000)

Ämne: Rådets officiella mandat till kommissionen för att lösa handelstvisten om bananer och att ta randområdesfrågan under övervägande

I den diskussion som inletts på jordbruks- och handelsområdet med anledning av reformeringen av den gemensamma marknaden för bananer talar man om olika lösningar för att ur handelsynpunkt tillmötesgå de beslut som fattats i WTO:s konfliktlösningspanel där man kombinerar kvoter och tullavgifter.

Vilket är rådets officiella mandat till kommissionen för att den skall kunna förhandla och därigenom lösa den handelstvist med vissa bananexporterande tredje länder som systemet för import av bananer till den gemensamma marknaden gett upphov till, och har rådet i detta fall tagit hänsyn till att de bananproducerande länderna är länder i unionens yttersta randområden och att de omfattas av artikel 299.2 i fördraget?

Svar

(9 november 2000)

Rådet har inte givit kommissionen något officiellt mandat för förhandlingar i samband med tvisten om bananer.

Emellertid bör det framhållas att rådet alltsedan våren 1999 flera gånger uppmuntrat kommissionen samråda med samtliga berörda parter för att finna en lösning på tvisten.

Vid sitt möte den 10 juli 2000 tog rådet del av en av kommissionen framlagd rapport om de samråd som kommissionen haft för att lösa meningsskiljaktigheten rörande bananer och anmodade kommissionen att undersöka möjligheten att styra marknaden enligt ett kvotsystem grundat på principen först till kvarn. Rådet uppmanade kommissionen att rapportera till rådet om sina åtgärder för att finna möjliga lösningar, inbegripet en lösning genom tulltaxan och dess konsekvenser. Rådet kommer att fatta sitt beslut mot bakgrund av denna rapport.

I samband härmed framhöll också rådet ånyo sin strävan att snarast möjligt lösa tvisten, med hänsyn till framför allt gemenskapsproducenternas intressen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2930/00

från Marco Cappato (TDI) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: De kubanska myndigheternas försök att hålla ett italiensk-kubanskt par isär och att hindra dem från att emigrera

År 1999 gifte sig en italiensk medborgare, Enrico Orlandini, med en kubansk medborgare, Yaima Prado Gattorno. Då hon lämnade in ansökan om pass för att kunna emigrera med sin man beslöt myndigheterna verkställa en dom för umgänge med utlänning som hade förkunnats tidigare men som man dittills hade väntat med att verkställa. Under tiden har mannen förbjudits all kontakt med sin fru med hot om att straffet skärps ifall han försöker kontakta henne.

Har kommissionen för avsikt att intervenera i detta fall och, mera allmänt, ämnar det ta upp frågan om ett avskaffande av den straffbara handlingen umgänge med utlänning i samband med sina förbindelser med den kubanska regeringen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

Kommissionen (företrädd av sin delegation i Mexiko) följer uppmärksamt människorättsläget i Kuba genom att delta i arbetsgruppen för mänskliga rättigheter i Havanna. Denna grupp, som bildats på begäran av rådet och som består av företrädare för medlemsstaterna, övervakar människorättsläget och håller kontakt med myndigheter och människorättsgrupper i landet.

Kommissionen är inte medveten om den specifika situationen för den person som parlamentsledamoten nämner men kommer att lägga fram detta fall för arbetsgruppen för mänskliga rättigheter så snart tillfälle ges.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3309/00 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen. Arvoden för de personer som utrett Österrikefrågan.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 151 E , 22/05/2001 s. 0130 - 0130



SKRIFTLIG FRÅGA P-3309/00 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (17 oktober 2000) Ämne: Arvoden för de personer som utrett Österrikefrågan Man utnämnde inom EU:s organ en expertgrupp på tre personer för att utreda möjligheterna att häva sanktionerna mot Österrike. På grundval av expertgruppens arbete kunde man häva sanktionerna. Vilket organ erlade ett arvode till dessa experter och hur stort var det? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (29 november 2000) Kommissionen betalade inte arvodet. Parlamentsledamoten bör rikta sin fråga till rådet.