SKRIFTLIG FRÅGA E-2381/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Den internationella rättens företräde framför EU-rätten och efterlevnaden av fördragsrättsliga bestämmelser om förbindelsen Ijzer-Rhen

De transeuropeiska nätens betydelse för Europeiska unionen framgår av att budgeten för dem utökats. Såväl anläggandet av ny transportinfrastruktur som moderniseringen av befintlig sådan kommer i fråga för medfinansiering. I detta sammanhang förtjänar frågan om förbindelsen Ijzer-Rhen särskild uppmärksamhet från kommissionen. Enligt artikel 12 i skiljedomsfördraget mellan Belgien och Nederländerna (av den 19 april 1839) och de belgisk-nederländska fördrag detta gett upphov till, nämligen fördraget av den 5 november 1842 och fördraget av den 13 januari 1873 (det så kallade Ijzer-Rhen-fördraget) har Belgien rätt till en förbindelse fram till tyska gränsen genom domkretsen Sittard i Nederländerna. Denna internationella genomfartsrätt fick sitt konkreta uttryck mellan 1869 och 1879 då den allra första gränsöverskridande järnvägsförbindelsen i Europa anlades. Efter första och andra världskriget kom förbindelsen Ijzer-Rhen mellan Antwerpen och Ruhrområdet i Tyskland emellertid att falla ur bruk. För närvarande lägger den nederländska regeringen utgående från landets egen lagstiftning hinder i vägen för att denna internationella järnvägsförbindelse åter skall tas i drift.

1. Erkänner kommissionen att Belgien enligt artikel 12 i skiljedomsfördraget mellan Belgien och Nederländerna (av den 19 april 1839) och de belgisk-nederländska fördrag detta gett upphov till, nämligen fördraget av den 5 november 1842 och fördraget av den 13 januari 1873 har Belgien rätt till en förbindelse fram till tyska gränsen genom domkretsen Sittard i Nederländerna?

2. Är den nederländska miljölagstiftningen vid genomförandet av direktivet om livsmiljöer underordnat de ovannämnda internationella fördragen, eftersom en av fördragsparterna i skiljedomsfördraget mellan Belgien och Nederländerna (Ryssland) inte är medlemsstat av EU? (Obs! I Wienkonventionen stadgas det ju uttryckligen att internationell rätt skall ha företräde framför nationell rätt).

3. Ämnar kommissionen med beaktande av svaren på frågorna 1 och 2 uppmana de nederländska myndigheterna att efterleva sina fördragsrättsliga förpliktelser, i all synnerhet som förverkligandet av förbindelsen Ijzer-Rhen står i samband med de grundläggande principerna för gemenskapen? Om inte: varför inte?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(26 januari 2000)

1. Det belgisk-nederländska förlikningsavtalet (19 april 1839) och de belgisk-nederländska avtalen av den 5 november 1842 och 13 januari 1873 som bygger på detta är bilaterala avtal mellan två medlemsstater. Så länge dessa bilaterala avtal är förenliga med gemenskapslagstiftningen är det inte kommissionens uppgift att bedöma vilka följder de har. I enlighet med subsidiaritetsprincipen skall de berörda medlemsstaterna själva utvärdera och fastställa den framtida användningen av Ijzer-Rhen-järnvägslinjen.

2. Kommissionen känner inte till detaljerna av de ovan nämnda avtalen. Så vitt kommissionen känner till omfattar fördragen rätt att passera genom ett visst område (domkretsen Sittard i Nederländerna) men fastställs inte någon exakt sträckning för järnvägsförbindelsen genom området. Detta innebär att de båda medlemsstaterna enligt sina respektive förfaranden måste komma överens om hur rätten att passera skall förverkligas. Kommissionen ser därför inget hinder för att tillämpa gällande gemenskapslagstiftning i samband med att de nederländska myndigheterna på nytt öppnar Ijzer-Rhen-järnvägslinjen om detta innebär att man måste välja en alternativ sträckning genom domkretsen Sittard. Därmed är frågan om rangordningen för internationella avtal och nationell rätt inte relevant i detta ärende, eftersom tillämpningen av gemenskapslagstiftningen inte nödvändigtvis kommer att utgöra ett hinder för tillämpningen av avtalen

3. Det är inte kommissionens uppgift att uppmana den nederländska regeringen att efterleva åtaganden som gjorts inom ramen för avtal som inte omfattas av gemenskapslagstiftningen. Den nederländska regeringen har dock fastställt att eftersom den gamla

sträckningen går genom ett särskilt bevarandeområde i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1), måste artiklarna 6.3 och 6.4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2) tillämpas. Detta innebär att alla särskilda villkor som fastställs i dessa artiklar måste uppfyllas. Ett av kraven i artikel 6.4 är att planer och projekt först kan genomföras om alternativa lösningar saknas. Detta krav kan innebära att en alternativ sträckning väljs, i stället för att den gamla järnvägslinjen öppnas på nytt.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.