SKRIFTLIG FRÅGA P-1527/00

från Dorette Corbey (PSE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Fiske efter hjärtmusslor

I Nederländerna har det i åratal förts en diskussion om vilka konsekvenser fisket efter hjärtmusslor för med sig. Hjärtmusslor är en viktig källa till näring för skärfläckor, ejdrar, grönbenor, strandskator och andra vadarfåglar. Bland ejdrarna har det i vinter plötsligt uppträtt en hög dödlighet som ännu inte fått sin förklaring. Dessutom tyder starka indicier på att fisket efter hjärtmusslor har konsekvenser på lång sikt för sedimenthushållningen i Waddenzee(1).

Fisket efter hjärtmusslor utförs i Waddenzee, ett område som utsetts till skyddat område i fågeldirektivet och särskilt bevarandeområde inom ramen för livsmiljödirektivet.

Sedan 1998 har kvoten för kött från hjärtmusslor uppgått till 10 000 ton. Detta är mer än vad som någonsin tidigare fiskats. Under åren från och med 1984 till och med 1997 har i genomsnitt 4 000 ton fångats. Inte förrän 1998 har fångstmängden blivit avsevärt större, nämligen 9 338 ton.

Nederländernas fiskeripolitik finns formulerad i strukturmeddelandet om havs- och kustfiske från år 1993. Detta meddelande kompletteras av ett politiskt beslut från 1999. På basis av dessa får inget fiske bedrivas inom 26 procent av Waddenzee. Därutöver har sektorn för skaldjursfiske själv utformat en förvaltningsplan för det område där fiske är tillåtet och inom vilket 5 procent avspärrats, som komplement till den övriga fiskeripolitiken. I de återstående områdena av Waddenzee, 69 procent, gäller knappast några begränsningar för fisket.

I Danmark fiskas knappast några hjärtmusslor och i Tyskland inga alls.

Anser kommissionen att fisket efter hjärtmusslor, i det omfång det bedrivs, är att betrakta som en ny verksamhet enligt vad som därmed avses i fågeldirektivet och livsmiljödirektivet?

Anser kommissionen att ifall nuvarande verksamhet vållar betydande skador måste politiken anpassas så att de skador som åsamkats kan repareras?

Bör kompensation komma i fråga? Om så är fallet: i vilken form då?

Anser kommissionen att fisket efter hjärtmusslor är skadligt för skyddade fåglars livsmiljöer och för livsmiljötyper som musselbankar och sjögräsängar?

Anser kommissionen att fisket efter hjärtmusslor skadar bottnen i Waddenzee och därmed blir till skada för näringsförsörjningen i framtiden?

Avtalet mellan myndigheterna och dem som bedriver fiske efter hjärtmusslor går ut på att 60 procent av näringsbehovet för fåglarna i Waddenzee skall reserveras för fåglarna. Anser kommissionen att det räcker med 60 procent, med tanke på att det ofta knappast alls finns några alternativa näringskällor i Waddenzee eller att dessa källor minskar i omfång och kvalitet?

Anser kommissionen att fisket efter hjärtmusslor strider mot eller kan strida mot fågeldirektivet och livsmiljödirektivet?

(1) Van de Kam, J., B. Ens, T. Piersma och L. Zwarts (1999), Ecologische atlas van de Nederlandse wadvogels. Schuyt & Co., Haarlem.Koolhaas, A., T. Piersma och J. M. van den Broeck (1998), Kokkel- en mosselvisserij beschadigen het wadleven. De levende Natuur 99: 254 260.Piersma, T., A. Dekinga och A. Koolhaas (1993), Een kwetsbare keten: modder, nonnetjes en kanoeten bij Griend. Waddenbulletin 28: 144 149.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

Hjärtmusselfiske omfattas inte av den gemensamma fiskepolitiken och det är osannolikt att den kommer att omfattas av den inom överskådlig framtid. Hjärtmusslor finns som etablerade bestånd av intresse endast i en medlemsstat och därför verkar det mer lämpligt att medlemsstaten ifråga hanterar detta fiske.

Watthavet har getts status som särskilt skyddsområde (SPA) i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) och har även föreslagits som ett område av speciellt intresse för gemenskapen i den mening som anges i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2).

I enlighet med artikel 7 i direktiv 92/43/EEG, gäller artikel 6.2, 6.3 och 6.4 i det direktivet ett SPA.

I enlighet med artikel 6.2 i direktiv 92/43/EEG skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att naturliga miljöer och naturliga miljöer för vissa arter förstörs och även skydda de arter mot störningar för vilken det särskilda skyddsområdet är avsett om störningen är väsentlig i förhållande till målsättningen med direktivet.

Denna regel gäller befintliga aktiviteter i ett SPA, som kan påverka bevarandet av populationerna med vilda fåglar. Användningen av regeln kan leda till att sådana aktiviteter måste ändras eller avslutas.

Nya planer eller projekt, som kan påverkas vildfågelpopulationernas bevarande omfattas av artiklarna 6.3 och 6.4 i direktiv 92/43/EEG. På grundval av den information som kommissionen har kan den inte bedöma om dessa regler också gäller det nya skaldjursfisket i Watthavet.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.