ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0984/98 från Eryl McNally (PSE) till kommissionen (2 april 1998)

Ämne: UFO:n som observerats inom Europeiska gemenskapen

En väljare har undrat vilken ståndpunkt Europeiska unionen har vad gäller oidentifierade flygande föremål, ufon. Han uppger att vittnen rapporterat om två ufo-observationer i Storbritannien och Belgien, där också militär personal varit inblandad. När han krävde förklaringar av landets ministrar upplevde han dem som otillbörligt släpphänta, vilket gör att han ifrågasätter hur tillförlitlig den nationella och europeiska säkerheten egentligen är i dessa frågor. Han antyder även att man kanske försöker mörklägga ärendet, vilket mycket väl kan vara skadligt för de europeiska medborgarna och deras allmänna uppfattning om säkerhet.

Vilka åtgärder anser kommissionen mot bakgrund av detta krävs för att garantera att europeiska medborgare kan vara förvissade om sin säkerhet vad gäller oidentifierade flygande föremål? Finns det någon europeisk politik för ufon eller något utrymme för utveckling av den som eventuellt redan finns?

Svar avgivet av Jacques Santer på kommissionens vägnar (15 april 1998)

Kommissionen anser sig inte ha någon behörighet i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0855/98 från Michl Ebner (PPE) till kommissionen (26 mars 1998)

Ämne: Begränsningar beträffande import av äpplen från EU till Tjeckien

Med beaktande av att den tjeckiska regeringen den 29 januari 1998 beslutade införa importbegränsningar för äpplen från EU

och med beaktande av att denna åtgärd inte överensstämmer med bestämmelserna i Europaavtalet mellan EU och Tjeckien, eftersom den bryter mot klausulen om status quo för tullbehandlingen och ter sig diskriminerande, eftersom den endast gäller import av äpplen från EU, ombeds kommissionen meddela följande:

1. Vilka åtgärder kommer att vidtas mot detta diskriminerande beslut?

2. Har berörda avdelningar redan inlett förhandlingar i detta ärende?

3. Om förhandlingar inletts, i vilket skede befinner sig dessa för närvarande?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (20 april 1998)

Kommissionen är fullt informerad i frågan och har sedan de första rapporterna om åtgärden redan varit i nära kontakt med de tjeckiska myndigheterna. Den 2 februari 1998 förklarade kommissionen för den tjeckiska regeringen att åtgärder inte var förenlig med Europaavtalet. Kommissionen begärde att åtgärden omedelbart skulle dras tillbaka och att bilaterala överläggningar omedelbart skulle hållas.

Vid överläggningarna, som ägde rum den 17 februari 1998, gjordes det klart att de tjeckiska myndigheterna inte hade för avsikt att dra tillbaka åtgärden på kort sikt. Kommissionen föreslog därför motåtgärder, som antogs av rådet den 17 mars 1998. Gemenskapen kommer att tillfälligt dra tillbaka vissa handelskoncessioner inom jordbruk (äppeljuice, köttprodukter, mjölkprodukter) som för närvarande beviljas Tjeckien på autonoma grunder. Avsikten är att minska Tjeckiens förmånsexport med ett belopp som motsvarar de förluster som gemenskapen gör vid sin export av äpplen.

Kommissionen kommer att fortsätta att arbeta för att lösa problemet på ett sätt som också skyddar gemenskapsexportörernas intressen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1010/98 från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen (6 april 1998)

Ämne: Kommunen Neapels överträdelser av gemenskapens bestämmelser om offentlig upphandling av tjänster

Kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande mot Italien inom området för offentlig upphandling. Den har i synnerhet nyligen anklagat kommunen Neapel för överträdelser i samband med förvaltningen av en anbudsinfordran som gäller insamling av kommunalt avfall. Det har visat sig att anbudsinfordran är ofullständig och går stick i stäv mot gemenskapens direktiv 92/50/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster. Man har de facto fastställt allvarliga brister, såsom att det saknas vissa obligatoriska uppgifter om urvalskriterierna, att det finns bestämmelser som diskriminerar eventuella utländska operatörer, att det tog lång tid att göra anbudsvillkoren tillgängliga och att fristen för att inge anbud understiger den lägsta frist som fastställs i gemenskapens bestämmelser.

Enligt artiklar i lokalpressen förekommer det ett antal oegentligheter i samband med en annan anbudsinfordran som gäller förvaltningen av kommunen Neapels fastigheter. Den regionala förvaltningsdomstolen (TAR) i Campanien har inställt anbudsförfarandet på grund av att det innefattar alltför stränga och diskriminerande villkor som inte säkerställer effektiv konkurrens under förfarandet och som i sista hand skulle gynna den nuvarande förvaltningsmyndigheten.

Kan kommissionen

- undersöka om det nya anbudsförfarandet avseende förvaltning av fastigheterna motsvarar kraven på likvärdighet och laglighet,

- säkerställa att de förfaranden som kommunen Neapel har tillämpat på samtliga anbudsinfordringar är lagliga och därmed undersöka om det eventuellt har skett brott mot principen om fri konkurrens,

- vända sig till EG-domstolen i Luxemburg för att säkerställa att kommunen Neapel och den italienska staten återupprättar de lagliga intressen som eventuellt har kränkts?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (5 juni 1998)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0184/98 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen (5 februari 1998)

Ämne: Frakt av lastbilar och släp på järnväg

Det finns stora möjligheter att spara pengar och minska utsläppen i luften genom att frakta hela lastbilsekipage längre sträckor på järnväg. Det finns idag utvecklade system för att lastbilar med släp och last fraktas på speciella järnvägsvagnar. Ger EU något stöd till projekt av denna typ? Har EU några planer på att stödja den tekniska utvecklingen på området.?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (27 mars 1998)

Gemenskapen för en aktiv politik för att öka kombinerade transporters konkurrenskraft och effektivitet. Som en del av denna politik har kommissionen stött Pilotåtgärder för de kombinerade transporterna (PACT) sedan 1992. Genom PACT-programmet ger gemenskapen ett begränsat ekonomiskt bidrag till innovationer, som främjar de internationella kombinerade transporternas konkurrenskraft. Dessutom bidrar gemenskapen ekonomiskt till intermodala forsknings- och utvecklingsaktiviteter inom ramen för det fjärde ramprogrammet (parlamentets och rådets beslut nr 1110/94/EG ((EGT L 126, 18.5.1994. ))).

Kommissionen konstaterar att bemannade kombinerade transporter (rullande landsväg) i sin nuvarande form i allmänhet inte anses ekonomiskt bärkraftiga på egen hand. Rullande landsväg utnyttjas av miljöskäl eller för att minska överbelastningen i trafiken vid vissa knutpunkter, särskilt i bergiga regioner. Ett detaljerat övervägande av detta liksom andra inslag inom intermodala transporter gavs i Vitboken 1997 om ¨Intermodalitet och intermodal godstransport i Europeiska unionen¨ ((KOM (97) 243 slutlig. )).

För närvarande ger inte gemenskapen något ekonomiskt stöd till teknik eller verksamhet på området rullande landsväg inom ramen för ovan nämnda program. Kommissionen skulle dock ställa sig positiv till viktig teknisk och ekonomisk utveckling på detta område, som kan medföra att rullande landsväg blir ett ekonomiskt bärkraftigt alternativ. Om projekt med denna målsättning uppfyller kriterierna för program som PACT eller de särskilda målen för de intermodala FoU-programmen, kan de komma i fråga för gemenskapsfinansiering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0270/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Ogiltigförklaring av EU:s medlemsstaters nationella normer om konservers kommersiella kvalitet, på grund av tillämpning av gemenskapslagstiftningen

För närvarande existerar det i EU:s medlemsstater olika samtidiga normer och bestämmelser som reglerar den kommersiella kvaliteten på konserver med fiske- och akvakulturprodukter. Vad det gäller den kommersiella kvaliteten, men inte den rent hygieniska eller sanitära kvaliteten, är dessa normer och bestämmelser mer restriktiva i vissa länder än i andra.

I vissa fall antogs dessa nationella lagar före landets inträde i EU, då gemenskapens organisation och struktur skilde sig mycket från i dag.

Kan kommissionen informera om huruvida tillämpningen av gemenskapslagstiftningen innebär att ovannämnda nationella normer som reglerar den kommersiella kvaliteten ogiltigförklaras i de fall då de utan att grundas på sanitära beaktanden innebär diskriminering mellan medlemsstaterna och försvårar eller hindrar försäljning och distribution av livsmedelsprodukter?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (22 april 1998)

Handelskvaliteten på konserverade fiske- och vattenbruksprodukter regleras huvudsakligen genom förordning (EEG) nr 2136/89 om gemensamma marknadsnormer för konserverade sardiner ((EGT L 212, 22.7.1989. )) och genom rådets förordning (EEG) nr 1536/92 om gemensamma marknadsnormer för konserverad tonfisk och bonit ((EGT L 163, 17.6.1992. )).

Dessa bestämmelser är bindande i alla medlemsstater och alla nationella normer som inte är förenliga med nämnda gemenskapslagstiftning är därmed ogiltiga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0566/98 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen (4 mars 1998)

Ämne: Djuretiska nämnder

Sverige har sedan länge bestämmelser om att alla försök på djur måste genomgå etisk prövning innan försöken får börja. Prövningen sker i så kallade djuretiska nämnder där såväl forskarintressena som allmänintressena är företrädda. Dessa nämnder har hittills varit rådgivande.

Den svenska regeringen har nu föreslagit den svenska riksdagen att de djurförsöksetiska nämndernas rådgivande karaktär måste ändras så att det i stället blir beslutande. Regeringen motiverar ändringen med att den är nödvändig för att direktiv 86/609/EEG ((EGT L 358, 18.12.1986, s. 1. )) ska anses vara implementerat i den svenska lagstiftningen.

Anser kommissionen att direktiv 86/609/EEG kräver att medlemsstaterna inrättar beslutande djurförsöksetiska nämnder?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (7 april 1998)

I artikel 12.1 i direktiv 86/609/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål sägs att ¨Medlemsstaterna skall fastställa förfaranden genom vilka själva försöken i förväg anmäls till myndigheten eller uppgifter lämnas om de personer som leder dem.¨ I andra stycket sägs att ¨Om ett djur skall användas till försök under vilka det kommer att eller kan förväntas få starka smärtor som förväntas bli långvariga, måste en särskild motiverad anmälan lämnas in om försöket och dess berättigande till myndigheten eller detta i särskild ordning godkännas av myndigheten.¨

I artikel 24 sägs att ¨Detta direktiv skall inte inskränka rätten för medlemsstaterna att tillämpa eller besluta om strängare åtgärder... Medlemsstaterna kan i synnerhet kräva att tillstånd inhämtas i förväg för försök eller program som anmälts i enlighet med bestämmelserna i artikel 12 januari ¨

Av dessa bestämmelser framgår att medlemsstaterna själva utformar förfarandet för anmälan och godkännande av experimenten. Vid utarbetandet av förfarandet kan en tillsynskommitté för etisk prövning av djurförsök medverka.

Etiska aspekter på djurförsök blir allt vanligare. Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att på frivillig grund inrätta etiska kommittéer rörande djurförsök som del av ländernas återkommande översyner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0527/98 från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till kommissionen (2 mars 1998)

Ämne: Val till Europaparlamentet

I artikel 8b om medborgarskap i Maastrichtfördraget står det att ¨varje unionsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat där han inte är medborgare skall ha rösträtt och vara valbar vid kommunala val i den medlemsstat där han är bosatt, på samma villkor som medborgarna i den staten¨.

Med avseende på de kommande valen till Europaparlamentet i oktober 1999, finns det någon medlemsstat som tillämpar bestämmelser som innebär att en unionsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat där han inte är medborgare inte kan utöva sin rösträtt?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0525/98 och E-0527/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen (7 april 1998)

Direktiv 93/109/EG av den 6 december 1993 har införlivats i alla medlemsstater och tillämpades redan vid valet i juni 1994. Sverige, Österrike och Finland tillämpade det vid de val som hölls där för första gången 1995 och 1996.

Parlamentsledamoten anmodas att vända sig till kommissionens rapport av den 7 januari 1998 till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av direktiv 93/109/EG - Rösträtt och valbarhet i val till Europaparlamentet för EU-medborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare ((KOM(97) 731 slutlig. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0581/98 från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen (4 mars 1998)

Ämne: Genomförande av budgetpost B2-5122

Kan kommissionen uppge hur många och vilka organisationer som erhöll medel från denna budgetpost under 1997?

Kan kommissionen uppge hur många ansökningar om stöd som beviljades under 1997 och hur många som avslogs? Vilka var de vanligaste anledningarna till avslag?

Kan kommissionen uppge hur långt tid som i genomsnitt förflyter från det att ansökan mottas till dess att utbetalningen av medlen sker? Anser kommissionen att detta är en rimlig tidsperiod?

Anser kommissionen att bättre information till mottagarna skulle kunna öka genomförandet av denna budgetpost? Hur avser kommissionen i så fall att uppnå detta?

Delar kommissionen uppfattningen att de organisationer som erhåller stöd genom denna budgetpost i större utsträckning måste bli självfinansierande? Hur avser kommissionen i så fall att uppnå detta?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (29 april 1998)

En förteckning över utbetalningar enligt budgetpunkt B2-5122 sänds direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

101 ansökningar bifölls medan 42 ansökningar avslogs. Avslagen berodde antingen på att sökanden inte återfanns bland de organisationer som uttryckligen nämns i anmärkningarna till budgetposten, eller på att det projekt som inlämnats inte övrensstämde med handboken med anvisningar budgetposten eller inte uppfyllde budgetpostens målsättningar.

Den genomsnittliga tiden för handläggning av ett ärende är två till tre månader. Väntetidens längd beror på olika faktorer: a) om det projektförslag som sänds in är komplett och åtföljs av de finansiella handlingar som krävs (enligt handboken), b) om handboken måste översändas till sökanden för att denna skall kunna sända in en ny, korrekt sammanställd ansökan och c) kommissionens interna förfarande med dess krav på att finansiell kontroll skall genomföras innan ett brev med beviljande av stöd kan sändas.

I syfte att förbättra situationen sammanträdde kommissionen i början av 1998 med vissa potentiella stödmottagare för att förklara handboken för 1998 och de förfaranden som tillämpas. Övriga sökande erhåller också handboken innan de inlämnar sina projekt.

Eftersom offentliga stöd skall tillkomma, förväntar sig kommissionen att varje potentiell stödmottagare antingen själv finansierar större delen av åtgärden eller att han finner andra partner som kan stå för denna medfinansiering. Trots detta har kommissionen i handboken för 1998 föreslagit tre tänkbara procentsatser för medfinansiering på basis av kriterier som beaktar både själva åtgärdens vikt och organisationernas förmåga när det gäller mänskliga och finansiella resurser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1176/98 från Ulf Holm (V) till rådet (23 april 1998)

Ämne: Svenska språket hotat

Den europeiska patentorganisationen, EPO, har sedan några år drivit frågan om att förändra reglerna för patentansökningar i Europa. EPO föreslår nu att endast en mindre del av ett patent skall behöva översättas till det lands språk vari man ansöker om patent. I huvudsak skall det, enligt förslaget, räcka med att hela patentet översätts till engelska, tyska och franska.

Innebörden av förslaget skulle medföra omfattande inskränkningar för bland annat det svenska språkets ställning inom EU. Det utgör samtidigt ett angrepp mot våra demokratiska principer. Svenska medborgare skulle mista sin rätt att på det inhemska språket ta del av i Sverige gällande riksdokument.

Anser rådet att detta förslag ligger i linje med de demokratiska principerna om varje medborgares rätt i EU att ha tillgång till gällande dokument på sitt eget språk? Vad avser rådet göra för att förhindra att vissa språk marginaliseras inom EU? Anser rådet att antalet officiella språk inom EU skall begränsas med tanke på den förestående utvidgningen?

Svar (6 juli 1998)

Rådet uppmärksammar den ärade parlamentsledamoten på att den europeiska patentorganisationen (EPO) inte är ett gemenskapsorgan utan en organisation som upprättats genom en överenskommelse mellan regeringarna. Härav följer å ena sidan att rådet inte har någon befogenhet att yttra sig om denna organisations regler, å andra sidan att det svenska språkets ställning i denna organisation inte påverkar dess ställning inom Europeiska unionen, vilken följer av bestämmelserna i fördragen.

Språkens ställning inom unionen fastställs i förordning nr 1 ((EGT 17, 6.10.1958. )) där det i artikel 1 fastställs att svenska är ett av gemenskapens elva officiella arbetsspråk.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 304 , 02/10/1998 s. 0074



SKRIFTLIG FRÅGA P-0307/98 från Luis Campoy Zueco (PPE) till kommissionen (5 februari 1998) Ämne: Stöd till musiklivet Generaldirektorat X har utarbetat ett program för kulturstöd och ett kapitel i detta är tillägnat musik, vilket jag anser är helt i sin rätt. Kan kommissionen tala om ifall det finns något annat kulturstödsprogram i vilket stöd till musikprojekt kan inbegripas? Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (17 mars 1998) Kommissionen anser i likhet med parlamentsledamoten att främjande av musikaliskt skapande och spridning av musikaliska alster i Europa är och ovillkorligen bör förbli en del av kommissionens insatser på kulturområdet. Ramprogrammet för kultur 2000-2005 innebär att särskild uppmärksamhet kommer att ägnas musiken, såsom framgår av slutsatserna från rådets möte den 18 december om musikens roll i Europa ((EGT C 1, 3.1.1998. )). Kommissionen vill även påminna om att som ett led i det arbete som de europeiska institutionerna på senare tid ägnat åt musiken, organiserade parlamentet den 18 juni 1997 en utfrågning i ämnet. Vid detta tillfälle delade kommissionen i informationssyfte ut en förteckning över gemenskapens stöd till musiken. Där framgick att utöver de befintliga kulturprogrammen har ett stort antal andra gemenskapsprogram på olika sätt bidragit med stöd till musiken. Det bör ändå understrykas att dessa andra program inte i första hand åsyftar kultur. Sammanställningen visar även att merparten av de gemenskapsmedel som ämnats för musiken härrör från strukturfonderna. Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) har till exempel beviljat omkring 38,33 miljoner ecu 1989-1997. Av detta stöd utgjorde under perioden 1991 - 1996 13,22 miljoner ecu gemenskapsstöd till kulturen. När det gäller kulturåtgärder, har främst programmet Kalejdoskop (beslut nr 719/96/EG) ((EGT L 99, 20.4.1996. )) erbjudit möjligheter att varje år stödja samarbetsprojekt på musikområdet. Dessutom föreskrivs i åtgärd 1 i det meddelande om ansökningsomgång 1998 som kallas ¨Gemenskapsstöd till kulturella utvecklingsprojekt¨ ((EGT C 6, 10.1.1998. )) att särskild uppmärksamhet kommer att ägnas åt musikområdet. Motsvarande föreskrifter (dock avseende hela kultursektorn) finns i ¨Första rapporten om beaktandet av de kulturella aspekterna i Europeiska gemenskapens verksamhet¨ ((KOM(96) 160 slutlig. )).
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 304 , 02/10/1998 s. 0154



SKRIFTLIG FRÅGA E-0744/98 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (18 mars 1998) Ämne: Överträdelse mot EU:s konkurrenslagstiftning Både skotska och irländska fotbollsförbund hotar med att hindra Wimbledon, och nu också Clydebank, och istället spela i Dublin. Anser inte kommissionen att sådana åtgärder från fotbollsförbundens sida klart är en överträdelse av EU:s konkurrenslagstiftning? Svar avgivet av Karel Van Miert på kommissionens vägnar (31 mars 1998) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-200/98 ställd av Brian Crowley under frågetiden vid parlamentets möte i mars 1998 ((Parlamentsdebatter (mars 1998). )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0185/98 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (5 februari 1998)

Ämne: Bidrag och förmåner för personer med funktionshinder i EU:s medlemsstater

Skulle kommissionen kunna tillhandahålla uppgifter angående de belopp som används för detta syfte i varje medlemsstat?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0185/98 och E-0186/98 ingivna av Pádraig Flynn för kommissionen (30 mars 1998)

Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0251/98 från Marco Cellai (NI) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Skatt på företags nettotillgångar

Enligt direktiv 69/335/EEG ((EGT L 249, 3.10.1969, s. 25. )) av den 17 juli 1969 gäller principen att skatt på kapitaltillskott och kapitalanskaffning inte får tas ut mer än en gång inom Europeiska gemenskapen, för att inte förhindra den fria rörligheten för kapital. Artikel 1 i direktivet föreskriver en harmonisering av skatterna på kapitaltillskott till kapitalbolag. Medlemsstaterna får enligt direktivet inte beskatta sådana bolags kapitalanskaffning, förutom med en skatt på kapitaltillskott som efter ändringen genom artikel 1 i direktiv 73/80/EEG ((EGT L 103, 18.4.1973, s. 13. )) av den 18 april 1973 inte får överstiga 1 % (artikel 10 i direktiv 69/335/EEG).

I Italien utgörs skatten på kapitaltillskott (den enda skatt som är tillåten enligt ovannämnda gemenskapslagstiftning) av en stämpelskatt på annat kapitaltillskott än tillskott av fast egendom. Denna skattesats ligger på 1 %. Skatten på företagens nettotillgångar tillkommer alltså utöver denna stämpelskatt och tas ut med en skattesats på 0,75 % av det befintliga aktiekapitalet i slutet av varje räkenskapsår, år efter år, och trots att det varken rör sig om någon undantagsskatt eller tillfällig skatt.

Den här skatten har alltså samma effekt som den vanliga skatten på kapitaltillskott, vilket betyder att den strider mot förbudet i artikel 10 i direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969.

Enligt den rättspraxis som tillämpas både nationellt och på gemenskapsnivå vid den här sortens stridighet borde föreskrifterna om den här skatten på företags nettotillgångar upphävas omedelbart och med retroaktiv verkan, utan att lagstiftaren behöver vidta några särskilda åtgärder. På dessa grunder har flera italienska företag begärt att finansministeriet skall betala tillbaka de summor, med ränta, som felaktigt har betalats in som skatt på företagens nettotillgångar.

Anser inte kommissionen att den måste påminna den italienska regeringen om dess skyldighet att rätta till lagstiftningen i fråga och snarast utfärda nya bestämmelser?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (8 april 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.