SKRIFTLIG FRÅGA E-0889/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Sjätte ramprogrammet för forskning och utveckling

Förenta staterna avser att fördubbla investeringarna i vetenskap och teknologi under kommande tio år och de står redan för en tredjedel av världens sammanlagda vetenskapliga produktion, medan denna siffra år 1970 uppgick till endast 17 procent. Detsamma gäller på näringslivsområdet: världens tio främsta bioteknologiföretag är amerikanska.

Onsdagen den 21 februari detta år antog kommissionen sitt utkast till forskningspolitik för perioden 20012006, vilken har en budget som tillsammans med det anslag som är avsatt för kärnkraftsprogrammet Euratom ökas med 17 procent i förhållande till nuvarande program. Det skall erinras om att Europa år 1999 ägnade 1,8 procent av sin BNP åt forskning och utveckling medan denna andel i Förenta staterna uppgick till 2,7 procent.

Anser kommissionen att dessa anslag är tillräckligt för att minska avståndet till Förenta staterna under nästkommande fyra år? Även om det här är fråga om sjätte ramprogrammet, hur bedömer kommissionen de nationella programmen som redskap för att främja gränsöverskridande vetenskaplig forskning och dessutom bidra i större utsträckning till att minska den europeiska forskningens underskott på finansiella medel i förhållande till Förenta staterna? Hur stor betydelse anser kommissionen att kandidatländerna tillmäter forskningen i samband med anslutningen till Europeiska unionen? I vilken utsträckning fyller detta program de brister som Sokratesprogrammet har kunnat påvisa under perioden 19951999 med avseende på lärares och studenters rörlighet?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

I initiativet för ett europeiskt område för forskningsverksamhet(1) betonas det att ramprogrammet endast utgör 5,4 % av den offentliga sektorns satsningar på forskning och utveckling i gemenskapen. Vid jämförelser mellan de allmänna satsningarna i Europa och USA måste man därför tänka på att betydligt större budgetar anslås för nationella forskningsprogram. Man måste också tänka på att även den privata sektorn investerar i forskning och utveckling. Här är klyftan mellan Europa och USA särskilt stor. Därför betonades också vikten av att uppmuntra den privata sektorns forskning, bland annat med skatteincitament, i meddelandet om det europeiska området för forskningsverksamhet. När det gäller själva ramprogrammet har kommissionen för avsikt att göra utgifterna mer effektiva genom att koncentrera medlen på ett begränsat antal prioriteringar av särskild betydelse på gemenskapsnivå. Dessutom föreslås nya instrument för genomförande av programmet, som skall ge struktur åt gemenskapens forskning och bidra till att göra forskningsförvaltningen effektivare.

Med tanke på vilken betydelse de nationella forskningsprogrammen har för gemenskapens sammanlagda forskningsinsats har man för första gången tagit med åtgärder på detta område i det nya förslaget till ramprogrammet(2). Till dessa åtgärder hör inbördes jämförelser mellan de nationella forskningsstrategierna, ökad samordning av forskningsverksamheten på nationell nivå och incitament för medlemsstaterna att öppna sin verksamhet för forskare från andra länder. Dessutom föreslås att gemenskapen skall kunna delta i nationella program i enlighet med artikel 169 (f.d. artikel 130 l) i EG-fördraget.

När det gäller utvidgningsprocessen prioriteras forskningen i kandidatländerna, så till vida att de redan till fullo kan delta i ramprogramsverksamheten. Dessutom har kommissionen, i enlighet med rådets resolution av den 15 juni 2000(3) tillsammans med kandidatländerna definierat åtgärder för att främja och öka deras deltagande i det europeiska området för forskningsverksamhet. Till dessa åtgärder hör informationskampanjer, utbildning, hjälp vid sökandet efter samarbetspartners samt anslutning till initiativ för inbördes jämförelse mellan nationella forskningsstrategier och kartläggning av spetsforskningen.

Kommissionen har föreslagit att mer än fördubbla de resurser som anslås till mänskliga resurser och mobilitet i förslaget till det nya ramprogrammet. Inom ramen för den prioriteringen kommer det att ges ökade möjligheter för enskilda forskare. Därtill kommer bättre

gränsöverskridande tillgång till viktiga forskningsanläggningar och infrastruktur, samt ett nytt instrument, nämligen nätverk för spetsforskningscentra, som har en viktig uppgift för att bättre integrera forskargrupperna i gemenskapen och främja deras rörlighet. I enlighet med rådets resolution av den 15 juni 2000 har den kommissionsledamot som har ansvar för forskningen sammankallat högnivågruppen för förbättrad rörlighet för forskare, med företrädare från medlemsstaterna, för att ge den i uppdrag att hjälpa till med att förbereda en analys av hinder för rörlighet inför de förslag som kommissionen skall lägga fram i juni 2001.

(1) KOM(2000) 6 slutlig.

(2) KOM(2001) 94 slutlig.

(3) EGT C 205, 19.7.2000.