SKRIFTLIG FRÅGA E-3267/00

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Vattenbrukets påverkan på giftblomning

Har kommissionen undersökt huruvida det går att styrka ett samband mellan utsläpp av näringsämnen från vattenbruk och giftig algblomning såsom förgiftade blåmusslor med ASP(1)? Mot bakgrund av debatten om övergödning undrar jag vilka åtgärder kommissionen vidtar mot utsläpp av näringsämnen inom ramen för sin uttalade politik för att främja ett hållbart vattenbruk?

(1) Amnesic Shellfish Poisoning, skaldjursförgiftning som orsakar minnesförlust.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 december 2000)

Mikroalger i hav och bräckta vatten i Europa har regelbundet givit skadliga verkningar eftersom de innebär en risk för folkhälsan och orsakar ekonomisk skada för fisket, liksom för vattenbruket och turismen. Dessa händelser omfattar en rad fenomen som sammanfattningsvis brukar kallas giftig algblomning.

Även om man vet att vissa arter av giftalger har blommat i århundraden och andra i flera tusen år, har omfattningen och frekvensen av dessa blomningar ökat.

Kommissionen sponsrade i november 1998 ett internationellt seminarium om giftig algblomning i Europas hav och bräckta vatten, som arrangerades i Kalmar, Sverige. Enligt slutsatserna från detta seminarium är en av de viktigaste frågor som återstår att besvara hur man i samband med giftig algblomning skall skilja mellan naturliga och antropogena orsaker.

Flertalet krafter orsakade av människans åtgärder kan tänkas inverka på giftig algblomning, bland annat övergödsling, förstöring av näringskedjorna i haven genom överfiske, ökad förekomst av spårmetaller som främjar eller hämmar mikroalgernas tillväxt, atmosfäriska nedfall (särskilt regnvatten som innehåller kväveföreningar) och intensivt vattenbruk i vissa känsliga havsområden.

När det gäller vattenbrukets potentiella inverkan på utvecklingen av giftig algblomning så bidrar utsläpp från vattenbruk mindre till kväve- och fosforhalten i hav och bräckta vatten än annan mänsklig aktivitet (jordbruk, stadsbefolkning, industri) och är normalt koncentrerad till utsläppskällans omedelbara närhet. Det har endast genomförts några få studier för att fastställa utvecklingen och förstå riskerna med anhopningar av giftig algblomning i avlagringar under eller runt fiskbassänger. Det är fortfarande möjligt att sådana miljöer fungerar som reservoarer för vilande cystor. Ytterligare studier kan komma att krävas för att förstå utvecklingen av cystor av giftig algblomning och andra levande organismer under fiskburarna, och då också effekterna av produktionsfria perioder och cystornas potential för ökad tillväxt under vissa miljöförutsättningar.

När det gäller den andra frågan har det sedan 1970-talet antagits omfattande miljölagstiftning på grundval av EG-fördraget. Miljöskyddet har också fått en central roll i gemenskapens mål.

I gemenskapslagstiftningen fastställs en rad åtgärder för att kontrollera vattenbrukets inverkan på miljön. Det skall bland annat göras en miljökonsekvensbeskrivning vid placering, konstruktion och drift av intensivt vattenbruk. Andra åtgärder som vidtas är begränsningar av tillgången till vatten, metoder för att kontrollera spillvattnet, inbegripet foderkontroller, begränsningar av användning av läkemedel, antibiotika och andra kemiska produkter, upprättande av avtal mellan användargrupper för att undvika konflikter och för att möjliggöra en effektiv fysisk planering samt begränsningar för införsel av exotiska djurarter.

Dessutom uppmuntras framtagningen av optimala förvaltningsmetoder genom uppförandekodexar och regler för god sed samt användningen av handelsrelaterade metoder, såsom produktcertifiering.

Gemenskapen antog nyligen (december 1999) rådets förordning (EG) nr 2792/1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(1) för att modernisera stödet till vattenbruket i samband med reformen av strukturfonderna.

Vattenbrukets inverkan på miljön kommer i framtiden att vara av allra största betydelse. Allt stöd som beviljas för vattenbruksprojekt som rör intensiva metoder måste överensstämma med bestämmelserna i rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(2), ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(3). Kostnaderna för miljökonsekvensundersökningarna kommer i detta sammanhang att berättiga till stöd.

För att främja miljövänlig drift kan medlemsstaterna bevilja ytterligare stöd på upp till 10 % för projektinvesteringar som avser teknologi som avsevärt minskar de negativa miljöeffekterna.

Slutligen kan det beviljas stöd för andra åtgärder av allmänt intresse, t.ex. förbättring av vattenbruken, kollektiv behandling av spillvatten från vattenbruk, utrotning av patologiska risker i samband med fiskodling och insamling av data som kan användas vid miljöförvaltningen som ett led i de integrerade förvaltningsplanerna för kustområdena.

(1) EGT L 337, 30.12.1999.

(2) EGT L 175, 5.7.1985.

(3) EGT L 73, 14.3.1997.