SKRIFTLIG FRÅGA E-0690/03

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(7 mars 2003)

Ämne: Olycka vid bron över Aliakmonas

En ödesdiger olycka som kostade 15 människoliv har inträffat vid bron över Aliakmonas i Grekland. Oberoende av vad orsaken till olyckan var, så har det förekommit uppgifter om att det finns en lag utfärdad av det grekiska transportministeriet som fastställer maximitiden för hur länge KTEL kan ha bussar i trafik till 23 år. Jag vill här påpeka att ca 75 procent av KTEL:s sammanlagt omkring 4 100 bussar som trafikerar över hela landet är mer än 15 år gamla. Vidare förekommer ingen fortbildning av KTEL:s busschaufförer som skulle utbilda dem i körning under svåra väderleksförhållanden eller i oväntade situationer.

Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Överensstämmer ovan nämnda grekisk lag med gemenskapens lagstiftning?

2. Finns det någon enhetlig lagstiftning om kommunal trafik inom Europeiska unionen, och är den grekiska lagstiftningen i sådana fall förenlig med denna?

3. Vilka kriterier gäller och hur utbildas chaufförerna inom det grekiska kommunikationsväsendet? Hur borde kriterierna se ut och vad ämnar kommissionen göra med anledning av detta?

4. Är alla kommunikationsmedel inom masstrafiken utrustade med säkerhetsbälten? Om så är fallet, kontrolleras användningen av dem i så fall på ett strängt sätt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 april 2003)

Det finns inga åldersbegränsningar för fordon i trafik i gemenskapen. Däremot omfattas busar och andra tunga yrkesfordon av årliga trafiksäkerhetskontroller enligt bestämmelserna i rådets direktiv 96/96/EG av den 20 december 1996 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet(1).

Gemenskapslagstiftningen om körtider och viloperioder (förordning (EEG) nr 3820/85)(2) berör fordon som används för persontrafik och som är byggda och utrustade för att transportera minst nio personer. Sådana fordon som används för resor under 50 km (främst lokaltrafik

eller kollektivtrafik) undantas. Förordningen är direkt tillämplig i alla medlemsstater, vilket innebär att det är bestämmelserna i förordningen som skall tillämpas om det förekommer skillnader mellan dem och medlemsstaternas genomförandelagstiftning.

Man måste beakta två olika områden av gemenskapslagstiftningen, nämligen bestämmelser om körkort och om yrkesförare. När det gäller körkort fastställs minimikraven för teoretiska och praktiska prov utfärdande av körkort i bilaga II till rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(3). Denna bilaga har setts över helt och hållet genom kommissionens direktiv 2000/56/EG av den 14 september 2000 om ändring av direktiv 91/439/EEG(4), varigenom dessa minimikrav skärptes betydligt. I direktivet ingår mycket detaljerade krav om båda provs innehåll och bedömning. Dessa kommer att behöva införlivas i medlemsstaternas lagstiftning senast den 30 september 2003.

Vad gäller utbildningen av yrkesförare föreskrivs det i förordning (EEG) nr 3820/85 att förare utan yrkesutbildning får transportera passagerare inom en 50-km-radius från den plats där fordonet normalt sett är baserat. Även förare som transporterar passagerare utöver en radie på 50 km behöver i många fall ingen yrkesutbildning eftersom det enligt ovan nämnda förordning räcker om de har erfarenhet av godstrafik eller av små fordon för passagerartransport för vilka ingen utbildning krävs.

I syfte att åtgärda denna skrämmande brist på utbildning för yrkesförare lade kommissionen den 2 februari 2001 fram ett direktivförslag inför Europaparlamentet och rådet utbildning av yrkesförare för gods- eller och persontransport på väg(5). Kommissionen föreslog obligatorisk grundutbildning och fortbildning för alla yrkesförare. I förslaget ingår en detaljerad läroplan med ämnen som bör täckas, till exempel aspekter som passagerarnas bekvämlighet och säkerhet, lastning av fordon och bedömning av nödsituationer. Kommissionen hoppas att Europaparlamentet och rådet kommer att kunna anta detta förslag utan dröjsmål senare i år.

I rådets direktiv 77/541/EEG av den 28 juni 1977(6), 76/115/EEG av den 18 december 1975(7) och 74/408/EEG av den 22 juli 1974(8) fastställs europeiska standarder för säkerhetsbälten, deras fästen, samt kompatibla sitsar för alla fordonskategorier. Bestämmelserna i dessa direktiv är inte bindande för fordon som konstruerats och byggts för godstrafik och för transport av fler än åtta passagerare (förutom föraren). Det innebär att medlemsstaterna kan välja att föreskriva att alla nya fordon som registreras på deras territorium måste följa bestämmelserna i direktivet. Det bör dock påpekas att många buss- och minibussföretag redan har börjat införa säkerhetsbälten på nya bussar.

Inom ramen för sin handlingsplan för trafiksäkerhet överväger kommissionen att införa säkerhetsbältesplikt för alla yrkesfordon, bland annat i bussar. Kommissionen håller på att förbereda en ändring av direktiv 77/541/EEG för att införa bältesplikt i nya yrkesfordonstyper från och med den 1 januari 2004. Medlemsstaterna kommer emellertid att kunna välja huruvida de vill införa krav på säkerhetsbälte i stadsbussar för kollektivtrafik.

Kommissionen har också nyligen fått godkännande för en anpassning av direktivet om bilbälten (rådets direktiv 91/671/EG av den 16 december 1991(9)) som går ut på att alla personer i ett motorfordon måste använda de säkerhetsbälten som finns tillgängliga, även på bussar. Direktivet kommer att träda i kraft under 2006.

(1) EGT L 46, 17.2.1997.

(2) Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter, EGT L 370, 31.12.1985.

(3) EGT L 237, 24.8.1991.

(4) EGT L 237, 21.9.2000.

(5) EGT C 154 E, 29.5.2001.

(6) EGT L 220, 29.8.1977.

(7) EGT L 24, 30.1.1976.

(8) EGT L 221, 12.8.1974.

(9) EGT L 373, 31.12.1991.