ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0691/98 från Amedeo Amadeo (NI) och Salvatore Tatarella (NI) till kommissionen (10 mars 1998)

Ämne: Altener II

Kan kommissionen med med hänsyn till förslaget till rådets beslut om ett flerårigt program för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen - Altener II (KOM(97)0087 - 97/0106 SYN) ((EGT C 192, 24.6.1997, s. 16. )) säkerställa att man genast, i stället för årligen, fastställer villkor och riktlinjer för finansiering av verksamhet? Däremot bör man behålla den flexibilitet som krävs vad gäller stödbeloppen inom de förutbestämda ramar som inte medför störningar eller konkurrens.

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (5 maj 1998)

Syftet med förslaget till beslut om ett flerårigt program för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen (Altener II) ((EGT C 192, 24.6.1997. )) anges i artikel 1 i förslaget och verksamheten i artikel 2. Det är prioriteterna som diskuteras och fastställs årligen, så att man kan målinrikta ansökningsomgångarna för varje år. Vid Altener-kommitténs möte den 25 februari 1998 diskuterades texten till 1998 års ansökningsomgång. Informationsbroschyren innehåller både en förteckning över de prioriteterna inom varje område och de kriterier och regler som gäller under hela programmets löptid. Dessa kriterier och regler för tillträde är delvis sådana som rent allmänt tillämpas för gemenskapens ansökningsomgångar, men även sådana som kommissionen efter samråd med Altener-kommittén ansett vara nödvändiga mot bakgrund av prioriteterna.

Finansieringsnivåerna fastställs i artikel 3 i förslaget till beslut. När det handlar om målinriktade åtgärder skulle förutbestämda ramar verka konkurrenshämmande, med tanke på att målet med dessa är att sänka kostnaderna per enhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0454/98 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (27 februari 1998)

Ämne: Tillstånd för mobila och personliga telekommunikationer

Den 1 januari 1998 avreglerades telekommunikationstjänsterna fullständigt i alla länder i Europeiska unionen.

I kommissionens direktiv 90/388/EEG ((EGT L 192, 24.7.1990, s. 10.)) om konkurrens på marknaderna för teletjänster och därpå följande direktiv föreskrivs att systemet med tillståndsgivande skall avskaffas och att man i stället skall utfärda licenser.

I presidentdekret nr 318 av den 19 september 1997 (genom vilket gemenskapsdirektiven inom telekommunikationssektorn överförs till den nationella lagstiftningen) nämns ingenting om tillståndsgivandet. Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga kommissionen:

1. Varför har den italienska regeringen inte avskaffat skatten för tillstånd och är detta tillstånd inte i strid med de europeiska bestämmelserna?

2. Vet kommissionen om denna skatt kommer att avskaffas i framtiden?

3. Strider det inte mot gemenskapsdirektiven att behålla denna skatt och är inte skatten ett hinder för utveckling av telekommunikationerna?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (1 april 1998)

1. Kommissionen har ingen aktuell information om den tillståndsavgift som enligt parlamentsledamoten måste betalas av operatörer på telekommunikationsområdet. Kontakter med de italienska myndigheterna antyder dock att ett avskaffande av avgiften diskuteras i den italienska regeringen.

2. Kommissionen har inte informerats om någon tidpunkt för avskaffande av avgiften.

3. Det system som infördes genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april 1997 om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet ((EGT L 117, 7.5.1997. )) skiljer sig från traditionell tillämpning av tillstånd och kräver att avgifter endast tas ut för att täcka de administrativa kostnader som uppstår vid utfärdande, förvaltning, kontroll och genomförande av tillstånden. Den italienska regeringen som redan har införlivat dessa principer genom DPR. nr 319/97 av den 19 september 1997, har nu vidtagit de åtgärder som krävs för att efterleva dem. Enligt artikel 22.1 i direktiv 97/13/EG skall medlemsstaterna vidta alla åtgärder som krävs för att auktorisation som gäller den dag då detta direktiv träder i kraft skall uppfylla bestämmelserna i direktivet före den 1 januari 1999. Kommissionen kommer att övervaka anpassningen av befintliga auktorisationer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0988/98 från Cristiana Muscardini (NI), Amedeo Amadeo (NI), Roberta Angelilli (NI), Spalato Belleré (NI), Marco Cellai (NI), Sebastiano Musumeci (NI), Gastone Parigi (NI), Salvatore Tatarella (NI) och Antonio Trizza (NI) till kommissionen (2 april 1998)

Ämne: Föranslutningsförhandlingar med Slovenien

Femtio år efter andra världskrigets slut har Sloveniens ambassadör i Italien förklarat att tiden ännu inte är mogen för en försoning mellan Italien och Slovenien. Det återstår ju fortfarande en del olösta frågor när det gäller de bilaterala förbindelserna mellan Italien och Slovenien (återlämnande av konfiskerad egendom till dem som 1947 tvingades lämna sin mark och fly från landet, och erkännande av de grymma massakrerna och massgravarna i gränsområdet). De två länderna har inom ramen för sina diplomatiska förbindelser försökt komma fram till en tillfredsställande lösning. Men ambassadörens uttalande tyder på en ovilja till försoning, och det rimmar illa med landets önskan att ansluta sig till EU, som är en symbol för fred och jämvikt i internationella förbindelser.

Mot bakgrund av ovanstående vill vi ställa följande frågor till kommissionen:

1. Hur ser kommissionen på ambassadörens uttalande, sett mot bakgrund av föranslutningsförhandlingarna med Slovenien?

2. Problemet hör i och för sig till de bilaterala förbindelserna mellan de båda länderna, men anser inte kommissionen att en sådan fientlig inställning strider mot de vänskapliga förbindelserna mellan EU:s medlemsstater, som bygger på ömsesidig respekt?

3. Anser inte kommissionen att detta oförsiktiga och oacceptabla uppträdande, som med tanke på de två ovannämnda och fortfarande olösta frågorna utgör en kränkning av de mänskliga rättigheterna, kan göra det svårare att genomföra lugna och objektiva förhandlingar?

4. Borde man inte begära ett förtydligande från Slovenien beträffande försoningen med Italien, innan man börjar förhandla om en framtida anslutning till EU?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (28 april 1998)

Kommissionen kan meddela parlamentsledamöterna att de artiklar i den italienska pressen som föranledde deras frågor innehöll felaktig information.

Det uttalande som den slovenska ambassadören gjorde i Rom nyligen och som återgavs i flera italienska tidningar dementerades omedelbart av utrikesministeriet i Ljubljana. Ambassadören bekräftade att pressuppgifterna inte överensstämde vare sig med den slovenska regeringens officiella ståndpunkt eller med hans personliga inställning. I ett officiellt meddelande som lämnades dagen efter intervjun förklarade det slovenska utrikesministeriet att de bilaterala förbindelserna mellan Italien och Slovenien var utmärkta och präglades av en gemensam strävan efter stabilitet, vänskapligt samarbete, en gemensam framtid i Europa och ömsesidigt skydd av deras respektive minoriteter i de båda länderna.

Även om kommissionens befogenheter inte omfattar bilaterala frågor mellan Slovenien och medlemsstaterna, följer den uppmärksamt olösta frågor för att se till att förhandlingarna inför medlemskapet genomförs på ett smidigt och sakligt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0885/98 från Bill Miller (PSE) till kommissionen (26 mars 1998)

Ämne: Tillgång till handlingar

Accepterar kommissionen förstainstansrättens beslut av den 6 februari 1998 (mål T-124/96) om tillgång till handlingar? Kommer kommissionen i så fall att leva upp till punkt 6 i beslutet, som fastställer en uppförandekod? Accepterar kommissionen även att allmänheten skall kunna få tillgång till kommissionens och rådets handlingar i så stor utsträckning som möjligt, vilket anges i punkt 6 i beslutet? Handlingar omfattar i detta avseende all text som innehåller information, som förvaras av kommissionen och rådet, från vilken källa den än kommer.

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (22 april 1998)

I förstainstansrättens dom av den 6 februari 1998 (mål T-124/96) förklaras i punkterna 4 till 6 på ett tydligt sätt kommissionens system för allmänhetens tillgång till handlingar, som infördes 1994.

Genom kommissionens beslut 94/90/EKSG, EG, Euratom av den 8 februari 1994 om allmänhetens tillgång till kommissionens handlingar ((EGT L 46, 18.2.1994, svensk specialutgåva område 16, volym 2, s. 66. )) lagfästes den uppförandekodex som kommissionen och rådet kommit överens om den 6 december 1993. Principen är att allmänheten skall ha största möjliga tillgång till kommissionens interna handlingar, med undantag för sådana vilkas offentliggörande kan skada allmänna eller enskilda intressen eller intresset av sekretess kring kommissionens överläggningar.

Kommissionens vilja att visa öppenhet framgår av statistiken. Under 1997 nekades tillgång till handlingar endast i 10 % av fallen med hänvisning till undantagen i uppförandekodexen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0955/98 från Gianfranco Dell'Alba (ARE) till kommissionen (16 mars 1998)

Ämne: UNDCP:s program i Afghanistan

Den 19 februari 1998 godkände Europaparlamentet enhälligt en gemensam resolution om situationen i Afghanistan. Förutom att upprepa ¨sitt kraftiga fördömande av talibanregimen och dess politik som går ut på systematiska kränkningar av de mänskliga rättigheterna¨ (punkt 1) uttrycker sig parlamentet i denna resolution mycket kritiskt om den politiska och demokratiska lämpligheten samt effektiviteten av det program som UNDCP (FN:s narkotikakontrollprogram) vill genomföra i Afghanistan. Genom detta program föreskrivs finansiering till den talibanska regimen för att den skall kunna inleda en stegvis utrotning av opiumodlingarna. I detta avseende bekräftar Europaparlamentet i stycke I att talibanernas regim inte åtnjuter någon internationell legitimitet. I stycke G upprepar parlamentet att ¨endast en varaktig fred i regionen gör det möjligt att komma åt denna handel¨ (med opium). Följaktligen uttrycker parlamentet i punkt 8 sin oro över ¨det senaste avtalet mellan UNDCP och talibanerna och uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att snarast granska de konkreta konsekvenserna i samband med genomförandet av detta avtal¨. I punkt 9 slutligen begär parlamentet ¨att all hjälp, utom humanitärt bistånd, och alla samarbetsprojekt ställs in till dess att Afghanistans myndigheter respekterar mänskliga rättigheter¨.

Kommissionens vice ordförande, Marin, sade i plenum att kommissionen, precis som parlamentet, var tveksamt inställd till om det program för att i stor skala ersätta odlingar som har föreslagits av UNDCP verkligen var genomförbart, och att den för tillfället inte tyckte att situationen i Afghanistan lämpade sig för att tillämpa ett program för alternativ utveckling för att bekämpa odlingen av vallmo för opiumframställning.

Med beaktande av att EU och dess medlemsstater är de främsta bidragsgivarna till UNDCP:s program, hur har kommissionen följt upp, eller hur kommer den att följa upp, detta uttalande från Europaparlamentet?

Kan kommissionen verkligen garantera att det inte kommer att utgå några gemenskapsbidrag till finansieringen av detta program?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (2 april 1998)

I likhet med parlamentet tvivlar kommissionen på att det är möjligt att genomföra FN:s program för narkotikakontroll (UNDCP) i Afghanistan under nuvarande omständigheter.

Faktum är att även medlemsstaterna delar denna åsikt och därför har gemenskapen nyligen godkänt riktlinjer för biståndsgivare som har för avsikt att ge stöd till UNDCP-projekt. I dessa riktlinjer anges att biståndsgivarna bör försöka säkerställa att de projekt och framtida program som avser utrotning av vallmo är realistiska och genomförbara, och att UNDCP bör uppmärksammas på att det är viktigt att det tas hänsyn till biståndsgivarnas åsikter beträffande dess program och att planerna bör vara förenliga med Förenta nationernas övergripande politiska mål för biståndet till Afghanistan och utformade med hänsyn tagen till de mänskliga rättigheterna och jämställdhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0813/98 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (26 mars 1998)

Ämne: Övervakningskommittén för programmet för nordvästra England

Känner kommissionen till att övervakningskommittén för programmet för nordvästra England den 15 december 1997 beslutade att avsätta 8,1 miljoner pund till ett projekt för att uppföra ett krigsmuseum för det brittiska imperiet i den norra delen av landet. Vid tidpunkten för beslutet hade en förfrågan om bidrag till samma ändamål redan fått avslag från arvs- och lotterifonden, Heritage and Lottery Funding. Övervakningskommittén beslutade även att inte prioritera en förfrågan om 7,6 miljoner pund till ett projekt vid Manchesters museer, trots att dessa medel skulle ha säkrat anslag om 36 miljoner pund från Heritage and Lottery Funding.

Hur välbetänkt idén om ett krigsmuseum än må vara, är det tyvärr så att projektet praktiskt taget inte har några möjligheter att finansieras. På grund av de osäkerhetsfaktorer som inverkar sätts nu ett projekt i fara som totalt skulle ha omfattat 51 miljoner pund och skapat 135 nya arbetstillfällen, samt indirekt skapat totalt 328 arbetstillfällen.

Kommer kommissionen att uppmana den berörda styrkommittén att förklara sitt beslut?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (14 april 1998)

Övervakningskommittén för mål 2-programmet i Stor-Manchester, Lancashire och Cheshire behandlade vid sitt möte den 15 december 1997 fyra ansökningar om stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) i enlighet med åtgärd 19 i det samlade programplaneringsdokumentet ¨strategiska investeringar i turism¨. Dessa ansökningar omfattade totalt 36 miljoner ecu, vilket skall jämföras med de sammanlagt 19 miljoner ecu som finns avsatta för ERUF-stöd till åtgärden i fråga.

Projekten har bedömts i enlighet med de urvalskriterier som övervakningskommittén fastställde då programmet inleddes. Genom dessa kriterier vägs en mängd faktorer samman, bland annat vilken utdelning pengarna ger i form av ökad turism och nya arbetstillfällen. Övervakningskommittén beslutade att stödja två projekt: Xanadu samt Imperial War Museum, vilket motiverades med att dessa projekt hade bäst förutsättningar för att uppfylla målen i programplaneringsdokumentet. Det bestämdes vidare att man efter sex månader skulle göra en bedömning av projektens möjligheter att fullföljas inom programmets löptid. Då denna tid gått till ända skall övervakningskommittén antingen bekräfta att de två projekten är godkända eller inleda en bedömning de två andra projekten, dvs. kulturkvarteret vid Union Street samt projektet för olika museer i Manchester; dessa finns för närvarande upptagna på en reservlista.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 310 , 09/10/1998 s. 0059



SKRIFTLIG FRÅGA E-0406/98 från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen (24 februari 1998) Ämne: System med föreskrivna mängder Vilka medlemsstater har ett system med föreskrivna mängder vilket har undersökts, och varför ansåg kommissionen att förekomsten av ett system med föreskrivna mängder på den brittiska brödmarknaden utgjorde ett hot mot den viktigaste handeln inom gemenskapen? Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (23 april 1998) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0939/98 från Reimer Böge (PPE) till kommissionen (30 mars 1998)

Ämne: Import och export av jordbruksprodukter mellan EU och de central- och östeuropeiska länderna

Kan kommissionen meddela i vilken storleksordning mjölk, kött, spannmål och potatis infördes i EU under åren 1994, 1995, 1996 och 1997 utan avgifter eller med villkor som innebar lägre tull från de olika central- och östeuropeiska länderna?

Kan kommissionen meddela i vilken storleksordning EU exporterade mjölk, kött, spannmål och potatis under åren 1994, 1995, 1996 och 1997 till de olika central- och östeuropeiska länderna?

Svar avgivet av Franz Fischler på kommissionens vägnar (22 april 1998)

Kommissionen sänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat en tabell som innehåller de efterfrågade upplysningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0650/98 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (10 mars 1998)

Ämne: Fängslande av kurdisk ledare i Turkiet

Hamdi Turanli, ordförande för Norra Kurdistans Demokratiska Parti (PDK) greps av de turkiska myndigheterna den 13 januari och fängslades i Ankara. Turnali har ett 22-årigt fängelsestraff framför sig och lider av en cancersjukdom som kräver ständig läkarövervakning.

Amnesty International krävde den 16 januari att Turanli skulle friges och dessutom ingrep Tysklands utrikesminister Kinkel genom den tyska ambassaden i Ankara för att få till stånd ett frigivande av den kurdiske ledaren, som förutom att han är turkisk medborgare även har tyskt medborgarskap.

Vilken ståndpunkt intar kommissionen i denna fråga och hur avser den att ingripa gentemot de turkiska myndigheterna så att den cancersjuke kurdiske ledaren friges och så att Turkiet upphör med sina inhumana terrorhandlingar gentemot de kurder som bor inom landets gränser.

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (20 april 1998)

Kommissionen känner till fallet Hamdi Turanli, som frigavs tills vidare den 26 februari 1998.

I alla sina kontakter med turkiska myndigheter insisterar kommissionen på att det är nödvändigt att förbättra situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna och att fortsätta demokratiseringen av landet. Kommissionen tänker fortsätta att insistera på denna punkt, trots att regeringen i Ankara har beslutat säga upp den politiska dialogen med gemenskapen.

Vad situationen i sydöstra Turkiet beträffar har kommissionen vid flera tillfällen upprepat att man måste finna en fredlig och inte en militär lösning på problemet och att man måste föra kampen mot terrorismen inom ramen för rättsstaten och med iakttagande av de mänskliga rättigheterna. Kommissionen avser vidare att stödja den socioekonomiska utvecklingen i regionen genom att finansiera projekt med detta syfte inom ramen för Meda-programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1327/98 från Rolf Berend (PPE) till rådet (28 april 1998)

Ämne: Ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis för lärare i EU

Erkänns ett utbildningsbevis för lärare som erhållits i Tyskland som fullvärdig examen i EU, och har innehavaren av ett sådant utbildningsbevis rätt att arbeta som lärare i övriga EU-medlemsstater?

Gäller detta även lärare som är verksamma i de nya tyska delstaterna, som har erhållit sitt utbildningsbevis i före detta DDR och som sedan dess har fått en praktisk erfarenhet som omfattar flera årtionden?

Svar (13*14 juli 1998)

För att underlätta ett effektivt utnyttjande av den fria rörligheten som finns inskriven i EG-fördraget har flera rättsliga instrument om yrkesmässigt erkännande av examensbevis antagits på gemenskapsnivå.

Med hänsyn till att kommissionen i enlighet med artikel 155 i EG-fördraget övervakar tillämpningen av de bestämmelser som fattats av institutionerna enligt detta fördrag hänvisar rådet till kommissionens svar på den skriftliga frågan nr 1326/98 från den ärande parlamentsledamoten i samma ärende.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 310 , 09/10/1998 s. 0029



SKRIFTLIG FRÅGA E-0154/98 från John Iversen (PSE) till kommissionen (2 februari 1998) Ämne: Tobaksproduktion i Andorra Kan kommissionen tala om hur mycket EU betalar i stöd till olönsam och osund tobaksproduktion i Andorra? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (5 mars 1998) Kommissionen kan upplysa ledamoten om att eftersom Andorra inte är en medlemsstat, är dess tobaksproduktion inte integrerad i den gemensamma organisationen av marknaden för sektorn råtobak, och följaktligen erhåller inte Andorra något gemenskapsstöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0632/98 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (9 mars 1998)

Ämne: Export av levande boskap från EU till tredje land

Den 7 november 1997 gav Franz Fischler på kommissionens vägnar ett svar på den skriftliga frågan E-3253/97 ((EGT C 134, 30.4.1998, s. 127.)). Kan kommissionen nu ange:

1. Hur många levande nötkreatur som exporterades från EU till tredje land under 1997?

2. Hur många levande nötkreatur som exporterades från varje enskild medlemsstat i EU till varje enskilt tredje land som importerade levande djur från EU i) 1996 och ii) 1997?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 april 1998)

1. De slutliga siffrorna för 1997 är ännu inte tillgängliga. En uppskattning som bygger på antalet licensansökningar tyder emellertid på att 271 483 levande djur exporterades med exportbidrag från gemenskapen.

2. Under 1996 exporterade gemenskapen 497 491 levande djur. Av denna export gick 79 % till följande länder: Libanon (134 686 djur), Egypten (112 339 djur), Turkiet (109 407 djur) och Libyen (38 346 djur).

De största exportörerna av levande djur i gemenskapen är Tyskland (180 186 djur), Irland (144 052 djur) och Frankrike (92 869 djur), som tillsammans står för 84 % av den totala exporten.

Siffrorna för 1996 års export, av vilka det framgår hur många levande nötkreatur som exporterades från varje enskild medlemsstat till varje individuellt tredje land, kommer att sändas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0370/98 från Nuala Ahern (V) till kommissionen (24 februari 1998)

Ämne: Framläggandet av den fjärde rapporten från den ständiga arbetsgruppen för säker transport av radioaktivt material i EU

När har kommissionen för avsikt att lägga fram den fjärde rapporten från den ständiga arbetsgruppen för säker transport av radioaktivt material i EU för parlamentet, ministerrådet och Ekonomiska och sociala kommittén? Hur beslutar GD XVII om arbetsgruppens sammansättning? Hur många experter från icke-statliga miljögrupper är medlemmar i arbetsgruppen? I vilken omfattning rådfrågar arbetsgruppen icke-statliga miljögrupper och forskningsinstitut som en del av sitt arbete?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (27 mars 1998)

Ett utkast till meddelande om den fjärde rapporten från den ständiga arbetsgruppen för säker transport av radioaktivt material kommer inom kort att lämnas till kommissionen för antagande och spridning till institutionerna.

Arbetsgruppens sammansättning baseras på Europaparlamentets resolution av den 22 januari 1982 ((EGT C 40, 15.2.1982. )) i vilken följande sägs: ¨kommissionen uppmanas att skapa en särskild arbetsgrupp för transport av radioaktiva ämnen och radioaktivt avfall. Gruppen skall bestå av representanter från kommissionen och nationella experter.¨ Kommissionen vidtog åtgärder för att uppfylla Europaparlamentets begäran och uppmanade medlemsstaterna att utse sina respektive nationella experter i arbetsgruppen.

Alla experter kommer från behöriga myndigheter och deras organisationer för tekniskt stöd. Icke-statliga organisationer har alltså inte bidragit med några experter. Däremot har frågor från icke-statliga organisationer överlämnats till den ständiga arbetsgruppen.