ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0248/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Handelsavtalet mellan EU och Sydafrika och dess konsekvenser för grekiska jordbruksprodukter

Det avtal om handelssamarbete m.m. som Europeiska unionen ingått med Sydafrika har väckt stor oro över de konsekvenser det här avtalet kommer att ha för de färska och bearbetade jordbruksprodukterna från unionens sydliga länder. Denna oro har kommit till uttryck både i Italien och i Grekland. För Greklands del handlar det särskilt om persiko- och aprikoskonserver, fruktsallader och fruktsafter samt de grekiska Valencia-apelsinerna vars säsong sammanfaller med den i Sydafrika.

Tänkte kommissionen, då den undertecknade avtalet med Sydafrika, på de konsekvenser detta kommer att ha för Greklands och Italiens färska och bearbetade produkter? Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder (undantag, begränsningar av tullförmåner etc.) för att hindra att genomförandet av det här avtalet får negativa konsekvenser?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 mars 2000)

När kommissionen fick i uppdrag att inleda förhandlingar om ett avtal mellan gemenskapen och Sydafrika om handel, utveckling och samarbete, var rådet väl medvetet om hur känslig frukt- och grönsakssektorn är.

Således undantog rådet de känsligaste varorna i sektorn från liberaliseringen och godtog endast i några mycket speciella fall tullkvoter vars kvantiteter baserades på aktuella handelsflöden.

För mindre känsliga varor accepterade rådet en liberalisering, och kommissionen förhandlade för att liberaliseringen skulle genomföras så långt fram i tiden som möjligt, för att ge sektorn en rimlig tidsfrist att förbereda sig på den nya situationen.

Alexandros Alavanos bör också notera att det i den gemensamma förklaringen om jordbrukskvoter som bifogats till avtalet (stycke 2) sägs följande: Vad särskilt gäller beredd frukt (persikor, päron och aprikoser) accepterar Sydafrika att förvalta sin export till Europeiska unionen på ett väl avvägt sätt.

Slutligen ber kommissionen Alexandros Alavanos att uppmärksamma artikel 15 i avtalet, som innehåller en allmän skyddsklausul för jordbruksprodukter. Bägge avtalsparter kan inleda ett skyddsförfarande enligt denna klausul, om importen leder till eller hotar att orsaka allvarliga störningar på respektive marknad.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0633/00

från María Ayuso González (PPE-DE) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: Sociala och ekonomiska följder av det successiva avskaffandet av exportbidragen till företag som exporterar bearbetade produkter

WTO bedriver påtryckningar för att exportbidragen skall reduceras eller avskaffas. Många av de företag som erhåller exportbidrag genomför industriell bearbetning av sina produkter före export. Har kommissionen beaktat de sociala och ekonomiska följderna av ett successivt avskaffande av exportbidragen till alla företag som exporterar bearbetade produkter? Dessa bidrag har när det gäller många produkter varit helt avgörande för exportens lönsamhet och ibland för företagens överlevnad. Kan kommissionen lägga fram studier eller rapporter om detta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0631/00 och E-0633/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(13 april 2000)

Den strategi för jordbruksförhandlingar som beskrivs i kommissionens meddelande till rådet och parlamentet om EU:s strategi inför WTO:s millennierunda(1) gäller fortfarande. I meddelandet står det att de beslut som antas med avseende på reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken inom ramen för Agenda 2000 skulle utgöra väsentliga beståndsdelar vid fastställandet av kommissionens förhandlingsmandat för framtida multilaterala förhandlingar inom Världshandelsorganisationen.

I detta meddelande står det inget om att exportbidragen skall upphävas. Man bör dock bära i åtanke att de beslut som fattats när det gäller reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken skulle minska behovet av exportbidrag, eftersom marknadsprisstödet sänks och stöd till jordbrukarna beviljas i högre grad i form av direkta utbetalningar. Som en följd av dessa reformåtgärder kommer basprodukter från jordbruket fortfarande att finnas tillgängliga för bearbetningsindustrin till lägre priser än för närvarande, och behovet av exportbidrag för bearbetade produkter kommer också att sänkas. Kommissionen överväger dessutom en modernisering av ordningen för aktiv förädling i syfte att göra administrationen av ordningen mer öppen och förutsägbar. Kommissionen känner inte till några undersökningar eller rapporter av den typ som parlamentsledamoten efterfrågar.

(1) KOM(1999) 331 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1374/00

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(26 april 2000)

Ämne: Sekretess avseende uppgifter i handlingar om statligt stöd till den spanska elsektorn

Som svar på upprepade frågor från såväl undertecknad som andra ledamöter om vissa uppgifter som avser statligt stöd för kostnader för övergång till konkurrens (CTC) till spanska företag inom elsektorn, har kommissionen uppgivit att ärendet omfattar sekretessbelagda uppgifter som därför inte kan ges ut till parlamentet eller till den konsumentorganisation som nämns i handlingarna. Den spanska pressen (El Mundo y Expansión, 17 april 2000) har nyligen uppgivit att det finns en teknisk rapport som belyser kostnaderna för övergång till konkurrens. Stycken ur rapporten citeras till och med.

Det är besynnerligt att pressen har kännedom om kommissionens interna rapporter som förvägras parlamentsledamöterna och ännu besynnerligare att innehållet i rapporten, som godkänner kostnaderna för övergång till konkurrens, inte kan motsägas om slutsatsen dras att rapporten innehåller uppenbara fel.

Kan kommissionen ge parlamentet tillgång till den rapport som pressen redan har kännedom om?

Är detta ett exempel på kommissionens åtaganden om ökad insyn?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(26 maj 2000)

Med anledning av vissa uppgifter i spanska medier den 17 april 2000 påpekade kommissionens presstalesman att det är alldeles för tidigt att uttala sig om utsikterna till att kostnaderna för att konkurrensutsätta den spanska elsektorn godkänns, som medierna uppgivit. Uppgifterna påstods komma från en kommissionsrapport, men är i själva verket hämtade ur en intern promemoria från generaldirektoratet för konkurrens och kommissionens enheter. Promemorian har utarbetats vid den interna diskussionen och utgör inget officiellt beslutsunderlag. Kommissionen beklagar att innehållet i promemorian spridits, men kan inte hållas ansvarig för de slutsatser medierna dragit om utgången i ärendet. Promemorian har inte heller något som helst samband med rapporten från den oberoende expert som på kommissionens uppdrag utrett de spanska myndigheternas kostnadsberäkningar för konkurrensutsättningen. Den rapporten innehåller uppgifter som utgör affärshemligheter, varför kommissionen inte kan lämna ut den.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0537/00

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Europeiska standarder mot utsläpp och slaggprodukter från förbränningsanläggningar

Kan kommissionen meddela vilka standarder som inom Europeiska unionen, till skydd för folkhälsan och miljön, reglerar utsläpp av avfall eller andra typer av slaggprodukter från verksamheten i förbränningsanläggningar?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 mars 2000)

I juni 1989 antogs två direktiv för att begränsa utsläppen av vissa förorenande ämnen från förbränningsanläggningar för kommunalt avfall: rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar(1) och rådets direktiv 89/429/EEG av den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar(2).

Dessa direktiv har i betydande grad bidragit till att minska utsläppen av förorenande ämnen i gemenskapen. De är emellertid begränsade till kommunalt avfall, samtidigt som förbränning mer och mer används för att skaffa undan annat slags avfall, såsom avloppsslam, sjukvårdsavfall och uttjänta däck.

År 1994 antogs rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall(3). I direktivet införs villkor för drift av anläggningar där man bränner högriskavfall. Utsläppsgränsvärdena är strängare än i 1989 års direktiv för förbränning av kommunalt avfall och kvantitativa gränser för utsläpp av dioxiner och furaner finns med.

I framtiden kommer dessa tre direktiv att upphävas och ersättas av ett enda direktiv, i vilket det kommer att anges gränsvärden för alla aktuella föroreningar. Den 25 november 1999 antog rådet en gemensam ståndpunkt om det kommande förbränningsdirektivet(4). Andra behandlingen kommer att ske i mars 2000 och det slutliga antagandet förväntas under hösten 2000. De föreslagna utsläppsgränsvärdena kommer att vara tillämpliga för befintliga anläggningar fem år efter det att direktivet antagits, dvs. förmodligen under hösten 2005.

(1) EGT L 163, 14.6.1989.

(2) EGT L 203, 15.7.1989.

(3) EGT L 365, 31.12.1994.

(4) EGT C 25, 28.1.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1126/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

De nuvarande vetenskapliga kommittéerna är svårt arbetstyngda och måste avsätta tid för sin rådgivande verksamhet (stycke 22 ff.) Den livsmedelsmyndighet som skall inrättas måste vara uppmärksam på detta problem. Om livsmedelsmyndigheten kan anställa personal med tillfredsställande kvalifikationer kan detta bidra till att verksamheten med vetenskaplig rådgivning kommer att löpa bättre och snabbare.

1. Hur tänker kommissionen klara övergångsperioden innan livsmedelsmyndigheten inrättas och inleder sitt arbete?

2. Hur tänker kommissionen reglera fördelningen av arbetsuppgifter mellan livsmedelsmyndighetens personal och de rådgivande kommittéerna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1537/00

från Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) till kommissionen

(18 maj 2000)

Ämne: Familjens och barnens värn

I sin resolution A4-0004/1999(1) av den 28 januari 1999 om familjens och barnens värn uppmanade Europaparlamentet kommissionen att redogöra för resultatet av tillämpningen av rådets direktiv 94/33/EG(2) om skydd av minderåriga i arbetslivet.

Vad anser kommissionen i synnerhet om tillämpningen av detta direktiv i de femton medlemsstaterna?

Kan kommissionen ange om den anser att Frankrike vidtagit tillräckligt med åtgärder för att tillämpa direktivet?

Avser kommissionen slutligen att inom kort lägga fram ett förslag för att komplettera direktivet?

(1) EGT C 128, 7.5.1999, s. 79.

(2) EGT L 216, 20.8.1994, s. 12.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1530/00, E-1531/00, E-1532/00, E-1533/00, E-1534/00, E-1535/00, E-1536/00 och E-1537/00 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(27 juni 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0786/00

från Paulo Casaca (PSE) till rådet

(16 mars 2000)

Ämne: Rättsligt samarbete i pedofilifall

Då en samarbetspolitik i rättsliga och inrikes frågor infördes i Maastrichtfördraget utgjorde detta en viktig milstolpe i byggandet av Europa.

Det är emellertid mycket svårt att förstå att det skall finnas strikta gränser för rättsväsendet i ett Europa med en total rörelse- och etableringsfrihet.

Tyvärr förbisåg denna nya pelare i den europeiska politiken den internationella brottsligheten i fråga om övergrepp mot och handel med barn och kvinnor. Detta är en brottslighet som ständigt håller på att öka.

Jag anser att det är fråga om ett utbrett brott som hotar grunden för det demokratiska samhälle som vi lever i.

Ett färskt fall handlar om en belgisk medborgare (Frans de Ryck) och portugisiska barn i den autonoma regionen Madeira. Detta fall illustrerar bristerna till följd av avsaknaden av ett rättsligt samarbete i detta slag av situationer.

Belgien vägrade att lämna ut den medborgare som anklagats för brottet till Portugal, medan den portugisiska staten genom riksåklagaren vägrade ge rättshjälp till offren.

Enligt uppgifter från pressen (Diário de Notícias) var det endast med hjälp av en personlig insats från den portugisiska brottsofferjourens sida och stödet från en portugisisk advokatbyrå som man lyckades lösa problemet. Den anklagade har emellertid överklagat beslutet och offren vet inte vad resultatet kommer att bli.

Anser inte rådet att det är nödvändigt att utvidga det rättsliga samarbete som fastställts i fördraget om Europeiska unionen till att också omfatta internationella brott som berör övergrepp mot och handel med minderåriga och kvinnor?

Svar

(18 maj 2000)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens uppfattning om att man på ett effektivare sätt bör kämpa mot den internationella brottslighet som gäller övergrepp mot och handel med minderåriga och kvinnor.

I artikel 29 i Fördraget om Europeiska unionen, såsom det ändrats genom Amsterdamfördraget, nämns dessutom bland de medel som gör det möjligt att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, särskilt kampen mot människohandel samt brott mot barn. Europol har dessutom getts behörighet på det område som gäller barnpornografi(1).

Det exempel som den ärade parlamentsledamoten nämner rör en speciell situation inom utlämningsområdet och styrs av den europeiska utlämningskonventionen av den 13 december 1957. De skäl som i det aktuella fallet har gjort att den begärda utlämningen inte kunnat genomföras, är att denna konvention gör det möjligt för de kontraktsslutande parterna att vägra utlämna sina egna medborgare. Denna situation kan komma att ändras när ratificering har skett av den konvention om utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater(2), där medlemsstaterna uppmanas se över sin nationella lagstiftning, och även sin konstitutionella lagstiftning, på denna punkt. Rådet kommer dessutom inom kort att föreslås ett viktigt initiativ från Portugals sida, i syfte att förbättra offrens situation i brottmål.

(1) Rådets beslut av den 3 december 1999 (EGT C 26, 30.1.1999, s. 21).

(2) EGT C 313, 23.10.1996, s. 11.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1532/00

från Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) till kommissionen

(12 maj 2000)

Ämne: Familjens och barnens värn

I sin resolution A4-0004/1999(1) av den 28 januari 1999 om familjens och barnens värn begärde Europaparlamentet att Europeiska centrumet för bevakning av familjepolitiken, som verkar under kommissionens generaldirektorat för sysselsättning och socialpolitik, skall få en fastare struktur och spela en mer framträdande roll, att det skall lägga fram en årlig rapport till parlamentet samt fortsätta sin kartläggning av de lagar och politiska åtgärder som påverkar barnen i de olika medlemsstaterna.

Kan kommissionen ange vilken åtgärd den vidtagit, eller avser att vidta, för att realisera detta förslag?

(1) EGT C 128, 7.5.1999, s. 79.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1530/00, E-1531/00, E-1532/00, E-1533/00, E-1534/00, E-1535/00, E-1536/00 och E-1537/00 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(27 juni 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0106/00

från Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) till kommissionen

(26 januari 2000)

Ämne: Finansiellt stöd till infrastrukturerna i de öst- och centraleuropeiska kandidatländerna projektens kvalitet

Europeiska unionen har beslutat att ge ekonomiskt stöd till de öst- och centraleuropeiska kandidatländerna så att de kan anpassa nivån och kvaliteten på sina respektive infrastrukturer inför den utvidgade gemensamma marknaden (Phare-programmet, strukturpolitiskt föranslutningsinstrument). Tänker kommissionen utarbeta några tekniska rekommendationer som skall beaktas vid genomförandet av de infrastrukturprojekt som man beviljar stöd till, för att uppnå en viss kvalitetsnivå som garanterar driftskompatibiliteten mellan dessa nät och EU:s nät?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(24 mars 2000)

Stöd inom ramen för det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (ISPA) kan erhållas dels för transportinfrastrukturprojekt, som även gynnar hållbar rörlighet, dels för miljöåtgärder. Energi- och telekommunikationsprojekt kan finansieras genom Phare.

Transportprojekt som är berättigade till ISPA-stöd gör det möjligt för mottagarländerna att anpassa sig till regelverket för denna sektor. ISPA bidrar även till att uppnå målen för anslutningspartnerskapen och till samtrafik, driftskompatibilitet hos nationella transportnät och byggandet av transeuropeiska transportnät liksom tillgången till dessa nät.

Kommissionen har upprättat referensramar för finansieringen av transportinfrastruktur inom ramen för ISPA. I det dokumentet, som granskades av ISPA:s förvaltningskommitté i december 1999, fastställs de villkor som skall vara uppfyllda för att projekt skall beviljas ISPA-stöd. Alla transportsätt är stödberättigade, även om järnvägstransport kommer att gynnas med hänvisning till främjandet av hållbar rörlighet. Projekt som leder till ökad samtrafik och driftskompabilitet kommer att prioriteras. I ett försök att höja kvaliteten finns även en möjlighet att erhålla stöd för tekniska förberedelser av stödprojekt.

Inom telekommunikationssektorn måste kandidatländerna anta gemenskapens regelverk, som innefattar relevanta europeiska och internationella standarder. Genom de flernationella Phare-programmen tillhandahålls utbildning inom detta område. Gemenskapens strategi i detta sammanhang är att främja deltagande av privat kapital i utvecklingen av sektorn, till exempel genom internationella finansiella institutioner och affärsbanker. Investerarnas risk minskas genom kravet på att de stabila regelramar, som gemenskapens regelverk tillhandahåller, skall antas. Driftskompabilitet med och mellan kandidatländerna har uppnåtts i stor utsträckning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0683/00

från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Direktivet om upphovsrätt

I sitt tidigare svar på fråga H-0691/99(1) framhöll kommissionen att man fruktade att en mera begränsande utformning av artikel 5.1 i direktivet om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället skulle kunna medföra en risk för att nätverken inte skulle fungera på bästa sätt.

Under tiden har rådet antagit en politisk överenskommelse om förslaget till direktiv om elektronisk handel som innehåller bestämmelser som undantar mellanhänder från ansvar beträffande innehåll som överförs eller finns tillgängligt på deras nätverk, inbegripet innehåll som omfattas av upphovsrätt.

Kan kommissionen förklara varför man fortfarande behöver ett omfattande undantag när det gäller upphovsrätt för mellanhänder på Internet i artikel 5.1, när man vet att detta undantag i synnerhet vad gäller (cachning) på ett snabbt medium kan motsäga några av bestämmelserna i direktivet om elektronisk handel?

(1) Europarlamentets debatter (december 1999).

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(2 maj 2000)

Den undantagsbestämmelse i artikel 5.1 i förslaget till direktiv om upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället(1) som handlar om vissa tillfälliga mångfaldiganden på nätverken i samband med ett tekniskt förfarande, är en nödvändig konsekvens av den omfattande definitionen av mångfaldiganderätten i artikel 2 i samma förslag. Genom denna erbjuds leverantörer av tjänster och tillgångsmöjligheter rättslig säkerhet för sin verksamhet, eftersom vissa mångfaldiganden undantas från mångfaldiganderätten genom denna bestämmelse. Enligt kommissionen är undantagsbestämmelserna och begränsningen av rättigheterna i artikel 5 i förslaget, i kommissionens ändrade version(2), inte särskilt långtgående, men garanterar dock en rimlig jämvikt mellan rättighetshavarnas och andra berörda gruppers rättmätiga intressen (bl.a. telekommunikationsleverantörer, användare och konsumenter).

Behovet av ett sådant undantag ökade i och med antagandet av en gemensam ståndpunkt om förslaget till ett direktiv om e-handel(3), eftersom det senare inte innebär något harmoniserat skydd av upphovsrätt i sig, utan snarare i fråga om överträdelser av bl.a. upphovsrätten gäller vissa aspekter av ansvar för verksamhet i nätverkets omgivning.

Kommissionen har utarbetat och förhandlat om bägge initiativen för den inre marknaden parallellt. Dessa initiativ kompletterar varandra genom sina mål att inom den inre marknaden garantera en sammanhängande och lämplig ram för informationssamhället.

(1) EGT C 108, 7.4.1998.

(2) EGT C 180, 25.6.1999.

(3) EGT C 169, 16.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0346/00

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Konkurrens: ekonomiskt avtal mellan de baskiska provinsregeringarna

Den 18 januari 2000 nådde den spanska regeringen en överenskommelse med myndigheterna i den autonoma regionen Baskien om det avtal om ekonomi och skatter som de baskiska provinsregeringarnas ingått. Även de angränsande regionerna har samtyckt till avtalet.

Tänker kommissionen fortsätta med överträdelseförfarandet mot provinsregeringarna trots att de autonoma regioner som förmodas ha drabbats faktiskt har godkänt avtalet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(13 april 2000)

Kommissionen har inlett förfarandet enligt artikel 88.2 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget mot de skatteåtgärder i form av semesterskatt och de skattelättnader som införts av den baskiska provinsregeringen, inte av hänsyn till de klagomål som inlämnats av de angränsande autonoma regionerna, utan för att kommissionen anser det tvivelaktigt att stödet skulle vara förenligt med den gemensamma marknaden mot bakgrund av artikel 87 (f.d. artikel 92) i EG-fördraget. Den eventuella överenskommelse som ingåtts mellan de autonoma regionerna, som parlamentsledamoten nämner, är därmed inte av sådan art att den kan påverka de förfaranden som inletts till förmån för konkurrenterna till de företag som mottar stöd.