SKRIFTLIG FRÅGA E-2075/99

från Agnes Schierhuber (PPE-DE) till kommissionen

(12 november 1999)

Ämne: Liberaliseringen inom ramen för WTO-förhandlingarna

Vid WTO:s millenniumrunda är det meningen att det skall förhandlas om ytterligare liberaliseringar inom jordbrukssektorn. För att det skall vara någon mening med ytterligare liberaliseringar är det emellertid ett absolut villkor att de bidrar till ökat välstånd bland bönderna och konsumenterna.

1. Har WTO och/eller kommissionen redan gjort någon officiell utvärdering av hur jordbruksavtalet vid GATTs Uruguayrunda påverkat priser och inkomster inom jordbruket i EU, i USA och i övriga delar av världen (en utvärdering som innefattar 1999)?

2. Vilka inverkningar anser kommissionen att GATTs Uruguayrunda haft? Jag anhåller om att det inte bara skall göras en utvärdering av undantagsåren 1995 och 1996 utan av hela perioden 199599. Likaså anhåller jag om att utvärderingen inte skall begränsa sig till att handla bara om hur värdet av världshandeln utvecklat sig utan i första hand inrikta sig på kvantiteterna på marknaderna och på hur priserna på marknaderna utvecklat sig.

3. Har liberaliseringen de facto inneburit fördelar för konsumenterna?

4. Har livsmedelspriserna gått ner och, i så fall, i vilken utsträckning?

5. Har öppnandet av marknaderna tillsammans med SPS-avtalet fört med sig ökad livsmedelssäkerhet och bättre kvalitet på livsmedlen?

6. Hur bör man i detta sammanhang se på WTO:s panel för importförbud mot nötkött som producerats med hjälp av tillväxthormoner?

7. Hur hänger utvidgningen av världshandeln samman med den allmänna inkomstutvecklingen inom EU och andra medlemsstater av WTO och hur har de ökade inkomsterna fördelats bland befolkningen?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

1. Jordbruksavtalets effekter har analyserats av Världshandelsorganisationens avdelning för ekonomisk forskning och analys (ERAD) med hjälp av en simuleringsmodell som använts inom projektet för analys av världshandeln (GTAP). Därigenom har man fått tillgång till en tillämpad och beräkningsbar allmän jämviktsmodell för världsekonomin. I analysen uttrycktes förändringar i levnadsstandard som realinkomstförändringar (miljarder dollar, 1992 års penningvärde). De länder och områden som kan förvänta sig en ökad levnadsstandard till följd av avtalet är EU-länderna, USA, Japan och Östasien. En annan studie av effekterna av handelsliberaliseringen för varor och tjänster presenterades 1995 av Världsbanken. Också denna undersökning pekar på att det kommer att bli Japan och EU som drar störst nytta av förändringen.

2. Det är svårt att göra en exakt bedömning av vilken inverkan som Uruguayrundan inom allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) har haft på priser och volymer, eftersom ett flertal yttre faktorer spelar in. Den kraftiga turbulensen på den internationella marknaden (t.ex. kriserna i Asien och Ryssland) gör det svårt att isolera och bestämma den faktiska nettoeffekten av avtalet från rundan. Men det unika med avtalet är att man för första gången tagit med hela jordbrukssektorn, något som gjort att Uruguayrundan ibland fått beteckningen rundan som förde in jordbruket i GATT. Man anser också att den är det mest ambitiösa förhandlingsförsök som hittills gjorts på området. Det faktum att avtalet också tillämpats på ett korrekt sätt ger stöd för tanken att klara och konsekventa bestämmelser för handeln med jordbruksprodukter gör att kontakterna mellan världens handelspartner fungerar smidigare. Under åttiotalet ledde t.ex. den ökade friktionen mellan handelsnationerna till att världsmarknaderna gick tillbaka.

3. Avreglering gynnar i princip alltid konsumenterna genom att konkurrensen på marknaden ökar, vilket innebär att varuutbudet blir större och priserna pressas ner. För EU:s del har handeln med jordbruksprodukter inte avreglerats helt och hållet, men reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken har inneburit att man alltmer gått ifrån de instrument som har störst snedvridande effekt på handeln (ett exempel är övergången från prisstöd till direktstöd). Redan denna förändring är positiv för konsumenterna eftersom de inte längre behöver betala för olika skyddsåtgärder när de köper jordbruksprodukter. Andelen jordbruksråvaror har dock successivt minskat i de flesta slutprodukter som finns i handeln.

4. Priserna på den internationella marknaden påverkas av många faktorer (jfr punkt 2), något som gör det svårt att isolera effekten av handelsliberaliseringen på prisutveckling och prisfluktuationer. Minskningen av prisstödet har lett till lägre priser på jordbruksprodukter i gemenskapen, men detta har inte slagit igenom fullt ut i handeln eftersom jordbruksråvaror bara utgör en liten del av den färdiga produkten.

5. Det finns inga uppgifter om att livsmedelssäkerheten eller kvaliteten på livsmedel skulle ha påverkats av det faktum att man öppnat marknaderna eller på grund av Avtalet om tillämpningen av sanitära och fytosanitära åtgärder (SPS-avtalet). På lång sikt förväntas SPS-avtalet leda till förbättringar av den globala livsmedelssäkerheten genom bestämmelserna om samarbete med och tekniskt bistånd till utvecklingsländer (artikel 9).

6. Gemenskapen anser att den har rätt att hålla en högre skyddsnivå jämfört med t.ex. den internationella standard som fastställs i Codex Alimentarius. Denna ståndpunkt har också accepterats av WTO:s överprövningsorgan. Detta organ har även godtagit att en WTO-medlem vidtar åtgärder baserade på vetenskapliga rön som inte är allmänt accepterade. Alla åtgärder ska dock grunda sig på en vetenskaplig riskbedömning.

7. Ekonomiskt sett leder liberaliseringen av handeln till ökade inkomster genom att producenterna och konsumenterna får en ökad levnadsstandard. Producenterna får tillgång till större marknader, vilket gör det möjligt för dem att specialisera sig, och konsumenterna kan glädja sig åt lägre priser på grund av den ökade konkurrensen. Om världens alla länder samtidigt skulle avreglera sin handel och skapa konkurrensutsatta marknader skulle vinsten bli proportionell mot graden av avreglering för varje land och sektor. Fördelningen av denna vinst i form av stigande välfärd och höjda inkomster bestäms dock delvis av det enskilda landets skattesystem.