ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2195/98

från Doeke Eisma (ELDR) till kommissionen

(14 juli 1998)

Angående: EU-bidrag till flygplatsen Niederrhein

Den tyska delstaten Nordrhein-Westfalen har givit DEM 850 000 i stöd till ombyggnaden av den militära flygbasen Laarbruch till en civil flygplats, Niederrhein-flygplatsen.

1. Bidrar även Europeiska unionen ekonomiskt till detta, och om så är fallet, med vilka belopp?

2. Är kommissionen medveten om att det på den nederländska sidan av gränsen finns ett starkt motstånd mot att omvandla Laarbruch till en civil flygplats?

3. Vilka möjligheter att utöva medinflytande har de nederländska medborgarna?

4. Känner kommissionen till om en miljökonsekvensbeskrivning genomförs, och om så är fallet, vilket förfarande som skall följas?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(30 september 1998)

1. Den militära användningen av flygfältet kommer att upphöra mot slutet av 1999. Landsbygdsområdet omkring Weeze kommer direkt eller indirekt att förlora upp till 2000 arbetstillfällen. Redan 1994 inrättade regionen (Kreis-Kleve och kommunen Weeze) ett utvecklingskontor som skulle behandla frågorna om civil användning av den militära flygbasen, som upptar ett område på 600 ha. Inom programmet Konver har ca 1,4 miljoner tyska mark ställts till förfogande för analys av markföroreningar och för genomförbarhetsstudier. Den tredje etappen av genomförbarhetsstudierna har nu börjat och omfattar ytterligare undersökningar av möjligheten att använda flygbasen för civila ändamål, som ett regionalt europeiskt centrum för lufttrafik, logistik och näringsliv, samt förberedelse av omställningsåtgärder.

2. Kommissionen känner inte till motståndet på den nederländska sidan av gränsen. Kommissionen har fått uppgift om att nederländska partner som ELC (European Logistics Centre Venlo) och Vereniging 5 MDN (Five Mode Distri Network Arnhem - Nijmegen) deltar i arbetet inom utvecklingskontoret (Flughafen Niederrhein GmbH).

3. I regionen och delstaten Nordrhein-Westfalen har man för avsikt att utföra ombyggnaden av flygbasen för användning inom det civila området och inom näringslivet i samarbete med den nederländska gränsregionen och investerare inom denna region.

4. De aktuella planerna för att använda flygfältet för civila ändamål är dock endast en av många möjligheter. Den slutliga lösningen för perioden från och med år 2000 beror på marknadsutsikterna. Frågor som till exempel miljökonsekvensbeskrivningar har därför ännu inte förts upp på dagordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3847/98

från Manuel Escolá Hernando (ARE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Förbindelser mellan höghastighetslinjen Madrid-Zaragoza och flygplatsen i Zaragoza

Bland de 14 högprioriterade projekten för det transeuropeiska transportnätet som godkändes av Europeiska rådet i Essen finns uppbyggnaden av en sydeuropeisk höghastighetslinjen som förenar Madrid med Zaragoza, Barcelona, Perpignan och Montpellier.

Uppbyggnaden av denna linje skulle göra det möjligt att minska restiden på sträckan Zaragoza-Madrid eller Zaragoza-Barcelona, som för tillfället är tre och en halv timme, till en timme och femton minuter, vilket innebär att dessa städer skulle komma betydligt närmare varandra.

För närvarande diskuteras möjligheten att föra den planerade järnvägssträckan närmare flygplatsen i Zaragoza, vilket skulle göra det möjligt att öka detta projekts intermodala dimension. Samtidigt skulle en underutnyttjad flygplats kunna förstärkas och luftrummet ovanför Madrid och Barcelona skulle bli mindre trångt.

Anser Europeiska kommissionen att denna typ av samverkan mellan ett europeiskt järnvägstransportnät och en flygplats överensstämmer med förslagen om att förstärka de kombinerade transportnät som gemenskapsinstitutionerna förespråkar?

Anser kommissionen att det är ett intressant förslag? Hur kan man i så fall bidra till att förverkliga det? Finns det inom Europeiska unionen liknande förslag som kan fungera som modell för förslaget för Aragonien?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(26 februari 1999)

Kommissionen ger hög prioritet åt att främja intermodalitet för transporter. När det är fråga om att få ekonomiskt stöd från budgetposterna för de transeuropeiska transportnäten är därför sammanbindningen av flygplatser med järnvägsnätet ett önskvärt mål. Det anses dock oftast som lämpligast när det gäller att erbjuda passagerarna valmöjligheter och minska trafikstockningar vid relativt stora flygplatser. Ett godkännande från myndigheterna i den berörda medlemsstaten för projektet är rättsligt viktigt för kommissionen vid övervägandet av en ansökan om stöd.

Detta betyder inte att man kan utesluta uppmuntran av denna utveckling på regional nivå och platser som Zaragoza, om de har ekonomisk och miljömässig potential. Kommissionen har nyligen beställt en undersökning av vilka bidrag regionala flygplatser kan ge för att minska överbelastningen vid de större.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3994/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(21 december 1998)

Angående: Sänkning av exportbidragen för svinkött

Kommissionen beslutade att sänka bidragen för export av svinkött till vissa länder i Central- och Östeuropa med hälften. Dessa länder är Bulgarien, Estland, Ungern, Litauen, Lettland, Polen, Tjeckien, Slovakien, Rumänien och Slovenien. Samtidigt vet man att priserna på svinköttsprodukter ökat, men priserna har stigit långsammare än vad exportbidraget minskat. På samma gång finns det ett kraftigt överskott av svinkött i EU, samtidigt som exporten av dessa produkter till Ryssland knappt ökat.

I detta sammanhang skulle jag vilja ställa följande frågor till kommissionen:

1. Varför beslutade kommissionen att minska exportbidragen med hälften när man vet att priserna för svinköttsprodukter stigit förhållandevis mindre?

2. Varför fattade kommissionen detta beslut trots att den visste att det finns ett kraftigt överskott av svinkött i EU, ett överskott som är långt ifrån minskas genom den ökande exporten till Ryssland?

3. Anser inte kommissionen att denna minskning, trots att den bara berör export till ovannämnda länder, kan bidra till att exporten minskar och följaktligen till att överskottet ökar ytterligare?

4. Kan kommissionen slutligen bekräfta att beslutet att minska exportbidraget bara berör export till ovannämnda länder?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 januari 1999)

Syftet med de bidrag som utbetalades före den sänkning som parlamentsledamoten nämner var huvudsakligen att gynna exporten till Ryssland där efterfrågan på kött är hög men köpkraften försvagad till följd av den ekonomiska krisen. Exporten från gemenskapen till de östeuropeiska länderna ökade emellertid också, vilket störde marknaderna för griskött i dessa länder, som håller på att förbereda sina medlemskap i gemenskapen. Det dåliga marknadsläget i dessa länder höll redan på att leda till avsevärt höjda importtullar eller möjligheter att stoppa import av griskött från gemenskapen. Under dessa omständigheter ansåg kommissionen att den snabbast kunde reagera mot detta genom att från och med den 9 december 1998 minska bidraget för slaktkroppar av svin och vissa styckningsdelar för Polen, Tjeckien, Slovakien, Ungern, Rumänien, Bulgarien, Slovenien, Lettland, Litauen och Estland till den nivå som tillämpades före den 3 augusti 1998.

Produktionen av griskött i Europa har ökat kraftigt under 1998 och uppskattas förbli mycket hög under 1999. Därför kommer gemenskapen att göra sitt bästa för att fortsätta sin aktiva exportpolitik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3663/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Datafel vid millenniumskiftet

Man har upptäckt att det finns en stor risk för ett datafel vid millenniumskiftet, även kallat 2000-effekten, beträffande alla typer av programmerbara elektroniska system, från centraldatorer till datachips.

Eftersom dessa system används för alla möjliga industriella ändamål (i de olika etapperna av tillverkningsprocessen), transporter, allmän service etc, samt eftersom nämnda system är beroende av datum och det är viktigt hur de kan komma att reagera vid millenniumskiftet, bör man fastställa vilka risker som föreligger.

Vilka åtgärder och tidsfrister har kommissionen fastställt för att den europeiska administrationen skall vara förberedd när ögonblicket är här?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(26 januari 1999)

Kommissionen antog ett meddelande den 25 februari 1998 om datorproblem i samband med år 2000(1) och ett meddelande den 2 december 1998 om förberedelserna inför detta inom unionen(2). I kapitel 6 i detta dokument beskriver man de framsteg som gjorts på gemenskapsnivå och inom de interna projekt som gäller anpassningen av datorsystemen inför det nya årtusendet.

Inom kommissionen är det Direktoratet för informationsteknik som ansvarar för effekten på de interna systemen centralt och de olika generaldirektoraten för de informationssystem som de själva står för. Generaldirektoratet för personal och administration har inrättat en arbetsgrupp inför år 2000. Bland de åtgärder som vidtas av sådana grupper kan nämnas information till de ansvariga, upprättande av detaljerade inventarieförteckningar, uppföljning av nödvändiga anpassningar, information till generaldirektoratet om framstegen och i förekommande fall rekommendationer om lämpliga åtgärder för att administrationen skall kunna fungera. Arbetsgrupperna förbereder tillsammans med Direktoratet för informationsteknik en gemensam testkörning under påsken 1999.

(1) KOM(98) 102.

(2) SEK(98) 2100 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4052/98

från Eolo Parodi (PPE) och Guido Viceconte (PPE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Gemenskapsåtgärder för närsjöfart

I Europeiska unionen finns det ca 35 000 kilometer kuster och mer än 600 hamnar i närheten av industricentra. På grund av de fördelar som är förknippade med energiförbrukning, den ekologiska situationen samt den ekonomiska och sociala sammanhållningen i unionens randområden utgör närsjöfarten en lösning när det gäller att avlasta våra vägar.

1. Kan kommissionen uppge hur den har följt upp sitt meddelande av den 5 juli 1995 (KOM(95) 317) om utveckling av denna transportform?

2. Vilka konkreta åtgärder ämnar den vidta för att utveckla och främja cabotage inom närsjöfarten?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(9 mars 1999)

1. Som uppföljning av kommissionens meddelande om närsjöfart 1995 publicerades en första genomföranderapport 1997(1) och i april 1999 kommer ytterligare en rapport som svar på rådets uppmaning att avlägga sådana rapporter vartannat år. Syftet är att detta nya meddelande skall innehålla en analys av potentialen hos närsjöfart inom ramen för hållbar och säker rörlighet, vilken den offentliga bilden av detta transportsätt är, dess integrering i de europeiska transportkedjorna, de framsteg som uppnåtts i arbetet med att främja närsjöfarten under de senaste åren och de hinder som återstår för att närsjöfarten skall fortsätta utvecklas. Det nya meddelandet kommer att innehålla rekommendationer för ytterligare åtgärder.

2. Ett av resultaten i meddelandet från 1995 var att de viktigaste bidragen för att göra närsjöfarten attraktivare ur kommersiell synvinkel och lönsammare, måste komma från sjöfartsindustrin själv. Det finns dock vissa åtgärder som kan vidtas på andra nivåer.

Kommissionen har stött flera projekt som rör närsjöfart och hamnar inom Fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling. Projekten omfattar bland annat ett som syftar till att samordna allt utvecklingsarbete och sprida resultaten från enskilda projekt till alla berörda parter.

Närsjöfartsprojekt har också fått stöd under gemenskapens pilotåtgärder för kombinerade transporter, och hamnrelaterade projekt har genomförts med hjälp av finansiering från transeuropeiska nät. Kommissionen har dessutom finansierat en undersökning om dokumentationskrav inom närsjöfarten. I Medelhavsregionen har flera regionala projekt inom sjöfarten valts ut för finansiering under MEDA.

Dessa projekt och undersökningar kommer att granskas i det ovan nämnda nya meddelandet.

Kommissionen stödjer ansträngningarna från sjöfartsindustrin, i synnerhet inom ramen för Sjöfartsindustriernas forums (MIF) panel för närsjöfart, för att utveckla rundabordskonferenser om närsjöfart som ett forum för att hitta praktiska lösningar på problem som berör sjöfarten och hamndriften. Kommissionen stödjer också regionalt samarbete i frågor som rör närsjöfarten i Europa, vilket även omfattar vissa tredje länder.

(1) SEK(97) 877.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3983/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Stöd till bolaget SNIACE (Spanien)

Kan kommissionen bekräfta att ett klagomål lämnats in från det österrikiska bolaget Lenzing om att bolaget SNIACE (Kantabrien, Spanien) skulle ha erhållit statliga och regionala stöd?

Har kommissionen erhållit de spanska centrala och regionala myndigheterna svar, i vilka man förnekar att stöd som skulle kunna leda till illojal konkurrens skulle ha beviljats?

Är kommissionen medveten om att vissa produkter som framställs av Lenzing och SNIACE är konkurrenter på samma marknad?

Är kommissionen medveten om vilka allvarliga ekonomiska och sociala följder detta klagomål kan orsaka bolaget SNIACE?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

Efter klagomål från det österrikiska företaget Lenzing A.G. om olika former av olagligt statligt stöd under många år till SNIACE S.A., en konkurrent till Lenzing på viskosfibermarknaden, inledde kommissionen ett formellt granskningsförfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget. Under förfarandet yttrade sig både de spanska myndigheterna och andra berörda parter, bland dem också andra konkurrenter till Lenzing. Den 28 oktober 1998 utmynnade förfarandet i ett slutligt, delvis negativt, beslut.

Enligt beslutet utgjorde två av de granskade åtgärderna stöd, nämligen överenskommelser om uppskjutna inbetalningar av socialförsäkringsavgifter till lägre räntesatser än marknadsräntan och ett återbetalningsavtal med lönegarantifonden (FOGASA), också det till icke-marknadsmässig ränta. I enlighet med sin praxis i tidigare ärenden avfärdade kommissionen de spanska myndigheternas argument att åtgärderna i fråga inte omfattades av reglerna om statligt stöd därför att de är allmänt tillämpliga enligt spansk lag. Kommissionen ansåg att det var uppenbart att myndigheterna kunde göra en skönsmässig bedömning i fråga om SNIACE. Eftersom stödet inte ingick i en godkänd stödordning och Spanien inte hade försökt motivera stödet genom en giltig omstruktureringsplan, fann kommissionen att stödet var oförenligt med den gemensamma marknaden och att det skulle återbetalas. I beslutet angavs inte själva stödsumman, men där sades att den åtminstone uppgick till skillnaden mellan räntesatserna i överenskommelserna med socialförsäkringsmyndigheterna och FOGASA å ena sidan och marknadsräntan å den andra.

Kommissionen kunde inte fastställa att stöd förekommit genom de övriga granskade åtgärderna, men gjorde förbehåll för frågan huruvida företagets underlåtenhet att betala lagstadgade miljöavgifter vore att betrakta som stöd.

Kommissionen är medveten om de konsekvenser som besluten kan få för stödmottagare och deras konkurrenter och strävar därför efter att tillämpa reglerna om statligt stöd på ett objektivt och opartiskt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2802/98

från Christof Tannert (PSE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Hederskodex för europeiska företag verksamma i tredje land

I sin resolution (A4-400/96)(1) av den 12 december 1996 om de mänskliga rättigheterna i världen 1995/1996 och Europeiska unionens politik beträffande mänskliga rättigheter, beslutade Europaparlamentet följande i punkt 20: "uppmanar kommissionen och rådet att utan dröjsmål lägga fram ett förslag till hederskodex för europeiska företag som verkar i tredje länder, en kodex som ålägger företagen att respektera de mänskliga rättigheterna i alla dess former (medborgerliga, sociala, ekonomiska och miljömässiga rättigheter), som också bör innehålla mekanismer för kontroll och sanktioner som grundar sig på OECD:s nuvarande förslag,"

Vad har kommissionen gjort i fråga om denna uppmaning och när har den för avsikt att lägga fram ett förslag till en sådan hederskodex för europeiska företag verksamma i tredje land?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(20 november 1998)

När den av frågeställaren nämnda resolution av den 12 december 1996 om de mänskliga rättigheterna i världen 1995/1996 antogs, uttalade sig kommissionen om denna hederskodex för europeiska företag verksamma i tredje länder.

Kommissionen fortsätter att ha ett konstruktivt tillvägagångssätt när det gäller de mänskliga rättigheterna, vilket medför att allmänheten blir mer medveten i denna fråga. Kommissionen uppmuntrar initiativ från den privata sektorn på detta område och följer på nära håll de ansträngningar som enskilda företag eller sammanslutningar av företag inom en viss sektor gör för att införa frivilliga hederskodexar. Kommissionen har redan påbörjat en studie för att utreda vilka metoder och medel som står till buds för att främja utformandet av en hederskodex för de marknadsaktörer från gemenskapen som är verksamma i utvecklingsländerna, och då särskilt på det sociala området. Därvid kommer kommissionen att se sig tvungen att undersöka villkoren i de kodexar som redan finns och vad deras tillämpning har haft för resultat. Det handlar således om en analys av vad dessa kodexar har haft för betydelse och effekt.

Kommissionen arbetar för närvarande, inom ramen för sina stödaktioner för den sociala dialogen i Europa, med arbetsmarknadens parter för att underlätta dialog och eftertanke när det gäller initiativ som hederskodexar och social märkning. Kommissionen vill få till stånd en dynamik i dialogen i det civila samhället, bland annat mellan arbetsmarknadens parter och de icke-statliga organisationerna, för att försöka hitta delar av enhetlighet och sammanhang i de initiativ som redan finns i det europeiska samhället och som säkert kommer att sprida sig under kommande år.

(1) EGT C 20, 20.1.1997, s. 161.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3620/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Konsekvenserna av förbudet mot export av tjurfäktningstjurar

Kan kommissionen mot bakgrund av det tillfälliga exportförbud som den infört ange vilka konsekvenserna blir för exporten av tjurfäktningstjurar från Portugal och Spanien? Omfattar förbudet även dessa? Om så är fallet, varför gör de det? Dessa djur är ju inte i första hand avsedda för mänsklig föda.

I detta sammanhang, vad anser kommissionen i ljuset av de uppgifter som den helt säkert måste känna till och vilka tyder på att de spanska myndigheterna efter påtryckningar från spanska producenter redan tidigare har begränsat EG:s bestämmelser för export av sådan boskap från Portugal till Spanien?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 januari 1999)

I kommissionens beslut 98/653/EG av den 18 november 1998 om nödåtgärder som krävs med hänsyn till förekomsten av bovin spongiform encefalopati (BSE) i Portugal(1) förbjuds export av nötkreatur från Portugals territorium med undantag av den autonoma regionen Azorerna. Denna bestämmelse skall ses över senast inom 18 månader med hänsyn till sjukdomsutvecklingen, de effektiva genomförandet av de relevanta ågärderna och mot bakgrund av nya vetenskapliga rön.

Förbudet mot att exportera levande nötkreatur beror på risken att djur som exporteras kan ha smittats men ännu inte utvecklat några symtom. Om dessa djur slaktas kan de komma att ingå i människors eller djurs näringskedjor i de mottagande medlemsstaterna. Tjurar som skall användas för tjurfäktning är inte undantagna från detta förbud eftersom de hittills vid slakt antingen har bearbetats till foder tillsammans med andra döda djur eller använts för konsumtion. Följaktligen kommer tjurarna, trots att de främst används för tjurfäktning, att antingen användas som foder eller livsmedel.

Varken de portugisiska, spanska eller franska myndigheterna har begärt att tjurfäktningstjurar skall undantas från bestämmelserna. Denna fråga behöver noggrant undersökas mot bakgrund av riskerna för människors och djurs hälsa, de gällande kontrollbestämmelserna och möjligheten att genomföra de kontroller som krävs. För att ändra beslut 98/653/EG krävs kvalificerad majoritet i Ständiga veterinärkommittén. Om sådan majoritet saknas måste förslaget vidarebefordras till rådet för ytterligare behandling.

(1) EGT L 311, 20.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3386/98

från Klaus-Heiner Lehne (PPE) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Tjänstemäns avgång från tjänsten

Förstainstansrätten har i tre domar av den 30 september 1998 (mål T-154/96, T-164/96, T-13/97) dömt till fördel för tjugo tjänstemän vid domstolen och revisionsrätten vilka uttalat sitt intresse för att definitivt kunna avgå från sina tjänster.

Rätten godkände därmed invändningen att rådets förordning (EG, Euratom, EKSG) nr 2688/95 om vidtagande av särskilda åtgärder vid avgång från tjänsten för tjänstemän anställda vid Europeiska gemenskaperna med anledning av Österrikes, Finlands och Sveriges anslutning(1) är rättsstridig i förhållande till gemenskapsrätten.

I de nämnda domarna konstaterar rätten att rådet gjort avsevärda ändringar i kommissionens ursprungliga förslag - som parlamentet yttrade sig över den 12 oktober 1995(2) - utan att på nytt höra parlamentet. Parlamentet hade emellertid uttryckligen uppmanat rådet att höra parlamentet på nytt "om det har för avsikt att väsentligt ändra kommissionens förslag".

Kan kommissionen förklara vilka slutsatser som kommer att dras med anledning av dessa domar? Kan kommissionen särskilt ange när den har för avsikt att lägga fram ett nytt förslag till förordning för rådet i syfte att avhjälpa de brister som rätten klandrar i sina domar?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 december 1998)

Eftersom rådet fortfarande behandlar kommissionens tidigare framlagda förslag till förordning om vidtagande av särskilda åtgärder vid avgång från tjänsten för tjänstemän anställda vid Europeiska gemenskapernas samtliga institutioner, planerar kommissionen inte att ta några ytterligare initiativ i detta ärende.

Kommissionen önskar för övrigt upplysa parlamentsledamoten om att rådet kommer att överklaga förstainstansrättens domar av den 30 september 1998 i mål T-154/96 och T-13/97 till EG-domstolen.

(1) EGT L 280, 23.11.1995, s. 1.

(2) EGT C 287, 30.10.1995, s. 186.