SKRIFTLIG FRÅGA P-3356/97 från Gunilla Carlsson (PPE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Energiomställningen i Sverige

Sveriges riksdag fattade i juni i år beslut om Sveriges energipolitik som innebär en omställning av landets energisystem. I det sammanhanget har den svenska regeringen uttalat att ¨den svenska elförsörjningen skall huvudsakligen baseras på inhemsk produktion¨. På Sveriges riksdags bord ligger nu ett lagförslag som bl.a. innebär att nätkoncession för nya utlandsförbindelser endast får beviljas av helstatliga Svenska Kraftnät. Monopolet täcker inte utan åtskillnad alla anslutningar (såväl nationella som internationella). Denna omställning får konsekvensen att det statliga företaget Svenska Kraftnätfår monopol på nya kablar för utrikesförbindelser.

Det svenska beslutet om omställning av det svenska energisystemet torde innebära att Sverige försöker slippa undan sina fördragsförpliktelser och samtidigt motarbeta liberaliseringen av elmarknaden.

Med anledning av det ovan sagda ställer jag följande frågor till kommissionen:

1. Ser inte kommissionen sig föranledd att ingripa mot en medlemsstat som monopoliserar nya kablar för utrikeshandel med el inom EU?

2. Överväger kommissionen utfärdandet av ett direktiv med stöd av artikel 90.3 för att säkerställa att offentliga företag ej gynnas på ett otillbörligt sätt jämfört med privata bolag, när det tydligt framgår att en medlemsstat bortser från sina gemenskapsförpliktelser i genomförandet av ett direktiv (96/92) som syftar till en liberalisering av den europeiska elmarknaden?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (12 november 1997)

Förutom de uppgifter som lämnas nedan hänvisas parlamentsledamoten till det svar som lämnades på den skriftliga frågan H-724/97 från Ivar Virgin under frågestunden vid parlamentets sammanträdesperiod i oktober 1997 ((Debatt i Europaparlamentet (oktober 1997) )).

Den inre marknaden för el regleras genom direktiv 96/62/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el ((EGT L 27, 30.1.1997. )). Direktivet trädde i kraft den 19 februari 1997 och Sverige har två år på sig att införa de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

För att säkerställa att direktivet genomförs på ett korrekt sätt och i tid har kommissionen ett nära samarbete med de svenska myndigheterna, liksom med alla andra medlemsstater. Detta samarbete sker genom bilaterala kontakter med myndigheter, inbegripet reglerande myndigheter, och genom multilaterala möten.

Direktivet innehåller regler för elsektorns organisation och funktion, tillträde till marknaden, kriterier och förfaranden som är tillämpliga på anbudsinfordran, beviljande av tillstånd samt systemens drift. Det innehåller inga regler beträffande ägandet av överföringssystemet och inte heller åläggs medlemsstaterna genom direktivet att öppna för konkurrens beträffande konstruktionen av nya ledningar i medlemsstaterna och mellan dem.

I artikel 21 i direktivet fastställs emellertid att elproducenter och återförsäljare, då medlemsstaterna tillåter sådana, får försörja sina egna fastigheter, dotterbolag och berättigade kunder genom en direktledning. Uppförandet av direktlinjer skall baseras på systemet för tillstånd enligt objektiva och icke-diskriminerande kriterier. Tillståndet får vara avhängigt av ett vägrat tillträde till befintliga ledningar, till exempel på grund av kapacitetsbrist. Genom denna bestämmelse (artikel 21.4) kan parallella ledningar undvikas om det finns tillräcklig kapacitet.

I enlighet med artikel 26 i direktivet kommer kommissionen att utvärdera tillämpningen av direktivet och framlägga en rapport om de erfarenheter som gjorts avseende det sätt på vilket den inre marknaden för el fungerar, så att parlamentet och rådet så småningom kan överväga möjligheterna till en ytterligare öppning av marknaden som skulle få verkan 2006. Denna rapport kommer att undersöka alla aspekter av hur den inre marknaden för el fungerar.