ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0314/99

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(19 februari 1999)

Angående: Integrering av jämställdhetsaspekter i Europeiska kommissionen

Är kommissionen medveten om den bristande jämställdheten i vissa av dess generaldirektorat (till exempel de för jordbruk och tull och indirekt beskattning) trots dess politik för lika möjligheter för kvinnor och män?

Har kommissionen någon specifik plan för att bekämpa detta, mot bakgrund av den oroväckande situtationen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(23 mars 1999)

Kommissionen är medveten om att det råder en skev könsfördelning bland dess anställda och har därför sedan 1995 fastställt årliga mål för anställning av kvinnor. Detta är ett led i kommissionens genomförande av gemenskapens handlingsprogram för lika möjligheter för kvinnor och män (1996-2000)(1). Målsättningen är att öka antalet kvinnor på A-tjänster och i arbetsledande ställning.

Kommissionen övervakar att målen uppfylls inom de olika avdelningarna. Resultaten rapporteras regelbundet till de kommissionsledamöter som ingår i gruppen för lika möjligheter samt till generaldirektörer och cheferna för de olika tjänsterna.

Vidare har man särskilt ansträngt sig för att göra uttagningsproven "könsneutrala".

Generaldirektorat VI (jordbruk) och XXI (skatter och tullunion) skiljer sig inte från de andra tjänstegrenarna när det gäller könsfördelningen. Parlamentsledamoten kan emellertid upplysas om att en kvinnlig direktör och biträdande direktör nyligen utsetts vid DG VI. Kommissionen sänder en tabell med de exakta siffrorna direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

För ytterligare uppgifter hänvisas till kommissionens svar på skriftliga frågan E-3951/98 från Hiltrud Breyer(2).

(1) KOM(98) 770 slutlig.

(2) EGT C 289, 11.10.1999, s. 107.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0137/99

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Gemenskapens politik för att främja energigrödor

När mark som utnyttjats för livsmedelsproduktion undantas kan den antingen ligga i träda eller utnyttjas för produktion av annat än livsmedel, exempelvis energi, utan att rätten till EU-bidrag därmed går förlorad.

Detta innebär att de så kallade energigrödorna, framför allt de som tjänar till att framställa biobränslen, utgör ett mycket viktigt alternativ för de markägare vars mark inte längre används för livsmedelsproduktion.

Kan kommissionen ange vilka gemenskapsinitiativ som utgör EU:s politik för en ökad utbredning av energigrödor, vilka åtgärder som vidtagits för att sprida kunskaper om detta samt hur man har tänkt gå till väga för att stimulera ägare till mark som inte används för livsmedelsändamål att satsa på energigrödor?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

I sin vitbok om energi, där det upprättas en strategi och handlingsplan för förnybara energikällor(1), planerar kommissionen att avsevärt höja energibidraget från biomassa till gemenskapens totala energiförbrukning, nämligen från nuvarande 45 miljoner ton oljeekvivalenter till 135 miljoner ton 2010. För att uppnå detta måste mer jord- och skogsbruksmark avsättas för odlingen av grödor för andra ändamål än livsmedel, särskilt energigrödor.

Kommissionen har dessutom som svar på rådets (jordbruk) begäran av den 22-26 juni 1998 inom ramen för Agenda 2000(2) utarbetat ett arbetsdokument om odlingen av icke-livsmedel. I samband med dokumentets överlämnande till rådet (jordbruk) den 15 december 1998 påpekade kommissionen att man där för första gången tog upp problematiken i samband med stöd till odling av icke-livsmedel.

Syftet med dokumentet var inte att ge några konkreta lösningar, utan att inleda en debatt och att uppmana de berörda medlemsstaterna att inkomma med synpunkter.

Vid förhandlingarna om Agenda 2000 kommer kommissionen att ägna denna fråga mycket stor uppmärksamhet.

(1) KOM(97) 599 slutlig.

(2) SEK(98) 2169.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0847/99

från Glyn Ford (PSE) och Alan Donnelly (PSE) till kommissionen

(7 april 1999)

Angående: Ombudsman

Anser inte kommissionen att det under nuvarande omständigheter vore lämpligt att de tre institutionerna - rådet, kommissionen och parlamentet - inrättade en ombudsman med ansvar för att tillse att normer för det offentliga livet, uppföranderegler och bestämmelser respekteras av ledamöter och anställda vid dessa tre institutioner och att full insyn och öppenhet upprätthålls?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(29 april 1999)

För att få till stånd ett samråd mellan de tre institutionerna har kommissionen till ordförandena för rådet och Europaparlamentet översänt de tre uppförandekodexarna, för kommissionsledamöterna, för deras relationer med avdelningarna respektive för etiska regler för anställda vid kommissionen.

I uppförandekodexen för anställda vid kommissionen återges på ett lättläst sätt de etiska och yrkesmässiga uppföranderegler som följer av tjänsteföreskrifterna, vilka är gemensamma för de tre institutionerna.

Det ankommer på varje institution att övervaka att samtliga uppföranderegler för deras anställda följs, både inom den egna institutionen och vid de anställdas relationer med yttervärlden.

Vad gäller de yttre aspekterna har Europeiska ombudsmannen behörighet att behandla klagomål från unionsmedborgare eller fysiska eller juridiska personer med hemvist eller säte i en medlemsstat i fall av administrativt missförhållande vid bland annat de tre aktuella institutionerna. Tack vare den vida definitionen av administrativt missförhållande är ombudsmannen behörig att behandla alla klagomål som avser administrativa beslut.

Ombudsmannen är alltså redan behörig i alla de fall som omfattas av avsnitt 5, "I allmänhetens intresse", i den av kommissionen utarbetade uppförandekodexen för anställda vid kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0595/99

från Ian White (PSE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Transporter av levande djur

Enligt uppgifter i djurskyddsföreningen RSPCA:s tidskrift har Frankrike, Grekland, Italien och Portugal inte implementerat EU-direktivet (95/29/EG)(1) om transport av levande djur. Hurdan är situationen och vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att säkerställa att Europeiska unionens lagar efterlevs till fullo?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 april 1999)

Grekland, Italien och Portugal har anmält nationella åtgärder för genomförande av rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 91/628/EEG avseende djurskydd vid transport.

Frankrike har inte helt genomfört detta direktiv. På grund av detta faktum har kommissionen inte avbrutit det överträdelsesförfarande som inleddes i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget mot Frankrike på grund av att Frankrike inte har anmält de nödvändiga åtgärderna för att genomföra direktivet.

(1) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0554/99

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Folkhälsa och stadsmiljö

Har kommissionen beaktat behovet av att inrätta ett EU-omfattande nät av hälsovårdsenheter i städerna för att utbyta bästa metoder om hälsopolitikens sociala och urbana aspekter?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

Kommissionen har en brett upplagd strategi när det gäller hälsopolitiken som även inbegriper sociala och tätortsrelaterade aspekter. Kommissionen stöder idag en rad olika stadsnätverk inom de aktuella folkhälsoprogrammen som har utarbetats enligt kommissionens ramar för insatser på folkhälsoområdet från 1993(1). Ett exempel är det europeiska nätverket för folkhälsa i huvudstäder och regioner.

Inom ramen för kampanjen för en hållbar utveckling i Europas städer stöder kommissionen också de insatser som görs inom WHO:s projekt för hälsosamma städer, som är ett långsiktigt internationellt utvecklingsprojekt som syftar till att föra upp hälsofrågor högt på dagordningen för beslutsfattarna i europeiska städer. Cirka 1 100 städer ingår i 26 nationella och flera regionala och tematiska stadsnätverk i Europa. I verksamheten ingår utarbetande och spridning av fallstudier samt utarbetande av handlingsplaner som omfattar flera städer.

Inrättandet av ett omfattande hälsoinformationssystem som inbegriper utvecklingen i fråga om hälsosituationen och hälso- och sjukvårdssystemen kommer att vara en av huvudprioriteringarna i kommissionens nya folkhälsopolitik, som beskrivs i kommissionens meddelande om utvecklingen av folkhälsopolitiken i Europeiska gemenskapen(2). Genom systemet kommer en förbindelse att upprättas mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna, som då får möjlighet att utbyta information om de bästa metoderna på många områden inom hälsopolitiken. Det är medlemsstaternas uppgift att utse lämpliga partner för de olika delarna av systemet, men detta förväntas ske i nära samarbete med regionerna och städerna.

Slutligen är kommissionens databas för bra metoder i fråga om stadsförvaltning och en hållbar utveckling(3), som bland annat behandlar hälsofrågor, ett användbart verktyg när det gäller att sprida fallstudier med inriktning på hälsopolitikens sociala och tätortsrelaterade aspekter.

(1) KOM(93) 559 slutlig.

(2) KOM(98) 230 slutlig.

(3) http://europa.eu.int/comm/urban/.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1060/99

från Carlos Bru Purón (PSE) till kommissionen

(20 april 1999)

Angående: Växlingsavgifter

Som en försiktighetsåtgärd inför framtiden passar vissa banker i euroområdet i år på att ta ut avgifter på ibland mer än 25 % vid växlingen av europeiska valutor. Dessutom tillämpar de ett regressivt kriterium, vilket gör det förhållandevis dyrare att växla små belopp.

Tänker kommissionen uppmärksamma bankerna eller bankorganisationerna i de medlemsstater som deltar i EMU på de negativa effekter som denna strävan att i sista sekunden få ut så mycket som möjligt kommer att få för banksektorn i framtiden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Kommissionen önskar informera parlamentsledamoten om att den redan har kontaktat banker och banksammanslutningar avseende de växlingsavgifter som bankerna tar ut för växling av sedlar i de tidigare nationella valutorna inom euroområdet. I januari 1999 sände kommissionen ett brev till de största europeiska bankförbunden där man påpekade att allmänhetens förtroende för införandet av euron och förtroendet för banksystemet som helhet inte får undermineras av att finansiella institut tar ut för höga avgifter för transaktioner mellan de tidigare nationella valutorna inom euroområdet. I ett pressmeddelande av den 5 februari 1999(1) uppmanade kommissionen bankerna att öka insynen genom att göra sådan information tillgänglig som visar förändringarna i den totala avgiftsnivån (före och efter införandet av euron) för växling av sedlar samt gränsöverskridande checkbetalningar, banköverföringar och kontokortbetalningar mellan de tidigare nationella valutorna inom euroområdet. Nyligen gjordes även, genom kommissionens försorg, en analys tillgänglig för allmänheten av de klagomål som kommit in genom den för ändamålet särskilt skapade e-post- och faxtjänst som tillkännagavs i IP/99/90. Banksammanslutningarna har också blivit ombedda att lämna synpunkter på innehållet i analysen.

Parlamentsledamoten hänvisas även till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-3825/98 av Gérard Caudron(2) och P-52/99 av Gianni Tamino(3) och till svaren på de muntliga frågorna O-29/99 av Mark Philip Hendrick och Christa Randzio-Plath, O-31/99 av Gasòliba i Böhm, O-32/99 av Henri de Lassus Saint Geniés, O-33/99 av Friedrich Wolf och O-34/99 av Pat the Cope Gallagher. Samtliga dessa frågor ställdes under parlamentets frågestund vid minisessionen(4) i mars.

(1) IP/99/90.

(2) EGT C 348, 3.12.1999, s. 3.

(3) EGT C 325, 12.11.1999.

(4) Fullständiga förhandlingsreferat (mars 1999).
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 325 , 12/11/1999 s. 0105



SKRIFTLIG FRÅGA E-0323/99 från John McCartin (PPE) till kommissionen (23 februari 1999) Angående: Priser på lamm- och fårkött Kan kommissionen tillhandahålla statistik för det genomsnittliga priset på lamm- och fårkött i varje medlemsstat för den senaste period för vilken uppgifterna finns tillgängliga? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (11 mars 1999) Den genomsnittliga betalning som jordbrukarna i de olika medlemsstaterna(1) fick för 100 kg slaktkropp av lamm i euro var i januari 1999(2) >Plats för tabell> (1) Uppgifter för Luxemburg saknas. (2) Genomsnittet under de första fyra veckorna av regleringsåret 1999-2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0531/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet uppmanade Europaparlamentet kommissionen att genomföra reklamkampanjer för gemenskapens fiskekonservprodukter med information om produkternas ursprung, kvalitet, produktionsgarantier och höga näringsvärde, så att konsumenterna själva kan konstatera att gemenskapsprodukterna håller hög kvalitet.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1032/99

från Luigi Florio (PPE) till kommissionen

(7 april 1999)

Angående: Säkerheten i väg- och järnvägstunnlar

Den tragedi som inträffade förra veckan i Mont Blanc-tunneln har på ett dramatiskt sätt visat bristen på säkerhet i praktiskt taget hela det europeiska väg- och järnvägstunnelsystemet.

Anser inte kommissionen att det är nödvändigt:

a) att skapa en europeisk lagstiftning som garanterar tillfredsställande säkerhetsnormer i tunnlar;

b) att tillfälligt fastställa säkerhetsföreskrifter som skall följas under den tid som behövs för att anpassa de nuvarande strukturerna till de nya normerna?

Vilka andra initiativ anser kommissionen att man bör vidta för att undvika att liknande tragedier inträffar i andra delar av unionen?

Svar från Niel Kinnock på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Kommissionen har tagit del av den resolution som antogs av parlamentet den 15 april 1999 om olyckan i Mont Blanc-tunneln.

Kommissionen delar särskilt parlamentets uppfattning att det vore olämpligt att dra några slutsatser innan rapporten över utredningen har offentliggjorts.

Kommissionen välkomnar också parlamentets önskan om ett snabbt antagande av det föreslagna direktivet om vägkontroller av trafiksäkerheten hos nyttofordon i trafik inom gemenskapen(1).

(1) EGT C 190, 18.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0357/99

från Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Privatisering av mjölkcentralen (centrale del latte) i Rom

Vilka nyheter kan kommissionen ge parlamentet om det överträdelseförfarande som har inletts mot italienska staten i fråga om privatiseringen av mjölkcentralen i Rom?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 mars 1999)

Kommissionen inledde den 25 mars 1998 det förfarande som fastställs i artikel 93.2 i EG-fördraget beträffande det stöd till drift och privatisering som kommunen Rom har beviljat Centrale del Latte di Roma. Beslutet att göra detta offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1).

Kommissionen håller för närvarande på att undersöka de uppgifter som erhållits under förfarandet. När denna undersökning är klar kommer kommissionen att fatta ett slutgiltigt beslut om stödet i fråga.

(1) EGT C 206, 2.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0253/99

från Riccardo Nencini (PSE) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Uppsägning av de anställda vid företaget Nuovo Pignone (Florens)

Företaget Nuovo Pignone i Florens, som kontrolleras av företaget General Electric, har meddelat att det har för avsikt att friställa 400 av totalt 3 100 anställda.

Företagets vinst har under de senaste åren legat på mellan 20 % och 14 % (800 miljarder på fyra år) och de order som företaget nyligen har erhållit gör det möjligt för det att bibehålla en dominerande ställning på stora delar av marknaden.

Florens kommun har bidragit med flera miljarder till inrättandet av ett utbildningscentrum vars syfte är att fortbilda företagets anställda.

Dessutom har Nuovo Pignone erhållit olika typer av gemenskapsstöd för att utbilda sin personal.

Avser kommissionen att mot bakgrund av ovanstående vidta åtgärder för att förhindra att företagets ledning säger upp en så stor del av de anställda?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(6 april 1999)

Ett beslut om kollektiv uppsägning av anställda måste alltid tas i enlighet med bestämmelserna i rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(1).

Syftet med gemenskapens lagstiftning är i huvudsak att förbättra skyddet av arbetstagarna vid kollektiv uppsägning, genom att minska de skillnader som finns mellan dels de nationella lagstiftningarna när det gäller "procedurbestämmelser", dels de åtgärder som skall kunna lindra konsekvenserna för arbetstagarna av dessa uppsägningar.

Enligt artikel 2 i direktivet skall en arbetsgivare som överväger att vidta kollektiva uppsägningar i god tid inleda överläggningar med arbetstagarrepresentanterna i syfte att söka nå en överenskommelse. Dessa överläggningar skall åtminstone omfatta olika möjligheter att undvika kollektiva uppsägningar eller minska antalet berörda arbetstagare samt att lindra konsekvenserna av uppsägningarna genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder, bland annat i syfte att bistå med omplacering eller omskolning av övertaliga arbetstagare.

Det finns ingenting som tyder på att gemenskapsbestämmelserna och de aktuella nationella bestämmelserna inte har följts. Det är under alla omständigheter den nationella jurisdiktionen och den nationella administrationen som i första hand är behöriga att reglera rättsliga konsekvenser i denna fråga.

(1) EGT L 225, 12.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0095/99

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Spanskan som obligatoriskt läroämne i USA

Det spanska språket hör, enligt den amerikanske utbildningsministern, till de grundläggande läroämnena i den obligatoriska skolundervisningen i USA. Denna princip är ett av Clinton-regeringens viktigaste mål inför år 2000. Bill Clinton poängterade nyligen i ett anförande att de amerikanska barn vars första språk inte är spanska bör lära sig spanska.

Det gemensamma avtal som ingåtts mellan USA och Spanien för främjande av det spanska språket i USA borde stödjas och backas upp med åtgärder från gemenskapens verkställande makt, eftersom nämnda avtal har stor betydelse för spridningen av europeisk kultur i USA.

Kan kommissionen uppge om den är beredd att samarbeta med Spanien i spridningen av det spanska språket i USA, samt på vilket sätt den kan ge utryck för sin solidaritet i denna fråga, med hjälp av åtgärder som bidrar till att avhjälpa de brister som kan förekomma på området?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(8 mars 1999)

Som parlamentsledamoten är medveten om har gemenskapen valt att främja språklig mångfald särskilt inom ramen för dess utbildningsprogram, särskilt i Lingua-delen av Sokrates-programmet. De språk som används och lärs ut i mindre utsträckning prioriteras.

Dessa program syftar till att främja inlärning av språken i gemenskapen och undervisning i dem. Främjandet av gemenskapsspråk i länder utanför gemenskapen är inte ett av målen i dessa program.

Avtalet 1995 mellan gemenskapen och Förenta staterna (rådets beslut av den 23 oktober 1995, 95/487/EG(1) om upprättande av ett samarbetsprogram på området för högre utbildning och yrkesutbildning) har dock som ett av sina mål att främja ömsesidig förståelse mellan människor i gemenskapen och Förenta staterna, inklusive vidare kunskap om deras språk, kultur och institutioner.

Detta program genomförs huvudsakligen genom projekt som utvecklats i samarbete med universitet i gemenskapen och i Förenta staterna. I riktlinjerna för årliga inbjudningar att lämna förslag anges ovan nämnda mål klart och tydligt. Man tillägger även, när man förklarar de krav som ställs på de studerandes rörlighet, inom de gemensamma projekten följande:

"Ett huvudmål i detta program är att uppmuntra studerande och göra det möjligt för dem att studera på andra sidan Atlanten i ett land eller en region där de kan uppleva en annorlunda akademisk, kulturell och språklig miljö. Det är därför viktigt att åtgärder vidtas av partnerinstitutionerna för att förbereda de studerande kulturellt och språkligt. Alla studerande bör förberedas kulturellt för sin vistelse utomlands och alla studerande som studerar i ett land vars officiella språk inte är deras eget bör gå en förberedelsekurs i värdlandets språk både före och efter avresan".

Eftersom 16 spanska institutioner tar del i de 33 projekt som för närvarande finansieras medför detta en icke försumbar exponering för det spanska språket och kulturen både för de amerikanska studerande som studerar på spanska universitet och de amerikanska universitet som skickar dem.

(1) EGT L 279, 22.11.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0957/99

från Willy De Clercq (ELDR) till kommissionen

(13 april 1999)

Angående: Fri rörlighet för arbetstagare

Känner kommissionen till att olika italienska universitet allt fortfarande inte respekterar arbetstagares rätt till fri rörlighet, sådan denna inskrivits i fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen?

Känner kommissionen till att medborgare i EU alltsedan 1989 klagat över den diskriminering som utövas av italienska universitet och tar sig uttryck på så sätt att utländska universitetslärare erbjuds anställningsavtal på endast ett år, något som inte gäller för italienska universitetslärare?

Känner kommissionen till domen Allué och Coonan av den 2 augusti 1993, där domstolen förklarat att sådana tillvägagångssätt strider mot artikel 48.2 i fördraget?

Känner kommissionen till att det ännu inte gått att få slut på sådana brott mot en av de allmänna principerna i EG-fördraget?

Tänker kommissionen göra något åt detta? Om ja: på vilket sätt? Om nej: varför inte?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0819/99

från Antoni Gutiérrez Díaz (GUE/NGL) till kommissionen

(6 april 1999)

Angående: Olaglig investering finansierad av strukturfonderna i Llançà (Girona/Spanien)

Den 28 januari 1998 lade jag fram en skriftlig fråga (P-0194/98)(1) i syfte att göra kommissionen medveten om det olagliga strandpromenadsprojektet som finansieras av gemenskapen i Grifeu i kommunen Llançà. I sitt svar av den 26 februari 1998 förbinder sig kommissionen att vända sig till de spanska myndigheterna för att informera sig om dessa oegentligheter och att vidta nödvändiga åtgärder vid den tidpunkt då det domslut (nr 247/97 av den 12 december 1997) i vilket överträdelserna fastställs vinner laga kraft.

Kan kommissionen informera om resultatet av sina förfrågningar hos de spanska myndigheterna?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Kommissionen har blivit informerad om ett domslut där arbeten som hade inletts i kommunen Llança (Katalonien) av generaldirektoratet för hamnar och kustområden i förvaltningen för fysisk planering och offentliga arbeten i regionen Katalonien har olagligförklarats. Dessa arbeten samfinansierades av gemenskapen enligt programmet Interreg II A Spanien-Frankrike. Kommissionen har lagt märke till att domaren beordrade att de påbörjade arbetena skulle förstöras och att de som hade drabbats av expropriering skulle få ersättning samt att områdena skulle lämnas tillbaka till de ursprungliga ägarna.

Under förutsättning att detta domslut har vunnit laga kraft har kommissionen föreslagit de spanska myndigheterna att upphäva denna samfinansiering och att använda medlen till ett annat projekt redan vid nästa möte i övervakningskommittén. Kommissionen inväntar alltså nya förslag från de spanska myndigheterna.

(1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 49.