SKRIFTLIG FRÅGA E-0350/02

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Våldsbrott drabbar portugisiska immigranter i Sydafrika

Under de senaste åren har det skett en oroväckande ökning av våldsbrotten i Sydafrika. Enbart under år 2000 föll omkring 21 000 människor offer för dödligt våld. Denna siffra omfattar inte bara sydafrikanska medborgare utan även många européer, i första hand britter, greker, nederländare och portugiser.

Tyvärr tycks problemet inte vara på väg att avta. Tvärtom: i fjol miste 30 portugisiska medborgare livet i Sydafrika, och under både 1999 och 2000 var genomsnittet 20 dödsfall. Enbart under januari detta år har tre portugisiska medborgare mördats.

Faktiskt utgör portugiserna en av de största utländska befolkningsgrupperna i Sydafrika (med 150 000 personer bosatta i landet enligt officiella siffror men den verkliga siffran kan vara större). Därmed är det också en av de grupper som har drabbats hårdast av en våldsamt tilltagande brottslighet som de Sydafrikanska myndigheterna synes oförmögna att tackla på egen hand.

Kan kommissionen därför ge besked om huruvida, och i vilken omfattning, den avser stödja Sydafrika och dess myndigheter i kampen för att lösa de problem som följer av denna våldsamma brottslighet och för att identifiera dess underliggande orsaker? Och framförallt, vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser den att vidta för att garantera säkerheten för europeiska medborgare som vistas i landet?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(9 april 2002)

Kommissionen är medveten om den utbredda kriminaliteten i Sydafrika och om myndigheternas ansträngningar att bringa denna under kontroll dock ännu så länge utan påtagliga resultat. Kommissionen anser att situationen är mycket oroväckande eftersom våld utgör ett hot mot samtliga invånares liv- inbegripet unionsmedborgare och bland dessa den portugisiska befolkningsgruppen. Våld påverkar även samhällsstrukturen. Dessutom underminerar det landets anseende utomlands, avskräcker utländska investeringar och har en skadlig verkan på ekonomin i stort.

Kommissionen har upprepade gånger uttryckt denna uppfattning för de sydafrikanska myndigheterna. Kommissionen upplever att den sydafrikanska regeringen är medveten om problemet och att den försöker åtgärda det efter bästa förmåga, med hänsyn till de betydande utmaningar och talrika prioriteringar som regeringen står inför. Kommissionen anser att det bästa sättet att bidra till att problemet löses är att stödja den sydafrikanska regeringens ansträngningar.

Kommissionen anser emellertid att det varken faller inom dess behörighet, eller ligger inom dess möjligheter att vidta specifika åtgärder för att garantera säkerheten för européer i Sydafrika.

Fastän brottsförebyggande inte utgör ett särskilt prioriterat område i det nuvarande fleråriga vägledande programmet har kommissionen finansierat två stödprogram för den sydafrikanska poliskåren. Kommissionen stödjer kapacitetsuppbyggnad i justitieministeriet och har även finansierat mottagningar för behandling av chockskador. Dessa mottagningar sysslade tidigare med konsekvenserna av apartheidsystemet och dess institutionella våld, men sysslar numera också alltmer med konsekvenserna av kriminellt våld.

Kommissionen är dessutom övertygad om att våldsbrottsligheten i Sydafrika orsakas av efterdyningarna av apartheidsystemet, av det svåra armodet hos en stor del av befolkningen och av den dramatiskt ojämlika välståndsfördelningen. Hela kommissionens program för utvecklingssamarbete med Sydafrika är utformat för att söka lösa dessa problem.