ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2052/02

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(10 juli 2002)

Ämne: Ny licensbestämmelse hos Microsoft

I slutet av juli 2002 utlöper den övergångsperiod på ett par månader som Microsoft hade fastställt för införandet av ett nytt licensprogram. Detta innebär att uppdateringarna av PC-tillämpningar och användarlicenser inte längre är giltiga från den 1 augusti 2002. Kostnaderna för att använda nya versioner av Microsoft-programvara kommer för många användare att bli ca två gånger högre på grund av att programmet ändras.

Det finns inte någon rimlig motivering till de omfattande prishöjningarna. Ändringarna är inte förknippade med högre kostnader för utveckling eller distribution av programvara. Antal och typ av förbättringar mellan två på varandra följande versioner blir faktiskt mindre omfattande, trots att priset på uppdateringarna stiger. Oavsett ändringarna av licensprogrammet har de faktiska priserna på Microsoftprodukter stigit orimligt mycket och kontinuerligt (det vill säga mer än inflationen), om man jämför med annan prisutveckling.

1. Känner kommissionen till att Microsoft inför ett nytt licensprogram?

2. Anser kommissionen att införandet av det nya licensprogrammet och de därmed förknippade kontinuerliga prishöjningarna är ett slags missbruk av ekonomisk maktposition som är oförenligt med gemenskapens konkurrensrätt?

3. Planerar kommissionen att vidta åtgärder mot Microsoft i detta sammanhang, och i så fall vilka?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 september 2002)

Som kommissionen har påpekat i svaren på de skriftliga frågorna E-1823/02(1) och E-1824/02(2) från Erik Meijer och P-2053/02(3) från Bert Doorn:

1. Kommissionen känner till att Microsoft har infört en ny licensbestämmelse.

2. Eftersom kommissionen ännu inte formellt har granskat ärendet, kan vi varken bekräfta eller förneka att licensbestämmelsen utgör ett missbruk av dominerande ställning i strid med gemenskapens konkurrensregler.

3. Kommissionen kom 2001 överens med flera nationella konkurrensmyndigheter om att de skulle göra en första granskning av Microsofts nya licensavtal, och detta av hänsyn till kommissionens begränsade resurser och pågående ärende mot Microsoft. Mot bakgrund av de nationella konkurrensmyndigheternas arbete i frågan utreder kommissionen tillsammans med dem det effektivaste sättet att fortsätta granskningen.

(1) EGT C EGT C 92 E, 17.4.2003, s. 95.

(2) Se s. 28.

(3) Se s. 41.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2738/02

från Charles Tannock (PPE-DE)och Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(30 september 2002)

Ämne: Ställning för systemet för att åtgärda trafikstockningar i London (London Congestion Scheme)

I februari 2003 skall Londons borgmästare, Kenneth Livingstone, införa ett kontroversiellt och banbrytande system med biltullar, känt under namnet trafikstockningsavgiften (Congestion Charge), som innebär att det skall kosta 5 pund per dag och motorfordon att köra in i ett särskilt område i centrala London. En av de förutspådda negativa effekterna är att trafik som nu går igenom centrala London kommer att ledas bort till ytterstadsområdena och lokalt i Londons förortsområden orsaka ytterligare föroreningar i form av ljud och utsläpp som kan vara skadliga för de boende. Några andra stora städer i Förenade kungariket överväger också att införa liknande system.

Kan kommissionen ange huruvida den anser att systemet i London utgör ett projekt för tätortsbebyggelse i enlighet med direktiv 85/337/EEG(1) (såsom ändrat genom direktiv 97/11/EG(2)) vilket har införlivats i Förenade kungarikets planeringslagstiftning? Kräver systemet, om så är fallet, en konsekvensbedömning för att Förenade kungariket inte skall bryta mot sina rättsliga förpliktelser på området?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 november 2002)

Den trafikstockningsavgift som föreslagits för London omfattas inte av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997, bilaga II, 10b) som Projekt för tätortsbebyggelse, inklusive byggande av shoppingcentrum och parkeringsplatser. Projekt betyder enligt direktivets definition utförande av byggnads- eller anläggningsarbeten eller andra installationer eller arbeten (artikel 1.2). Genom den nationella vägledningen(1) från november 2000 (för England och Wales) för förfarandet vid miljökonsekvensbedömning genomförs bilaga II, 10b i enlighet med denna definition. Trafikstockningsavgiften ingår i den nationella kompetensen och bör tas upp med de lämpliga lokala planeringsmyndigheterna.

(1) Environmental Impact Assessment a guide to procedures, DETR/National Assembly for Wales, November 2000 (Miljökonsekvensbedömning en vägledning för förfarandet, DETR/Wales Nationalförsamling, november 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2403/02

från Wolfgang Ilgenfritz (NI) till kommissionen

(31 juli 2002)

Ämne: Direktivet om penningtvätt

För närvarande diskuterar man i Österrike Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/97/EG(1) av den 4 december 2001 om ändring av rådets direktiv 91/308/EEG(2) om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar.

Diskussionen gäller huruvida skälen i direktivets ingress, särskilt skäl nr 16, 17 och 18, är av normativ karaktär eller enbart tjänar som upplysning.

Vi anser att skälen är av normativ karaktär och därmed bindande för de österrikiska lagstiftarna.

Kan kommissionen ge svar på frågan om huruvida skälen är bindande för de österrikiska lagstiftarna?

(1) EGT L 344, 28.12.2001, s. 76.

(2) EGT L 166, 28.6.1991, s. 77.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 september 2002)

Enligt artikel 253 i EG-fördraget skall direktiv vara motiverade.

I skälen till ett direktiv förklaras hur lagstiftaren eller lagstiftarna resonerat när bestämmelsen utformades.

De skyldigheter som följer av direktivet anges i artiklarna, medan skälen i princip inte är rättsligt bindande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3266/02

från Renzo Imbeni (PSE)och Guido Podestà (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 2002)

Ämne: Säte för den europeiska livsmedelsmyndigheten

Man har nu fattat beslut om sammansättningen av de ansvariga instanserna för EU:s politik för livsmedelssäkerhet, i både kommissionen och den europeiska livsmedelsmyndigheten. Är kommissionen nu redo att ta itu med arbetet för att inom kort nå fram till ett beslut i frågan om var livsmedelsmyndigheten skall ha sitt säte, så att den kan göra sitt jobb under bästa möjliga förhållanden?

Vad tänker kommissionen göra för att se till att rådet och stats- och regeringscheferna i sitt beslut tar hänsyn till de funktionskriterier som såväl kommissionen som parlamentet gett uttryck för?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 december 2002)

Kommissionen beklagar att rådet inte har kunnat fatta beslut om var myndigheten ska ha sitt säte. Den beklagar även att Europaparlamentet i brist på beslut har fryst en betydande del av myndighetens budget tills beslutet har fattats. Dessa negativa faktorer hindrar uppenbarligen myndigheten från att snabbt kunna komma igång med verksamheten, vilket alla tre institutioner önskar. Osäkerheten när det gäller var myndigheten kommer att ha sitt säte gör det även svårt att rekrytera och behålla högt kvalificerad och erfaren personal, vilket slutligen är en förutsättning för att myndigheten ska kunna sköta sin uppgift väl. Det skapar även praktiska svårigheter, då man istället måste etablera en tillfällig placeringsort.

I enlighet med rådets önskemål har kommissionen vidtagit nödvändiga åtgärder för att myndigheten ska kunna inleda sin verksamhet i Bryssel. Den har gjort de nödvändiga förberedelserna för att tillhandahålla myndigheten med nödvändig, grundläggande administrativ och teknisk infrastruktur.

Beslutet om myndighetens säte fattas slutligen av rådet. Kommissionen har vid olika tillfällen påpekat att den anser att sätet för Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet ska avgöras på grundval av de operativa behoven. Kommissionen anser därför att myndigheten ska placeras centralt för att underlätta lätt utbyte mellan riskbedömare, riskhanterare och andra berörda parter överallt i gemenskapen. Det är även viktigt att myndigheten kan nås lätt och snabbt för ett stort antal frivilliga vetenskapsmän från alla delar av EU som regelbundet kommer att närvara vid möten för att ge Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet vetenskapliga råd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2916/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(16 oktober 2002)

Ämne: Palau

Kan kommissionen upprätta en lista över de projekt i Palau som godkänts för finansiering genom EU:s budget för 2001 och ange det totala investeringsbeloppet för det året?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 och E-2922/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(4 december 2002)

Kommissionen översänder direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat en tabell över de önskade upplysningarna och bifogar även årsrapporten från 2001 om EG:s utvecklingspolitik och genomförande av det yttre biståndet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2400/02

från Antonio Tajani (PPE-DE) till rådet

(5 augusti 2002)

Ämne: Falsk och skadlig information om Romkusten utgiven av en tysk turistwebbsida

Känner rådet till att den största tyska reseguiden Marco Polo (Internetadress: www.marcopolo.de/index) på sin hemsida helt utan grund påstår att Romkusten, i första hand badstranden i Ostia, är ett avfallsupplag där fruktansvärda sjukdomar grasserar, med nedsättande uttryck som stranden med tyfus och kolera?

Hur avser rådet att gå tillväga för att återupprätta sanningen och skydda bilden av Ostia, sedan behöriga italienska myndigheter kategoriskt har gått ut och sagt att det inte finns någon anledning till oro och dessutom har garanterat att hela kusten är badvärdig?

Vilka åtgärder avser rådet att vidta för att det inte skall spridas falska anklagelser om de betydande insatser och ansenliga investeringar som den offentliga förvaltningen och lokala företag gör för att både nationellt och internationellt höja Romkustens anseende bland turister?

Svar

(6 februari 2003)

Det ankommer som regel inte på rådet att uttrycka sin åsikt om uttalanden i medierna, och rådet har heller inte diskuterat detta speciella ärende. Den ärade parlamentsledamoten bör snarare ställa sin fråga till de italienska myndigheterna som i sin tur kan reagera via lämpliga kanaler.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3313/02

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(22 november 2002)

Ämne: Säkerheten för skidåkning utanför ordinarie pister

Avser kommissionen vidta åtgärder för att tillse att säkerhetsåtgärder vidtagits för dem som önskar delta i skidåkning utanför ordinarie pister?

Är det troligt att åtgärder kommer att vidtas för att ta itu med denna fråga?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 december 2002)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan E-1026/01 från Sir Neil MacCormick(1). Som anges i det svaret har kommissionen inga planer på att vidta sektorsspecifika åtgärder som gäller säkerheten vid offpisteåkning.

I en kommande rapport till parlamentet och rådet om säkerhetskontroll av tjänster som utnyttjas av konsumenter kommer kommissionen att bedöma behoven av och möjligheterna till gemenskapsåtgärder som behandlar tjänsters säkerhet. I detta sammanhang är det troligt att turism, idrott och fritidsaktiviteter kommer att ges särskild uppmärksamhet med tanke på de potentiella riskerna med vissa av dessa aktiviteter, som t.ex. offpisteåkning. Det verkar dock som om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna skulle hindra gemenskapen från att ålägga medlemsstaterna rättsligt bindande skyldigheter gällande anordnandet av offpisteåkning.

(1) EGT C 147 E, 20.6.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2810/02

från Stephen Hughes (PSE) till kommissionen

(7 oktober 2002)

Ämne: Fiske med stågarn i Nordsjön

Som bäst införlivas i norsk lagstiftning EU:s och Norges överenskommelse om tekniska åtgärder 2002 i Nordsjön. Enligt lagstiftningen kan norrmännen tillämpa sin bestämmelse om stågarn på 148 mm utanför den norska fyramils-zonen. Fiskare i nordöstra Storbritannien är mycket oroade för att de skall bli tvungna att tillämpa denna bestämmelse från kusten och ser sina förtjänstmöjligheter hotade som ett resultat av detta.

Kan kommissionen kommentera möjligheten att inom en snar framtid anta en likadan undantagsbestämmelse med tanke på gemenskapens kustfiskare som den som nu gäller för norska fiskare?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 november 2002)

Under ett möte mellan kommissionen och Norge den 21 juni 2001 informerade Norge gemenskapen om sina avsikter att anta en lag som kräver en minsta maskstorlek för fasta redskap på 148 mm för fiske av torsk, kolja, gråsej, långa, lyrtorsk och kummel i Norges ekonomiska zon. Gemenskapen informerade i sin tur Norge om sina avsikter att lagstifta om en minsta maskstorlek för fasta redskap på 140 mm för fiske av torsk i gemenskapens vatten i Nordsjön. Det här är ingen överenskommelse med Norge utan snarare ett utbyte av information från respektive parter.

Eftersom Norges ståndpunkten hänvisar till Norges ekonomiska zon utesluter den hänvisning till den zon som sträcker sig fyra mil från Norges baslinjer eftersom denna inte är inkluderad i den ekonomiska zonen. Norge har informerat kommissionen om att det inte finns några bestämmelser för vilken maskstorlek som får användas i fasta redskap vid fiske av torsk etc. i den här regionen. Det här är Norges beslut och det ligger helt inom landets behörighetsområde att ha denna ståndpunkt.

Kommissionen vill ogärna se att den norska situationen avspeglar sig på gemenskapens lagstiftning där en maskstorlek 140 mm gäller ända till stranden i gemenskapens vatten. Detta gäller naturligtvis även norskt fiske inom dessa vatten.

Kommissionen oroar sig dock över att bristen på norsk lagstiftning kan leda till fiskemetoder som är skadliga för Nordsjötorsken och kommer därmed ta upp denna fråga vid årets konsultation med Norge när det gäller att förvalta de gemensamma fiskebestånden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2371/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: GATS

Kunde Europeiska kommissionen, mot bakgrund av att det är de regionala och lokala myndigheterna som har ansvaret för att utfärda föreskrifter för samt tillhandahålla många av de tjänster som omfattas av det allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS), redogöra för i vilken utsträckning samråd förts med dessa myndigheter om de pågående förhandlingarna med Världshandelsorganisationen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågornE-2370/02 och E-2371/02ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(17 september 2002)

Kommissionen har haft omfattande samråd för att förberedelserna inför förhandlingarna om Allmänna tjänstehandelsavtalet (nedan kallat GATS) ska bli så balanserade som möjligt. Förutom allmänna möten om bredare handelspolitiska frågor inom ramen för den s.k. dialogen med det civila samhället har kommissionen även hållit en rad särskilda möten med det civila samhället om GATS-förhandlingarna, varav det senaste hölls den 2 juli 2002. Dessa möten är öppna för alla grupper som har intresse av GATS-förhandlingarna, inbegripet företrädare för medlemsstaternas centrala eller lokala förvaltningar. Kommissionen avser att fortsätta denna dialog i takt med att GATS-förhandlingarna fortskrider.

Kommissionens samråd med det civila samhället kompletteras naturligtvis med samråd som sker på nationell nivå och som bidrar till att utforma de ståndpunkter medlemsstaterna intar när kommissionen samråder med dem i den s.k. artikel 133-kommittén (tjänster). Kommissionen anser dock att det är de nationella myndigheterna i medlemsstaterna om skall samråda med de regionala och lokala myndigheterna i enlighet med de förfaranden som bäst överensstämmer med medlemsstaternas nationella regelverk. Det är således kanske lämpligare att ställa frågan till de nationella myndigheterna i medlemsstaterna. Kommissionen har följaktligen inte själv gjort en bedömning av vilka verkningar GATS kommer att få för de regionala och lokala myndigheternas förmåga att fastställa bestämmelser om tjänster och att tillhandahålla dessa. Kommissionen känner inte heller till att någon bedömning av det slaget skulle ha gjorts på annat håll.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2373/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: GATS

De lokala myndigheterna måste se till att alla kontrakt som berör tjänster och överstiger ett visst tröskelvärde är öppna för konkurrens inom hela EU. Kan Europeiska kommissionen ge besked om det finns några trösklar för tjänster som omfattas av GATS och, om så är fallet, vilka då?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2373/02 och E-2374/02ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(25 september 2002)

Enligt artikel XIII.1 i GATS skall GATS-bestämmelserna om mest-gynnad-nationsbehandling, marknadstillträde och nationell behandling (dvs. artiklarna II, XVI respektive XVII i GATS) inte gälla lagar, andra författningar och krav som reglerar statliga myndigheters upphandling av tjänster som förvärvas för statliga ändamål och inte för kommersiell återförsäljning eller för användning i tillhandahållandet av en tjänst för kommersiell försäljning.

Enligt artikel XIII.2 i GATS skall Världshandelsorganisationens medlemmar ta fram multilaterala regler som skall tillämpas på statlig upphandling av tjänster inom ramen för GATS. Fram till dess att en överenskommelse om sådana multilaterala regler nås påbjuder GATS inte några skyldigheter och restriktioner vad gäller tröskelvärden, och inte heller vad gäller möjligheten att främja miljömässiga och sociala hänsynstaganden vid tilldelning av kontrakt.

Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater lade den 15 juli 2002, i samband med artikel XIII.2-förhandlingarna, fram ett förslag (S/WPGR/W/39) om en allmän ram för multilaterala regler. En sådan ram och tillämpning av tydliga upphandlingsregler skulle kunna bidra till en sund förvaltning av de offentliga angelägenheterna (good governance). Enligt förslaget bör de kriterier som myndigheterna använder i sin upphandlingsverksamhet präglas av öppenhet. I förslaget läggs även vikt vid den flexibilitet som GATS erbjuder Världshandelsorganisationens medlemmar, som själva kan besluta vilka sektorer som skall öppnas för internationell konkurrens och vilka restriktioner i fråga om marknadstillträde och nationell behandling som skall behållas. Gemenskapen kommer givetvis att hålla sin interna ordning i minnet, särskilt vad beträffar tröskelvärden och beaktande av miljömässiga och sociala krav, när den förhandlar om nya GATS-regler.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2917/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(16 oktober 2002)

Ämne: Papua Nya Guinea

Kan kommissionen ange vilka projekt i Papua Nya Guinea som har finansierats genom EU:s budget under 2000?

Kan kommissionen ange det totala stödbelopp, för samtliga stödområden, som betalats ut till Papua Nya Guinea under 2000?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 och E-2922/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(4 december 2002)

Kommissionen översänder direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat en tabell över de önskade upplysningarna och bifogar även årsrapporten från 2001 om EG:s utvecklingspolitik och genomförande av det yttre biståndet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1636/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(10 juni 2002)

Ämne: Demokrati i Singapore

Är kommissionen medveten om det fall där Dr Chee Soon Juan, ledare för Singapores demokratiska parti och ledare för oppositionen mot det parti som har makten i Singapore, är inblandad?

Kan kommissionen bekräfta att Singapores högt uppsatte minister Lee Kuan Yew och premiärminister Goh Chok Tong har stämt honom för att han under valen i november 2001 kritiserade regeringen när det gäller ett påstått hemligt lån på 10 miljarder USD från Singapore till den tidigare Suhartoregimen i Indonesien 1997?

Stämmer det att högsta domstolen har avvisat hans ansökan om att få den australiske advokaten William Henric Nicholas som försvarare?

Håller kommissionen med om att man i en demokrati bör möta politiska anklagelser genom en demokratisk debatt snarare än att ta upp dem domstol?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(2 juli 2002)

Kommissionen känner till fallet med ledaren för Singapore Democratic Party, doktor Chee Soon Juan och följer tillsammans med medlemsstaternas diplomatiska beskickningar noggrant situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i Singapore. Kommissionens arbete härvidlag bedrivs från delegationen i Jakarta.

Kommissionen kan bekräfta att den höge ministern Lee Kwan Yew och premiärministern Goh Cho Tong enligt uppgift har stämt doktor Juan för förtal i samband med ett påstått hemligt lån till Suhartoregimen. Enligt samma uppgifter har doktor Juan två gånger ansökt om att få företrädas av en försvarsadvokat (Queen Counsel) från ett annat land. Båda ansökningarna har avslagits av överrätten i Singapore. Det förefaller samtidigt som om doktor Juan i sin tur inlämnat en ansökan om stämning för förtal mot höge ministern Yew.

Kommissionen har noterat en tendens bland ledande personer i Singapore att utöva sin rätt att få politiska anklagelser prövade i domstol. Kommissionen håller med om att såväl en öppen debatt som rättssäkerhet för medborgarna utgör viktiga delar i ett sunt demokratiskt samhälle.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2843/02

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(3 oktober 2002)

Ämne: Följderna av dröjsmål i framläggandet av förslag till gemensam fiskepolitik

Med beaktande av att kommissionen upprepade gånger förhalat offentliggörandet av förslagen till en reform av den gemensamma fiskepolitiken och meningsskiljaktigheterna som fortfarande finns om dessa, verkar det möjligt att den allmänna tidsplanen för genomförandet och ikraftträdandet av den förnyade gemensamma fiskepolitiken fördröjs.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Vilken är den rättsliga situationen av tillträdesbegränsningar om den gemensamma fiskepolitiken inte träder i kraft senast i januari 2003, vilket verkar troligt just nu, särskilt när det gäller:

a) kustregioner på 6-12 sjömil

b) tillträde till Nordsjön?

2. Kan kommissionen garantera att dröjsmålen och kommissionens underlåtanden inte äventyrar huvudmålet, dvs. ett hållbart fiske och hotar fortbeståndet av samhällen som är beroende av fiske?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 oktober 2002)

1. De bestämmelser som rör kustregioner på 6-12 sjömil kommer att förfalla i slutet av 2002 enligt artikel 6.1 i rådets förordning (EEG) nr 3760/92 av den 20 december 1992 om ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk(1).

Bestämmelserna om för tillträde till Nordsjön påverkas inte av det nya regelverket som träder i kraft den 1 januari 2003. Det begränsade tillträdet för spanska och portugisiska fartyg i 1985 års anslutningsakt kommer att upphöra att gälla från det datumet.

2. Kommissionen lägger alltid fram förslag som möter kraven på att stödja och uppmuntra hållbara fiskebestånd och följaktligen ett hållbart fiske. Vi hoppas därför att det nuvarande förslaget kommer att antas med litet eller inget dröjsmål alls.

(1) EGT L 389, 31.12.1992.