ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2356/99

från Riitta Myller (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Utvidgningens konsekvenser för miljön

Inom de närmaste åren kommer utvidgningen av Europeiska unionen att ske. I nuläget förhandlas det med sex länder och efter toppmötet i Helsingfors kommer förhandlingarna att utvidgas till att omfatta sammanlagt tolv kandidatländer.

Under det att förhandlingarna pågår måste de blivande medlemmarna se till att deras förvaltning och lagstiftning motsvarar unionens bestämmelser. I det sammanhanget är förbättringen av miljön en stor utmaning liksom också kravet på att länderna måste gå in för en miljöpolitik som står i samklang med en hållbar utveckling.

Jag vill fråga kommissionen vad kommissionen ämnar göra för att miljön skall uppmärksammas som en av prioriteringarna vid förhandlingarna och hur kommissionen tänker ställa sig till övergångsperioder i frågor som berör miljön.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(18 februari 2000)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att uppgiften att förbättra miljön i kandidatländerna och anpassa lagstiftningen i dessa länder till gemenskapens regelverk på miljöområdet innebär en stor utmaning.

Miljön är ett prioriterat område i anslutningsprocessen. I EU:s ståndpunkt vid inledningen av förhandlingarna med Ungern, Cypern, Polen, Slovenien, Estland och Tjeckien hänvisas det uttryckligen till målet att åstadkomma en hög kärnsäkerhets- och miljöskyddsnivå.

Kommissionen sörjer för att miljöaspekterna vederbörligen beaktas inom ramen för dess mycket varierande verksamhet. Den omfattar ekonomiskt stöd (i synnerhet instrumentet för strukturpolitiska åtgärder inför anslutningen (ISPA)) och att tillnärmningen vad gäller miljön utpekas som prioriterat område inom ramen för partnerskapen inför anslutningen. Inte nog med det utan kommissionen ger även ut skrifter för praktisk handledning vid tillnärmningen till och genomförandet av gemenskapens regelverk på miljöområdet.

Vad övergångsperioderna beträffar intog kommissionen följande ståndpunkt i den sammanfattning som åtföljde rapporterna om kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning och som antogs den 13 oktober 1999(1): För de områden av gemenskapens regelverk som hänger samman med utvidgningen av den inre marknaden skulle bestämmelser kunna införas snabbt, varför eventuella övergångsperioder bör vara få och korta. För de områden av gemenskapens regelverk där det krävs avsevärda anpassningar och betydande ansträngningar, inklusive stora utgifter (t.ex. miljö, energi och infrastruktur), skulle övergångsbestämmelser kunna gälla under en viss fastställd tidsperiod, förutsatt att kandidatländerna kan visa att anpassning är på gång och att de har antagit detaljerade och realistiska anpassningsplaner, inbegripet för de nödvändiga investeringarna.

(1) KOM(1999) 500 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2819/99

från Helle Thorning-Schmidt (PSE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Asbestdebatten mellan Frankrike och Kanada i WTO

Kan kommissionen tala om hur debatten mellan Frankrike och Kanada rörande det franska förbudet mot asbest har utfallit i WTO? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit i denna fråga?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

Den särskilda grupp inom Världshandelsorganisationen (WTO) som på Kanadas begäran inrättades den 25 november 1998 i samband med ett förfarande mot gemenskapen i fråga om det förbud mot import av asbest och produkter innehållande asbest, som Frankrike har infört, har ännu inte avslutat sitt arbete. Den vetenskapliga informationens komplicerade karaktär har orsakat betydande förseningar. Mötet mellan panelen och experterna liksom det andra sammanträdet har således precis ägt rum (januari 2000) och rapporten från panelen beräknas inte vara klar före maj månad.

Förseningen visar emellertid på kvaliteten hos de vetenskapliga belägg som gemenskapen har lyft fram inom ramen för denna tvist. I detta sammanhang har det med hänsyn till de stora hälsorisker som föreligger bedömts vara nödvändigt med särskilt stora ansträngningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1905/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Interreg II och Interreg II C (19941999)

Det totala strukturfondsbidrag som har tilldelats Italien via gemenskapsinitiativet för gränsöverskridande samarbete i samband med energinät (Interreg II) för perioden 19941999 uppgår till 270 miljoner ecu (dvs. 523 miljarder ITL). Det totala strukturfondsbidraget inom ramen för gemenskapsinitiativet för gränsöverskridande samarbete i samband med fysisk planering (Interreg II C) för perioden 19951999 uppgår till 33 miljoner ecu (vilket motsvarar 64 miljarder ITL).

Kan kommissionen uppge vilka organ (offentliga eller privata), institutioner, företag, kooperativ och personer som har fått stöd eller bidrag via Interreg II och Interreg II C och i vilken omfattning (oavsett om beloppen redan har betalats ut eller ej)?

Har man kontrollerat hur pengarna verkligen har fördelats och om initiativen har gett bra resultat?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Som en följd av kommissionens beslut av den 16 december 1998 uppgår gemenskapens planerade totala bidrag till gemenskapsinitiativet Interreg II i Italien till 376 miljoner euro.

I enlighet med de gällande förordningarna betalar kommissionen ut det stöd som beviljats via Interreg direkt till de nationella myndigheter som har ansvar för de operativa programmen och deras genomförande. Närmare upplysningar beträffande de slutliga mottagarna kan erhållas från det italienska ministeriet för offentliga arbeten.

Övervakningskommittéerna, bestående av företrädare för kommissionen, de berörda ministerierna och regionerna, ser till att programmen genomförs på ett korrekt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1711/99 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen. Finskt gränsskydd vid handel med ägg.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0030 - 0030



SKRIFTLIG FRÅGA E-1711/99 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen (29 september 1999) Ämne: Finskt gränsskydd vid handel med ägg Är det riktigt att den finska staten, enligt avtal med EU, kan införa ett gränsskydd mot import av ägg från Sverige medan svenska myndigheter saknar motsvarande möjlighet? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (10 november 1999) Kommissionen känner inte till något avtal mellan gemenskapen och Finland som medger att den finländska gränskontrollen stoppar äggleveranser från Sverige.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1678/99

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till rådet

(22 september 1999)

Ämne: Antibiotika i djurfoder

Sedan årtionden används antibiotika i djurfoder som tillväxtfrämjande medel vid slaktdjursuppfödning. Denna användning tillsatser innebär dock en risk genom att man vid sjukdomsutbrott inte kan sätta in antibiotika eftersom bakterierna redan blivit resistenta. Härtill kommer att rester av denna antibiotika genom konsumtion av ägg, mjölk, kött etc. kan leda till att dessa tas upp av människokroppen, vilket kan utgöra en hälsorisk.

I Sverige hade man redan den 1 januari 1986 före inträdet i Europeiska unionen- förbjudit antibiotika som tillväxtfrämjande medel i djurfoder vid slaktdjursuppfödning. Då Österrike innehade ordförandeskapet i rådet förbjöds också fyra antibiotikapreparat i hela EU.

Kommer rådet att agera för ett förbud av all slags antibiotika som tillväxtfrämjande medel vid slaktdjursuppfödning?

Om detta besvaras med ja, vilka åtgärder kommer rådet då att vidta för att ett dylikt förbud skall komma att genomföras i samtliga medlemsstater?

Svar

(24 januari 2000)

Vid sitt möte den 17 december 1998 antog rådet en förordning(1) om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser. De antibiotika det är fråga om är virginiamycin, spiramycin, tylosinfosfat och zinkbacitracin.

När förordningen antogs, bekräftade rådet och kommissionen att varje beslut i frågan även fortsättningsvis bör fattas på grundval av vetenskapliga gemenskapsyttranden och med hänsyn till försiktighetsprincipen.

Vid sitt möte den 1415 juni 1999 noterade rådet offentliggörandet av den vetenskapliga styrkommitténs yttrande om antimikrobiellresistens. I detta avseende och i fråga om övriga kategorier av antibiotikaprodukter som anges i yttrandet uppgav kommissionens företrädare att kommissionen var i färd med att förbereda lämpliga förslag.

Rådet kommer med största intresse att uppmärksamma alla åtgärder som kommissionen anser vara nödvändiga att lägga fram i denna fråga.

Användningen av antibiotika behandlas också i rådets resolution om antibiotikaresistens En strategi mot det mikrobiella hotet, antagen den 8 juni 1999. I resolutionen uppmanas kommissionen bland annat att prioritera övervakningen av antibiotikaresistens inom humanmedicinen och zoonoskontrollen.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2821/98 av den 17 december 1998, offentliggjord i EGT L 351, 29.12.1998, s. 4.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2265/99

från Ari Vatanen (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Artikel 141 i Finlands anslutningsakt

I Finlands anslutningsakt infördes artikel 141 där det fastställs att direkt nationellt stöd kan utbetalas vid övriga allvarliga svårigheter till följd av Finlands anslutning.

Under den fem år långa övergångsperioden har Finland kunnat betala ut övergångsstöd. Övergångsperioden går ut i slutet på 1999 och övergångsstödet upphör. Enligt beräkningar kommer inkomsterna för jordbrukare med husdjur, växthus och frilandsodling att omedelbart minska med 30-90 procent om inget ersättande stöd erhålls.

I kommunikén från toppmötet i Luxemburg konstaterades det att det skall vara möjligt att idka jordbruk i hela EU, också under ogynnsamma förhållanden. Om stödet i enlighet med artikel 141 upphör skulle detta leda till att skillnaderna i stödnivåerna ökade på ett ohållbart sätt mellan södra Finland och övriga Finland. Detta skulle också minska EU:s trovärdighet, i synnerhet i jordbrukarnas ögon.

Vad ämnar kommissionen göra för att säkra ett fortsatt stöd i enlighet med Finlands anslutningsakt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Kommissionen granskar en rapport rörande svårigheterna för jordbruket i södra Finland, vilken lagts fram av Finland tillsammans med en anmälan i enlighet med artikel 143 i anslutningsakten samt artikel 88 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget av ett nationellt stödprogram i enlighet med artikel 141 i anslutningsakten.

När granskningen är avslutad kommer kommissionen att vidta lämpliga åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2196/99

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Bekämpning av svälten i världen

Den första rapport från FAO (FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation) som nyligen offentliggjordes ger en mycket mörk bild av det rådande läget vad gäller svälten i världen. Det verkar inte som om det mål kommer att uppnås som fastställdes 1996 om att före år 2015 minska antalet svältande människor med hälften. I Indien lider 204 miljoner människor av svält, i Kina 164 miljoner, i Nordkorea och Mongoliet hälften av invånarna och i Kambodja, Laos och Afrika söder om Sahara en tredjedel av befolkningen. Två barn av fem i dessa länder lider dessutom av undernäring. FN har beslutat att 0,7% av de utvecklade ländernas BNP skall gå till utvecklingsländerna i form av humanitärt bistånd. Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på om detta beslut genomförs och i så fall av vilka av Europeiska unionens länder?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(21 december 1999)

Kommissionen är övertygad om att det är nödvändigt att fortsätta och förstärka de internationella insatserna för offentligt utvecklingsbistånd, som fallit till sin lägsta nivå på decennier. Gemenskapen har i förbindelse med det arbete som utförs i Förenta nationernas regi i fråga om utvecklingsfinansiering på nytt bekräftat sitt engagemang i samarbetet och sin vilja att verka för att målet 0,7% av bruttonationalinkomsten skall kunna uppnås. Flera medlemsstater, nämligen Danmark, Nederländerna och Sverige, har uppnått eller överträffat detta mål. Genomsnittet i gemenskapen ligger på 0,34% av BNI.

Stödet till politiken för en tryggad livsmedelsförsörjning är en integrerad del av gemenskapens utvecklingspolitik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2259/99

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Skattediskussioner

Europeiska kommissionens förslag från 1998 om att uppdatera EU:s bestämmelser om en strategi för ett bättre ömsesidigt bistånd vid indrivning(KOM(1998) 364) är under behandling i ministerrådet.

Enligt uppgifter i pressen är rådets arbetsgrupp för finansiella frågor i stort sett överens om vilken sorts uppgifter myndigheter skall presentera när de söker stöd. I rapporteringen har också nämnts ett förslag från den spanska regeringen om att tillsätta en arbetsgrupp för att diskutera dessa frågor.

Kan kommissionen, i öppenhetens intresse, kommentera dessa initiativ och upplysa parlamentet om detaljerna i det arbete som utförs av arbetsgruppen samt ange vilka synpunkter komissionen själv har i dessa frågor?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 december 1999)

Kommissionens förslag(1) till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 76/308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av bl.a. skattefordringar har genomgått första behandlingen i parlamentet enligt medbeslutandeförfarandet. Till följd av parlamentets förslag har kommissionen lagt fram ett ändrat förslag(2). Detta förslag diskuteras för närvarande i den relevanta arbetsgruppen inom rådet och kommer att återsändas till parlamentet för andra behandling så snart enighet har nåtts. Den särskilda arbetsgrupp för skattebedrägerier som inrättats på initiativ av den spanska regeringen har inte till uppgift att diskutera detta förslag.

Frågor rörande denna arbetsgrupps arbete bör ställas till rådet.

(1) EGT C 269, 28.8.1998.

(2) EGT C 179, 24.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2436/99

från Diana Wallis (ELDR) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Direktiv om skydd av uppgifter

Är kommissionen medveten om att nationella lagar om dataskydd, på grund av olikheter i genomförandet av EU:s direktiv om skydd av uppgifter från 1995 inverkar menligt på den gränsöverskridande handeln och att det här i anmärkningsvärd utsträckning kommer att påverka utvecklingen av e-handeln inom EU?

Ett exempel på det här är utvidgningen av giltighetsområdet för bestämmelser om dataskydd till att inte endast omfatta personliga uppgifter, i enlighet med bestämmelserna i direktivet, utan även bearbetningen av samfällda uppgifter.

Ämnar kommissionen vidta några åtgärder för att begränsa den skada som denna överdrivna gulddubblering av direktivet i samband med dess införlivande i medlemsstaternas lagstiftning orsakar med tanke på principen om den inre marknaden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Kommissionen anser att direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(1), som parlamentsledamoten hänvisar till, har stor betydelse för e-handelns utveckling.

Syftet med direktivet är att underlätta det fria flödet för personuppgifter mellan medlemsstaterna, samtidigt som en hög skyddsnivå för enskilda personers grundläggande rättigheter, och då särskilt deras rätt till privatliv, garanteras i hela gemenskapen. Detta skydd krävs för att konsumenterna skall få förtroende för onlinetjänsterna och för att e-handeln därmed skall kunna vidareutvecklas.

Kommissionen är därför särskilt uppmärksam på hur direktivet införlivas i nationell lagstiftning. Eftersom ett stort antal medlemsstater fortfarande inte har införlivat direktivet har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot dessa medlemsstater.

Kommissionen har för närvarande inga uppgifter om sådana olikheter som parlamentsledamoten nämner. Olikheter kan uppstå på grund av att direktivet ännu inte har införlivats.

Om det skulle visa sig att medlemsstaternas handlingsutrymme enligt direktivet, och särskilt då om skyddet utvidgas till att även omfatta företagsuppgifter, som parlamentsledamoten hänvisar till, kan leda till att den inre marknaden hindras från att fungera väl kommer kommissionen inte att tveka att vidta nödvändiga åtgärder.

(1) EGT L 281, 23.11.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1851/99

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(13 oktober 1999)

Ämne: Yttre förbindelser

Torsdagen den 16 september 1999 erkände kommissionen att endast en liten del av anslagen för programmet Tacis når fram till Ryssland. I praktiken innebär detta att endast 4 miljoner av de 140 miljoner euro som beviljats på detta sätt i form av stöd har nått fram till landet.

Vilka mekanismer kommer kommissionen att upprätta för att undvika att dessa situationer upprepar sig? När kommer dessa mekanismer att tillämpas?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(15 november 1999)

I kommissionens anförande inför parlamentet den 16 september 1999 framfördes bland annat följande:

Gemenskapens stöd tillhandahålls (...),vilket kammaren känner till, huvudsakligen genom Tacis-programmet, som hanteras centralt från Bryssel. De aktuella medlen används först och främst till att betala EU-firmor för att ge teknisk sakkunskap och rådgivning till Ryssland. Bara en mycket liten del av medlen går därför till Ryssland. Det är faktiskt så litet som 4 miljoner euro av den totala summan på 140 miljoner euro. Dessa 4 miljoner euro hanteras direkt av vår representation i Moskva.

Av Tacis-medlen till Ryssland (omkring 140 miljoner euro per år) överförs med andra ord praktiskt taget ingen del alls till konton i ryska banker, utan medlen används i stället för att betala företag i gemenskapen som tillhandahåller teknisk sakkunskap och rådgivning till landet. En sådan ordning tillämpas ofta för tekniska biståndsprogram i övergångsländer. Det betyder inte att nyttan och resultaten av projekten inte når Ryssland. Det ger däremot ett visst skydd mot att medel försvinner i Ryssland.

De resterande 4 miljoner euro som nämns i anförandet avser den s.k. Bistrofaciliteten, ett stöd avsett för småskaliga projekt och utformat så att man snabbt skall kunna tillgodose specifika ryska behov. Som regel undertecknas kontrakten också med företag i gemenskapen som skall bistå sina ryska partner med tekniskt stöd och sakkunskap. Den enda skillnaden är att medlen i detta fall förvaltas av kommissionens delegation i Ryssland under huvudkontorets överinseende.

Förhoppningsvis har genom dessa upplysningar eventuella missuppfattningar när det gäller kommissionens anförande den 16 september 1999 undanröjts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1936/99 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till rådet. Sänkt restaurangmoms.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0091 - 0091



SKRIFTLIG FRÅGA E-1936/99 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till rådet (4 november 1999) Ämne: Sänkt restaurangmoms Vid det informella mötet i Ekofin-rådet i september 1999 diskuterade medlemsstaternas ministrar listan över vilka tjänster som skulle kunna få sänkt moms. Det föreslogs att cateringtjänster skulle tas med på denna lista, som skall gälla från den 1 januari 2000, men detta förslag vann inte allmänt gehör. Eftersom catering är en viktig näringsgren i länder med utvecklad turism, vill jag fråga rådet om restaurangbranschen kommer att tas med på listan över tjänster för vilka man kan tillämpa en sänkt momssats, och om så inte är fallet, varför inte? Svar (24 januari 2000) Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att rådet vid antagandet av direktivet om möjligheten att på försök tillämpa reducerad mervärdesskatt på arbetskraftsintensiva tjänster, noterade ett uttalande från kommissionen enligt vilken kommissionen åtog sig att på ett konstruktivt sätt behandla en ansökan från Portugal om att tillämpa en reducerad skattesats på restaurangtjänster.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2120/99

från Heidi Hautala (Verts/ALE) till rådet

(23 november 1999)

Ämne: Andelen kvinnor i kommittéerna

Det är svårt för parlamentsledamöterna och medborgarna att få information om de rådgivande kommittéer, förvaltnings- och regelkommittéer som bistår kommissionen när det gäller att genomföra EU:s rättsakter (det s.k. kommittéförfarandet). Dessa kommittéer, vars antal torde uppgå till mer än 450, består i huvudsak av företrädare som medlemsstaterna utnämnt.

Kommissionen har i sitt svar på min skriftliga fråga (E-1466/99)(1) konstaterat att den inte har befogenhet att ingripa, eftersom det är medlemsstaterna som utnämner ledamöterna i kommittéerna.

Kan rådet redogöra för de ovannämnda kommittéernas sammansättning och könsfördelning? Hur stor är andelen kvinnor i de kommittéer som de nationella myndigheterna sammansatt?

(1) EGT C 27 E, 29.1.2000, s. 81.

Svar

(31 januari 2000)

Kommittéerna som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till fastställs i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om närmare villkor för utförandet av kommissionens genomförandebefogenheter(1). Detta beslut har ersatt rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987(2).

Som det anges i dessa beslut skall kommittéerna bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande. Kommissionen skall också ha ansvar för sekretariatet.

Rådet är inte företrätt i kommittéerna i fråga. Det kan således inte lämna den önskade informationen till den ärade parlamentsledamoten. Dessutom skickar medlemsstaterna ofta olika personer till dessa kommittéer och det är således inte möjligt att ge någon tillförlitlig uppgift om antalet kvinnor respektive män i kommittéerna.

(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(2) EGT L 197, 18.7.1987, s. 33.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2578/99 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen. Stöd från den tyska staten till ett byggnadsföretag.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 219 E , 01/08/2000 s. 0181 - 0181



SKRIFTLIG FRÅGA P-2578/99 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (16 december 1999) Ämne: Stöd från den tyska staten till ett byggnadsföretag Förbundsrepubliken Tyskland verkar vara på väg att bevilja betydande ekonomiska stöd till ett stort byggnadsföretag (Holzmann) för att rädda företaget från att försättas i likvidation. Anser kommissionen att den tyska regeringens tillvägagångssätt är förenligt med EU:s konkurrenslagstiftning? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (11 januari 2000) Den tyska regeringen har nyligen anmält det föreslagna stödet. Parlamentsledamoten kan vara förvissad om att kommissionen granskar ärendet noggrant.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1730/99 från Mark Watts (PSE) till kommissionen. Export av nötkreatur till tredje land.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0034 - 0034



SKRIFTLIG FRÅGA E-1730/99 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (29 september 1999) Ämne: Export av nötkreatur till tredje land Hur många levande nötkreatur exporterades från EU till tredje land 1998, och hur mycket utbetalades i exportbidrag för export av levande nötkreatur till tredje land under perioden 16 oktober 1997 till 15 oktober 1998? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (25 oktober 1999) Under 1998 exporterade gemenskapen 266 256 levande nötkreatur till tredje land. För budgetåret 1998 (16 oktober 199715 oktober 1998) beviljades 93,5 miljoner euro i exportbidrag för levande nötkreatur.