ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2614/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Oegentligheter och problem vid tilldelningen och utförandet av projektet Allmänna sjukhuset i Katerini, finansierat med gemenskapsmedel

Den 26 november 1996 tilldelade det grekiska statsföretaget för anläggande av sjukvårdsenheter (Depanom) ett kontrakt för att bygga det allmänna länssjukhuset i Katerini till ett samriskföretag, trots att anbudet var oförklarligt lågt och det fanns andra oegentligheter under tilldelningsförfarandet. Depanom beslutade att tilldela kontraktet utan uttagningskommitténs godkännande. Den hade begärt en motivering av det mycket låga anbudet, men fick aldrig något svar, och gav därför inte sitt godkännande. Resultatet av allt detta har bland annat blivit att projektet drabbats av betydande förseningar, vilket lett till att en straffklausul uppgående till 90 miljoner drakmer har fallit ut på det samriskföretag som har kontraktet. Mest märkligt är dock att kontraktsinnehavaren inte förlorat projektet, vilket är det vanliga i sådana här fall, utan i stället har fått åtta månaders förlängning från Depanom för att slutföra bygget. I dag, dvs. 33 månader efter det att projektets tilldelats och med bara fem månader kvar till dess byggnaden skall stå klar, är inte ens skelettet färdigt, och man beräknar att knappt 20 % av det totala bygget är slutfört. Kommissionens GD XV gav i ett varningsbrev sänt den 5 maj 1998 till ansvariga grekiska myndigheter uttryck för reservationer angående hur det gått till när kontraktet tilldelades och uttryckte sin oro för om det var möjligt att fortsätta projektet.

Kan kommissionen redogöra för vilka orsaker som ligger bakom att den sände detta brev, vem den anser bär ansvaret för hela denna situation och särskilt för förseningarna, och om den tror att det finns god anledning till att slutgiltigt dra in de belopp som anslagits för att färdigställa byggnaden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 februari 2000)

Kommissionen vill informera frågeställaren om att den granskat detta fall efter ett klagomål där man ifrågasatte om tilldelningsförfarandet för den aktuella upphandlingen skett lagenligt. Med utgångspunkt i uppgifterna i klagomålet uttryckte kommissionen i ett brev till de grekiska myndigheterna sina betänkligheter om förfarandets lagenlighet och begärde in kompletterande uppgifter och synpunkter från de grekiska myndigheterna. Vissa uppgifter där förfarandets lagenlighet ifrågasätts har också förekommit i den grekiska pressen. Följaktligen har kommissionen, innan granskningen avslutas, försökt avgöra sanningshalten i dessa påståenden. Ärendet torde snart vara färdigutrett.

Att bygget försenats är naturligtvis beklagligt, men det är inte kommissionens sak att fördela ansvaret.

Komissionen vill också försäkra frågeställaren om att gemenskapens bidrag till detta projekt kommer att ses över så snart som kommissionen är färdig med sin slutliga utredning av det ovannämnda klagomålet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2393/99

från Jean-Claude Martinez (TDI) till rådet

(13 december 1999)

Ämne: Dödliga översvämningar i Sydfrankrike

De störtregn, översvämningar, jordskred och byggnadsras som i november 1999 svepte genom fyra län i Sydfrankrike, Aude, Hérault, Tarn och Västpyrenéerna, förorsakade omfattande förödelse och över 30 dödsfall då vägar, tåglinjer och samtliga allmänna el-, vatten- och telenät förstördes. Är rådet berett att omgående inleda det budgetförfarande som syftar till att bistå offren för naturkatastrofer med katastrofhjälp? Ämnar det använda 1999 års budgetram i syfte att möjliggöra de första utbetalningarna före årets slut, såsom man gjorde i fråga om Turkiet som mottog 180 miljoner euro (eller mera än en miljard franc) 1999 efter jordbävningen den 17 augusti?

Svar

(28 februari 2000)

Den ärade parlamentsledamoten undrar om rådet kan inleda ett budgetförfarande för att uppbåda anslag för nödhjälp till offren för naturkatastroferna i södra Frankrike.

I budgeten fanns fram till slutet av budgetåret 1997 en rubrik med lydelsen Nödhjälp till befolkning i gemenskapen som drabbas av katastrofer. Denna rubrik fanns dock inte längre med i det preliminära budgetförslaget för 1998 eftersom kommissionen kritiserat Europaparlamentets budget, där det betonades att sådan hjälp bör lämnas på nationell nivå och inte genom gemenskapens budget.

Därför är de medel som anslagits för humanitärt bistånd i den allmänna budgeten endast avsedda för tredje land. Man kan således inte överväga ett liknande förfarande beträffande Frankrike som det för bistånd till Turkiet, som är ett tredje land.

Under alla omständigheter skall alla förslag om att tillgripa medel som budgetmyndigheten anslagit i den allmänna budgeten lämnas av kommissionen. Det åligger således kommissionen att undersöka om man från andra budgetrubriker kan anslå medel till områden och personer som har drabbats av sådana naturkatastrofer som avses i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2645/99

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Stöd till läderbranschen i Indien

Under den förra mandatperioden lade jag fram en fråga (E-3822/)(1) för kommissionen. I det svar jag fick hänvisades det till det svar kommissionen givit på en annan av mina frågor (P-3790/98)(2), trots att detta svar inte hade något att göra med den fråga jag ställt.

Därför anser jag mig än en gång behöva be kommissionen sända mig en förteckning över de projekt som Europeiska unionen har finansierat i Indien och som främjar den indiska läderbranschen (skor, väskor och andra läderprodukter) och därvid ange datum för antagande samt mål för vart och ett av projekten.

(1) EGT C 142, 21.5.1999, s. 155.

(2) EGT C 142, 21.5.1999, s. 150.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

Kommissionen finansierar för närvarande inte och har under de senaste åren inte finansierat något projekt som särskilt gynnar den indiska läderbranschen. Några projekt för det slaget av finansiering är inte heller planerade.

Kommissionen beklagar det misstag som begicks i samband med svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-3822/98 i vilket det hänvisades till det tidigare svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga P-3790/98 vilket (i punkt 4.6) gällde upplysningar beträffande stöd till katalanska företag i läderbranschen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2742/99

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Diskriminering av rätten att erhålla garanterad minimilön i Luxemburg

Den 29 juli 1999 meddelade f.d. kommissionsledamot Padraig Flynn OGB-L (Onofhängege Gewerkschaftsbond-Lëtzebuerg) att han ämnade inleda ett överträdelseförfarande mot Storhertigdömet Luxemburg i enlighet med artikel 226 i EG-fördraget, eftersom lagen av den 29 april 1999 innehåller bestämmelser som inte är förenliga med rätten till lika behandling och som kan betraktas som ett brott mot artikel 7.2. i rådets förordning (EEG) nr 1612/68(1) om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen samt mot artikel 43 i EG-fördraget.

Den nya lagen av den 29 april lindrade, men avlägsnade inte, kravet på att man skall ha bott i Luxemburg en viss tid innan man har rätt att få garanterad minimilön. Detta krav gynnar de luxemburgska medborgarna jämfört med medborgare från andra medlemsstater som är bosatta i Luxemburg.

Jag skulle vilja fråga kommissionen om det utlovade förfarandet inletts. Om så inte är fallet undrar jag vad kommissionen ämnar göra för att få Luxemburg att respektera rätten till fri rörlighet och för att gemenskapslagstiftningen skall respekteras också på detta område.

(1) EGT L 257, 19.10.1968, s. 2.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

I december 1999 beslutade kommissionen att avge ett motiverat yttrande om de bestämmelser i den luxemburgiska lagen om rätt till garanterad minimiinkomst enligt vilka denna förmån endast kan utges till personer som varit bosatta i Luxemburg i minst fem år. Kommissionen anser att dessa bestämmelser strider mot den rätt till likabehandling som stadfästs i artiklarna 39 och 43 (f. d. artiklarna 48 och 52) i EG-fördraget liksom mot artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(1) det är också de texter som parlamentsledamoten hänvisar till.

(1) EGT L 257, 19.10.1968, s. 2-12.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2866/99

från Guido Podestà (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Äldre personer i England

Trots att subsidiaritetsprincipen skall gälla inom hälsoområdet är det gemenskapsinstitutionernas skyldighet att se till att medlemsstaterna säkerställer tjänster av hög kvalitet till medborgarna.

Med beaktande av detta skulle jag vilja fästa kommissionens uppmärksamhet vid de beskyllningar som publicerats i de största dagstidningarna i samtliga medlemsstater och som framlagts av en känd läkare i London. Enligt läkaren praktiserar man på vissa engelska sjukhus ofrivillig, aktiv eutanasi.

Av dessa hårda beskyllningar framgår det att situationen är extremt allvarlig: åldringarna lämnas att dö utan minsta slags vård, t.o.m. utan föda, för att deras bäddplatser skall kunna frigöras.

Kan kommissionen besvara följande:

- Anser den inte att denna situation utgör ett gravt brott mot de mänskliga rättigheterna och att frågan därför faller inom kommissionens egen behörighet?

- Hur ämnar kommissionen således ingripa i detta särskilda fall?

- Anser kommissionen inte att man bör inleda en grundlig undersökning i samtliga medlemsstater som slutgiltigt kan kasta ljus över den faktiska situationen i EU när det gäller äldre personer som inte kan ta hand om sig själva?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(22 februari 2000)

Varje medlemsstat utformar sitt eget hälso- och sjukvårdssystem och fastställer vilka villkor som skall gälla för rätt till förmåner enligt detta system. Även om kommissionen inte närmare känner till den anförda debatten i detta fall förefaller det inte finnas något stöd i gemenskapsrätten för att kommissionen skulle ingripa. Det är därför mest ändamålsenligt att vända sig direkt till myndigheterna i Förenade kungariket för klargörande av denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2342/99 från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen. Finalspelet i VM i fotboll 1998.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 225 E , 08/08/2000 s. 0109 - 0109



SKRIFTLIG FRÅGA E-2342/99 från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen (13 december 1999) Ämne: Finalspelet i VM i fotboll 1998 Vilka tjänstemän inom Europeiska kommissionen fick biljetter till VM i fotboll vid tiden för detta arrangemang, och var dessa tjänstemän inblandade när det gällde att fastställa det bötesbelopp som kommissionen därefter ålade de ansvariga inom fotbollen att betala? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (5 januari 2000) Ingen av dem som deltagit i ärendets handläggning, varken den ansvarige kommissionsledamoten eller någon av dem som föredragit ärendet i generaldirektoratet för konkurrens, har fått biljetter från Comité français d'Organisation de la Coupe du Monde de Football 1998 eller från de nationella fotbollsförbunden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2392/99

från Jean-Claude Martinez (TDI) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Dödliga översvämningar i Sydfrankrike

De störtregn, översvämningar, jordskred och byggnadsras som i november 1999 svepte genom fyra län i Sydfrankrike, Aude, Hérault, Tarn och Västpyrenéerna, förorsakade omfattande förödelse och över 30 dödsfall då vägar, tåglinjer och samtliga allmänna el-, vatten- och telenät förstördes.

Är kommissionen beredd att omgående inleda det budgetförfarande som syftar till att bistå offren för naturkatastrofer med katastrofhjälp? Ämnar den använda 1999 års budgetram i syfte att möjliggöra de första utbetalningarna före årets slut, såsom man gjorde i fråga om Turkiet som mottog 180 miljoner euro (eller mera än en miljard franc) 1999 efter jordbävningen den 17 augusti?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

Kommissionen aviserade omedelbart sin stora oro vid översvämningarna i Sydfrankrike i november 1999.

Kommissionen vill dock meddela parlamentsledamoten att det sedan flera år tillbaka inte längre finns någon särskild budgetpost i gemenskapens budget för akut stöd i samband med naturkatastrofer som inträffar i medlemsstaterna.

Kommissionen har emellertid underrättat de franska myndigheterna om att den inom ramen för nästa programplaneringsperiod 2000-2006 för regional- och sammanhållningspolitiken kan bidra till reparationer i drabbade områden, av infrastruktur och stödberättigande material, under förutsättning att dessa områden är stödberättigade enligt strukturfonderna (nya mål 2 eller övergångssystemet för mål 2 eller 5b). Därtill kan eventuellt läggas stöd till jordbruksstrukturer inom ramen för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2507/99

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Fiske

Den 7 november 1999 hindrade franska fartyg mer än 50 spanska fiskefartyg från att lämna hamnen i Lorient och hindrade sålunda dessa fartyg från att fiska skarpsill i ett område där de har all rätt att utöva fiske, vilket inte är fallet för deras franska kolleger.

Tyvärr handlar det inte om ett enstaka fall, eftersom alla känner till hur denna sektor i Frankrike agerar.

Skulle kommissionen kunna förklara vilka åtgärder man kommer att vidta för att garantera dessa fiskares säkerhet?

Vilka sanktioner har Europeiska kommissionen för avsikt att ta i bruk för att bestraffa detta handlingssätt?

Vilka ersättningar planerar man för de fiskare som åsamkats skada?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Kommissionen känner till att franska fiskare stängde hamnen i Lorient och har noterat hur snabbt konflikten löstes tack vare ett möte mellan de berörda parterna.

Alla fiskeflottor som utnyttjar resurser i gemenskapens fiskevatten gör detta i enlighet med gemenskapslagstiftningen, och när flera flottor bedriver fiske i samma område löses konflikter i samband med fiskeaktiviteterna genom överenskommelser mellan de berörda flottorna.

Hamnmyndigheterna ansvarar för fiskarnas säkerhet i hamnen i Lorient. Dessa myndigheter skall också ansvara för att rapportera eventuella överträdelser och för den juridiska påföljden. Ansökan om eventuell skadeersättning, till följd av ovan nämnda stängning av hamnen, måste göras i enlighet med tillämpliga bestämmelser i Frankrike.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2551/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Ombudsman för finansiella tjänster

Anser kommissionen att de möjligheter är tillräckliga som konsumenterna har att få upprättelse gentemot en bank på Internet som är baserad i en medlemsstat men tar emot insättningar eller beviljar lån i andra medlemsstater?

Om inte, kan kommissionen tänka sig att lägga fram förslag om hur konsumenter/låntagare/insätter skall kunna få upprättelse exempelvis genom bestämmelser liknande de som finns om ombudsmannen i Förenade kungariket eller andra mjuka lagbestämmelser då dessa konsumenter inte kan vidta civilrättsligt åtgärder i den berörda bankens värdland?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(24 februari 2000)

I så gott som alla medlemsstater finns möjlighet för konsumenter att få en tvist med en bank prövad utan att behöva vända sig till domstol. Normalt gäller detta även för banktjänster via Internet. I fråga om transaktioner över gränserna är dagens situation otillfredsställande eftersom klagoinstanserna i olika länder samarbetar mycket lite sinsemellan.

Kommissionen framhåller i meddelandet Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: en handlingsplan(1) att man uppmuntrar klagoinstanser att bilda nätverk. Syftet är att skapa ett nätverk av sådana instanser som täcker hela EU för att kunna lösa gränsöverskridande tvister. Nätverkets verksamhet skulle grundas på kommissionens rekommendation 98/257 av den 30 mars 1998 om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol(2).

Ett första möte om tvistlösning över gränserna med företrädare för medlemsstaternas klagomålsinstanser inom bank- och försäkringssektorerna hölls i oktober 1999 och ett andra i februari 2000. Det finns brett stöd bland klagoinstanserna för samarbete över gränserna. I rapporten om hur handlingsplanen genomförs kommer kommissionen att redogöra för den vidare utvecklingen.

(1) KOM(1999) 232 slutlig.

(2) KOM(1998) 198 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2753/99

från Ole Krarup (EDD) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Kriminell användning av eurosedlar i stora valörer

Undersökningar i Förenta staterna har visat att endast en del av de 100-dollarsedlar som ges ut används i landets officiella ekonomiska kretslopp och att man därför kan dra slutsatsen att resterande sedlar tjänar ett annat syfte i andra kretslopp, till exempel i dubiösa sammanhang och som betalningsmedel vid narkotikahandel.

Kan kommissionen ange om den studerat den internationella roll som eurosedlar i stora valörer (med upp till fem gånger så högt värde som dollarsedlar i stora valörer) kan få som betalningsmedel vid narkotikahandel i kriminella kretsar?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(25 februari 2000)

Vissa medlemsstater Belgien, Tyskland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Österrike har för närvarande sedlar med stora valörer som varierar mellan 200 och 600 euro. I Tyskland finns till exempel 1000-marksedlar i omlopp. Således är åtminstone hälften av Europas befolkning van vid att använda sedlar med stora valörer för transaktioner och som värdebevarare. I detta hänseende ersätter eurosedlar med stora valörer ett antal sedlar i nationella valutor med stora valörer.

Efter att eurosedlarna har införts kommer de med största sannolikhet också att vara i omlopp utanför euroområdet i betydande omfattning, eftersom euron är en av de största valutorna i världen. Det är naturligtvis svårt att bedöma i vilken utsträckning euron kommer att användas i olaglig verksamhet.

Det är ännu svårare att förutsäga huruvida 200- och 500-eurosedlarna kommer att påverka detta olagliga användande. Som parlamentsledamoten helt riktigt påpekar verkar till exempel dollarsedlar ha en stor betydelse i den svarta ekonomin och i handeln med droger trots att de nominella valörerna inte är särskilt stora.

Kommissionen kommer att inom ramen för sina befogenheter att försöka upptäcka varje tecken på oproportionerligt användande av eurosedlar i olagliga transaktioner efter 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2788/99

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(7 januari 2000)

Ämne: Diskriminering av randområden inom EU vid bedömning av forskning om klimatvariationer och plötsliga klimatförändringar inom ramen för programmet om energi, miljö och hållbar utveckling

Kan kommissionen försäkra att den vid bedömningen av forskningsuppdrag 2.1.4 om klimatvariationer och plötsliga klimatförändringar inom programmet för energi, miljö och hållbar utveckling har för avsikt att försöka se till att randområdena inom EU som ligger utanför direkt mänsklig påverkan och därför är av avgörande betydelse för att förstå naturliga klimatförändringar, och där det kan vara dyrt att utföra forskning inte kommer att diskrimineras av ekonomiska orsaker?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(11 februari 2000)

Precis som alla ämnen i nyckelåtgärden om global förändring, klimatförändring och biologisk mångfald (inklusive forskningsuppdragen klimatförändringar och plötsliga klimatförändringar) inom det särskilda forskningsprogrammet om energi, miljö och hållbar utveckling (EESD)(1), är den vetenskapliga kvaliteten och relevansen för arbetsprogrammet det viktigaste kriteriet vid utvärderingen av forskningsförslag. I kommissionens bedömningshandbok för förslag inom det femte ramprogrammet framgår tydligt att valet av projekt grundar sig på kvalitet samtidigt som man garanterar likabehandling och opartiskhet.

Självklart kommer gedigen forskning av hög kvalitet inom området för klimatförändringar att stödjas även i fortsättningen utifrån utvärderarnas rekommendationer och den avsatta budgeten. Flera pågående projekt inom fjärde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (FoTU) handlar om forskning i avlägset belägna regioner och randområden såväl inom som utanför unionen, t.ex. Arktis och Antarktis.

(1) EGT L 64, 12.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2774/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Utvecklingen av arbetet med tunnelbanan i Aten

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Hur stor var den ursprungliga budgeten i kontraktet för uppförandet av tunnelbanan i Aten och hur mycket förväntas den slutliga kostnaden för arbetet uppgå till?

2. I en rapport från affärssammanslutningen Attiko Metro vilken offentliggjordes i tidningen Eleftherotypia den 5 december 1999 pekar man på 619 allvarliga bristfälligheter på sträckorna Syntagma-Sepolia och Syntagma-Ethniki Amyna. Kommer dessa problem att lösas så att de inte hindrar tunnelbanan från att tas i bruk i början av januari såsom planerat?

3. Håller inte kommissionen med om att man skulle ha kunnat uppnå bättre resultat vad gäller tiden för färdigställandet och kvaliteten på arbetet om man hade följt den modell som tillämpades vid uppförandet av flygplatsen i Spata, det vill säga om man anlitat en enskild entreprenör i stället för en affärssammanslutning (vilket är fallet med tunnelbanan) och konstruktören varit självfinansierande och ansvarat för driften av systemet?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(28 februari 2000)

1. Utifrån det avtal som undetecknades 1991 uppgick budgeten för tunnelbaneprojektet i Aten initialt till 261 500 miljoner drakmer (november månads priser 1991). Den inflationsjusterades sedan till 420 000 miljoner drakmer (december månads priser 1999), i enlighet med bestämmelserna i nämnda avtal.

I dag uppgår den totala projektbudgeten, av två skäl, till 530 000 miljoner drakmer (december månads priser 1999). 1994 godkände det grekiska parlamentet en höjning av kontraktssumman med 14,64 % för att införa vissa projektförbättringar, framför allt vad gäller stationerna. Av hänsyn till oförutsedda geologiska problem godkändes en avtalsenlig uppskrivning av budgeten med 10 % (mars månads priser 1998). Detta gjordes också för att öka säkerheten för stadens byggnader.

2. De 619 tekniska problem som konstaterades i november 1999 har åtgärdats och tunnelbanan togs i drift den 28 januari 2000.

3. På grund av skillnaderna mellan tunnelbaneprojektet i Aten och flygplatsen i Spata kan kommissionen inte uttala sig i den fråga som parlamentsledamoten väcker. För viss senare utbyggnad av tunnelbanan i Aten undersöker de grekiska myndigheterna, enligt vad kommissionen fått veta, möjligheterna att genomföra byggandet på annat sätt, t.ex. genom contrats de concession. Denna utbyggnad skall medfinansieras av gemenskapsfonderna.