ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3129/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Rituell slakt under Eid-el-Kabir-festivalen

Djurskyddsföreningar har under många år producerat rapporter och filmer som visar omfattande brott mot rådsdirektiv 93/119/EG(1) om djurskydd när djur slaktas eller dödas under den årliga Eid-el-Kabir-festivalen i Frankrike. Rådsdirektivet bryts regelbundet på två olika sätt. För det första så slaktas många får rituellt utomhus. Rituella slakter utomhus förbjuds av direktivet. För det andra så blir många djur hårdhänt och till och med brutalt behandlade, medan de bärs eller släpas till slaktplatsen, medan de inväntar slakt och under själva slakten, som ofta utförs av okvalificerad personal som i många fall hackar och sågar i djurets hals med trubbiga eller för små knivar. Trots fransk försäkran om att ha reducerat problemet under detta års festival, så slaktades ett stort antal får under festivalen i mars 2000 och detta är ett brott mot direktivet.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att kräva att de franska myndigheterna förhindrar brott mot rådsdirektiv 93/119/EG vid Eid-el-Kabir-festivalen 2001?

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(20 november 2000)

Kommissionen känner till hur djuren behandlas under detta evenemang. Den otillräckliga slakterikapaciteten i vissa tätorter i Frankrike verkar vara ett av skälen till de iakttagelser som djurskyddsorganisationer gjort när det gäller hur djuren behandlas under festivalen.

Att djur förorsakas lidande när de hålls bundna eller under slakt är inte acceptabelt. Kommissionen anser att de franska myndigheterna måste hitta en praktisk lösning på problemet när det gäller slakterikapacitet.

När djur slaktas och avlivas skall medlemsstaterna se till att gemenskapens lagstiftning följs enligt bestämmelserna i rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning.

Kommissionen har varit i kontakt med de franska myndigheterna beträffande nödvändigheten av att förbättra anordningarna. Vid detta tillfälle gavs före festivalen försäkringar om att de franska myndigheterna skulle vidta en rad åtgärder, bland annat skulle närmare kontakt tas med de olika islamiska kulturella grupperna för att i större utsträckning föra diskussioner med dem i denna fråga, så att situationen och därmed djurskyddet och de hygieniska förhållandena skulle kunna bli bättre.

De franska myndigheterna har på kommissionens begäran skickat en formell rapport om evenemanget. Kommissionen håller på att studera denna rapport. Mot bakgrund av den information som ges i denna rapport samt information från andra källor, kan ytterligare initiativ komma att övervägas, till exempel att, om det visar sig nödvändigt, inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2142/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Begränsning på en procent för genetiskt modifierade organismer

Kan kommissionen ange vilken test som kommer att användas för att kontrollera att ovannämnda gräns respekteras?

Instämmer kommissionen i att det kommer att bli svårt för EU att försvara sig inför WTO om en sådan test inte finns tillgänglig?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Utarbetandet och valideringen av metoder för upptäckt av genetiskt modifierade organismer och produkter som härrör från genetiskt modifierade organismer har inom kommissionen konstaterats vara ett viktigt inslag när det gäller att genomföra gemenskapslagstiftningen i medlemsstaterna och säkerställa en säker användning och lämplig märkning av dessa produkter.

Kommissionens gemensamma forskningscentrum har tidigare ansvarat för att samordna utarbetandet och valideringen av DNA- och proteinbaserade metoder för upptäckt av genetiskt modifierade livsmedel, och kommer att göra det även i fortsättningen. Gemensamma forskningscentrumet har tagit initiativ till att inrätta ett nätverk för myndigheter och laboratorier från medlemsstaterna. Huvudsyftet är att få fram kontrollaboratorier med lämpliga referensprov och validerade testprotokoll för att förbättra befintliga protokoll och främja en tillnärmning när det gäller utarbetandet av testmetoder och tolkningen av de data som de ger upphov till. Kontakter upprätthålls också med länder utanför EU.

Ett seminarium med myndigheter från medlemsstaterna som arbetar med frågor som rör nya livsmedel anordnades av kommissionen i november 1999 på temat metoder för upptäckt av livsmedel som härrör från genmodifierade organismer. Protokollet har publicerats(1).

Forskning om utarbetande och validering av lämpliga metoder för upptäckt av genmodifierade organismer och produkter som härrör från genmodifierade organismer finansieras inom det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling.

I förordning (EG) nr 49/2000 av den 10 januari 2000 om ändring av rådets förordning (EG) nr 1139/98 om obligatoriska uppgifter vid märkning av vissa livsmedel som framställs från genetiskt modifierade organismer utöver de uppgifter som föreskrivs i direktiv 79/112/EEG(2) fastställs ett tröskelvärde på 1 % och det konstateras att man inte kan utesluta oavsiktlig kontaminering av livsmedel med DNA eller protein som härrör från genetisk modifiering. Genom förordningen införs en möjlighet att undantas från skyldigheten enligt förordning (EG) nr 1139/98 att märka alla produkter som härrör från två typer av genmodifierade organismer (majs och soja). Det är svårt att se hur införandet av mindre stränga krav kan utgöra ett handelshinder eller varför bestämmelsen skulle ifrågasättas inom Världshandelsorganisationen.

EU:s bestämmelser om märkning av nya livsmedel har anmälts i enlighet med avtalet om tekniska handelshinder. Både utländska och inhemska aktörer på marknaden måste följa EU:s bestämmelser om märkning. Bestämmelserna är därför inte diskriminerande till sin natur.

(1) EUR 19049 EN.

(2) EGT L 6, 11.1.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3193/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Tjuvfiske i västafrikanska farvatten

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta i ljuset av rapporterna om att europeiska fiskebåtar bedriver tjuvfiske i stor skala i västafrikanska farvatten, vilket orsakat hundratals dödsoffer och hotar att ödelägga försörjningen för lokala fiskare?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 november 2000)

Kommissionen vill betona att gemenskapens fiskeavtal med länder i Västafrika utgör överenskommelser mellan gemenskapen och tredje land och att de ingåtts med beaktande av artikel 62 i FN:s havsrättskonvention (UNCLOS). Dessa avtal omfattar fiskeresurser som inte alls, eller bara i begränsad omfattning, utnyttjas av lokala fiskare. Allmänt kan sägas att fiskeavtalen innehåller bestämmelser om fiskezoner, fiskeutrustning, landning, bifångster samt avdelning av personal, och att syftet med bestämmelserna är att undvika konflikter mellan fiskefartyg från gemenskapen och de lokala fiskeflottorna. Det skall också tilläggas att kommissionen vid sina förhandlingar med tredje land uppmuntrar att medel avsätts för riktade åtgärder i syfte att utveckla lokalt och småskaligt fiske.

Dessa riktade åtgärder bör göra det möjligt för de berörda kuststaterna att förbättra kontrollen och övervakningen i kampen mot det illegala fisket. Det är dessa länders ansvar att övervaka de områden som ingår i deras respektive territorier och omfattas av deras lagstiftning. Trots att gemenskapen inte har befogenhet att göra inspektioner på dessa vatten försöker man dock att samarbeta så nära som möjligt med de berörda kuststaterna för att se till att de fiskeaktiviteter som omfattas av fiskeavtalen också utförs enligt avtalens bestämmelser. Enligt gemenskapens regler skall medlemsstaterna kontrollera att fiskefartyg som seglar under deras flagg uppfyller kraven såväl i fiskeavtalen genom anmälan av fångstuppgifter och genom kontroller i gemenskapens hamnar som i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken(1), särskilt bestämmelserna om satellitövervakning (VMS).

Gemenskapen deltar också aktivt i det arbete som pågår inom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) för att ta fram ett internationellt handlingsprogram i syfte att förebygga och stoppa illegalt, ej rapporterat och oreglerat fiske samt för att förmå potentiella deltagare i sådant fiske att avhålla sig från detta. I detta handlingsprogram finns ett kapitel som tar upp utvecklingsländernas särskilda behov.

(1) EGT L 261, 20.10.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2475/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Erkännande av idrottens betydelse i fördragen

I slutsatserna från det nyligen avslutade toppmötet i Feira, det sista med Portugal som ordförandeland, sägs följande: Europeiska rådet uppmanar kommissionen och rådet att beakta idrottens speciella karaktär i Europa och dess sociala funktion när man förvaltar gemenskapens olika politikområden.

I en nyligen publicerad intervju(1) kommenterar Jacques Delors detta ämne: mldr att besluta om fri rörlighet för fotbollsspelare i analogi med den fria rörligheten för arbetstagare är något som får långtgående konsekvenser för idrottens framtid om man tänker på dess fostrande roll.(mldr). Jag har talat med Jacques Chirac och Lionel Jospin om hur viktigt det är att man inför ett protokoll om idrottens särskilda situation i Europa på samma sätt som kulturen har sina undantagsregler i syfte att förklara idrottens moraliska och fostrande roll. (mldr). Det vore normalt att kräva att varje professionell klubb som spelar i en liga i en EU-medlemsstat skulle använda minst sex spelare som kommer från det land där klubben finns. (mldr). Det är dess (det franska ordförandeskapets) ansvar att införa det protokoll jag kämpar för i det blivande Nicefördraget i december.

Då Jacques Chirac presenterade det franska ordförandeskapets riktlinjer för Europaparlamentet (i Strasbourg den 4 juli 2000) garanterade han för sin del: Vi måste se till att Europeiska unionen tar större hänsyn till idrottens speciella karaktär och dess sociala funktion. Vi har här ett verkligt problem som måste studeras och lösas. Det franska ordförandeskapet kommer att ägna sig åt detta.

Portugal har under sin tid som ordförandeland följt en linje som alltså även det franska ordförandeskapet betonat inför Europaparlamentet. Min fråga är: Vilka konkreta åtgärder planerar rådet att vidta för att man inom den närmsta framtiden skall kunna anta ett protokoll till fördragen där man uttryckligen erkänner idrottens speciella karaktär och ger ett adekvat och välbalanserat svar på de olika problem som så ofta och intensivt diskuterats avseende idrottens sociala, folkliga och fostrande roll, även då debatten handlat om professionell idrott?

(1) Le Figaro, den 4 juli 2000, del 1, s. 13.

Svar

(16 november 2000)

Rådet känner till diskussionen om att eventuellt i fördragen införliva ett erkännande av idrottens speciella karaktär men kan dock inte på förhand avgöra resultatet av den pågående regeringskonferensen som granskar en revidering av fördragen. Vidare erinras om att alla ändringar av fördragen skall beslutas enhälligt av medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2370/00

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(13 juli 2000)

Ämne: Tvångsarbete

Med hänvisning till kommissionens svar på min skriftliga fråga (P-0359/00(1), av den 8 mars 2000), kan kommissionen i nedan angivna hänseenden förse mig med uppgifter i detalj för vart och ett av de år som gått sedan lagen om avskaffande av tvångsarbete antogs 1992:

1. antalet utredningar som Pakistans regering gjort angående tvångsarbetets omfattning,

2. antalet personer som lagförts och fällts inför domstol enligt lagen om avskaffande av tvångsarbete för att de använt sig av tvångsarbetare,

3. antalet tvångsarbetare som återanpassats sedan lagen om avskaffande av tvångsarbete antogs 1992?

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 58.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(12 september 2000)

Kommissionen har genom sin delegation i Islamabad tagit upp dessa frågor med de pakistanska myndigheterna på parlamentsledamotens vägnar, som svar på en skrivelse från ledamoten av den 1 februari 2000.

De pakistanska myndigheterna har sedan förklarat att år 2000 i Pakistan är de mänskliga rättigheternas och den mänskliga värdighetens år. På ett möte om mänskliga rättigheter i april 2000, där detta initiativ inleddes, presenterade landets ledare general Pervez Musharraf ett åtgärdspaket som omfattade avskaffande av tvångsarbete. Under dessa omständigheter kommer kommissionen att be delegationen i Islamabad att återigen ta upp dessa frågor med det relevanta ministeriet och kommer att meddela ledamoten resultatet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3433/00

från Cristiana Muscardini (UEN) och Gianfranco Fini (UEN) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Översvämningar i Norditalien

Det oväder som håller på att ödelägga Norditalien har lett till att tiotals människor har omkommit samtidigt som hundratals har skadats och tusentals har evakuerats. Ovädret har även fått till följd att väg- och järnvägsförbindelser har blockerats, att flera hundra kommuner har isolerats, att floder har riskerat att översvämmas och att broar, vägar och fastigheter har rasat samman.

Kan kommissionen omedelbart upprätta en beredskapsplan som ålägger regionerna att inkomma med en hydrogeologisk översiktskarta som ger detaljerad information om vilka riskområden som finns i varje kommun?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(15 december 2000)

Kommissionen beklagar de förluster i människoliv och det stora antal sårade och bostadslösa samt de skador på infrastruktur och miljön som förorsakades av det oväder som drabbade Norditalien i oktober 2000.

När det gäller katastrofhjälp hänvisas parlamentsledamoten till kommissionens svar på Michl Ebners muntliga fråga H-0857/00 under frågestunden vid parlamentets sammanträdesperiod i november(1) samt till dennes inlägg i debatten om klimatförändringar vid parlamentets sammanträde den 25 oktober 2000(2) och i debatten om översvämningar i Europa vid parlamentets sammanträde den 16 november 2000(4)

Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen är inte kommissionen skyldig att utarbeta bestämmelser om att regionerna skall inkomma med detaljerade kartor över de hydrologiska riskerna i varje kommun.

Kommissionen har dessutom på nära håll följt utvecklingen av katastrofen och erbjudit stöd i form av experter och samordning av nationella insatsstyrkor. I det här sammanhanget vill kommissionen erinra parlamentsledamoten om att den i september 2000 antog ett förslag till rådets beslut om inrättande av en samordningsmekanism inom gemenskapen för räddningstjänstinsatser vid olyckshändelser(3) för att kunna mobilisera operationella resurser till ett snabbt ingripande i en medlemsstat befinner sig i en katastrofsituation.

(1) Europarlamentets debatter (november 2000).

(2) Europarlamentets debatter (oktober 2000).

(3) KOM(2000) 593 slutlig.

(4) Europarlamentets debatter (november 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3330/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Skydd av djur vid transport

I artikel 8 i rådets direktiv 91/628/EEG(1) (ändring av rådets direktiv 95/29 EG)(2) om skydd av djur vid transport fastställs att den ansvariga myndigheten i varje medlemsland skall lägga fram en årlig rapport till kommissionen som anger antalet inspektioner som har utförts föregående kalenderår med avseende på (a) transportmedel och djur vid vägtransport och på vissa utvalda platser samt (b) detaljerade uppgifter om de medföljande handlingarna. Artikel 8 föreskriver att de årliga rapporterna från medlemsländerna även måste innehålla ingående uppgifter från ansvarig myndighet om varje överträdelse och dess påföljd.

Kan kommissionen uppge om samtliga medlemsländer har följt de ovanstående reglerna för (a) 1998 och (b) 1999? Om så inte är fallet skulle jag vilja veta vilka medlemsländer som något av dessa år har brustit i att lämna en årlig rapport med alla uppgifter som fordras enligt artikel 8 samt vilka åtgärder kommissionen vidtar gentemot dessa medlemsländer.

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

(2) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(11 december 2000)

Kommissionen har fått in ovannämnda rapport för 1998 från tolv medlemsstater. Tre medlemsstater har inte uppfyllt detta krav i direktivet (Belgien, Grekland och Portugal).

Kommissionen har fått in sex rapporter för 1999 (Belgien, Tyskland, Spanien, Luxemburg, Finland och Sverige). Det bör dock noteras att det i artikel 8 i direktivet inte ges någon särskild tidsfrist för att överlämna rapporten till kommissionen.

Sedan maj 2000 har kommissionen genom den ständiga veterinärkommittén regelbundet påmint medlemsstaterna om detta krav.

Om den inte får in de rapporter som fattas för 1998, kommer den att inleda ett överträdelseförfarande mot de berörda medlemsstaterna. Den kommer även att formellt begära att de medlemsstater som inte har lämnat någon rapport för 1999 skall göra det så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3302/00

från Eryl McNally (PSE) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Turkiet och mänskliga rättigheter

I mars i år dog den turkiske fackföreningsmannen Suleyman Yeter i ett polishäkte efter att ha torterats. Vilka konsekvenser anser kommissionsledamoten Verheugen att detta uppenbara och påtagliga brott mot de mänskliga rättigheterna har för Turkiets ansökan om medlemskap?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(21 november 2000)

Enligt kommissionens uppgifter dog Suleyman Yeter, medlem av och utbildningssakkunnig hos fackföreningen Limter-Is, i häkte den 7 mars 1999. Tre poliser står för närvarande inför rätta anklagade för att ha orsakat hans död. En utfrågning ägde rum den 23 oktober 2000 i en Istanbul-domstol (nr 6) för mål som gäller grövre brott. Domstolen håller fortfarande på att höra vittnen. Det begärs fängelsestraff på upp till 13 år för poliserna.

Kommissionen följer noga utvecklingen av situationen i Turkiet vad gäller de mänskliga rättigheterna och gjorde en allmän bedömning av situationen i sin årligen återkommande rapport om Turkiets framsteg på vägen mot anslutning, som antogs den 8 november 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2994/00

från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet

(25 september 2000)

Ämne: Östtimor

Är rådet medvetet om att listan över misstänkta, som lämnats ut av den indonesiska justitiekanslern angående förra årets massakrer, är ofullständig?

Hur tänker rådet garantera att dessa män ställs inför rätta och att de inte slipper undan rättsliga åtgärder på grund av de ändringar av konstitutionen som nyligen gjorts och som sannolikt kommer att förhindra åklagare från att åtala misstänkta för internationella brott, som krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten?

Svar

(22 december 2000)

EU har vid upprepade tillfällen förklarat att de ansvariga för kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Östtimor skall stå till svars för sina gärningar och att detta är det bästa sättet att främja demokratisk stabilitet och varaktig försoning i Östtimor.

Rådet har informerats om att den allmänna åklagarmyndigheten i Republiken Indonesien har lagt till nya namn på den ursprungliga listan över misstänkta som varit inblandade i de grymheter som begicks i Östtimor 1999. Trojkan som agerar på rådets vägnar har i mitten av oktober i år inom ramen för en demarsch till de indonesiska myndigheterna påmint dessa om att de som är ansvariga för våldshandlingarna måste gripas och ställas inför rätta.

Rådet påminner den ärade parlamentsledamoten om sitt uttalande av den 4 februari 2000 i vilket rådet med kraft betonade det internationella samfundets plikt att genom Förenta Nationernas system agera så att de uppenbara brotten mot de grundläggande mänskliga rättigheterna och mot den humanitära rätten i Östtimor utreds och att gärningsmännen ställs inför rätta. Rådet påminner också om att Förenta nationernas övergångsförvaltning i Östtimor (UNTAET), efter att ha inrättat institutionella former för samarbete med den allmänna åklagarmyndigheten i Republiken Indonesien, har inlett en oberoende process för att identifiera ansvariga och ställa dem inför rätta.

Rådet kommer att uppmärksamt följa utvecklingen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3292/00

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Ödeläggelse av våtmarken vid Mesolongi

Kommissionen får ofta ta emot anmälningar om ödeläggelser och ingrepp som drabbar våtmarken Mesolongi. Denna våtmark skyddas enligt Ramsar-konventionen. En på plats nyligen genomförd undersökning, varvid insjön fotograferats, visar att det i området har uppförts olovliga sommarhusområden som utrustats med elektricitet, vatten och telefon, vilket gjort att situationen är i det närmaste omöjlig att ändra. Man har även börjat anlägga ett avloppssystem. Det bör dessutom påpekas att det till skada för våtmarken dagligen utförs jordpåfyllning även innanför våtmarkens område A, vilket hotar områdets flora och fauna. Eftersom det uppenbarligen är fråga om åsidosättande av såväl den internationella Ramsar-konventionen som gemenskapsdirektiven 74/409/EEG, 92/43/EEG och 85/337/EEG, och eftersom Grekland med stöd av artikel 4 i direktiv 79/409/EEG har utnämnt Amvrakikos Kolpos och Mesolongi-insjön till skyddade områden, ombeds kommissionen besvara följande frågor: Har Grekland meddelat kommissionen om vilka särskilda åtgärder för att skydda dessa områden och vilka åtgärder man avser att vidta för att rädda våtmarken vid Mesolongi, som är av största miljömässiga betydelse? Avser kommissionen att ingripa för att få ovan beskrivna åsidosättanden att upphöra?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

Strandsjön Messolonghi ingår i ett område som Grekland, med stöd i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1), har klassificerat som särskilt skyddsområde. Området har även föreslagits som område av betydelse för gemenskapen enligt rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2).

Med hänsyn till områdets naturvärde och dess betydelse inom gemenskapen men även på internationell nivå (Ramsar-konventionen) skall de grekiska myndigheterna vidta lämpliga åtgärder för att skydda och bevara området.

Det åligger de nationella myndigheterna att kontrollera den olovliga verksamhet som parlamentsledamoten hänvisar till. Verksamheten tyder emellertid på att området skadas, och kommissionen kommer därför att vända sig till de grekiska myndigheterna för att inhämta upplysningar när det gäller skyddet av strandsjön Messolonghi, men även när det gäller de särskilda åtgärder som vidtagits för att bevara områdets ekologiska särdrag.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.