SKRIFTLIG FRÅGA E-3181/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Internationellt år för världshaven

FN har utsett 1998 till Internationellt år för världshaven. Kommissionen känner säkert till att en utvärdering av världshavens situation skulle belysa hur allvarlig situationen är.

Det måste genomföras olika typer av politik som syftar till att förebygga föroreningar av haven, hantera kärntransporter till havs, bevara den biologiska mångfalden samt till att havsrättskonventionen ratificeras.

Det är därför nödvändigt att vidta nya initiativ som gör det möjligt för gemenskapen att på internationell nivå gå i bräschen för politik som syftar till att bevara haven och de marina tillgångarna.

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller kommer den att vidta för att förbättra gemenskapens och den internationella lagstiftningen samt förvaltningen av de marina tillgångarna, i synnerhet under det internationella året för världshaven?

Vilka konkreta åtgärder avser kommissionen att vidta i samband med följande specifika aspekter: biologisk mångfald i haven, ratificering av havsrättskonventionen, oljeplattformar till havs, kärntransporter till havs, fiskbeståndens kapacitet, dumpning till havs?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(22 december 1998)

Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1) (Habitatdirektivet), som behandlar marina biotoper, och flera vattendirektiv som behandlar kustområden bidrar tillsammans med många av gemenskapens aktiviteter till att förbättra kvaliteten på den marina miljön.

Kommissionen företräder gemenskapen som part till ett antal regionala, internationella konventioner om skydd av den marina miljön, bl.a. Barcelonakonventionen om Medelhavet, Helsingforskonventionen om Östersjön och Oslo-Paris-konventionen (OSPAR) om nordöstra Atlanten. Dessa konventioner reglerar frågor av regional karaktär. Tack vare konventionerna kan också regionala program utarbetas och åtgärder vidtas utöver det skydd som gemenskapen kan erbjuda. Många av de regionala åtgärderna löper parallellt med gemenskapens bestämmelser om landbaserad verksamhet. Genom dessa åtgärder kan dock skyddet utvidgas till att gälla de delar av haven utanför territorialgränsen som inte omfattas av gemenskapslagstiftningen, t.ex. sjöfart, oljeutvinning och oljeproduktion till havs.

De avtalsslutande parterna till Helsingfors- och OSPAR-konventionerna träffades på ministernivå i mars och juli i år. Vid dessa möten fattades ett antal viktiga beslut. OSPAR-ministrarna fattade beslut om en ny bilaga till OSPAR-konventionen om biologisk mångfald i marina miljöer, avveckling av olje- och gasanläggningar till havs som inte används, utsläppsgränser för ett antal industriprocesser och strategier vad gäller farliga och radioaktiva ämnen och eutrofiering. Inom ramen för OSPAR stödjer kommissionen Europeiska miljöbyråns arbete med klassificering av marina biotoper och ekosystem-modeller för skydd av marina miljöer.

De ministrar som ingår i kommissionen för skydd av Östersjöområdets marina miljö (HELCOM) fattade beslut om en ny bilaga om skydd mot utsläpp från jordbruket för att säkerställa att mindre mängder nitrater släpps ut. De beslutade även att ändra bilagan om sjöfart för att uppmuntra fartygen att lämna sitt avfall i uppsamlingsanläggningar i hamnarna. Kommissionen har också lagt fram ett förslag till direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester från fartyg(2). Ministrarna kom vidare överens om en strategi vad gäller farliga ämnen och en strategi för att påskynda utarbetandet och genomförandet av en gemensam plan för hantering av kustområden.

De avtalsslutande parterna till Barcelonakonventionen möttes i november 1997. Vid detta möte antogs en strategisk handlingsplan för att ta itu med utsläpp från landbaserad verksamhet, och särskilt för att utarbeta och genomföra program för övervakning av utsläpp och kontroll av de biologiska effekterna. Parterna underströk även att aktiviteter för att utöka kapaciteten skall prioriteras.

Utsläpp från fartyg omfattas visserligen av de här konventionerna, men medlemsstaterna deltar också i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) arbete inom ramen för konventionen om förhindrande av havsföroreningar.

Kommissionen kan i lämpliga fall överväga att vidta ytterligare gemenskapsåtgärder när den gällande gemenskapslagstiftningen inte omfattar åtgärder som man kommit överens om i dessa fora.

Förenta nationernas havsrättskonvention ratificerades på gemenskapens vägnar den 1 april 1998 och trädde i kraft den 1 maj 1998.

Rådets direktiv 93/75/EEG av den 13 september 1993 om minimikrav för fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods(3) innehåller bestämmelser för transport till sjöss av kärnmaterial. Rådets direktiv 98/55EG av den 17 juli 1998(4) och kommissionens direktiv 98/74/EG av den 1 oktober 1998(5) innehåller bestämmelser om att myndigheterna skall informeras om radioaktivt material som fraktas till sjöss och var materialet förvaras ombord på fartygen. Det faktum att det till myndigheterna skall anmälas vilken klass fartyget tillhör enligt INF-koden (IMO:s kod för säker transport ombord på fartyg av bestrålat kärnbränsle, plutonium och högaktivt avfall i behållare, som antogs den 4 november 1993) som avser hur mycket radioaktivt material som får fraktas ombord, kommer att innebära att mer detaljerad information finns tillgänglig. Myndigheterna kommer således att bli bättre rustade att agera vid en olycka i samband med transport av radioaktivt material till sjöss.

I den gemensamma fiskeripolitiken ingår åtgärder för att omstrukturera fiskeflottor och anpassa fisket. Gemenskapen har dessutom beslutat att ratificera FN:s genomförandeavtal om gemensamma fiskbestånd, medan FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) avtal om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet redan har ratificerats och FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske har antagits.

Tillsammans med icke-statliga organisationer anordnade kommissionen en konferens om avfall och haven i Lissabon i juni 1998 kort före OSPAR-ministrarnas möte i Sintra. Konferensen behandlade inte någon särskild begäran om att ytterligare lagstiftning skall utarbetas utöver redan gällande lagstiftning eller lagstiftning som håller på att utarbetas. Några nya initiativ för att bekämpa föroreningar av den marina miljön planeras inte. Det påpekades dock att gällande lagstiftning ofta inte införlivas och genomförs i tillräckligt stor utsträckning, vilket skapar problem.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.

(2) EGT C 271, 31.8.1998.

(3) EGT L 247, 5.10.1993.

(4) EGT L 215, 1.8.1998.

(5) EGT L 276, 13.10.1998.