ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0425/03

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(18 februari 2003)

Ämne: Brott mot de mänskliga rättigheterna i Tjetjenien

Med anledning av att Europarådet skall anta en resolution om Tjetjenien har tre internationella organisationer gjort ett gemensamt uttalande och uppmanat Europarådet att ta hänsyn till följande:

- Inga personer som har brukat våld mot civila, varken på den ena eller andra sidan i konflikten, har åtalats eller dömts för detta.

- Båda sidor i konflikten har använt sig av civila mål, vilket strider mot internationell humanitär rätt.

- Den 31 december 2002 förbjöd den ryska regeringen den grupp från OSSE som sänts ut för att verka i Tjetjenien. De har fortsatt att vägra att offentliggöra Europeiska kommissionens rapporter om förebyggande av tortyr och situationen i Ryska federationen.

Jag undrar om rådet anser att detta är en korrekt beskrivning av förhållandena och vilka åtgärder rådet avser att vidta för att skydda de mänskliga rättigheterna i området? Vad avser rådet att göra för att få bort förbudet mot internationella observatörer att vistas i Tjetjenien och få ett slut på bristen på öppenhet när det gäller information om olika brott mot de mänskliga rättigheterna i området?

Svar

(29 september 2003)

Rådet delar den oro som förs fram i de uttalanden som nämns av den ärade parlamentsledamoten.

Rådet har vid ett flertal tillfällen med de ryska myndigheterna tagit upp de farhågor man känner över situationen när det gäller mänskliga rättigheter, inbegripet den brist på öppenhet som omgärdar brotten mot de mänskliga rättigheterna och det humanitära biståndet samt över att OSSE:s stödgrupp tvingats upphöra med sin verksamhet i Tjetjenien.

Senast uttrycktes dessa farhågor vid trojkans möte med Ryssland på politisk direktörsnivå den 16 januari samt vid trojkans möte på ministernivå med Ryssland den 24 januari i Aten. Rådet tog också upp Tjetjenienfrågan under mötet med Ryssland i samarbetsrådet den 1415 april 2003.

Rådet beklagar djupt att OSSE:s stödgrupp tvingats avsluta sin verksamhet den 31 december och stöder helt alla ansträngningar som görs av OSSE:s ordförande för att OSSE skall kunna bedriva en mer långsiktig konstruktiv verksamhet i området. Rådet välkomnar därför förslaget från OSSE:s ordförande om att genomföra ett program för tekniskt samarbete mellan OSSE:s ordförande och de ryska myndigheterna om utvecklingen av ett lämpligt, sammanhängande och konkret handlingsprogram, som å ena sidan grundar sig på de verkliga behoven i den Tjetjenska republiken och å andra sidan på OSSE:s sakkunskap och erfarenheter inom OSSE:s samtliga tre dimensioner.

Inom ramen för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna lade EU dessutom fram ett utkast till resolution om situationen i Tjetjenien där EU uttryckte en allvarlig oro över läget i Tjetjenien när det gäller mänskliga rättigheter, säkerhetsförhållandena och den humanitära situationen. Stödet för resolutionen var tyvärr otillräckligt för att den skulle antas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1015/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(27 mars 2003)

Ämne: Kommunen Sienas utnyttjande av medlen från Daphneprogrammet

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Siena, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att bekämpa våld mot kvinnor och barn.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Siena lagt fram projekt inom ramen för Daphneprogrammet?

2. Har kommunen Siena beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1004/03, E-1005/03, E-1006/03,E-1007/03, E-1008/03, E-1009/03, E-1010/03, E-1011/03,E-1012/03, E-1013/03, E-1014/03, E-1015/03 och E-1016/03ingivet av António Vitorino för kommissionen

(28 april 2003)

Daphne-programmet har mottagit följande förslag 2003 (inga förslag tidigare år):

- 2 förslag från kommunen Florens Assessorato Pubblica Istruzione e Politiche Giovanili, Direzione Istruzione

- 1 förslag från kommunen Pesaro Servizio sociale

- 1 förslag från kommunen Siena Comitato di ente per le pari opportunita

Kommissionen har ännu inte granskat dessa förslag och kan alltså inte lämna några uppgifter om vare sig urval eller finansiering. Information om resultatet av urvalsprocessen kommer att i juli 2003 sändas till alla förslagsställare inom Daphne-programmet 2003.

Från övriga kommuner som ledamoten nämner (Ancona, Livorno, Macerata, Massa, Perugia, Pisa, Pistoia, Prato och Terni) har inga förslag mottagits under åren 19972003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0359/03

från Jean-Claude Fruteau (PSE) till rådet

(12 februari 2003)

Ämne: Regionalpolitiken

Med utvidgningen 2004 kommer Europa att återuppstå som en politisk enhet med värdegemenskap kring demokrati och mänskliga rättigheter. På det sättet utrustar sig Europa med de verktyg som behövs för att kunna bygga upp en helhet som präglas av välstånd och som kan göra sig gällande inom ramen för globaliseringen. Likväl kvarstår en stor utmaning: den utmaning som heter solidaritet. När tio nya länder blir medlemmar kommer detta oundvikligen att leda till problem, till följd av de skillnader som då uppstår. Det råder en reell risk för att de statistiska effekterna av anslutningen kommer att undergräva ekonomin hos de regioner som nu är berättigade till stöd enligt mål 1. Med tanke på vad som skall ske efter 2006 är det skäl att överväga om det borde införas stödkriterier av mera kvalitativt än kvantitativt slag.

Kan det grekiska ordförandeskapet ge oss upplysningar på denna särskilda punkt och förklara vilka prioriteringar det har för de bidragsberättigande kriterierna i framtiden?

Svar

(29 september 2003)

Rådet har inte behandlat de framtida kriterierna för bidragsberättigande som sådana, eftersom kommissionen inte har lagt fram något formellt förslag om detta.

Den 16 juni 2003 antog rådet rapporten från arbetsgruppen för strukturåtgärder, i vilken delegationernas kommentarer och synpunkter om kommissionens andra lägesrapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen kom till uttryck.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2441/03

från Marianne Thyssen (PPE-DE) till kommissionen

(16 juli 2003)

Ämne: De nationella konkurrensmyndigheternas verksamhet

Kommissionen eftersträvar ökad decentralisering i sin nya strategi för konkurrenspolitiken. Marknadsaktörerna skall i större utsträckning än tidigare kunna vända sig till de nationella konkurrensmyndigheterna. På så sätt får de nationella konkurrensmyndigheterna ett större ansvar.

För- och nackdelarna med detta system har diskuterats flera gånger i offentliga sammanhang. Det är en mycket svår fråga. Om denna nya strategi vara framgångsrik så måste de nationella konkurrensmyndigheterna fungera perfekt.

Kan kommissionen uppge om den har behandlat frågan om hur de nationella konkurrensmyndigheterna uppfyller sin uppgift? Om svaret är ja, kan kommissionen i så fall ge mig information om hur läget är idag? Om svaret är nej, anser kommissionen inte att det vore önskvärt att införa någon form av övervakningssystem?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 augusti 2003)

De nationella konkurrensmyndigheternas verksamhet bestäms först och främst av det regelsystem som gäller för denna. Just nu håller de flesta medlemsstater på att anpassa sin lagstiftning till det nya systemet för tillämpning av gemenskapens konkurrensrätt i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget(1). Kommissionen följer noggrant anpassningen av lagstiftningen i syfte att kontrollera att den stämmer överens med förordningen.

Vad beträffar de nationella konkurrensmyndigheternas verksamhet inom regelsystemet rent allmänt hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till rådets årliga rekommendation om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i medlemsstaterna och gemenskapen i stort(2). Där lämnas bland annat en uppdaterad översikt över dessa myndigheters verksamhet. I detta sammanhang vill kommissionen också framhålla den regelbundna granskning som konkurrensmyndigheterna gör av varandra inom ramen för Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD). Även där kan man hitta värdefull information om de nationella konkurrensmyndigheternas verksamhet(3). Både i rådets rekommendation om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och i OECD-granskningen lämnas konkreta rekommendationer till hur myndigheternas verksamhet skall kunna förbättras.

Vad slutligen beträffar de nationella konkurrensmyndigheternas tillämpning av gemenskapens konkurrensrätt i enskilda fall hänvisar kommissionen till årsrapporten om EU:s konkurrenspolitik, där kommissionen ger en översikt över denna tillämpning(4). Från och med den 1 maj 2004 kommer nationella konkurrensmyndigheter också att informera kommissionen om på förhand om hur de avser att tillämpa gemenskapens konkurrensrätt. Denna information kommer onekligen att bidra till en enhetlig tillämpning av gemenskapens konkurrensrätt från de nationella konkurrensmyndigheternas sida.

(1) EGT L 1, 4.1.2003.

(2) http://ue.eu.int/emu/sv/index.htm.

(3) http://www.oecd.org/home/.

(4) http://europa.eu.int/comm/competition/annual_reports/.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2068/03

från Marco Cappato (NI), Maurizio Turco (NI),Marco Pannella (NI), Olivier Dupuis (NI), Gianfranco Dell'Alba (NI)och Benedetto Della Vedova (NI) till rådet

(20 juni 2003)

Ämne: Införande av sharia i en provins i Pakistan

Den regionala församlingen i Pakistans nordvästliga gränsprovins (Nwfp) har antagit ett lagförslag om införande av sharia. Nu behövs bara guvernörens underskrift för att koranens lag skall ha företräde framför den världsliga lagen i denna pakistanska provins på gränsen till Afghanistan, och det kommer att krävas av varje muslim att respektera dess bud. Vidare har man i denna provins meddelat att man avser inrätta en avdelning för dygd och synd snarlik den som inrättades av talibanerna i Afghanistan.

Insatta iakttagare menar att provinsguvernörens underskrift endast är en formalitet och att den pakistanska befolkningen i provinsen således ganska snart kommer att tvingas rätta sig efter koranens bud, i likhet med den situation som rådde på den afghanska sidan av gränsen innan den brittisk-amerikanska interventionen. Kan rådet, mot denna bakgrund, ge svar på följande frågor:

1. Vad vet rådet om denna situation?

2. Vilka diplomatiska framstötar ägnar rådet göra för att förmå den pakistanska regeringen att förhindra att sharia införs som lag i en del av landet?

3. Vad tänker rådet göra för att förhindra att en fundamentalistisk majoritet avskaffar den grundläggande principen om åtskillnad mellan samhälleliga och religiösa institutioner, även om det sker genom demokratiska förfaranden, vilket skulle innebära en begränsning eller avskaffande av den grundläggande rätten till religionsfrihet som fastslås i artikel 18 i den allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter?

Svar

(7 oktober 2003)

Rådet vill betona att EU vid alla möten inom dialogen med Pakistan framhåller den vikt som unionen fäster vid respekten för mänskliga rättigheter och att EU, närhelst det är möjligt, kommer att fortsätta med detta, bland annat genom förtroliga framställningar. EU:s beskickningschefer i Islamabad följer mycket noga utvecklingen på området mänskliga rättigheter och tar upp allmänna frågor och individuella fall vid de regelbundna kontakterna med myndigheterna.

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro över godkännandet av ett lagförslag om införande av sharia i Pakistans nordvästra gränsprovins. Rådet meddelade sin djupa oro över situationen vid de politiska direktörernas möte den 7 juni 2003 i Islamabad. Rådet kommer noga att följa den fortsatta utvecklingen av detta problem och kommer vid behov att besluta om lämpliga reaktioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1493/03

från Torben Lund (PSE) till kommissionen

(2 maj 2003)

Ämne: Bornholmstrafiken och upphandling

Danmarks regering har föreslagit att den framtida färjetrafiken till den danska ön Bornholm skall upphandlas. Som skäl anges bland annat att EU:s bestämmelser tvingar Danmark att upphandla färjeförbindelsen.

Kommissionen uppmanas därför att ange den förordning/det direktiv och den artikel enligt vilka Danmark är skyldigt att upphandla färjeförbindelsen till Bornholm. Slutligen, vilka villkor gäller för att stöd skall beviljas till drift av färjor och transporter till ö-områden som Bornholm?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 juli 2003)

Enligt artikel 4 i rådets förordning (EEG) 3577/92 av den 7 december 1992 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage)(1) får en medlemsstat ingå avtal om allmän trafik med rederier som utför regelbundna transporttjänster till, från och mellan öar i denna medlemsstat. I samma artikel föreskrivs också att en medlemsstat som sluter avtal om allmän trafik skall göra detta på icke-diskriminerande grund med hänsyn till alla rederier inom gemenskapen.

För att säkerställa att denna princip följs föreskrivs i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport(2) att ersättning för driftsförluster i samband med allmän trafik inte behöver anmälas till kommissionen, under förutsättning att de berörda myndigheterna anordnat ett offentligt anbudsförfarande, att det företag som valts ut i princip är det som begär den lägsta ersättningen och att denna ersättning endast täcker driftsförluster som är ett resultat av den allmänna trafiken.

Dessa regler har utarbetats för transporter från, till och mellan öar i en och samma medlemsstat.

(1) EGT L 364, 12.12.1992.

(2) EGT C 205, 5.7.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0800/03

från Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (NI) till rådet

(17 mars 2003)

Ämne: Yttrandefrihet

Den enda dagstidningen i världen på euskara (baskiska), Euskaldunon Egunkaria, stängdes förra veckan på order av Audencia Nacional, en specialdomstol i Madrid som behandlar särskilt allvarliga brottmål. Domstolen hävdar att Egunkaria är en del av eller samarbetar med ETA.

Egunkaria startades 1990 efter en folklig insamlingskampanj som resulterade i 150 miljoner pesetas (900 000 euro). Lördagen den 22 februari ägde en överväldigande demonstration rum på gatorna i Donostia (San Sebastian). Demonstranterna viftade med en ny tidning kallad Egunero, som publicerats av Egunkarias journalister. Första dagen sålde de 50 000 nummer, nästa dag 75 000. Såväl demonstrationen som framgången med utgivandet av Eguneros visar baskernas sammanhållning och tydliga solidaritet med tidningen.

Anser rådet att de spanska myndigheternas åtgärd mot den baskiska tidningen vidtagits med respekt för en demokratisk stats grundläggande principer?

Kommer rådet att uppmana de spanska myndigheterna att omedelbart öppna tidningen igen?

Anser rådet att placering i isoleringscell av anhållna journalister och beslagtagande av deras dokument stämmer överens med fullständig respekt för de mänskliga rättigheterna och tryckfriheten?

Svar

(29 september 2003)

Rådet hänvisar till sitt svar på skriftlig fråga E-3104/02, där rådet erinrar om att även om upprätthållande av lag och ordning och skydd av den inre säkerheten enligt artikel 33 i EU-fördraget förblir förbehållet medlemsstaterna, är kampen mot terrorism en uppgift av gemensamt intresse för unionen. Rådet fäster uppmärksamheten på den lagstiftning mot terrorism som unionen har antagit och erinrar om de principer som unionen enligt artikel 6.1 i EU-fördraget bygger på och upprepar sitt stöd för den kamp som medlemsstaterna för mot terrorismen inom ramen för respekten för rättsstaten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1434/03

från Theodorus Bouwman (Verts/ALE) och Rijk van Dam (EDD) till rådet

(24 april 2003)

Ämne: Europeiskt förartillstånd och förmodat missbruk av gemenskapstillstånd vid vägtransport

Den 26 mars genomförde de tyska myndigheterna husrannsakningar hos transportföretaget Willi Betz lokalkontor med anledning av misstankar om missbruk av gemenskapstillstånd och otillåten användning av förare från tredje land.

Håller rådet med frågeställarna om att företag och förare från tredje land som använder gemenskapstillstånd för transport inom EU, varigenom de opererar (tidsmässigt) i det närmaste obegränsat på EU:s territorium, gör sig skyldiga till olaga användning av detta tillstånd?

Är rådet berett att vid nästa möte mellan transportministrarna ta upp problemet med olaga användning av tillstånden? Är rådet berett att därefter lägga fram förslag för att göra slut på denna störning av konkurrensförhållandena som undergräver arbetsvillkoren i EU och därmed även hotar trafiksäkerheten?

Håller rådet med frågeställarna om att det inte är önskvärt att förare från tredje land hyrs ut som självständiga förare till europeiska transportföretag, varigenom de undgår förpliktelsen att inneha ett europeiskt förartillstånd? Vilka åtgärder kan och kommer rådet att vidta för att få denna hantering att upphöra?

Svar

(2 oktober 2003)

Rådet skulle vilja upplysa de ärade parlamentsledamöterna om att CEMT vid sitt allra senaste möte i Bryssel (den 2324 april 2003) fattade beslut om betydelsefulla åtgärder för att sätta stopp för all möjlig oriktig användning av gemenskapstillstånd. Det beslutades att reformera användningen av tillstånd genom att införa bestämmelser som begränsar den period under vilken transportörer tillåts utföra vägtransporter och därigenom tvinga tillståndsinnehavare att återvända till sitt registreringsland efter en period på högst sex veckor. Dessa bestämmelser kommer att genomföras under en provperiod på ett år från och med den 1 januari 2004. En utvärdering av åtgärdens verkan kommer att äga rum i slutet av denna period.

Europeiska Transportministerkonferensen (CEMT) antog vidare vid samma möte en resolution om en förbättrad förvaltning av CEMT:s multilaterala kvot. Resolutionen innehåller ett antal åtgärder vars syfte är att förbättra informationsutbytet vad gäller den nuvarande användningen av gemenskapstillstånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1965/03

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(13 juni 2003)

Ämne: Undantag från kraven på tillstånd i avfallsdirektivet från 1975

På sidan 7 i kommissionens rapport om genomförandet av gemenskapens lagstiftning om avfall för perioden 19982000(1), vilken offentliggjordes den 19 maj 2003, uppger kommissionen att man överväger att inleda förfaranden enligt artikel 226 i EG-fördraget mot medlemsstater som fortfarande uppvisar betydande brister i sina rapporter.

Enligt artikel 11 i direktiv 75/442/EEG(2) om avfall får medlemsstater undanta inrättningar och företag som själva behandlar sitt avfall på produktionsplatsen eller genom återvinning från kravet på tillstånd som föreskrivs i artiklarna 9 och 10 i detta direktiv.

På sidan 20 i kommissionens rapport som offentliggjordes den 19 maj uppger kommissionen att Irland, Italien och Förenade kungariket uppgav att de hade antagit sådana bestämmelser, men lämnade inga närmare upplysningar. Kommissionen drar här följande slutsats: De medlemsstater som har utnyttjat denna möjlighet har tyvärr inte angett några skäl eller fördelar med detta. Detta är fortfarande ett mycket outvecklat område.

Vad anser kommissionen om att Irland, Italien och Förenade kungariket inte har gett någon ytterligare information om sitt beslut att tillåta dessa undantag i enlighet med artikel 11? Är detta att anse som exempel på betydande brister och fall som kommissionen överväger att inleda rättsliga förfaranden mot?

(1) KOM(2003) 250.

(2) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1965/03, E-1966/03, E-1967/03 och E-1968/03ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(24 juli 2003)

Ledamotens samtliga fyra skriftliga frågor rör saker som ingår i kommissionens rapport om genomförandet av gemenskapens avfallslagstiftning under perioden 19982000(1). Därför besvaras de tillsammans.

Såsom anges i inledningen till rapporten bygger den på medlemsstaternas svar på frågeformulär som utarbetats i detta syfte. Det kan variera mellan olika medlemsstater hur detaljerade svaren är, och ofta innehåller de endast en uppdatering jämfört med den föregående rapportperioden. När viktiga uppgifter saknas, så att kommissionen inte kan fullgöra sitt rapporteringsuppdrag på ett tillfredsställande sätt, kan det tyda på att en medlemsstat brustit i sin rapporteringsskyldighet. De fall som ledamoten tar upp kan dock inte anses motivera att ett överträdelseförfarande skulle inledas.

När det gäller fråga E-1968/03 om behandlingen av farligt avfall i Irland härrör uppgiften om att den totala mängden avfall som rapporteras skulle motsvara ungefär 97 % av det faktiska avfallet från de irländska myndigheternas svar på frågeformuläret, och detta avsåg endast farligt avfall som behandlades utanför Irland. Det finns inga uppgifter om hur de resterande tre procenten behandlades.

(1) KOM(2003) 250 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2142/03

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(20 juni 2003)

Ämne: Olyckan vid Ilva di Taranto

För kort tid sedan inträffade det en olycka vid anläggningen Ilva di Taranto (Apulien, Italien) där en 24-åring och en 27-åring omkom. Kan kommissionen ange om den avser att stödja en undersökning för att ta reda på vad som låg bakom denna sorgliga händelse i detta företag som tillhör Riva-gruppen?

Kan kommissionen ange om något gjordes för att säkerställa säkerheten på arbetsplatsen, och i så fall hur och med vilka åtgärder?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(7 juli 2003)

Kommissionen strävar efter att garantera hälsa och säkerhet i arbetet genom att strängt kontrollera att EU:s lagstiftning efterlevs.

Skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet i allmänhet fastställs i ramdirektiv 89/391/EEG(1) och dess särdirektiv.

Medlemsstaterna ska införliva direktiven i sin nationella lagstiftning och säkerställa ändamålsenlig tillsyn över de nationella bestämmelser genom vilka EU:s arbetsmiljödirektiv genomförs (jfr artikel 4 i direktiv 89/391/EEG).

Det är alltså de italienska tillsynsmyndigheterna på detta område som ska kontrollera att de nationella bestämmelser som genomför EU:s arbetsmiljödirektiv tillämpas effektivt och regelrätt.

I detta fall ska en utredning om orsakerna till olyckan och om de åtgärder som ska vidtas till följd av den göras av de nationella myndigheterna, särskilt den behöriga yrkesinspektionen i Apulien, som får kontrollera bland annat tillämpningen av den lagstiftning genom vilken de berörda EU-direktiven har införlivats.

Kommissionen ingriper bara om det finns starka belägg för att EU:s lagstiftning inte skulle ha införlivats med den nationella lagstiftningen eller för att den inte skulle ha tillämpas korrekt.

(1) Rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet, EGT L 183, 29.6.1989.