SKRIFTLIG FRÅGA E-3165/02

från Ieke van den Burg (PSE) till kommissionen

(5 november 2002)

Ämne: Rätt till arbetslöshetsunderstöd efter arbetsoförmåga och byte av bosättningsland

Vid gränsen mellan Nederländerna och Belgien har följande problem med samordningen av den sociala tryggheten uppträtt. En kvinna är sjuk (primär arbetsoförmåga) och förklaras efter ett år vara fullständigt arbetsoförmögen (invaliditetsgrad 80-100 procent). Hennes arbetsavtal med arbetsgivaren i Nederländerna avslutas och hon får nederländsk invaliditetspension (WAO). Hennes familj flyttar till Belgien. Kvinnan fortsätter att vara sjuk- och arbetslöshetsförsäkrad i Nederländerna och betalar därför sociala avgifter i Nederländerna. Efter två år friskförklaras hon och ansöker om arbetslöshetsunderstöd i den medlemsstat där hon är bosatt (via riksförsäkringsverket, RVA, i Belgien). Något arbetslöshetsunderstöd beviljas inte eftersom hon under den tid hon varit bosatt i Belgien inte utövat någon verksamhet i detta land eller såsom gränsarbetare i Nederländerna. Detta innebär att artikel 71 a ii i förordning (EEG) nr 1408/71(1) inte tillämpas. Därefter ansöker hon om arbetslöshetsunderstöd (UWV GAK i Nederländerna) hos arbetskraftsbyrån i den behöriga medlemsstaten (Nederländerna) med åberopande av att hon under tiden för sin sjukdom respektive invaliditet varit arbetslöshetsförsäkrad i Nederländerna. Försäkringsinstitutionen UWV GAK vägrar henne arbetslöshetsunderstöd med hänvisning till bestämmelserna i Nederländerna, eftersom hon inte är bosatt i detta land. Det handlar kort sagt om en lucka i samordningsförordningen. (Eventuella handlingar till stöd för det ovansagda kan av undertecknad tillställas kommissionen).

1. Anser kommissionen att RVA i Belgien har fog för att inte tillämpa artikel 71 a ii (gränsarbetare som blivit helt arbetslös)?

2. Anser kommissionen att om artikel 71 a ii inte behöver tillämpas, då hade artikel 71 b i måst tillämpas (en anställd som inte är gränsarbetare och blivit helt arbetslös)?

3. Anser kommissionen att om artikel 71 inte är tillämplig, då hade det nederländska organet trots allt måst betala nederländskt arbetslöshetsunderstöd, eftersom den berörda personen ju hela tiden under den period hon varit invalid betalat in premier till arbetslöshetsförsäkringen i Nederländerna?

4. Anser kommissionen att artikel 69 kanske måst tillämpas i sådana fall, med de stadganden om diskretionära befogenheter i fråga om fristerna som ingår i denna artikel?

5. Vilka bestämmelser skulle ha varit tillämpliga ifall kvinnan hade förklarats vara partiellt arbetsoförmögen?

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 december 2002)

Kommissionen konstaterar att personen i den situation som parlamentsledamoten beskriver inte har rätt till arbetslöshetsersättning vare sig i Belgien eller i Nederländerna.

Innan kommissionen kan uttala sig om det specifika problem som det hänvisas till, nämligen om det föreligger en lucka i det sociala skydd som den berörda personen borde ha rätt till på grund av de erlagda socialförsäkringsavgifterna, vill kommissionen kontrollera om de nationella bestämmelserna har blivit korrekt tillämpade och genomföra en grundlig undersökning av de faktiska och rättsliga omständigheterna i ärendet, som parlamentsledamoten för övrigt erbjöd sig att tillställa kommissionen.