SKRIFTLIG FRÅGA P-1318/02

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(29 april 2002)

Ämne: Kinas bojkott av nederländska jordbruksprodukter i samband med köttkonflikt

Kina bojkottar sedan den 19 april nederländska jordbruksprodukter, som en reaktion på att elva sändningar med kinesiskt kaninkött och fisk förstörts i Rotterdams hamn. Orsaken till att de förstördes var att de enligt EU-normer innehöll för mycket kloramfenikol, som är ett antibiotikum som kan ge cancer.

Känner kommissionen till att Kina bojkottar nederländska jordbruksprodukter?

Anser kommissionen att de nederländska myndigheterna gjorde rätt som förstörde elva sändningar med kaninkött och fisk från Kina, i enlighet med EU:s bestämmelser?

Strider Kinas bojkott mot WTO:s bestämmelser? Om så är fallet, vad tänker kommissionen göra?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(5 juni 2002)

Kommissionen är medveten om den senaste tidens åtgärder från kinesiskt håll, bland annat bojkotten av nederländska jordbruksprodukter, och om Nederländernas beslut att förstöra ett antal sändningar med produkter från Kina.

Kommissionen har inga exakta uppgifter om de enskilda sändningar som förstörts av Nederländerna, varför den inte kan uttala sig om de enskilda fallen. Sedan augusti 2001 har medlemsstaterna dock vid upprepade tillfällen hittat kloramfenikol, nitrofuraner och andra restsubstanser av veterinärmedicinska läkemedel samt andra främmande eller förbjudna ämnen i vissa produkter av animaliskt ursprung,

särskilt kräftdjur, vattenbruksprodukter, honung, djurtarmar, fjäderfäkött m.m., vilka importerats från vissa länder i Sydostasien, särskilt från Kina. I syfte att se till att alla medlemsstater vidtar enhetliga åtgärder när det gäller sådana kontaminerade sändningar diskuterades ärendet den 19 december 2001 av Ständiga veterinärkommittén med utgångspunkt i gemenskapslagstiftningen. Följande uttalande togs till kommitténs protokoll:

Kommissionen och medlemsstaterna är överens om att förekomsten av kloramfenikol, oavsett i vilka mängder, i livsmedel av animaliskt ursprung utgör en hälsorisk för konsumenten i enlighet med artikel 5 i rådets förordning 2377/90/EG(1). Därför skall alla sändningar som genom ett kemiskt test konstateras innehålla denna antibiotika förstöras genom tillämpning av artikel 22.2 i rådets direktiv 97/78/EC(2).

Huvudpunkterna i detta uttalande är

1) att gemenskapen över huvud taget inte tolererar kloramfenikol i livsmedel (och foder) eftersom detta ämne är mycket giftigt (denna nolltolerans överensstämmer med de internationella reglerna på området, Codex Alimentarius),

2) att det krävs ett bekräftande test innan man överväger att förstöra en sändning, och

3) att artikel 22.2 i direktiv 97/78/EG inte ger något annat alternativ än omhändertagande och förstöring om det konstateras att fara för människors eller djurs hälsa föreligger.

Om man utgår från att Nederländerna agerade i enlighet med detta uttalande, eller att de behöriga myndigheterna hade andra skäl att anse att sändningarna utgjorde en risk för människors liv, är åtgärderna förenliga med EU:s bestämmelser.

Det bör påpekas att gemenskapen, trots att kloramfenikol vid flera tillfällen upptäckts i ett stort antal sändningar, tillät importen av kinesiska produkter att fortsätta och avstod från att införa ett importförbud under en period på fem månader, till dess att det vid en kontroll utförd av gemenskapen framkom allvarliga brister i det kinesiska systemet för kontroll av restsubstanser. Under den tiden skulle Kina gott och väl ha hunnit undersöka saken och förbättra sitt system för att se till att sändningar avsedda för export till EU följer EU:s lagstiftning. Dessutom införde gemenskapen en övergångsperiod på sex veckor, med intensifierad testning, för att komma förbi problemet med redan avsända leveranser. Men Kina inledde i stället en omedelbar bojkott av alla nederländska produkter efter denna enda åtgärd mot kloramfenikol. Kommissionen gav, i en skrivelse från kommissionsledamoten med ansvar för handel till handelsminister Shi Guangsheng från april 2002, uttryck för kommissionens åsikter och farhågor beträffande denna reaktion som verkar helt oproportionerlig. Frågan kommer att tas upp bilateralt så fort ett lämpligt tillfälle ges och kommissionen kan, om den anser det vara nödvändigt, komma att vidta ytterligare åtgärder inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO).

(1) Rådets förordning (EEG) nr 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung, EGT L 224, 18.8.1990.

(2) Rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen, EGT L 24, 30.1.1998.