ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1183/02

från María Izquierdo Rojo (PSE) till kommissionen

(22 april 2002)

Ämne: Domen mot Amina Lawal att stenas till döds på grund av äktenskapsbrott

Vilka upplysningar har kommissionen i frågan om Amina Lawal, anklagad för äktenskapsbrott och som av en islamisk domstol i den nigerianska delstaten Katsina har dömts att stenas till döds?

Vilka andra kvinnor har, efter vad kommissionen erfar, dömts att stenas till döds?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(29 maj 2002)

Amina Lawal, en 30-årig nigeriansk kvinna från byn Kurami i Bakori i delstaten Katsina i norra Nigeria, skilde sig i juni 2000 och födde en liten dotter i november 2001. Amina har åtalats för äktenskapsbrott och enligt den sharia-strafflag som antagits av tolv delstater i norr, däribland delstaten Katsina, har hon dömts till döden genom stening. Avrättningen skall verkställas sex månader efter nedkomsten. Den man som åtalats tillsammans med henne, och som påstås vara far till barnet, har frikänts efter att ha svurit på att han inte hade haft någon förbindelse med Amina.

Amina har överklagat till sharia-apellationsdomstolen och datum för förhandlingen kommer att meddelas den 15 maj 2002. Amina har hävdat att hon inte fått tillfälle att försvara sig och hennes överklagan har lämnats in med hjälp av en internationell kvinnoorganisation. Om denna överklagan avslås har hon rätt att överklaga till den federala apellationsdomstolen och så småningom till Högsta domstolen.

En liknande dom som utdömts mot Safiya Huseini i delstaten Sokoto avfärdades av sharia-apellationsdomstolen i Sokoto den 25 mars 2002 av tekniska och procedurmässiga skäl. Vid det tillfället gjorde Nigerias allmänna åklagare och justitieminister, Kano Agabi, ett uttalande om att muslimer inte borde diskrimineras genom att utsättas för strängare bestraffningar än andra nigerianer för samma brott. Antydan om att Sharia-strafflagen borde ändras ledde till en tvist om huruvida den federala regeringen har rätt att kräva förändringar av delstatslagar.

I fallet Safiya framförde kommissionen en rad vädjanden till Nigerias regering och trojkan gjorde också en demarche angående tillämpningen av dödsstraffet i Nigeria. Kommissionen kommer genom sin delegation i Abuja att noggrant följa utvecklingen i fallet Amina.

Kommissionen känner inte till om det för närvarande finns några andra kvinnor som har dömts till döden genom stening, men det kan finnas fall rörande kvinnor som anklagas för äktenskapsbrott men ännu inte har fått sin dom.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0916/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till rådet

(5 april 2002)

Ämne: Reformering av rådet

På toppmötet i Barcelona fattade ledarna för de femton medlemsstaterna, på basis av ett förslag från rådets generalsekreterare Solana, beslut om att en grupp bestående av särskilda företrädare för medlemsstaternas ledare skall utarbeta ett dokument om den kommande reformeringen av rådet.

Jag vill fråga rådet hur dokumentet som gruppen av särskilda representanter från medlemsstaterna utarbetar skall användas och vilken relation det har till Europaparlamentet?

Svar

(3 oktober 2002)

Europeiska rådet inledde en reformprocess i Helsingfors i december 1999 med att anta en rad rekommendationer; arbetet fortsatte sedan i Göteborg och i Barcelona, där det tog del av rapporterna från generalsekreteraren/den höge representanten vilka var inriktade på fyra huvudteman: Europeiska rådet, rådet (allmänna frågor), rådets ordförandeskap samt rådets lagstiftande verksamhet och insynen däri.

Europeiska rådet uppdrog åt ordförandeskapet att i nära samverkan med rådets generalsekreterare uppehålla alla lämpliga kontakter med medlemmarna i Europeiska rådet liksom med av dem utsedda kontaktpersoner, med sikte på att förelägga Europeiska rådet i Sevilla en rapport med förslag till konkreta åtgärder för antagande. Denna rapport har analyserats av rådet som ett led i förberedelserna för rådet i Sevilla.

Utifrån en sammanfattande rapport med detaljerade förslag diskuterade Europeiska rådet i Sevilla den 2122 juni 2002 ingående detta ämne och gav sitt samtycke till en rad konkreta åtgärder som utan ändring av fördragen kan genomföras med avseende på rådets organisation och funktionssätt.

Rådet hänvisar den ärade parlamentsledamoten till punkterna 3-7 i slutsatserna från Europeiska rådet i Sevilla samt till bilagorna I och II till dessa för en utförlig redovisning av stats- och regeringschefernas beslut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0714/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(14 mars 2002)

Ämne: Jonas Savimbis försvinnande

Den senaste tidens händelser i Angola med Jonas Savimbis försvinnande från den angolanska scenen kan leda till en utveckling av händelserna i detta land som är hårt drabbat efter decennier av krig.

Hur bedömer kommissionen situationen efter Jonas Savimbis död och vilka åtgärder avser den att vidta för att främja fredsprocessen och landets återuppbyggnad?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(30 april 2002)

Kommissionen välkomnar undertecknandet den 4 april 2002 av en officiell överenskommelse om eldupphör mellan den angolanska armén och Unita vilket skedde sex veckor efter Jonas Savimbis död. I enlighet med rådets gemensamma ståndpunkt av den 19 juni 2000 om Angola (2000/391/GUSP)(1) kommer

kommissionen att fortsätta att uppmuntra till nationell försoning och till att fria och rättvisa val anordnas så snart omständigheterna så medger, till respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen, till att det civila samhället engageras i fredsprocessen och, framför allt, till en lösning av det ur humanitär synpunkt desperata läget.

Kommissionen uppmanar livligt de angolanska myndigheterna att vidta åtgärder för att underlätta den humanitära verksamheten och att alla de som behöver bistånd får tillträde till detta samt välkomnar den angolanska regeringens tillkännagivande om att lindra det mycket allvarliga humanitära läget i landet genom ett katastrofprogram som innebär att fyra miljoner människor som tvingats lämna sin hembygd inom en mycket nära framtid kan återvända och integreras i samhället.

I samband med detta kommer gemenskapens stöd, i nära samråd med de angolanska myndigheterna, att fortsätta att inriktas på humanitärt bistånd till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd och med särskild betoning på de av kriget svårt drabbade centrala och östra provinserna. Kommissionen avser vidare att fortsätta att tillhandahålla stöd till alla delar av landet så snart som säkerhetsförhållandena har förbättrats tillräckligt för att detta skall kunna ske. Det humanitära biståndet kommer att åtföljas av stöd när det gäller övergången till återanpassning och utveckling. För att befolkningens möjligheter till utkomst skall kunna förbättras förefaller det särskilt avgörande att den lokala förvaltningen återupprättas och att tillfartsvägarna åter öppnas.

Samtal pågår för närvarande mellan kommissionen och den angolanska regeringen om kommissionens strategi för landet inom ramen för programplaneringsförfarandet när det gäller den nionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF). I samband med den strategin undersöks noggrant kopplingen mellan nödhjälp, återanpassning och utveckling och betonas stödet till såväl livsmedelsförsörjning, hälso- och sjukvård samt utbildning som till fredsskapande åtgärder och åtgärder för att upprätta goda styrelseformer. På alla dessa områden är engagemanget från det civila samhällets sida av avgörande betydelse.

(1) EGT L 146, 21.6.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2073/02

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(12 juli 2002)

Ämne: Obligatorisk registrering av cyklar inom hela EU

I många städer i Österrike har man problem med cyklister som på allmän plats olovligt ställer ifrån sig sina cyklar eller kör med dem.

Det händer inte sällan att cyklisterna kör på vägar eller områden där cykelåkning är förbjuden. Detta går sedan ut över andra trafikanter, förbipasserande eller folk som bor intill och tillräckligt ofta inträffar det också olyckor.

Rent allmänt sett är det svårt att i sådana situationer ställa cyklisterna till svars för vad de ställt till med. Om en cyklist inte stannar går det knappast att få tag i honom sedan, eftersom ju cyklar inte har några registerskyltar.

Med tanke på att det här troligen inte är något problem som är typiskt bara för Österrike ber jag om svar på följande frågor:

1. Är kommissionen medveten om det ovannämnda problemet?

2. Tänker kommissionen lägga fram ett förslag till direktiv om obligatorisk registrering av cyklar inom hela EU, för att det skall gå lättare att inleda förfaranden mot cyklister som bryter mot gällande föreskrifter?

3. Om inte: varför gör kommissionen ingenting på den här punkten?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(28 augusti 2002)

Lokala föreskrifter och förordningar faller under de kommunala, regionala och nationella myndigheternas ansvar, i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Kommissionen avser därför inte att lägga fram något förslag till direktiv om obligatoriska nummerskyltar för cyklar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1356/02

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(14 maj 2002)

Ämne: Historieböcker

Beträffande svaret på den skriftliga frågan E-3634/01(1) angavs det att ledamoten kände till att medlemsstaterna själva ansvarar för sina läroplaner.

Utvärderingen av de gemensamma kontroverserna när det gäller Europas historia ter sig dock som ett förnuftigt initiativ. Delar rådet denna åsikt? Kan det avge ett yttrande?

(1) EGT C 160 E, 4.7.2002, s. 156.

Svar

(30 september 2002)

Rådet är medvetet om att ett sådant initiativ vore värdefullt, men kan endast bekräfta lydelsen av rådets svar på fråga E-3634/01.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2100/02

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(16 juli 2002)

Ämne: Europeiska unionens ansvar för att rädda Alpernas glaciärer

Avsmältningen från glaciärerna på Monterosa i Alperna har lett till att en enorm damm har bildats. Situationen är katastrofal och visar att Europeiska unionen i framtiden bör ta ansvar för att förebygga denna typ av hot.

Alpernas glaciärlandskap utgör ett unikt naturområde i Europa och är dessutom den alpinska befolkningens gemensamma egendom. Detta område riskerar nu att förstöras, bland annat på grund av att det inte görs tillräckliga insatser för att bevara klimatbalansen.

Ämnar kommissionen ingripa för att bevaka och skydda detta område? Ämnar man ta initiativ på internationell politisk nivå för att se till att nödvändiga åtgärder vidtas för att undvika, eller åtminstone begränsa, den överhängande faran för att Alpernas glaciärer skall försvinna?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 september 2002)

Kommissionen är väl medveten om de allvarliga förhållanden som kan uppstå till följd av klimatförändringarna, bland annat avsmältningen från glaciärer.

Kommissionen anser att klimatförändringarna är ett miljöproblem som man måste hitta en global lösning på, och vi bidrar aktivt till arbetet för att finna en sådan. Gemenskapen och alla dess medlemsstater är parter till FN:s ramkonvention om klimatförändringar, och samtliga ratificerade Kyotoprotokollet den 31 maj 2002. Enligt Kyotoprotokollet måste alla medlemsstater utveckla och genomföra nationella klimatförändringsstrategier, vilka kompletteras av åtgärder på unionsnivå.

Det europeiska klimatförändringsprogrammet utgör grunden för en rad kostnadseffektiva åtgärder för att minska utsläppen, bland annat kommissionens förslag om handel med utsläppsrätter och andra åtgärder på områdena energi, transport, industri och jordbruk.

Andra åtgärder är bland annat lagstiftning om fluorerade gaser, minimikrav på energieffektivitet för slutanvändarutrustning, styrning av energiefterfrågan och främjande av kraftvärmeteknik samt två paket inom transportsektorn om dels ändrad fördelning mellan transportmedlen, dels förbättrad användning och prissättning av transportinfrastruktur.

Kommissionen anser att unionen intar en ledande ställning i kampen mot klimatförändringarna för att bidra till att minska deras skadliga effekter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1103/02 från María Valenciano Martínez-Orozco (PSE)och Anna Terrón i Cusí (PSE) till rådet. Rådets rambeslut om kampen mot människohandel.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 309 E , 12/12/2002 s. 0083 - 0083



SKRIFTLIG FRÅGA E-1103/02 från María Valenciano Martínez-Orozco (PSE)och Anna Terrón i Cusí (PSE) till rådet (18 april 2002) Ämne: Rådets rambeslut om kampen mot människohandel Människohandeln utgör ett allvarligt problem i Europa. Liksom att den viktigaste orsaken till att den gemensamma åtgärden från februari 1997 om kampen mot människohandel och sexuell exploatering av barn inte har nått de fastställda målen beror på att det saknas gemensamma definitioner, anklagelsepunkter och sanktioner i medlemsstaternas strafflagstiftning. Med tanke på ovanstående och bortsett från att det tycks existera ett politiskt avtal om den definitiva texten från hösten 2001, när har rådet formellt planerat anta sitt rambeslut om kampen mot människohandel(1) och vad är skälen som blockerar dess definitiva antagande? (1) (KOM(2000) 854 EGT C 62 E, 27.2.2001, s. 324. Svar (30 september 2002) Som de ärade parlamentsledamöterna mycket riktigt påpekar i sin fråga uppnåddes det en politisk överenskommelse om detta utkast till rambeslut vid rådets möte den 2728 september 2001, med förbehåll för de parlamentsreservationer från flera medlemsstater som ännu inte har hävts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0929/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(5 april 2002)

Ämne: Kartellundersökning bland gipsskiveproducenter

För snart ett år sedan tillkännagav kommissionsledamoten Monti att det inletts en undersökning om eventuella prissättningsavtal mellan europeiska gipsskiveproducenter. Bland dessa skulle märkas bland annat Etex (Belgien), British Plasterboard (Förenade kungariket), Knauf (Tyskland) och Lafarge (Frankrike). I mitten av april 2001 informerade kommissionen de berörda företagen att det påbörjats en undersökning om dem.

Kan kommissionen ge till känna resultaten av denna undersökning? Har man fått några faktiska bevis för prissättningsavtal? Vilka slags sanktioner kommer kommissionen att vidta i förekommande fall?

Om det är så att kommissionen ännu inte kan ge några resultat till känna: varför kan inte kommissionen det? På vilket stadium befinner sig undersökningen och när kan man se fram emot konkreta resultat? Vad återstår ännu för kommissionen att göra vid undersökningsarbetet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(21 maj 2002)

Det är riktigt att kommissionen sedan hösten 1998 utreder en misstänkt priskartell på gipsskivemarknaden (en gipsprodukt som används av byggindustrin). Kommissionen bekräftade det den 23 april 2001 (MEMO/01/149) efter skriverier och undersökningar i pressen. I april 2001 skickade kommissionen ett meddelande om invändningar till fem företag, efter en grundlig utredning med bland annat kontroller på platsen 1998 och 1999 hos flera gipsskivetillverkare. Kommissionen angav att den inte i nuläget skulle röja företagens identitet eller närmare uppgifter om vad invändningarna går ut på.

Kommissionens utredning pågår. Det finns ingen fastställd tidsfrist för kommissionens utredningar i konkurrensärenden. Hur länge de pågår beror främst på hur komplicerat ärendet är, företagens rätt att gå i svaromål samt kommissionens interna förfaranden.

Kommissionen kan dock upplysa parlamentsledamoten om att de berörda parterna redan har kunnat ta del av kommissionens handlingar och har använt sig av rätten att svara på invändningarna, även muntligt. Kommissionen hoppas inom en snar framtid kunna besluta vilka eventuella vidare åtgärder som skall vidtas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1224/02

från Terence Wynn (PSE) till kommissionen

(29 april 2002)

Ämne: Iloisfolket på Chagosöarna

Har kommissionen kännedom om situationen för Iloisfolket på Chagosöarna i Indiska oceanen?

Kan kommissionen i så fall hjälpa de medlemmar av denna folkgrupp som nu bor i Mauritius och på Seychellerna att återvända till Chagosöarna?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(21 maj 2002)

Kommissionen känner till frågan om Chagosöarna och iloisfolkets situation, varav de flesta varit bosatta på Mauritius sedan de förvisades från Chagosöarna under 1960- och 1970-talet, i allmänhet under förhållanden präglade av marginalisering och fattigdom.

Kommissionen känner till att den brittiska överrätten British High Court i ett avgörande från november 2000 fastslog att förvisningen av iloisfolket (som är brittiska undersåtar) hade varit olaglig. I avgörandet förelades den brittiska regeringen att finna en lösning som skulle möjliggöra öbornas återvändande till sitt land. Den brittiska regeringen uppges ha tillskrivit regeringen i Mauritius den 18 mars 2002 i syfte att lägga fram sina förslag till en lösning av Chagosfrågan. Det antas att en förvaltningsfond kommer att inrättas, att ersättning kommer att utges och att annan hjälp särskilt i form av utbildning kommer att ges öborna.

Under sådana förhållanden bedöms det som osannolikt att kommissionen skulle ombes hjälpa öborna att återvända till Chagos.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1611/02

från Pernille Frahm (GUE/NGL) till kommissionen

(5 juni 2002)

Ämne: Statligt stöd till jordbruket

Samtidigt som jag tackar för svaret på fråga P-0744/02(1), vill jag be kommissionen att så snart man avslutat överläggningarna om huruvida man skall försöka få rådets beslut om destruktion av vin upphävt, översända resultatet av dessa överläggningar, bakgrunden till resultatet och den rättsliga grunden för beslutet.

(1) EGT C 205 E, 29.8.2002, s. 210.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 juli 2002)

Kommissionen beslutade den 9 april 2002 att inte vända sig till EG-domstolen för en ogiltigförklaring av rådets beslut av den 28 februari 2002 till förmån för vinproducenter i Frankrike och Italien.

Kommissionen fortsätter alltjämt att markera sitt ogillande när det gäller rådets antagande av dessa beslut. Efter en granskning av de aktuella besluten mot bakgrund av tidigare liknande fall, särskilt EG-domstolens praxis på området, och med beaktande av kostnader och risker i samband med ett eventuellt överklagande har kommissionen bedömt att det inte är lämpligt att vända sig till EG-domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2157/02

från María Rodríguez Ramos (PSE) till kommissionen

(11 juli 2002)

Ämne: Förstörelse av tre medeltida vattenkvarnar med medel ur Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF)

Arbetena med ett projekt rörande olika delar av floden Duero, vilket till viss del finansieras genom ERUF, har lett till att kvarnarna i Cabañales (Zamora) helt ogrundat och okontrollerat har förstörts. Projektet omfattar dessa byggnader och det är tänkt att de skall restaureras och göras om till naturum.

Åklagaren vid distriktsdomstolen i provinsen Zamora har inlett rättsliga åtgärder och Zamoras kommun har befallt att arbetena skall avbrytas.

Avser kommissionen att vidta någon form av sanktion mot de ansvariga för angreppen på dessa kulturminnesmärken, så snart man har kunnat fastställa vems ansvaret är? Detta oberoende av de åtgärder som vidtas i Spanien, och med hänsyn till att bilden av kommissionen påverkas negativt av genomförandet av ett projekt som finansieras med EU-medel, i strid med innehållet i samma projekt.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(12 augusti 2002)

Enligt den information som de spanska myndigheterna lämnat finansieras projektet längs floden Duero till 70 % av Europeiska regionala utvecklingsfonden. Detta sker under åtgärd 6 (Skydd och återställande av naturmiljön) i den tredje prioriteringen i det integrerade operativa programmet Castilla y León för programperioden 20002006.

De spanska miljömyndigheterna har försäkrat att arbetena inte påverkar några skyddade områden enligt Natura 2000 och att det inte krävs någon miljökonsekvensbeskrivning för det här projektet.

Det har lämnats in ett klagomål om att gemenskapens lagstiftning om hur vissa offentliga eller privata projekt påverkar miljön inte tillämpas på ett korrekt sätt i det här projektet. Om kommissionen upptäcker överträdelser av dennna lagstiftning kommer den att vidta nödvändiga åtgärder. Detta kan innebära att utbetalningarna av stödet stoppas om bestämmelserna inte efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2725/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(30 september 2002)

Ämne: Överträdelse av EG: s miljöbestämmelser vid vägprojekt mellan Spanien och Portugal

Anläggningsarbetet på vägsträckan mellan Rebullónmotet (Tui, Spanien) och den portugisiska gränsen på motorväg A9 inverkar mycket negativt på miljön i det aktuella området och har orsakat en rad skador, i synnerhet i vattendragen som finns där. Under ritningsstadiet av detta vägprojekt som berör invånarna i området, gjordes ingen miljökonsekvensanalys, och det är särskilt anmärkningsvärt att det inte gjordes någon bedömning av den grundvattennivå som krävs med hänsyn till den mänskliga konsumtionen och bevattningen av de angränsande jordbruksmarkerna. Detta har resulterat i en skadlig dränering som tillsammans med de rådande väderförhållandena får ohjälpliga konsekvenser i området. De behöriga myndigheterna när det gäller genomförandet av arbetet (näringsdepartementet, den regionala regeringen i Galicien och kommunerna) förnekar problemet och nonchalerar de mångtaliga och upprepade klagomålen från kommuninvånarna. Vägprojektet har dessutom kostat två människoliv. En lastbilschaufför miste livet då en bjälke föll ner, och en invånare miste livet under en protestaktion, båda fallen skall tas upp inför domstol.

Kan kommissionen redogöra för det EG-stöd som kommer att utbetalats för genomförandet av vägprojektet? Kan kommissionen undersöka om den spanska staten i och med detta vägprojekt kränkt miljöskyddsbestämmelserna när det gäller dumpning?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(8 oktober 2002)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1769/02

från Liam Hyland (UEN) till kommissionen

(17 juni 2002)

Ämne: Inkomstkris för mjölkbönder

Mjölkböndernas inkomster på Irland och i andra medlemsstater har sjunkit med 30 procent under de senaste åren, många av dessa bönder gjort stora investeringar för att utveckla sektorn, och de upplever nu enorma påfrestningar för att kunna betala tillbaka sina banklån. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta mot bakgrund av det ovanstående för att lindra påfrestningarna för dessa bönder och deras familjer?

Medger kommissionen att det är orealistiskt att förvänta sig att den irländska mejeriindustrin skall kunna konkurrera med överproduktion och dumpning från Australien, Nya Zeeland och Förenta staterna, och kan kommissionen åta sig att använda budgetmedel för att ge mjölkbönderna ett större stöd och höja stödtröskeln för skummjölk?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 juli 2002)

Kommissionen är medveten om att situationen på marknaden för mjölk och mjölkprodukter har försämrats under de senaste månaderna, både i gemenskapen och på internationell nivå. De flesta medlemsstaterna har meddelat att priset till producenterna har sjunkit. Det är sant att mjölkpriset under 2002 har sjunkit till 1999 års nivå. Denna situation sammanfaller dessutom med den årstidsbundna produktionstoppen och den stora tillgången pressar priserna ytterligare.

Man bör emellertid inte glömma att 2001 var ett exceptionellt år ur prissynpunkt och att en viss sänkning av priserna därför var oundviklig. Likväl är det viktigt att undvika att situationen försämras ytterligare. Kommissionen har redan reagerat genom att öka exportstödet och föreslog nyligen en ökning av stödet till skummjölk för framställning av kasein.

Trots att taket på 109 000 ton hade uppnåtts har kommissionen också beslutat att bibehålla möjligheten till interventionsköp av skummjölkspulver inom ramen för allmän upphandling.

Parlamentsledamoten kan vara övertygad om att kommissionen fortsätter att bevaka situationen på marknaden och i möjligaste mån kommer att vidta nödvändiga åtgärder för att stärka den.