SKRIFTLIG FRÅGA E-1856/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(28 juni 2002)

Ämne: Avreglering av järnvägarna, biljettpriser för gränsöverskridande resor och balansen mellan traditionella tåg och höghastighetståg

Under helgen den 19 maj samlades i Bryssel 15 europeiska föreningar som företräder kollektivtrafikresenärernas intressen. De vill skydda konsumenternas intressen på den avreglerade marknaden, och prioritera tjänsteutbudet framför de ekonomiska intressena. De är eniga om att det traditionella tågutbudet måste finnas kvar vid sidan om höghastighetstågen. Om denna tjänst erbjuds av den offentliga eller den privata sektorn är inte viktigt för dem. Dock begär de att den offentliga sektorn även i fortsättningen skall ansvara för infrastrukturen De konstaterar att Europa fortfarande brottas med en bristfällig gränsöverskridande tågtrafik över korta avstånd. Den som t.ex. tar tåget mellan Kortrijk och Lille får betala ett mycket högt pris, helt enkelt därför att han passerar en gräns.

Vidtar kommissionen några konkreta åtgärder för att bevara det traditionella tågutbudet vid sidan av höghastighetstågen? Vilka är dessa åtgärder i så fall? Om så inte är fallet, varför vidtar inte kommissionen några åtgärder?

Vilka är kommissionens politiska visioner för tjänsteutbudet respektive infrastrukturen?

Instämmer kommissionen i att biljettpriserna för korta gränsöverskridande resor är oproportionerligt höga? Om så är fallet, har kommissionen redan vidtagit åtgärder för att justera priserna, och hur har dessa initiativ i så fall mottagits av medlemsstaterna?

Om kommissionen inte vidtagit några åtgärder, funderar man på sådana eller ej, och vilka argument stöder man sig på om man inte vill vidta några åtgärder?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 september 2002)

Enligt subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som sköter både den nationella och den internationella tågtrafiken. Kommissionens uppgift är att utarbeta ett lämpligt regelverk som överensstämmer med både konkurrensreglerna och den inre marknadens principer. Rådets förordning (EEG) nr 1191/69(1), ändrad genom rådets förordning nr 1893/91(2), är den ram som gäller för medlemsstaternas behöriga myndigheter, när de vill tillhandahålla gränsöverskridande, regionala persontransporter på järnväg i allmänhetens intresse. Kommissionen kan dock inte tvinga medlemsstaterna att tillhandahålla sådana tjänster.

I sitt förslag till översyn av dessa förordningar(3) föreslår kommissionen att myndigheterna får större befogenheter när det gäller utökningen av system (bland annat taxe- och biljettsystem) till andra sidan gränsen (artikel 4a.2). Kommissionen införde denna bestämmelse som svar på parlamentets betänkande om det ursprungliga förslaget, där man lade särskilt vikt på gränsöverskridande transporter och behovet av människor i gränsregioner.

Kommissionen meddelade i sin vitbok Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(4) sitt mål att järnvägens andel av transporterna fram till 2010 skulle ligga på samma nivå som 1998. För detta krävs en betydande ökning av järnvägstransporterna, både i fråga om gods- och persontrafik, eftersom transportefterfrågan förväntas öka med 38 %. För att uppnå detta mål antog parlamentet och rådet redan i februari 2001 direktiven i infrastrukturpaketet(5), som innebär en fullständig öppning av järnvägsmarknaden för godstransport fram till 2008. Kommissionen antog i januari 2002 ett meddelande Mot ett integrerat europeiskt järnvägsområde(6) och dessutom fem lagförslag i syfte att påskynda marknadens öppnande för passagerar- och godstransport på järnväg.

Utöver vad som sägs i vitboken och meddelandet från januari 2002, och i den studie(7) som kommissionen beställt för att få ett grepp om den nuvarande och potentiella marknaden för internationella persontransporter på järnväg, tänker kommissionen under 2003 utarbeta ett förslag till

förordning om passagerares rättigheter och skyldigheter i internationell tågtrafik. I förordningen kommer man bland annat att ta upp frågan om kompensation för förseningar och brister i obligatoriska tjänster, utarbetandet och offentliggörandet av indikatorer för tjänsternas kvalitet, insyn i tariffer och resevillkor för passagerare, samt tvistlösningsmekanismer utanför domstol. Kommissionen uppmuntrar dessutom järnvägsföretagen att förbättra nivån på sina tjänster och att anta och införa ett kvalitetssystem för internationella järnvägstjänster.

Kommissionen är medveten om de stora prisskillnaderna mellan korta, gränsöverskridande järnvägstjänster och lika långa inrikessträckor. Detta har sin förklaring i att de nationella järnvägsföretagen använder internationella tariffer för sträckan mellan en gränsstation och själva gränsen, där avtal om allmänna tjänster inte gäller. Det finns dock även goda exempel på integrerade, gränsöverskridande tjänster i unionen. Forskningsprogrammets Conpass-studie(8) handlar om gränsöverskridande kollektivtrafik och skall ytterligare främja god praxis.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar, EGT L 156, 28.6.1969.

(2) EGT L 169, 29.6.1991.

(3) Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om medlemsstaternas åtgärder i fråga om krav på allmänna tjänster och slutande av avtal om allmänna tjänster avseende persontransporter på järnväg, väg och inre vattenvägar, KOM(2002) 107 slutlig, EGT C 151 E, 25.6.2002.

(4) KOM(2001) 370 slutlig, 12.9.2001.

(5) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar; Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/13/EG av den 26 februari 2001 om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag; Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg; EGT L 75, 15.3.2001.

(6) KOM(2002) 18 slutlig och KOM(2002) 2125 slutlig, antagna den 23 januari 2002.

(7) Developing (EU) International Rail Passenger Transport: Assessment of the actual and potential market for international rail passenger services (Utveckling av internationell persontransport på järnväg (inom EU): bedömning av den nuvarande och den potentiella marknaden), OGM, Bryssel, februari 2001. Finns tillgänglig på http://europa.eu.int/comm/transport/rail/index_en.html.

(8) http://www.conpass.org.