ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0194/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Outnyttjade gemenskapsmedel

Vincenzo Apicella, riksåklagare i den italienska kammarrätten, meddelade den 17 januari 2000 i sin årsrapport att Italien under 1999 hade underlåtit att utnyttja 4 500 miljarder i gemenskapsmedel på grund av försummelser och långsamma och invecklade byråkratiska förfaranden.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Kan kommissionen bekräfta att dessa uppgifter är korrekta?

2. Avser den att vidta åtgärder i detta ärende?

3. Avser den att göra det lättare att få tillgång till medlen, något som nu är svårt på grund av byråkratiska orsaker?

4. Har det gjorts någon komparativ studie mellan medlemsstaterna på detta område?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(15 maj 2000)

Kommissionen kan inte finna vare sig källa eller förklaring till de siffror som parlamentsledamoten hänvisar till i de uttalanden som på senare tid gjorts av åklagaren vid den italienska revisionsrätten. I fråga om gemenskapens strukturfonder, särskilt Europeiska regionala utvecklingsfonden, vill kommissionen precisera att det inte skett några förluster av budgeterade medel i förhållande till kommissionens åtaganden. Förekomsten att outnyttjade åtaganden, som tycks vara vad frågan handlar om, är en normal del av planeringen och hanteringen av gemenskapens strukturfonder.

Kommissionen vill förse parlamentsledamoten med nedanstående uppgifter som gäller just Italien. Siffrorna omfattar både budgetåtaganden och betalningar. De återstående åtagandena för strukturfondernas verksamhet i Italien uppgick den 31 december 1999 till (preliminära siffror):

>Plats fÄHor tabell>

Kommissionen kommer att fullgöra åtagandena så fort anslagen finns tillgängliga i 2000 års budget. Anslagen består främst av överföringar från 1999 på grund av att medlemsstaterna gjort sena ändringar i programplaneringen.

Avsatta, ännu inte utbetalade medel för strukturfondernas verksamhet i Italien uppgick den 31 december 1999 till 9 604 miljoner euro (preliminära siffror). Kommissionen kommer att betala ut medel utifrån när Italien begär utbetalningar och om dessa är stödberättigande. Vid slutet att 1999 var värdet på betalningskrav som ännu inte utbetalats 356 miljoner euro, delvis därför att ändringar i programplaneringen ägt rum på ett sent stadium. Alla berättigade betalningskrav har betalats eller kommer att betalas med anslag som överförts från 1999 till 2000, samt med nya anslag i 2000 års budget.

Kommissionen väntar på besked från de italienska myndigheterna om deras åtagandenivå på fältet den 31 december 1999. Erinras bör om att medlemsstaten har två år på sig (till och med den 31 december 2001) att fullgöra utgifter för åtaganden som gjorts innan det datumet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0343/00

från Elizabeth Lynne (ELDR) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Åldersdiskriminering inom flygindustrin

Kan kommissionen säga hur den tänker agera för att säkerställa enhetliga förutsättningar för piloter över 60 år, mot bakgrund av franska myndigheters vägran att tillåta piloter mellan 60 och 65 år att flyga över deras territorium?

Kan kommissionen bekräfta att detta direkt strider mot Artikel 39 i Fördraget om Europeiska unionen, som lyder:

Denna fria rörlighet skall innebära att all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet skall avskaffas vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor.

Kan kommissionen säga hur den har uppmuntrat samordning av anställningspolitiken inom detta område i enlighet med Artikel 140 i fördraget?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(11 april 2000)

Kommissionen anser att det i detta fall inte rör sig om diskriminering på grund av medborgarskap i strid med artikel 39 (tidigare artikel 48) i EG-fördraget.

Samordningen av medlemsstaternas insatser för att främja sysselsättning sker i enlighet med artikel 128 (tidigare artikel 109 Q) i EG-fördraget. Den fråga som parlamentsledamoten tar upp nämns inte i de sysselsättningsriktlinjer som rådet antog den 13 mars 2000 på grundval av denna artikel.

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på skriftlig fråga P-1797/99 från Sanders-Ten Holte(1).

(1) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 50.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0642/00

från Andre Brie (GUE/NGL) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Kommissionens inställning till att kurdiska borgmästare arresterats i Turkiet

Kommissionen har genom förmedling av sin ledamot Günther Verheugen vid Europaparlamentets sammanträde den 1 december 1999 givit en positiv bedömning av utvecklingstendenserna inom Turkiets inrikespolitik, med tanke på landets ställning som kandidat för anslutning.

Mot bakgrund av att de kurdiska borgmästarna i Diyarbakir, Slirt och Bingöl, nämligen Feridun Celik, Selim Özalp och Feyzullah Kararslan arresterats den 19 februari 2000 av den turkiska polisen och halvmilitära specialenheter frågar jag kommissionen:

1. om kommissionen håller fast vid sin positiva bedömning,

2. om kommissionen möjligtvis tycker att de turkiska myndigheternas skärpta ingripanden mot demokratiskt valda kurdiska representanter och mot det kurdiska partiet Hadep ingår som ett led i dessa positiva utvecklingstendenser,

3. eller om kommissionen ser annorlunda på saken efter det att de turkiska myndigheterna agerat som de gjort. I så fall, alltså att kommissionen också ser kritiskt på hur de turkiska myndigheterna handlat mot de kurdiska politikerna, frågar jag dessutom vilka inverkningar detta kommer att ha på längre sikt för relationerna mellan EU och Turkiet, särskilt med tanke på genomförandet av den förordning som handlar om åtgärder till främjande av den ekonomiska och sociala utvecklingen i Turkiet samt på genomförandet av åtgärder till förmån för en fördjupad tullunion mellan EG och Turkiet och för Turkiets tillämnade medlemskap i Europeiska unionen. Vilka praktiska åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(27 mars 2000)

Efter det att kommissionen informerats om att de tre borgmästarna från Hadep-partiet arresterats den 19 februari 2000 gav kommissionen, i nära samförstånd med ordförandeskapet och medlemsstaterna, uttryck för sin oro över situationen för dessa tre folkvalda till de turkiska myndigheterna.

De folkvalda i fråga försattes den 28 februari 2000 tillfälligt på fri fot och återinstallerades i sina ämbeten den 29 februari 2000.

Kommissionen gör ingen bedömning av arten av de rättsliga åtgärder som vidtagits mot dessa tre politiker. Däremot oroar den sig över att denna händelse kan göra det ännu svårare att föra den nödvändiga dialogen mellan de turkiska myndigheterna och ett politiskt parti, Hadep, som idag företräder en stor del av befolkningen med kurdiskt ursprung. Kommissionen oroar sig också för de följder som denna händelse kan få på förberedelserna inför landets anslutning till unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0042/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(19 januari 2000)

Ämne: Harmonisering av förbud mot nattflygningar

1. Den belgiska transportministern, Isabelle Durant, tillkännagav nyligen att man från och med mitten av år 2003 avser att förbjuda flygtrafik från och till flygplatsen Zaventem mellan klockan 01.00 och 05.00 nattetid.

2. Skulle kommissionen kunna redogöra för de existerande förbudsbestämmelserna för kommersiellt flyg (såväl passagerar- som fraktflyg) beträffande de största flygplatserna i EU:s femton medlemsstater?

3. Är kommissionen beredd att lägga fram förslag om ett direktiv som syftar till en harmonisering av förbuden mot nattflygningar i syfte att skapa lika förutsättningar, samt i syfte att förbättra hälsoläget vad gäller bullerstörningar som drabbar medborgare kvälls- och nattetid?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 mars 2000)

Enligt den information som kommissionen för närvarande har tillgång till råder totalt förbud mot nattflygningar till och från Paris Orly. Detsamma gäller med undantag av postflyg även för nattflygningar till och från München och Berlin Tegel. Det finns en begränsning för antalet flygningar nattetid till och från München (utöver förbudstimmarna), London Heathrow/Gatwick/Stansted, Manchester och Stockholm. Dessutom råder förbud mot bullriga flygplan nattetid på ett stort antal flygplatser, bl.a. Frankfurt, Düsseldorf, London Heathrow/Gatwick/Stansted, Manchester, Madrid-Barajas, Paris Charles de Gaulle och Amsterdam.

I sitt nyligen antagna meddelande om luftfarten och miljön Insatser för att skapa en hållbar utveckling(1) inledde kommissionen en debatt om lämpligheten av att upprätta en gemenskapsram för beslutsförfaranden vad gäller driftsrestriktioner med hänsyn till miljön vid gemenskapens flygplatser.

Som framgår av meddelandet är kommissionen inte övertygad om att enhetliga och bindande regler för driftsrestriktioner, såsom förbud mot nattflygningar vid gemenskapens alla flygplatser, skulle vara den mest välbalanserade lösningen på bullerproblemen vid en viss flygplats. Sådana beslut bör även i fortsättningen fattas på lokal nivå. Kommissionen anser emellertid att det bör finnas ett gemensamt ramverk för dessa beslutsförfaranden. Ett sådant ramverk skulle t.ex. kunna omfatta obligatoriskt samråd med alla berörda parter, däribland de boende kring flygplatsen, tillräcklig tid för aktörer att anpassa sin verksamhet och en gemensam grund för utvärdering av driftrestriktionernas fördelar för miljön.

(1) KOM(1999) 640 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1590/00 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen. Europeisk kulturstad.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 046 E , 13/02/2001 s. 0205 - 0205



SKRIFTLIG FRÅGA E-1590/00 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (19 maj 2000) Ämne: Europeisk kulturstad Vilka kriterier tillämpas vid valet av europeisk kulturstad för 2008? Känner kommissionen till att ett antal städer gått samman för att ingå med regionala anbud? Är detta tillåtet enligt de nuvarande kriterierna? Om inte: varför inte? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding (4 juli 2000) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hennes skriftliga fråga P-1581/00(1). (1) EGT C 26 E, 26.1.2001, s. 169.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0793/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(16 mars 2000)

Ämne: Framställning av elektricitet av torv de offentliga tjänsternas förpliktelser

Kan kommissionen mot bakgrund av den nya ramen för vidare omstrukturering och liberalisering av den irländska elektricitetsmarknaden i vilken även uppförandet av två nya torvfabriker ingår skissera upp vilka arrangemang för de offentliga tjänsternas förpliktelser som blir aktuella i samband med en framtida utvinning av elektricitet ur torv?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(11 april 2000)

De irländska myndigheterna har nyligen bekräftat att de avser att meddela kommissionen om inrättandet av en ny stödmekanism för torv i Irland. Vid erhållande av detta meddelande kommer kommissionen undersöka förenligheten av den föreslagna stödmekanismen med gemenskapsregler om statligt stöd.

Inom ramen för en sådan undersökning kommer kommissionen att studera de irländska reglerna för allmännyttiga tjänster och försörjningstrygghet i samband med framtida elgenerering från torv. Denna analys kommer att ta hänsyn till den nya rättsliga utvecklingen av liberaliseringen av den europeiska elmarknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0489/00

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(24 februari 2000)

Ämne: Genomförandet av utbildningsprogrammet Leonardo da Vinci

I enstaka fall ger administrationen av unga studenters deltagande i detta program upphov till klagomål. Rent konkret gäller frågan ett utbyte för utexaminerade arkitekter; Dessa hade blivit lovade att utbytet skulle inledas den 1 januari 2000, vilket sedan sköts upp till juli. Detta innebär naturligtvis att unga människors livsplanering kastas omkull och leder till stor besvikelse, inte enbart gentemot de nationella parterna utan även gentemot EU:s institutioner.

Jag önskar därför erhålla svar på följande frågor:

1. När ges det klartecken för parterna i medlemsstaterna att inleda ansökningsförfarandet?

2. Hur kan det komma sig att man har utsett deltagare bland de sökande trots att programmet ännu inte beviljats?

3. Är det kommissionen eller de instanser i medlemsstaterna som tar emot ansökningar som fastställer när enskilda program eller åtgärder skall inledas?

4. Ges någon kompensation för det inställda halvåret?

5. Kandidaterna hade förlitat sig på att kunna delta i programmet. Nu uppstår en lucka i deras utbildning/meritförteckning. På vilket sätt avser kommissionen att istället främja de besvikna kandidater för vilka tidsförskjutningen innebär att de inte längre har möjlighet att delta i programmet?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(3 april 2000)

1. Under den första etappen av Leonardo da Vinci-programmet (19951999) valdes praktik- och utbytesprogram för studerande och nyutexaminerade genom ett årligt urvalsförfarande efter en förslagsinbjudan. Förslagsställare och partner kan ledigförklara praktikplatser när de fått bekräftat från kommissionen att deras program har godkänts.

2. Förslagsställare och partner kan ledigförklara praktikplatser innan programmet har godkänts, förutsatt att de tydligt framhåller att programmet först måste godkännas av kommissionen.

3. Under den första etappen av Leonardo da Vinci inleddes de program som nämns i första stycket i princip den 1 december. De löper normalt på två år och praktikplatserna varar i genomsnitt sex månader.

4. Förslagsställaren, mottagaren, den utsändande organisationen och värdorganisationen sluter ett bindande avtal om deltagande i ett praktik- eller utbytesprogram. Kommissionen är inte skyldig att betala ut kompensation.

5. Kommissionen kan bara erbjuda ekonomiskt stöd till dem som deltar i ett praktik- eller utbytesprogram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0784/00

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(16 mars 2000)

Ämne: Överensstämmelse mellan miljömässiga prioriteringar och Sogama-projektet

Avfallshanteringen i tätbefolkade områden, som Galicien, måste genomföras i enlighet med stränga säkerhetsföreskrifter eftersom den annars kan utsätta befolkningen för fara genom luft-, vatten- eller markföroreningar.

Sogama-projektet, det vill säga Galiciens regionala regerings (la Xunta de Galicia) hantering av fast hushållsavfall, har fått kritik för att det inte är anpassat efter de fem viktiga mål som i detta sammanhang styr gemenskapens miljöpolitik: minskning av avfallet, återvinning och bättre eliminering samt bättre anordningar för avfallsuppsamling och sanering av förorenade områden.

Vilka är de tekniska villkoren för att Sogama-projektet skall kunna beviljas stöd?

Om det skulle gå att omarbeta nämnda projekt så att det bättre överensstämmer med miljökraven, skulle kommissionen på nytt kunna överväga att finansiera förbättringen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(26 april 2000)

Genom sitt beslut av den 7 maj 1998 beslutade kommissionen att bevilja finansiellt stöd till Plan de Gestión de Residuos Sólidos Urbanos de Galicia(1) (plan för hantering av fast hushållsavfall i regionen Galicien). Beslutet fattades efter en grundlig utvärdering av projektet och bedömningen att det uppfyllde de krav som ställs i gemenskapens alla relevanta politiska riktlinjer, bl.a. på miljöområdet. Enligt miljökonsekvensbedömningen innebär projektet en miljömässig förbättring för regionen Galicien.

Vad gäller miljömässiga prioriteringar vid avfallshanteringen uppges i miljökonsekvensbedömningen att allt avfall som inte kan återanvändas eller återvinnas efter sorterad uppsamling vid uppsamlingspunkterna kommer att sorteras ytterligare på den centrala anläggningen i återvinningssyfte. Vidare kommer den del av avfallet som inte kan återanvändas eller återvinnas att utnyttjas för energiåtervinning och omvandlas till avfallsbränsle för produktion av elektricitet i det elkraftverk som byggts i Complexo Medioambiental de Cerceda. Regionens avfall kommer dessutom till största delen att transporteras på järnväg från avfallsstationerna till den centrala avfallsanläggningen.

Projektet har utvecklats helt i enlighet med villkoren i kommissionens beslut.

(1) Sammanhållningsfondens projekt nr 97.11.61.047.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1163/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. I kapitel 5 behandlas lagstiftningen beträffande livsmedelssäkerhet.

Kommissionen skall utveckla en handlingsplan för en omfattande och enhetlig kost- och näringspolitik (punkt 106).

I vilken utsträckning strävar kommissionen efter att låta denna handlingsplan knyta an till de internationella handlingsplanerna (FAO/WHO)?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1163/00 och E-1164/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(23 juni 2000)

Kommissionen kommer att använda resultaten från två pågående projekt som finansieras av åtgärdsprogrammet för hälsofrämjande för att utarbeta en enhetlig kost- och näringspolitik. Dessa projekt samlar ett stort antal experter från medlemsstaterna, insatta i respektive nationell politik, samt representanter för Världshälsoorganisationen (WHO) och FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO). Det första projektet syftar till att fastställa europeiska rekommendationer om näringsämnen och det andra skall tjäna som underlag inför det franska ordförandeskapet då Frankrike vill främja frågor om hälsa och näringsämnen.

Vad gäller hälsoövervakning har de flesta medlemsstater inrättat ett övervakningssystem men det omfattar sällan övervakning av näringssituationen. Undersökningar om livsmedelskonsumtion görs visserligen, men de representerar bara det första steget i undersökningen av näringssituationen. De få fakta som finns tillgängliga om näringsämnen i medlemsstaterna håller inte samma kvalitetsnivå och det är svårt att göra några givande jämförelser.

Av den anledningen har rådet och parlamentet flera gånger bjudit in kommissionen för att tillsammans förbättra insamling, analys och spridning av uppgifter som handlar om hälsa samt för att höja uppgifternas kvalitet och göra dem mer jämförbara.

Kommissionen vill försäkra parlamentsledamoten att när det gäller eventuella överlappningar av kommissionens och medlemsstaternas åtgärder så har kommissionen inte för avsikt att ersätta medlemsstaterna. Allt arbete som pågår om övervakning av frågor om hälsa och näringsämnen görs i samarbete med medlemsstaterna, och kommissionen har en roll som initiativtagare och samordnare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1241/00

från Elizabeth Lynne (ELDR) till kommissionen

(14 april 2000)

Ämne: Arbetstidsdirektivets bestämmelser

Kan kommissionen förklara hur bestämmelserna i arbetstidsdirektivet skall tillämpas i fråga om frivilligt arbete? Hur skall arbetstidsdirektivet tillämpas i sådana fall där det på grund av personalbrist är underförstått att en arbetstagare förväntas arbeta mera än maximalt 48 timmar per vecka utan att detta ingår i något avtal?

Kan kommissionen också redogöra för hur arbetstidsdirektivets bestämmelser definierar beräkningen av arbetstiden? Om en arbetstagare till exempel arbetar 40 timmar per vecka enligt tidsplanen, men är tvungen att utföra en stor mängd arbete på egen tid, hur skall dessa överloppstimmar beaktas vid genomförandet av direktivet?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(29 maj 2000)

I rådets direktiv 93/104/EG av den 23 februari 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden(1) (arbetstidsdirektivet1) känner man inte begreppet frivilligt arbete. I artikel 6.2 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna, för att skydda arbetstagarnas säkerhet och hälsa, skall vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma att den genomsnittliga arbetstiden för en sjudagarsperiod, inbegripet övertid, inte överstiger 48 timmar.

Enligt artiklarna 16.2 och 17 i direktivet kan den beräkningsperiod som används vid beräkningen av genomsnittet variera mellan 4 och 12 månader beroende på under vilka omständigheter beräkningsperioden fastställs och vilken typ av arbete det gäller.

Dessa bestämmelser måste införlivas i medlemsstaternas nationella lagstiftning. Det är de nationella myndigheternas uppgift att se till att nationell lagstiftning som införlivar gemenskapsrätt tillämpas och efterlevs.

(1) EGT L 307, 13.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0576/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Främjande av ciderindustrin i Europeiska unionen

Cider har blivit ett verkligt kännemärke för vissa gemenskapsregioner. Det gäller särskilt den spanska regionen Asturien som är känd som en obligatorisk referens i samband med framställningen av denna dryck. Försäljningen och konsumtionen av cider har expanderat och utsträckts från att gälla enbart den nationella marknaden till att omfatta i första hand hela Europa och Amerika.

En så allmänt spridd dryck som cider behöver trots allt i dagens läge en förstärkning av sina möjligheter till försäljning och konsumtion, framför allt på EU-marknaden. Därför undrar samtliga producenter om det skulle vara möjligt att få stöd från gemenskapen för att utveckla program som kan motivera konsumenterna att välja cider framför andra mer skadliga drycker.

Kan kommissionen ange om man skulle kunna åta sig att inom ramen för de olika kampanjer som anordnas för att främja konsumtionen av andra jordbruksprodukter, till exempel olja, vin och apelsiner utarbeta program för att stödja försäljning och konsumtion av cider på den europeiska marknaden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 mars 2000)

Som parlamentsledamoten påpekar har gemenskapen deltagit i finansieringen av marknadsföringsprogram för vissa jordbruksprodukter från gemenskapens territorium. För närvarande gäller det olivolja, mjölk och mejeriprodukter, kvalitetsnötkött, äpplen och citrusfrukt, nötter, färska oliver, russin, druvjuice, kvalitetsprodukter från de yttersta randområdena, levande blommor och växter samt spånadslin. Det finns en rättslig grund för samfinansiering från gemenskapen av dessa program i rådets förordningar avseende dessa produkter.

För göra möjligheten att stödja den här typen av marknadsföringsprogram för livsmedelsproduktionen mer allmän, kommer kommissionen inom kort att till rådet lägga fram ett utkast till förordning, som harmoniserar och förenklar systemet för marknadsföring av jordbruksprodukter i gemenskapen. I det hänseendet kommer listan över produkter som ingår i systemet inte att vara slutgiltig, utan alla produkter kan då göra anspråk på att få ingå i ett marknadsföringsprogram som samfinansieras av gemenskapen.