ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1630/01

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Vitboken om EU:s styrelseformer

Kan kommissionen tillhandahålla en tidsplan för, och ge en förklaring till den oacceptabla förseningen av, offentliggörandet av ett meddelande om framtida samråd med civilsamhället, i enlighet med det som angavs i handlingsplanen om genomförandet av EU:s politik för utvecklingssamarbete?

Hur avser kommissionen att tillse att civilsamhället fullt ut hörs om detta meddelande?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(26 juli 2001)

Kommissionen har valt att lägga fram förslag om ökat och mer regelmässigt samråd med det civila samhället och icke-statliga organisationer i vitboken om styrelseformerna i EU. Avsikten med detta är att öka genomslagskraften hos de särskilda åtgärder som vitboken kommer att innehålla.

Vid beredningen av vitboken har vi fullt ut beaktat de synpunkter som inkom i början av 2000 på diskussionsdokumentet La Commission et les ONG: le renforcement du partenariat och mer allmänt kommissionens generalsekretariats erfarenheter av samråd med det civila samhället.

Vid beredningen av vitboken har vi också kunna dra nytta av bidrag som kommit in spontant eller efterfrågats från hela det organiserade civila samhället.

Vitboken kommer att innehålla en detaljerad tidsplan för genomförande av förslagen. Boken kommer att bli föremål för en bred debatt med alla berörda parter, däribland företrädare för det civila samhället.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1015/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Planerad byggnad av en Airbus-anläggning på Mühlenberger Loch

1. Känner kommissionen till Airbus Industries planer på att bygga en ny anläggning för tillverkning av Airbus på Mühlenberger Loch nära Hamburg?

2. Kan kommissionen bekräfta att Mühlenberger Lochs våtmarker är klassade som ett särskilt skyddsområde enligt direktivet om vilda fåglar, som ett skyddat livsområde enligt direktivet om livsmiljö, och som en viktig internationell våtmark enligt Ramsarkonventionen?

3. Om det förhåller sig så, anser kommissionen att byggandet av en sådan anläggning skulle strida mot europeisk lagstiftning? Om inte, varför?

4. Vilka garantier kan kommissionen ge för att Mühlenberger Lochs livsmiljö och liknande platser, i framtiden, kommer att vara skyddade i enlighet med EU:s egna direktiv?

5. Vilka åtgärder kommer den nu att vidta för att se till att dessa direktiv efterlevs?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(1 juni 2001)

Den planerade Airbus-anläggningen i en del av Natura 2000-området Mühlenberger Loch har redan behandlats i detalj i den skriftliga frågan P-0839/01 från Anders Wijkman(1).

Dessutom diskuterades den den 21 mars 2001 i Europaparlamentets utskott för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor.

Frågeställaren ombeds att ta del av det tidigare svaret och protokollet från kommissionens möte beträffande frågorna 1, 3, 4 och 5.

Beträffande fråga 2 bekräftar kommissionen att området i fråga är ett Ramsar-område (två ankarter som inte är hotade på europeisk nivå uppfyller Ramsar-kriterierna) och ett Natura 2000-område i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(2) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3).

(1) EGT C 261 E, 18.9.2001.

(2) EGT L 103, 25.4.1979.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0553/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(20 februari 2001)

Ämne: Revisionsförklaringar för varje generaldirektorat

Under budgetkontrollutskottets möte den 7 februari 2001 hävdade kommissonsledamot Fischler att den exakta felprocenten under 1999 för ekonomiska transaktioner inom generaldirektoratet för jordbruk var 3,06 procent.

Kan kommissionens ordförande, i en anda av samarbete och öppenhet mellan EU-institutionerna, presentera samma uppgift rörande de ekonomiska transaktionerna för varje generaldirektorat, plus det sammanlagda genomsnittliga värdet för 1999? Om inte, vad är skälet till det?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 och E-0570/01 ingivet av Michaele Schreyer för kommissionen

(11 april 2001)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att revisionsrätten inte anger någon felmarginal i sin revisionsförklaring till den allmänna budgeten, eftersom rätten anser att det skulle ge en alltför förenklad bild av kommissionens ekonomiska förvaltning om man grundade sig endast på denna indikator.

Därför beslutade revisionsrätten för tre år sedan att inte ange någon allmän felmarginal och att ändra revisionsförklaringens innehåll för att därmed ge den myndighet som beviljar ansvarsfrihet en mer utförlig, beskrivande framställning.

Revisionsrätten har vid flera tillfällen påpekat att angivande av en eventuell felmarginal på lägre nivå (till exempel per sektor eller generaldirektorat), framräknad från en allmän felmarginal, skulle vara helt missvisande. De transaktioner som revideras av rätten är alltför fåtaliga och det vore inte möjligt att fastställa en korrekt felmarginal på lägre nivå.

Följaktligen kan kommissionen inte lämna de begärda uppgifterna till parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1533/01

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(21 maj 2001)

Ämne: Kommissionens inställning till kärnkraft

Delar kommissionen Loyola de Palacios positiva inställning till kärnkraft? Beklagar kommissionen att Sverige, Nederländerna, Belgien och Tyskland har beslutat att avveckla sina kärnkraftverk?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(13 juli 2001)

Kärnkraften svarar för en betydande andel (omkring 35 %) av elproduktionen inom gemenskapen. Det gör att gemenskapen är mindre beroende av importerade fossila bränslen än som skulle ha varit fallet med en mindre kärnkraftsandel. Av samma orsak är utsläppen av växthusgaser relativt sett lägre. Medaljens baksida är att allmänheten har svårt att acceptera kärnkraften på grund av frågetecknen kring avfallsförvaring och säkerhet.

De här frågorna tas upp i kommissionens grönbok Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning(1). Med den vill kommissionen bistå med den öppna redovisning av dagens frågor om en tryggad energiförsörjning som beslutsfattare och allmänhet behöver. Syftet är också att få igång en debatt som skall leda fram till den strategi som krävs för de kommande trefyra årtiondena. Grönboken har antagits av kommissionen och återger därför dess samlade åsikt i frågan.

De olika moratorier (tillfälliga stopp) för kärnkraften som antagits av en del av medlemsstaterna har också varit uppe till diskussion. Varje medlemsstat har oinskränkt rätt att för egen del bestämma om man skall förlita sig på kärnkraften för elproduktion, eller om man skall avveckla den. Kommissionen respekterar denna rätt, samtidigt som den anser att behovet av tryggad energiförsörjning och skydd av miljön gör det nödvändigt att förutsättningslöst och utifrån objektiva fakta utreda nuläget för kärnkraften och dess möjligheter i framtiden. Av grönboken framgår att avsaknaden av kärnkraft skulle det göra det ännu svårare att på lång sikt lösa problemet med klimatförändringen.

Under tiden behöver det göras fortsatta framsteg i arbetet med att utveckla och genomföra ett hållbart - dvs. miljövänligt och ekonomiskt bärkraftigt - sätt att förvara kärnavfall. Det är också nödvändigt att sörja för att det bedrivs ändamålsenlig forskning inom området.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1889/01

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Anslutning av nya länder till EU

Enligt Facts about Turkey, en påkostad skrift från den statliga turkiska nyhetsbyrån som sedan en längre tid distribueras till samtliga ledamöter, ligger 97 procent av Turkiets territorium i Asien och 3 procent i Europa (Östra Trakien). Situation i Ryssland är likartad även om dess europeiska del utgör långt mer än 3 procent av landets territorium och sträcker sig hela vägen till Uralbergen. Sedan december 1999 är Turkiet ett kandidatland för anslutning, trots att endast en liten del av landet ligger i Europa. Ryssland, som utgör en enorm marknad och innehar oändliga reserver av naturresurser, har ännu inte uppnått denna status eftersom det inte inlämnat en ansökan om medlemskap.

Skulle en - om än avlägsen - framtida rysk ansökan om anslutning innebära att EU:s geografiska gräns sträcktes helt bort till Fjärran Österns kust, och att gemenskapen kom att angränsa länder som Kina och Japan? Vore det möjligt (förutsatt att Köpenhamnskriterierna efterlevdes) att ta till övervägande en pilotanslutning till EU av områden som den europeiska delen av Ryssland eller Östra Trakien (den europeiska delen av Turkiet), vilka onekligen ligger i Europa och som nått avsevärt längre i sin ekonomiska utveckling än de resterande delarna av länderna till vilka de tillhör?

I vilken grad anser kommissionen det befogat att undersöka en sådan möjlig utveckling, där vissa delar av de berörda länderna inlemmas i den gemenskapliga strukturen för att därigenom undvika en situation där EU tvingas axla bördan av att inlemma de mer underutvecklade, avlägsna delarna av dessa länder, delar som dessutom i geografisk bemärkelse inte tillhör Europa?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Att Turkiet som europeisk stat skulle kunna bli medlem av gemenskapen fastställdes i det associeringsavtal mellan gemenskapen och Turkiet (artikel 28) som undertecknades den 12 september 1963 och trädde i kraft den 1 december 1964 efter det att samtliga signatärstater hade ratificerat det i enlighet med sina respektive konstitutionella förfaranden.

Ryska federationen har inte på något sätt antytt att den önskar ansöka om medlemskap i unionen. Förbindelserna mellan EU och Ryssland grundar sig på partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland som trädde i kraft den 1 december 1997. Ett av målen i detta avtal är att skapa en lämplig ram för Rysslands gradvisa integrering och ett större samarbetsområde i Europa.

I fördragen sägs inte något om att regioner som lyder under suveräna tredje stater skulle kunna ansluta sig till unionen. Kommissionen har därför inte för avsikt att undersöka denna möjlighet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1956/01

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Förstatligande av egendom tillhörande EU-medborgare i Etiopien

Poul Nielsen, ledamot av kommissionen, förklarade i sitt svar på min skriftliga fråga E-0879/01(1) den 14 juni 2001 att kommissionen upprepade gånger i förhandlingar med Etiopien påpekat att det måste skapas lämpliga förutsättningar för utveckling av den privata sektorn och för inhemska och utländska direktinvesteringar. Angående Etiopens förstatligande av EU-medborgares privategendom tillade kommissionen att den bara kunde råda de berörda medborgarna att ta kontakt med sina medlemsstaters diplomatiska beskickningar för vidare handläggning av ärendet.

EU nöjer sig alltså med vänliga ord och rekommendationer gentemot ett land som Etiopien som över en natt förstatligat egendom tillhörande grekiska, nederländska, franska, italienska och andra medlemsstaters medborgare, samtidigt som landet har drivit genom att det skall få ökat bistånd från den nionde europeiska utvecklingsfonden. Som Poul Nielsen meddelade kommer nämligen biståndet för sektor A att uppgå till 384 miljoner euro och för sektor B till 154 miljoner euro.

Hur ser kommissionen på möjligheten att direkt koppla det ekonomiska biståndet till länder som Etiopien, som vägrar att avskaffa de negativa bestämmelser som infördes under Mengistus kommunistiska regim, till EU:s krav på att landets regering omgående skall se till att de mänskliga rättigheterna och egendomsrätten respekteras, med andra ord att EU ger upp sin ineffektiva och utsiktslösa rekommendationstaktik? Hur skall EU annars kunna undgå att i medborgarnas ögon framstå som medskyldig till stöld av andras egendom, eftersom EU stödjer de hälare som har lagt beslag på egendomen och auktionerar ut den i offrens närvaro? Har EU inte förfallit moraliskt när det i stället för att bistå de EU-medborgare som har förlorat sin egendom stödjer tjuvarna ekonomiskt? (Orden tjuvar och hälare används här i strikt juridisk betydelse.)

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 141.

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(20 juli 2001)

Som parlamentsledamoten säkert vet baseras kommissionens utvecklingssamarbete med länder i Afrika, Västindien och Stilla Havet (AVS) på de bestämmelser och villkor som fastställts i Lomé-konventionen och ratificerats av alla medlemsstater. Varken denna konvention eller Cotonou- avtalet, som undertecknades för ett år sedan och för närvarande håller på att ratificeras, har någon juridisk koppling till europeiska medborgares äganderätt.

Även om kommissionen helhjärtat ansluter sig till principen om rätten till privat egendom och helt och fullt stöder tillämpningen av denna princip för europeiska medborgare i hela världen, berättigar detta den inte till att använda avtalet om bistånd som ett instrument för att sätta press på ett mottagarlands regering att agera på ett speciellt sätt i detta sammanhang. Som kommissionen redan förklarat i sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-0879/01(1), måste den begränsa sig till att meddela sin ståndpunkt med det eftertryck som krävs.

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 141.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0723/01

från Patrick Cox (ELDR) till kommissionen

(6 mars 2001)

Ämne: Förordning (EG) nr 2978/94 om segregerade barlasttankar för oljetankfartyg

Konsekvensen av förordning (EG) nr 2978/94(1) har varit att negativt påverka lotsars ersättning och pension som baseras på deras inkomster under de sista åren. Jag avser särskilt lotsar på floden Shannon i Irland som godkänns av Shannon Estuary Ports och som är egenföretagare. Såvitt jag vet är de de enda lotsarna i Irland som påverkas negativt av förordningen. De erhåller sin lön på en andelsbasis och inkomsten varierar beroende på trafikmängden i Shannons mynning. Lotsavgifterna tas ut på fartyg i förhållande till deras bruttodräktighet. Förordningen anger att bruttodräktigheten för oljetankfartyg med segregerade barlasttankar skall reduceras med minst 17 procent.

Var förordningens syfte att påverka ersättningen till lotsar i negativ riktning? Har förordningen drabbat lotsar i andra medlemsstater på liknande sätt?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att komma till rätta med situationen?

(1) EGT L 319, 12.12.1994, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 april 2001)

Syftet med rådets förordning (EG) nr 2978/94 av den 21 november 1994 om genomförande av IMO-resolution A.747(18) om tillämpningen av mätning av dräktighet av barlastutrymmen i oljetankfartyg med segregerade barlasttankar är att genomföra resolution A.747(18) som antogs den 4 november 1993 av IMO i syfte att uppmuntra användningen av miljövänliga tankfartyg och av segregerade barlasttankar i oljetankfartyg. Genom förordningen införs ett differentierat beräkningssystem för de avgifter för tankfartyg som skall tillämpas av hamn- och lotsmyndigheter för att målet med IMO-resolutionen skall uppnås.

Förordningen påverkar inte avgiftsnivån eller differentieringen av lotsavgifterna, som är baserade på fartygstyp. Det är en fråga som i enlighet med subsidiaritetsprincipen med avsikt har överlåtits helt och hållet på medlemsstaterna.

Kommissionen har inga uppgifter om att denna förordning skulle ha påverkat lotsarnas ersättning negativt i andra medlemsstater.

Kommissionen vill fästa frågeställarens uppmärksamhet på sitt meddelande om säkerheten vid oljetransporter till sjöss(1) och i synnerhet förslaget till förordning om påskyndat införande av bestämmelser om dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov. Enligt förslaget kommer rådets förordning (EG) nr 2978/94 att upphävas.

(1) KOM(2000) 142 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1781/01

från Carlos Carnero González (PSE) till kommissionen

(19 juni 2001)

Ämne: Begäran om ny information om uppförandet av ett industriområde i det särskilda skyddsområdet för fåglar nr 142 i utkanten av kommunen San Fernando de Henares (Spanien)

I sitt svar av den 8 maj på min skriftliga fråga E-0882/01(1) om uppförandet av ett industriområde i det särskilda skyddsområdet för fåglar nr 142 i utkanten av kommunen San Fernando de Henares (Spanien) meddelade kommissionen att den på grundval av informationen in anmälan hade begärt att de spanska myndigheterna skulle yttra sig i frågan och att de skulle översända en kopia av den miljökonsekvensbedömning som gjorts i samband med projektet samt en detaljerad beskrivning av de livsmiljöer som finns i området. Dessutom påminde kommissionen om att den skulle se till att tillämplig gemenskapslagstiftning i detta konkreta fall följdes.

Har kommissionen erhållit begärd information?

Om ja, hur bör händelserna tolkas i ljuset av denna information? Vilka åtgärder har kommissionen följaktligen vidtagit eller kommer den att vidta?

Om inte, kommer kommissionen då att kräva att de spanska myndigheterna snarast tillhandahåller begärd dokumentation?

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 115.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(30 juli 2001)

Som redan angivits i svaret på den skriftliga frågan E-0882/01(1) som frågeställaren hänvisar till, har kommissionen vänt sig till de spanska myndigheterna och uppmanat dem att inkomma med synpunkter på tillämpningen av den gemenskapslagstiftning som gäller i denna sak.

De spanska myndigheternas svar har just inkommit och granskas nu av kommissionen. Därför är det för tidigt att yttra sig om huruvida något brott mot gemenskapslagstiftningen förekommit i det berörda fallet.

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s.115.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1077/01 från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet. Mänskliga rättigheter i Iran.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 340 E , 04/12/2001 s. 0165 - 0166



SKRIFTLIG FRÅGA E-1077/01 från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet (5 april 2001) Ämne: Mänskliga rättigheter i Iran På sistone har medlemmar av fredliga oppositionsgrupper i Iran gripits efter medverkan i en informell religiös och nationalistisk sammanslutning. Detta väcker frågan om iranier är fria att utöva sina grundläggande rättigheter. På vilket sätt har rådet för avsikt att ge uttryck för sin ståndpunkt i denna fråga? Svar (16 juli 2001) EU har nyligen klargjort sin oro över situationen för mänskliga rättigheter i Iran genom att även vid årets session i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna lägga fram ett utkast till en resolution om Iran (som antogs den 20 april 2001). Frågan om mänskliga rättigheter har varit markant återkommande vid mötena inom ramen för den politiska dialogen mellan EU och Iran som hålls två gånger om året. EU kommer fortsatt att ta upp dessa frågor vid sina direkta kontakter med iranska myndigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1356/01

från Vitaliano Gemelli (PPE-DE) till kommissionen

(7 maj 2001)

Ämne: Språklig diskriminering av italienska medborgare

Jag hänvisar till en skrivelse av den 18 mars 2001 från Marco Meneghini och undrar om uppgifterna i den är korrekta.

I vissa europeiska dagstidningar har man offentliggjort annonser som gäller anställningar vid kontoren för Sokrates- och Leonardoprogrammet samt för kontoret för ungdomsfrågor i Bryssel, finansierade av kommissionen. Dessa erbjudanden om anställning förefaller huvudsakligen vara avsedda för personer med franska eller engelska som modersmål.

Efter att en ingående undersökning utförts skulle jag vilja veta om dessa påståenden är korrekta och om det är fråga om en eventuell rasdiskriminering på grund av språk eller nationalitet, vilket uttryckligen förbjuds i den belgiska lagstiftningen mot rasism och artikel 211 i den europeiska stadgan om de grundläggande rättigheterna.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(5 juli 2001)

I gemenskapens lagstiftning om fri rörlighet för arbetstagare förbjuds inte bara öppen diskriminering på grund av medborgarskap, utan även användning av rekryteringskriterier som i praktiken utgör ett slags dold diskriminering. Villkor som gäller språkkunskaper som är nödvändiga för en viss tjänst utgör i princip inte diskriminering på grund av medborgarskap (artikel 3.1 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om fri rörlighet för arbetstagare inom gemenskapen(1)), men i praktiken kan ett specifikt kriterium exempelvis en sökandes modersmål eller hemspråk för att bedöma den nödvändiga kunskapsnivån anses vara oproportionerligt i förhållande till syftet (Domstolens dom av den 6 juni 2000 i mål C-281/98).

Organisationer som utför tjänster inom ramen för avtal med kommissionen, exempelvis byråerna för tekniskt stöd för Sokrates, Leonardo och Ungdom, måste fungera på flera språk, och personalen som rekryteras av sådana organisationer representerar ett antal medborgarskap och modersmål. Organisationerna kan ibland behöva rekrytera personal med mycket goda kunskaper i ett visst språk. Vid detta är de skyldiga att följa alla lagar och författningar som gäller i Belgien, inbegripet gemenskapslagstiftningen om arbetstagarnas fria rörlighet, och de ansvarar inför de belgiska myndigheterna att de följer sådana bestämmelser.

(1) EGT L 257, 19.10.1968.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1208/01

från Gérard Caudron (PSE) till rådet

(11 april 2001)

Ämne: Nedläggning av sunda företag

De brutala och cyniska kungörelserna av nedläggningarna inom Danone och Marks and Spencer visar dem som fortfarande tvivlade att blandekonomins och den europeiska sociala modellens tid snart är ute.

Man kan förstå om företag måste omstruktureras till följd av verkliga ekonomiska problem, men det är omöjligt att acceptera omstruktureringar i sunda och blomstrande företag vars enda syfte är att öka kapitalägarnas vinster.

Om kriserna inom jordbruket kan mobilisera de ansvariga politikerna, borde även medvetna raseringsåtgärder i pengars namn som slår sönder hela familjer i lika hög grad mobilisera våra europeiska ledare, inte minst eftersom en utebliven reaktion säkert medför en ökning av detta slags agerande i framtiden.

Jag vill därför fråga er: Vad tänker ni göra?

Svar

(27 september 2001)

Rådet är medvetet om att sådana omstruktureringar av företag som den ärade parlamentsledamoten syftar på i sin fråga kan få allvarliga ekonomiska och sociala konsekvenser för arbetstagarna och deras familjer.

Rådets lagstiftande funktion - som för övrigt är jämförbar med Europaparlamentets - tillåter emellertid inte rådet att ingripa i genomförandet av europeisk lagstiftning som ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde, under kommissionens och, i förekommande fall, domstolens kontroll, eller att uttala sig om enskilda fall som rör företag.

Det tillkommer i första hand de berörda medlemsstaternas rättsliga och sociala strukturer att lösa eventuella tvister mellan anställda och arbetsgivare vid omstruktureringar av företag och att fastslå om företagens handlingssätt har varit förenligt med nationell lagstiftning och praxis, även sådan som grundar sig på gemenskapsrätten (till exempel direktivet om kollektiva uppsägningar (98/59/EG) och direktivet om ett europeiskt företagsråd eller på ett förfarande för information till och samråd med arbetstagarna i gemenskapsföretag (94/45/EG)).

För övrigt vill rådet uppmärksamma den ärade parlamentsledamoten på att rådet fortsätter med att anpassa och komplettera den befintliga lagstiftningen. Därför kan förslaget till direktiv om europeiska aktiebolag snart antas, och i detta direktiv regleras arbetstagarinflytandet. Rådet nådde den 11 juni 2001 även fram till en politisk överenskommelse om direktivet om information till och samråd med arbetstagare på nationell nivå.