ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0926/02

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(8 april 2002)

Ämne: Etniska minoriteters rätt till licenser i St. Lucia

En väljare i min valkrets har bett mig besvara en fråga beträffande en offentlig deklaration av det socialistiska partiet Saint Lucia Labour Party om att införa licensbestämmelser, som skulle innebära att endast inhemska aktörer beviljas licenser för att driva viktiga dotterbolag. Anser kommissionen att denna politik skulle bryta mot den europeiska lagstiftningen om minoriteters rättigheter om den tillämpades i EU?

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 juni 2002)

Kommissionen noterar att frågan i ämnet har formulerats alltför vagt (det problem som parlamentsledamoten gör gällande berör i själva verket ön Saint Lucia, belägen utanför unionens territorium) för att kunna besvaras utförligt och ändamålsenligt.

Kommissionen konstaterar särskilt att flera viktiga delar i frågan saknas bl.a.,

- att det ej närmare har angivits om frågan syftar på någon medlemsstat i synnerhet,

- att den rättsliga bakgrunden till den inskränkning i licenstilldelningen, som det skulle röra sig om, ej angivits; det är alltså okänt om det rör sig om lagstiftning eller myndighetspraxis eller snarare om en allmän regel eller ett privat organs förfarande,

- att det berörda området ej angivits tillräckligt tydligt, vilket följaktligen gör det omöjligt att med utgångspunkt i en enkel hänvisning till filialverksamhet av stor vikt fastställa om det rör sig om en eller flera ekonomiska verksamheter i EG-fördragets mening, där i förekommande fall den inre marknadens principer skulle kunna tillämpas och då i synnerhet bestämmelserna om den fria rörligheten i en eller flera av dess betydelser,

- att de skäl som skulle kunna åberopas av berörda instanser eller enskilda som motiv för en sådan avsikt ej förekommer i frågan, vilket följaktligen gör det omöjligt att veta om det rör oavvisliga krav av allmänt intresse i enlighet med domstolens rättspraxis eller om det föreligger ett orsakssamband mellan den föreslagna åtgärden och det mål som eventuellt åsyftas.

I avsaknad av dessa delar får parlamentsledamoten acceptera att kommissionen ej är i stånd att göra någon som helst, ens summarisk, bedömning av frågan eller avge ett mer ingående svar. För att kunna göra det skulle kommissionen behöva ytterligare upplysningar om olika aspekter som kan ha framkommit.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0883/02

från Elizabeth Lynne (ELDR) till kommissionen

(3 april 2002)

Ämne: Kommissionens åtgärder till följd av EG-domstolens beslut i mål C-1/00 av den 13 december 2001

Har kommissionen vidtagit några åtgärder, och i så fall vilka, till följd av EG-domstolens beslut C-1/00 av den 13 december 2001, kommissionen mot Frankrike (Fördragsbrott Underlåtenhet att upphäva embargot mot nötkött från Förenade kungariket)?

Har kommissionen, i ljuset av att Frankrike fortfarande tillämpar det olagliga embargot mot brittiskt nötkött, inlett det förfarande som avses i artikel 228 i EG-fördraget, som ger kommissionen möjlighet att fastställa en straffavgift som Frankrike måste betala?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(7 maj 2002)

Eftersom kommissionen inte har fått några tillfredsställande försäkringar om att den franska regeringen följer EG-domstolens dom, har den inlett det förfarande som avses i artikel 228 i EG-fördraget. Det formella underrättelsebrevet enligt det fastställda förfarandet, som ger medlemsstaten 30 dagar att framföra sina synpunkter, skickades till Frankrike den 21 mars 2002. Ett svar utfärdades av de franska myndigheterna den 19 april och håller för närvarande på att studeras.

Frågan om standardbelopp eller vite enligt artikel 228.2 är endast relevant under ett senare skede av förfarandet, dvs. om kommissionen, efter det att medlemsstaten underlåtit att följa kommissionens motiverade yttrande, för fallet vidare till EG-domstolen.

I detta fall måste kommissionen ange vilket standardbelopp eller vite som den anser lämpligt. Det slutliga beslutet om huruvida standardbeloppet eller vitet skall utdömas och hur stort det skall vara ligger hos domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0697/02

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(14 mars 2002)

Ämne: EU:s mål inom ILO:s världskommission

Internationella arbetsorganisationen, ILO, har inrättat en världskommission för att utreda frågor om sambanden mellan globaliseringen, liberaliseringen av handeln och den sociala utvecklingen. Självfallet är dessa frågor av vikt också för EU.

Den ena av ordförandena för världskommissionen kommer från en av EU:s medlemsstater: republiken Finlands president Tarja Halonen.

Världskommissionen avser i mars 2003 avlägga rapport om resultaten av sitt arbete.

Vilka är EU:s mål vid världskommissionens arbete?

Är det meningen att det skall föras en diskussion med Europaparlamentet om dessa mål och/eller om världskommissionens slutsatser?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(24 april 2002)

Kommissionen ger sitt fulla stöd till Internationella arbetsorganisationens (ILO) inrättande av en världskommission om den sociala dimensionen av globaliseringen.

Världskommissionen kan hjälpa det internationella samfundet att bättre förstå de komplexa förhållandena mellan globalisering, avskaffande av handelshinder, minskning av fattigdom, social utveckling och meningsfullt arbete, inklusive grundläggande arbetsnormer. Världskommissionen skulle också kunna föreslå innovativa och effektiva tillvägagångssätt och initiativ när det gäller att stärka den sociala dimensionen av globaliseringen. Kommissionen hoppas att det internationella samfundet då vill vara bättre i stånd att styra globaliseringen och maximera de ekonomiska och sociala vinsterna med globalisering och handel. Världskommissionen bör söka stöd från andra internationella organisationer som Världshandelsorganisationen (WTO), Förenta Nationernas konferens om handel och utveckling (Unctad), Världsbanken, Internationella valutafonden (IMF), etc. för att utveckla ett integralt och övergripande tillvägagångssätt.

Världskommissionen skall rapportera till ILO under 2003. Ansvaret för beslut om nya initiativ och åtgärder vilar hos ILO:s styrande organ och den internationella arbetskonferensen, som medlemsstaterna ingår i på en trepartsbasis.

Kommissionen bidrar aktivt till den sociala dimensionen av globaliseringen. Den 18 juli 2001, antog den ett meddelande om att främja grundläggande arbetsnormer och förbättra den sociala styrningen (social governance) i samband med globaliseringen(1) och en grönbok om företagens sociala ansvar(2) som nu diskuteras i parlamentet.

Samarbetet med den Internationella arbetsorganisationen har intensifierats och en ny brevväxling mellan kommissionen och ILO undertecknades den 14 maj 2001 i syfte att stärka samarbetet. Ett möte på hög nivå mellan kommissionen och ILO som ägde rum den 14 februari 2002 blev startpunkten för en ny fas i samarbetet och inbegriper samarbete kring teknik och utveckling när det gäller grundläggande arbetsnormer, kapacitetsökningar, minskning av fattigdom, social dialog, social trygghet och meningsfullt arbete.

(1) KOM(2001) 416 slutlig.

(2) KOM(2001) 366 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0430/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(21 februari 2002)

Ämne: Olagligt handlande av sammanslutningar av jordbrukskooperativ i Grekland avseende utbetalning av gemenskapsstöd till bönder

Enligt klagomål från bönder och skriftliga påståenden gjorda av företrädare för jordbruksföreningar som ingivits till åklagarmyndigheten, har vissa sammanslutningar av jordbrukskooperativ i Grekland olagligen och genom tvång kvarhållit delar av gemenskapsstöd som skall betalas ut till jordbrukare. Kommissionen är medveten om detta och har informerat mig om att den avser att väcka talan mot Grekland vid EG-domstolen.

Det finns även ny information. Vissa sammanslutningar av jordbrukskooperativ tvingar inte bara jordbrukare att underteckna påstått frivilliga uttalanden i vilka de tillåter sammanslutningarna att dra av mellan 2 och 5 procent av deras stöd, för det fall jordbrukarna vägrar underteckna, vägrar sammanslutningarna rentav att fylla i formulär avseende lager och bestämmelseort, vilka är väsentliga handlingar för utbetalning av stöden. Enligt klagomålen är typiska exempel sammanslutningarna av jordbrukskooperativ i Apokorono-Sfakia och Maleme på Kreta.

Eftersom vissa sammanslutningar av jordbrukskooperativ handlar på ett sätt som alltmer strider mot gemenskapsrätten, ombeds kommissionen uppge vilka åtgärder den avser vidta i detta hänseende?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 mars 2002)

Den situation som parlamentsledamoten beskriver i sin fråga är resultatet av privata uppgörelser mellan jordbrukskooperativ och deras medlemmar. Under nuvarande omständigheter anser kommissionen inte att gemenskapslagstiftningen kränkts. För ytterligare information hänvisar vi parlamentsledamoten till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-0128/02 från Alexandros Alavanos(1) och E-0238/02 från Antonios Trakatellis och andra(2).

(1) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 148.

(2) Se s. 99.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0189/02

från Massimo Carraro (PSE) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Arbetsmedicin

Den 12 december 2001 antog den italienska senaten rättsakt nr 824, varmed lagdekret nr 402 av den 12 november 2001 om särskilda bestämmelser för sjukvårdspersonal omvandlas till lag.

Artikel 1a i denna rättsakt ger även specialister i hygien och förebyggande hälsovård samt specialister i rättsmedicin och försäkringar möjlighet att arbeta med säkerhets- och hälsofrågor på arbetsplatsen (behörig läkare).

Anser inte kommissionen att detta klart strider mot bestämmelserna i europeiska direktiv avseende säkerhet och hälsa på arbetsplatsen, enligt vilka specialister i arbetsmedicin tilldelas dessa befogenheter?

Anser inte kommissionen även att specialister i hygien och förebyggande hälsovård samt specialister i rättsmedicin och försäkringar endast kan verka på ett nationellt plan eftersom deras utbildning, till skillnad från den som innehas av specialister i arbetsmedicin, inte har erkänts på europeisk nivå?

Med tanke på vilka brister specialister i förebyggande medicin och i rättsmedicin har i sin utbildning rörande skyddet av säkerheten och hälsan på arbetsplatsen, anser inte kommissionen att tillämpningen av ovan nämnda artikel 1a kan visa sig innebära en fara för skyddet av hälsan och säkerheten på arbetsplatsen?

Vad avser kommissionen att göra för att komma till rätta med denna kränkning av gemenskapsrätten?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

Kommissionen har nyligen mottagit ett klagomål om brott mot gemenskapsrätten i fråga om den italienska senatens rättsakt nr 824.

Kommissionen kommer att genomföra en ingående analys av de gällande bestämmelserna och kommer därefter att lämna ett kompletterande svar till frågeställaren.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1145/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(16 april 2002)

Ämne: Kommissionens tjänstemän använder inte sitt modersmål

Europaparlamentet tillhandahåller tolkning på unionens alla offentliga språk vid alla sammanträden där ledamöter deltar. Trots detta är det vissa tjänstemän vid kommissionen (framför allt greker och holländare) som när de deltar i dessa sammanträden för att redogöra för kommissionens åsikt nästan uteslutande använder sig av engelska (och mer sällan franska), trots att de mycket väl skulle kunna tala sitt modersmål.

Finns det något cirkulär inom kommissionen som förbjuder tjänstemännen att använda sitt modersmål och ålägger dem att endast tala engelska och franska? Hur tänker kommissionen agera för att vissa av tjänstemännen skall inse att de kan och bör använda sitt modersmål något som är oupplösligt förbundet med den europeiska mångfalden?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(23 maj 2002)

Det finns inget cirkulär på kommissionen där man förbjuder tjänstemännen att använda modersmålet eller tvingar dem att endast uttrycka sig på engelska eller franska.

Kommissionen vill främst understryka att ett av de allmänna villkoren för anställning enligt artikel 28 f) i Europeiska gemenskapernas tjänsteföreskrifter är att den sökande har fördjupade kunskaper i ett av gemenskapernas språk och sådana tillfredsställdande kunskaper i ett annat av gemenskapernas språk som krävs för att kunna utföra arbetsuppgifterna. Det anges alltså inte om kunskaper i något särskilt EU-språk prioriteras framför kunskaper i övriga språk.

Kommissionen vill dessutom erinra om att enligt tillämpningen av arbetsordningen används i praktiken tre språk, nämligen tyska, franska och engelska.

Förutom gällande bestämmelser och praxis ser kommissionen därför inget objektivt skäl till att tvinga sina tjänstemän att använda det ena eller det andra språket, exempelvis modersmålet.

Med hänsyn till det speciella fallet med kommissionens deltagande i parlamentsutskotten, där det finns tolkning till alla officiella EU-språk, kan kommissionens tjänstemän välja vilket språk de vill använda. Sålunda väljer exempelvis vissa att uttrycka sig på det språk på vilket de har arbetat med en viss fråga, därför att detta är lättare. Andra kan av hänsyn till debattens tekniska aspekter välja ett språk som är känt av de flesta deltagarna för att så många närvarande som möjligt ska kunna följa diskussionen direkt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0799/02

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(14 mars 2002)

Ämne: Newcastlesjukan hos skarvar

I september 2001 upptäcktes i samband med ett forskningsprojekt i Danmark den smittsamma fjäderfäsjukdomen Newcastlesjukan i ett prov från skarvar.

Den gällande lagstiftningen på området är rådets direktiv 92/66/EEG(1) av den 14 juli 1992 som omfattar fjäderfä, tävlingsduvor och andra fåglar som hålls i fångenskap. Vilda fåglar som lever i frihet, såsom skarven, omfattas inte av direktivet, men när smitta har konstaterats skall den enskilda medlemsstaten meddela kommissionen vilka åtgärder som har vidtagits.

I direktivet nämns också att det dessutom inom gemenskapen bör föreskrivas om minimiåtgärder för bekämpning av Newcastlesjukan hos vissa andra arter.

Den konstaterade Newcastlesjukan hos skarvar i Danmark ger anledning till följande frågor:

- Hur många fall av Newcastlesjukan hos skarvar har konstaterats i medlemsstaterna och hur bekämpas de?

- Gäller samma riktlinjer som vid utbrott av sjukdomen hos fjäderfän, dvs. att alla fjäderfän i en anläggning skall avlivas, och hur skyddar man sig mot smitta?

- Vilka gemenskapsåtgärder har vidtagits för att bekämpa Newcastlesjukan hos skarvar?

(1) EGT L 260, 5.9.1992, s. 1.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(22 april 2002)

Newcastlesjuka är en virussjukdom hos tam- och vildfåglar, inklusive flyttande sjöfåglar och andra sjöfåglar. Hur allvarlig sjukdomen är varierar kraftigt och beror på flera faktorer, bland annat olika grad av virulens hos olika virusstammar, samt på värdarten.

I rådets direktiv 92/66/EEG av den 14 juli 1992 om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av Newcastlesjukan beaktas de olika karaktärsdragen hos sjukdomen och fastställs i vilka fall åtgärder för sjukdomskontroll måste vidtas, t ex i allvarliga fall av sjukdomen hos fjäderfä.

Medlemsstaterna måste informera kommissionen om sjukdomen konstateras hos vildfåglar. Enligt de offentliga uppgifter som kommissionen har tillgång till utgjorde det konstaterande av Newcastlesjuka hos en skarvfågel i Danmark 2001 den första rapporten av en sådan sjukdom hos skarv i unionen. I vetenskapliga skrifter omnämns dock konstaterandet av Newcastlesjuka hos skarv i Förenade kungariket (Skottland) på 1940-talet.

I rådets direktiv 92/66/EEG föreskrivs inga kontrollåtgärder vid Newcastlesjuka hos vildfågel. Eftersom det saknas vetenskapliga underlag när det gäller de viltlevande djurens betydelse för Newcastlesjukans epidemiologi har det hittills varit omöjligt att fastställa exakta regler på gemenskapsnivå. Därför är det medlemsstaternas sak att studera den lokala epidemiologiska situationen och besluta om vilka åtgärder som kan tillämpas på ett framgångsrikt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0063/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(25 januari 2002)

Ämne: Det spanska ordförandeskapet och Europeiska unionens arbetsspråk

Anslutningen av nya länder till EU, vars officiella språk kommer att erkännas i samma grad som de nuvarande i unionen med 15 länder, kan spetsa till tendensen att vissa får en de facto-status som viktigare arbetsspråk, vilket just nu franskan och engelskan redan har, utan att det påverkar erkännandet av alla medlemsstaters språk.

Vissa länder försöker få samma ställning för sina språk som franskan och engelskan genom att använda det antal personer i EU som talar språket som argument. Men i EU finns det språk som spanskan och portugisiskan galiciskan, ett av språken i Spanien, hör till samma lingvistiska system som talas av hundratals miljoner personer i fyra världsdelar och har en allmän karaktär som man bör ta hänsyn till i denna debatt.

Det vore absurt om EU, som har en mycket viktig roll som politisk och ekonomisk aktör i världen, skulle förakta värdet av dessa två språk, som främsta arbetsspråk bland de officiella eller blivande officiella EU-språken, när de hör till de tre mest talade språken i världen. Vilken ståndpunkt kommer det spanska ordförandeskapet att inta i denna fråga?

Svar

(13 maj 2002)

Enligt artikel 290 i EG-fördraget skall reglerna om språkanvändning i gemenskapens institutioner enhälligt fastställas av rådet. Dess ståndpunkt i denna fråga framgår av rådets förordning nr 1 (EU) från 1958, sedermera ändrad vid anslutning av nya medlemsstater, där det sägs att det för närvarande finns elva officiella arbetsspråk i gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0735/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(15 mars 2002)

Ämne: Kamerun

Beträffande Kamerun: Kan kommissionen redogöra för de projekt som godkänts för finansiering från Europeiska unionens budget för 2001 och ange vilket totalbeloppet är för detta års investeringar?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0732/02, E-0733/02, E-0734/02, E-0735/02, E-0736/02,E-0737/02, E-0738/02, E-0739/02, E-0740/02 och E-0741/02ingivet av Nielson för kommissionen

(13 maj 2002)

Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0329/02

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Brister inom den administrativa myndigheten för den tredje gemenskapsstödramen

Enligt artiklar i grekisk press fick de grekiska myndigheterna den 4 oktober 2001, via den ständiga grekiska representationen i Bryssel, en skrivelse från generaldirektören för kommissionens GD Regionalpolitik, i vilken kommissionen informerade den grekiska regeringen om resultaten av den revision av den tredje gemenskapsstödramen som gjordes i Grekland den 1115 juni 2001.

Kommissionen konstaterade att den administrativa myndigheten för den tredje gemenskapsstödramen inte fungerar i praktiken. Den är utsedd av den grekiska regeringen och har ansvaret för fördelningen av stödet och kontrollen av hur kontrakten och projekten framskrider. Kommissionen konstaterade även att det råder brist på lägsta krav för att kunna garantera ett välstrukturerat, öppet och objektivt system för bedömning av förslagen med användning av några allmängiltiga kriterier, vilket gör att det är risk för att förslag godkänns utan att vara de bästa eller trots att de innehåller oklarheter om kostnader, kvalitet och tidsplan för de färdiga projekten.

Kommissionen kunde även konstatera att det inte finns några dokumenterade riktlinjer för eller förteckningar över kontrollen av projekten. Vidare fanns det inte något detaljerat och heltäckande kontraktsavtal mellan den myndighet som beviljar det ekonomiska stödet och den ansökande, vilket leder till att det även i igångsatta projekt kan finnas en juridisk tvist, vilket får negativa konsekvenser för projektets utveckling och fortsatta finansiering. Dessutom har kommissionen konstaterat brister på grund av att informationssystemet inte fungerar och det är genom detta som kontrollen av kontraktens framåtskridande görs. Kommissionens skrivelse avslutas med att det inte finns något system för föreskrifter och kontroll som garanterar att projekten utvecklas på ett smidigt sätt och blir av god kvalitet.

Hur har kommissionen efter att ha konstaterat allt detta för avsikt att reagera på de problem som dess reviderande enheter har konstaterat och när tänker den göra det?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 april 2002)

Det dokument, daterat den 4 oktober 2001, som figurerat i grekisk press var den rapport som översänts till Greklands ständiga representation innehållande huvudsakliga resultat, slutsatser och rekommendationer från kommissionens granskningsbesök i Grekland den 1115 juni 2001 inom ramen för en serie förebyggande granskningsbesök i medlemsstaterna i samband med programperioden 20002006.

Syftet med förebyggande granskningsbesök är att man på ett konstruktivt sätt försöker bidra till förbättringar av förvaltnings- och kontrollsystemen. Granskningsbesöket i Grekland som genomfördes den 1115 juni 2001, och påföljande besök, är en del av en pågående process som syftar till förbättring av förhållandena.

De grekiska myndigheterna bekräftar i sin skrivelse av den 14 november 2001 som svar på kommissionens rekommendationer att huvuddelen av revisorernas rekommendationer har genomförts.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0919/02

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(26 mars 2002)

Ämne: Förorening av sjön Lough Sheelin i det irländska grevskapet Cavan (Irland)

Är kommissionen medveten om hur allvarligt förorenad sjön Lough Sheelin i det irländska grevskapet Cavan är? Vetenskapliga rön visar att detta beror på fosfatanrikning, huvudsakligen från avrinning från jordbruket, vilket hämmar tillväxten av kransalger. Algtillväxten är skyddad av EU:s lagstiftning eftersom den är avgörande för bäcköringens tillväxt och utveckling, liksom för andra arter inom det vilda djurlivet.

Vad har kommissionen gjort för att se till att den irländska regeringen vidtar nödvändiga åtgärder för att återställa Lough Sheelin i dess ursprungliga skick, utan några föroreningar?

Kommer kommissionen att överlämna någon formell underrättelse till den irländska regeringen om sina farhågor beträffande Lough Sheelin och regeringens försumlighet i frågan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 april 2002)

Kommissionen känner till de allvarliga föroreningarna i sjön Lough Sheelin. Den är en av flera irländska sjöar som lider av eutrofiering (dvs. övergödning, främst på grund av ämnet fosfor). Den 28 juli 2000 riktade kommissionen ett motiverat yttrande till Irland(1) med hänvisning till EG:s direktiv om farliga ämnen(2), som föreskriver ett program för minskning av fosforföroreningar. I yttrandet anges Lough Sheelin som ett exempel på vatten där man har misslyckats med att minska föroreningarna. De irländska myndigheterna har därefter antagit ytterligare åtgärder, bland annat lokala jordbruksbestämmelser. Det kan också nämnas att kommissionen 2001 hänvisade ett mål mot Irland till EG-domstolen(3) på grund av bristande tillämpning av EG:s nitratdirektiv(4) enligt vilket det krävs åtgärder för hantering av stallgödsel om den bidrar till nitratföroreningarna. Sedan dess finns det indikationer på att Irland överväger en riksomfattande tillämpning av direktivet. En strängare kontroll av stallgödselanvändningen borde också ha positiva effekter för sjöar som Lough Sheelin.

(1) Förfarande A1990/5220.

(2) Rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö, EGT L 129, 18.5.1976.

(3) Mål C-396/01.

(4) Rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1991 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket, EGT L 375, 31.12.1991.