ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2359/97 från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen (10 juli 1997)

Ämne: Guldutvinning i västra Turkiet och EU:s deltagande

I västra Turkiet (vid Egeiska havet, i närheten av Bergama och Edremit) skall man utvinna guld med hjälp av det mycket giftiga ämnet natriumcyanid. I sin resolution av den 17 november 1994 (B4-0410/94) ((EGT C 341, 5.12.1994, s. 169. )) uttalade sig Europaparlamentet mot att europeiska företag skulle delta i detta projekt. Följande punkter var avgörande: Blåsyra frigörs i livsfarliga mängder från uppsamlingsbassängen för natriumcyanidslam. Området är ett av världens mest jordbävningsdrabbade. Risken för cyanidförgiftning av grundvattnet är mycket stor. Följderna av en eventuell dammspricka skulle vara förödande, om cyanidslam skulle bredas ut över de angränsande fälten.

I punkt 4 i ovannämnda resolution uppmanas kommissionen att undersöka guldprojektets miljökonsekvenser. Dessutom uppmanas såväl medlemsstaterna som kommissionen att vidta åtgärder för att hindra den befarade miljökatastrofen.

1. Har kommissionen undersökt projektets miljökonsekvenser? Vilka resultat har man kommit fram till?

2. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att undvika en miljökatastrof? Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta framöver?

3. Känner kommissionen till de enskilda medlemsstaternas åtgärder för att avstyra miljökatastrofen? Om ja, vilka är dessa åtgärder?

4. Vad anser kommissionen om att europeiska företag deltar i projektet och därmed använder ekologiskt förödande metoder i Turkiet, som inte skulle vara tillåtna inom EU?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Parlamentsledamoten hänvisas till det svar som kommissionen gav på Alexandros Alavanos skriftliga fråga nr 2232/92 ((EGT C 95, 5.4.1993. )).

Kommissionen kommer att vidta åtgärder för att inhämta upplysningar om de anläggningar vid Egeiska havet som parlamentsledamotens fråga gäller. Eftersom dessa anläggningar befinner sig utan för gemenskapens territorium är gemenskapens direktiv inte tillämpliga.

Inom ramen för det ekonomiska samarbetet mellan gemenskapen och Turkiet har de turkiska myndigheterna för övrigt förelagt kommissionen ett projekt för utvärdering och kontroll av förorening av hav, jord och luft över hela den turkiska medelhavskusten. Med beaktande av hur det ekonomiska samarbetet med Turkiet ser ut kan kommissionen inte säga om ett sådant projekt kan komma att finansieras under 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2709/97 från Viviane Reding (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Sjukförsäkringsavdrag som hinder för den fria rörligheten

De franska bestämmelserna om de sjukförsäkringsavdrag som görs av den regionala pensionskassan CRIREP (Caisse régionale interprofessionnelle de retraite pour le personnel) tillåter inte att de som har en tilläggspension och som är bosatta utomlands befrias från löneavdraget för socialförsäkringen.

Gemenskapsbestämmelserna föreskriver emellertid (då sjukförsäkringsavgifterna inte faller under det franska socialförsäkringssystemet) att de pensionärer som lever utomlands skall befrias från löneavdraget på 3,6 procent.

Denna onormala situation, som redan varit föremål för flera inlägg från ledamöter av nationalförsamlingen i Frankrike med adress till landets arbets- och socialminister, har ännu inte fått någon lösning.

Är det i detta fall inte fråga om ett hinder för den fria rörligheten för arbetstagare och pensionärer?

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att råda bot på detta förhållande?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (16 oktober 1997)

Kommissionen är fullt medveten om det problem som parlamentsledamoten tar upp.

Enligt artikel 169 i EG-fördraget förde kommissionen således talan mot Frankrike i domstolen på den grunden att Frankrike inte uppfyller kraven enligt EG-fördraget och särskilt bestämmelserna i artiklarna 13.1 och 33 i förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen. ((EGT L 149, 5.7.1971. )). Detta skedde mot bakgrund av det faktum att Frankrike gör sjukförsäkringsavdrag från såväl kompletterande pensioner som från förtidspensioner som utbetalas till personer som är bosatta i en annan medlemsstat än Frankrike om sjuk-och moderskapsförsäkringen inte omfattas av ett franskt system.

Denna talan förkastades av domstolen med det motivet att de kompletterande systemen inte utgör lagstiftning enligt förordning (EEG) nr 1480/71. Följaktligen skall artikel 33 i denna förordning som förbjuder dubbla avgifter inte tillämpas. Denna jurisprudens visar att en kategori arbetstagare inte har tillräckligt skydd genom gemenskapsbestämmelserna när det gäller socialt skydd för den som förflyttar sig inom gemenskapen. Kommissionen kommer att inom mycket kort föreslå adekvata bestämmelser för att råda bot på denna situation.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3141/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Skatter och sociala avgifter i procent av BNP

I de uppgifter från Eurostat om skatter och sociala avgifter för EU:s medlemsländer under 1996, uttryckta i procent av BNP, som publicerades i ¨Europe¨ nr 7049 den 3 september 1997, finns inte Grekland och Portugal med. Ingick Grekland och Portugal i denna undersökning? Om inte, vilka uppgifter har kommissionen tillgång till vad gäller skatter och sociala avgifter i procent av BNP för dessa två länder?

Svar avgivet av Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (3 november 1997)

Rapporten som nämndes i ¨Europe¨ nr 7049 den 3 september 1997 är ¨Statistics in Focus, Economy and Finance, nr 28/1997, Taxes and Social Contributions in the European Union * First results for 1996¨. I denna rapport finns uppgifter om andelen skatter och sociala avgifter uttryckt i procent av bruttonationalprodukten (BNP) sedan 1980 för alla medlemsstaterna, och där finns även en analys av de första preliminära siffrorna för 1996. De siffror som publicerats i rapporten är baserade på preliminära uppgifter från medlemsstaternas statistikkontor.

Grekland och Portugal har inte lämnat några uppgifter för 1996. För Grekland finns heller inga siffror för 1995. De senaste siffrorna i rapporten gäller 1994 för Grekland och 1995 för Portugal. Under 1994 uppgick andelen skatter och sociala avgifter till 31,8 % av Greklands BNP och under 1995 till 36,2 % av Portugals BNP.

Enligt de siffror som kommissionen har räknat fram under våren 1997 inom ramen för de ekonomiska prognoserna, har andelen skatter och sociala avgifter ökat med omkring 1 % i Grekland under 1995 räknat i procent av BNP och under 1996 har de legat stilla. I Portugal har andelen ökat med 1 % av BNP under 1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2669/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Problem med offentliggörandet av kommissionens Agenda 2000-program

Den 16 juli 1997 lade Europeiska kommissionen fram för Europaparlamentet det så kallade Agenda 2000-programmet, som innehåller yttranden om varje land som ämnar ansöka om medlemsskap i unionen uppfyller kriterierna för att förhandlingar om medlemsskap skall inledas. Alla de som följer med massmedierna hade emellertid redan mycket tidigare fått vetskap om innehållet i yttrandena, eftersom de europeiska nyhetsbyråerna redan veckan innan rapporterade om detaljerna i utredningen genom att hänvisa till källor på kommissionen.

Informationsläckan på kommissionen gav upphov till onödiga spekulationer och tvivel om kommissionens förmåga att handha sin informationspolitik på ett sätt som kan förutses och som man tidigare kommit överens om. Misslyckandet med att offentliggöra utredningen försatte både Europaparlamentet som institution och dess enskilda ledamöter i en otacksam ställning, eftersom det inte var möjligt att kommentera och diskutera frågan på ett sakligt sätt på grundval av förhandsuppgifterna.

Med anledning av ovanstående undrar jag vilka åtgärder kommissionen tänker vidta, hur och varför detaljerade uppgifter om innehållet i yttrandena om de enskilda länderna på förhand läckte ut till allmänheten samt på vilket sätt kommissionen tänker säkerställa att en informationsläcka av den omfattningen inte kommer att ske igen?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (1 oktober 1997)

Kommissionen vinnlade sig om att lägga fram Agenda 2000-programmet ((KOM(97) 2000. )) för parlamentet så snart det antagits vid kommissionsledamöternas möte den 15 juli 1997. Följaktligen höll kommissionens ordförande Jacques Santer och kommissionsledamoten Hans Van den Broek utförliga presentationer av Agenda 2000 vid ett plenarmöte den 16 juli 1997 och i parlamentet hölls en tre timmar lång debatt.

Parlamentsledamoten görs uppmärksam på att kommissionens meddelanden var av aldrig tidigare skådad omfattning och betydelse, något som innebar en stor utmaning för institutionen. Kommissionen kunde emellertid den 16 juli 1997 distribuera dokumenten ¨Agenda 2000, band I, en förstärkt och utvidgad union¨ (91 sidor), ¨Agenda 2000 band II¨ (62 sidor), yttrandena om ansökningarna om medlemskap i unionen (cirka 1000 sidor) samt olika sammanfattningar och slutsatser till parlamentledamöterna, andra institutioner, medlemsstaterna, ansökarländerna och pressen. Det krävdes särskilda arrangemang för översättningen och för tryckning både dag och natt i Strasbourg och det blev nödvändigt att organisera specialtransporter mellan Bryssel och Strasbourg.

Kommissionen är medveten om att det uppstod vissa problem i samband med arbetet med Agenda 2000, men anser dock att arbetet i stort genomfördes på ett lyckosamt sätt. Säkert är att Agenda 2000 fick ett gynnsamt mottagande vid parlamentets session den 16 juli 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2830/97 från Nuala Ahern (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Åtgärder i Frankrike gentemot dr Jean-François Viel

Är kommissionen medveten om de åtgärder som vidtas i Frankrike gentemot dr Jean-François Viel, under förevändning av att hans vetenskapliga studier om förekomsten av leukemi i Cap La Hague påverkar fastighetspriserna i området? Om dessa bevis i en så kritisk fråga för den gränsöverskridande folkhälsan och miljön, är så starka att de publiceras i British Medical Journal, bör då inte själva upparbetningsanläggningen genast undersökas av kommissionen i stället för att vetenskapliga faktarapporter skall undermineras på detta sätt?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (23 september 1997)

Kommissionen känner inte till några åtgärder som vidtagits mot Dr Viel. Sådana åtgärder vore en fråga som omfattas av fransk lagstiftning. Kommissionen skulle inte ha någon som helst behörighet i en sådan fråga.

Beträffande en eventuell undersökning av upparbetningsanläggningen vid Cap de la Hague från kommissionens sida uppmanas ledamoten beakta kommissionens svar på Alex Smiths skriftliga fråga P-2494/97 ((EGT C 60, 25.2.1998, s. 135. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2924/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Gnagare i laboratorier

Av en färsk rapport av Michael Festing från toxikologiavdelningen vid Storbritanniens medicinska forskningsråd vid universitetet i Leicester framgår det att tusentals gnagare i laboratorier offras varje år vid toxicitetstest som är vetenskapligt bristfälliga.

Har kommissionen studerat denna rapport?

Vad föreslår kommissionen för att gradvis avveckla användningen av djur vid toxicitetstest och för att underlätta utvecklingen av alternativ till djurförsök?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (23 oktober 1997)

Den rapport som parlamenstledamoten hänvisar till är väl känd. Den visar att toxikologiska studier ofta innebär att ett onödigt stort antal djur offras. Analysen av försöksresultaten är ibland också otillfredsställande beroende på att olämpliga statistiska metoder använts.

Kommissionen har samordnat valideringen av alternativa metoder på gemenskapsnivå genom sitt Europeiska centrum för validering av alternativa metoder (ECVAM) som ingår i Gemensamma forskningscentret (GFC). Dessutom skapas för närvarande ett system för informationsutbyte om den senaste utvecklingen inom alternativa metoder.

Dessutom har forskning om in vitro-försök som alternativ till djurförsök under mer än tio år varit högprioriterad i gemenskapens bioteknikprogram för indirekta aktioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2339/97 från Mary Banotti (PPE) till kommissionen (10 juli 1997)

Ämne: Reseförsäkring för EU-medborgare

Kan kommissionen mot bakgrund av följande händelse kommentera en uppenbar diskriminering av EU-medborgare i samband med semesterbokning? Kan kommissionen tillhandahålla information om eventuella planer på harmonisering av reseförsäkringar?

En semester hade bokats och i förväg betalats i Förenade kungariket med uppfattningen att reseförsäkringen var inbegripen i den totala kostnaden. När handlingarna anlände hade namnen på icke-medborgare i Förenade kungariket utelämnats från listan över dem som försäkringen omfattade. Icke-medborgare i Förenade kungariket fick information om att de var tvungna att teckna en separat försäkring men erbjöds ingen ersättning för att täcka denna kostnad. Trots att de hade betalat för sin försäkring vid det första tillfället, blev de tvungna att betala för en ny.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (19 september 1997)

Kommissionen informerar parlamentsledamoten om att man genom rådets direktiv 84/641/EEG ((EGT L 339, 27.12.1984. Detta direktiv ändrades senast genom rådets tredje direktiv 92/49/EEG (EGT L 228, 11.8.1992) och parlamentets och rådets direktiv 95/26/EEG (EGT L 168, 18.7.1995). )) av den 10 december 1984 om ändring, speciellt med avseende på reserisker, i första direktivet (73/239/EEG) om samordning av lagar och andra författningar om rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring redan har upprättat bestämmelser för försäkringar av de risker som man utsätts för under resor, utanför hemmet eller utanför den stadigvarande vistelseorten. Rådets direktiv (90/314/EEG) av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang ((EGT L 158, 23.6.1990. )) är också relevant i detta sammanhang och kompletterar bilden. I artikel 4 b) iv) i direktivet åläggs arrangören och/eller återförsäljaren att i god tid före avresan skriftligen eller i annan lämplig form informera konsumenten om frivillig försäkring som täcker kostnaden för konsumentens avbeställning eller för assistans, inklusive hemtransport, i händelse av olycks- eller sjukdomsfall.

Kommissionen anser beträffande det förhållande som parlamentsledamoten beskriver och som gäller uteslutning av dem som inte är medborgare i Förenade kungariket från skydd mot reserisker att detta handlar om det bokande försäkringsbolagets eller resebyråns företagspolicy och inte om diskriminering p.g.a. nationalitet, i vilket fall en medlemsstat skulle vara ansvarigt.

Det ligger inte inom kommissionens kompetensområde att bilägga kontraktstvister som kan ha inletts av konsumenterna mot resebyråer eller försäkringsbolag. De nationella domstolarna är behöriga att höra sådana frågor och att avgöra om belopp som betalas för reseförsäkring och som ingår i paketpriset för resan, men som vissa konsumenter uppenbarligen utesluts ifrån, skall återbetalas. I detta sammanhang kan man beakta kravet i direktivet om paketresor om att konsumenterna skall få tillräcklig information.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2681/97 från María Sornosa Martínez (GUE/NGL) och Angela Sierra González (GUE/NGL) till rådet (1 september 1997)

Ämne: Förtidspensionering av högre tjänsteman

1. Är det sant att ministerrådet för några månader sedan med en ansenlig pension förtidspensionerade en högre tjänsteman inom språktjänsten, eftersom man upptäckt att denne parallellt med sin tjänstemannaämbete drev en översättningsbyrå, och att en del av arbetet vid denna byrå vidarebefordrades till översättare vid språkavdelningarna inom rådet?

2. Om så är fallet, har det gjorts undersökningar om huruvida det fanns personer som kände till denna illegala verksamhet?

3. Har man vidtagit åtgärder för att ovannämnda före detta tjänsteman inte fortsätter att anlita översättare som arbetar för någon av gemenskapens institutioner?

Svar (17 november 1997)

1. Direktören för DGA III, som bl.a. hade ansvaret för översättningsavdelningarna vid rådets generalsekretariat gick i pension på egen begäran den 30 april 1997 i enlighet med bestämmelserna i artikel 52 - andra strecksatsen - i de tjänsteföreskrifter som gäller för tjänstemän och övriga anställda i Europeiska gemenskaperna.

De belopp som utbetalades till denna tjänsteman vid dennes pensionsavgång tillföll honom med tillämpning av bestämmelserna i de förordningar och regler som gäller ersättning för ej uttagna semesterdagar vid tidpunkten för pensioneringen.

2. och 3. De påståenden som den ärade parlamentsledamoten tar upp i sin fråga har varit föremål för en utredning, vars resultat utvisar en situation som inte exakt överensstämmer med den som antyds i frågan, men som tillsättningsmyndigheten har dragit konsekvenserna av för att säkerställa att de bestämmelser i tjänsteföreskrifterna som reglerar en tjänstemans rättigheter och skyldigheter respekteras noggrant och att verksamheten inom rådets generalsekretariat fungerar utan störningar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2513/97 från Paul Lannoye (V) till kommissionen (11 juli 1997)

Ämne: Förskönat landskap vid floden Semois - ett projekt inom ramen för programmet Life 1994 genomfört av den vallonska byrån för landsbygdens utveckling (OWDR) för kommunen Bouillon och regionen Vallonien

Inom ramen för programmet Life 1994 lanserade OWDR ett projekt för att ge ökat värde åt trakten kring floden Semois i Belgien. Detta projekt syftade till att genomföra ett skifte av jordarna i Frahan/Botassart för att öka dalgångarnas landskapsvärde genom att hugga ner barrträden och återskapa ett landskap med öppna ängar. Både befolkningen och medlemmarna i den lokala kommittén för landsbygdens utveckling välkomnade detta projekt.

Mellan den 3 maj och den 3 juni 1997 gjordes en allmän undersökning av detta projekt för landskapsförändring. Det konstaterades att tidsplanerna för arbetet inte alls motsvarade de mål och arbeten som beskrivits i det dokument som lämnats till Europeiska kommissionen då man ansökte om bidrag inom ramen för Life.

Siffrorna talar här för sig själva:

- Det projekt som ursprungligen inlämnades till kommissionen: Totalbelopp: 31 620 000 BEF, varav 9 366 500 skulle tas från Life; beloppet för anläggande av vägar var 7 400 000 BEF, varav 1 850 000 skulle bekostas av Life.

- Det projekt som ingick i undersökningen: Totalbelopp: 34 333 000 BEF, varav 25 883 000 BEF använts till parkeringsplatser och vägar. Det påpekas att man på kort sikt prioriterar väganläggningsarbeten till ett belopp av 24 170 900 BEF som till 60 % finansieras av regionen Vallonien, till 30 % av Life och till 10 % av kommunen. Slutligen kommer 7 251 270 BEF (i stället för 1 850 000) av de 9 366 500 som genom Life-programmet beviljats detta projekt, att användas till väganläggningsarbeten varav många är klart kontroversiella ur miljösynvinkel.

Har kommissionen givit sitt godkännande till dessa ändringar av det ursprungliga projektet? Om svaret är ja, varför? Om svaret är nej, vilka åtgärder tänker kommissionen då vidta för att säkerställa att de ursprungliga målen följs?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (15 september 1997)

Den 7 juli 1997 lämnade stödmottagaren in en begäran om ändring såväl av projektets längd och finansieringsplan. Eftersom upplysningarna som lämnades var otillräckliga genomförde kommissionen ett möte med stödmottagaren.

Det visade sig att förändringarna i finansieringsplanen även innebar avsevärda förändringar av den ursprungliga verksamhetsplanen. Därför begärde kommissionen att stödmottagaren senast den 30 september 1997 skulle lägga fram en reviderad projektplan.

Utgående från en granskning av den nya projektplanen kommer kommissionen i första hand att besluta om huruvida projektet fortfarande överensstämmer med Life-programmets mål och tillvägagångssätt.

Kommissionen är för övrigt väl medveten om att det rör sig om ett skyddat område. Kommissionen kommer därför bara att ge stöd till verksamhet som skriftligen godkänts av antikvarieämbetet (commission des monuments, sites et fouilles).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2981/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Radioaktiva utsläpp från kärnkraftsanläggningen i Sellafield i Storbritannien

I New Scientist (10 maj 1997) återges enskildheter ur en undersökning som syftar till att spåra spridningen av radioaktiva utsläpp från den brittiska kärnkraftsanläggningen i Sellafield genom Nordatlanten ända till vattnen utanför norra Kanadas kust.

Undersökningen utfördes under ledning av Mike Brewers från Bedford Institute of Oceanography i Halifax, Nova Scotia. Den var avsedd att läggas fram vid en konferens om radioaktivitet i arktis, vilken nyligen genomförts i Tromsö.

En av organisatörerna av denna konferens, Per Strand från den norska strålskyddsmyndigheten, har beräknat att man från Sellafield har släppt ut 40 000 miljarder becquerel cesium 137. Enligt honom har ungefär 15 000 miljarder becquerel av denna isotop nått arktis. Det skulle vara 2-3 gånger mer än den radioaktivitet som via Östersjön och Nordsjön nått polarområdet efter Tjernobylolyckan.

Har kommissionen granskat de data som sammanställts i detta ärende? Vilka åtgärder ämnar man vidta för att säkerställa att miljöförstöringen till följd av radioaktiva utsläpp från Sellafield upphör?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (23 oktober 1997)

Som en del av kommissionens bredare intresse för problemet strålning på grund av radioaktivitet i miljön studerar kommissionen noga resultaten från studier av den typ som ledamoten hänvisar till. Det är sant att radioaktiva utsläpp från Sellafield kan spåras i den marina miljön långt från själva platsen, men detta beror på de extremt känsliga mätteknikerna och det tyder inte på några betydande risker för människa eller miljö. Tvärtom utsätts till och med den mest exponerade befolkningen nära Sellafield för små doser jämfört med både de gränser som fastställs i gemenskapens nuvarande grundläggande säkerhetsnormer och de avsevärt lägre gränser som medlemsstaterna måste följa senast år 2 000.

Enligt gemenskapens grundläggande säkerhetsnormer måste all exponering för strålning, också från driften av anläggningar som Sellafield, resultera i doser som inte bara ligger under de fastställda gränsvärdena utan så långt under under de föreskrivna gränserna som är praktiskt möjligt (as low as reasonably achieable = ALARA). Detta krav är känt som ALARA-principen. Tillämpandet av denna princip har lett till en fortlöpande utveckling och förbättring av tekniken, vilket resulterat i att de radioaktiva utsläppen från Sellafield i den marina miljön har minskat med hela 99 % jämfört med toppen på 1970-talet. Den aktivitet som nu kan spåras i avlägsna vatten i Canada är resultatet av denna utsläppstopp. Det är uppenbart att tillämpningen av ALARA-principen varit framgångsrik när man beaktar att denna betydande minskning av utsläpp ägde rum under en period då kvantiteten radioaktivt avfall som upparbetades ökade avsevärt.