ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0284/00

från Hans-Peter Mayer (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Jämlikhetsprincipen i samband med kriterier för beviljande av brittiskt medborgarskap

I kriterierna för beviljande av brittiskt medborgarskap fastställs att barn med en brittisk mamma och en utländsk pappa som är födda före den 1 januari 1983 inte har rätt till brittiskt medborgarskap eftersom ett sådant fram till detta datum endast kunde beviljas om fadern var brittisk.

Strider dessa bestämmelser mot den implicita jämlikhetsprincipen i gemenskapslagstiftningen?

Skulle man eventuellt kunna vidta gemenskapsrättsliga åtgärder för att få till stånd en ändring av dessa bestämmelser?

Svar från Antonio Vitorino på kommissionens vägnar

(16 mars 2000)

Reglerna för förvärvande och förlust av medborgarskap styrs uteslutande av varje medlemsstats nationella bestämmelser.

Detta anges tydligt i förklaring nr 2 som bifogas Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I förklaringen anges det skall frågan om en persons medborgarskap i en viss medlemsstat avgöras uteslutande under hänvisning till den berörda medlemsstatens egen lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0166/00 från Rosa Díez González (PSE), Fernando Pérez Royo (PSE) och Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen. Följder av statliga stöd till den spanska elsektorn.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 280 E , 03/10/2000 s. 0191 - 0191



SKRIFTLIG FRÅGA E-0166/00 från Rosa Díez González (PSE), Fernando Pérez Royo (PSE) och Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen (31 januari 2000) Ämne: Följder av statliga stöd till den spanska elsektorn De spanska elbolag som kan utnyttja ersättningarna för kostnader för övergång till fri konkurrens befinner sig i en avundsvärd ekonomisk och finansiell situation. Hur har kommissionen mot denna bakgrund för avsikt att koppla samman utbetalningen av dessa stöd för övergång till fri konkurrens med bolagens bärkraft, ekonomiskt och finansiellt sett? Har kommissionen för avsikt att utvärdera effekten och behovet av stöden på grundval av de konsoliderade företagen eller på grundval av företagens enskilda tillgångar? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (9 mars 2000) För att något skall betraktas som en icke återvinningsbar kostnad (sunk cost) krävs, att en investering eller ett avtal blir olönsamt på grund av den liberalisering av elmarknaden som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(1) och vidare att den i betydande utsträckning påverkar företagets konkurrenskraft. Kommissionen granskar de icke återvinningsbara kostnaderna tillgång för tillgång och bedömer sedan påverkan på de konsoliderade företagens konkurrenskraft. (1) EGT L 27, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0797/00

från Lousewies van der Laan (ELDR) till kommissionen

(16 mars 2000)

Ämne: Kravet om att nederländska medborgare måste återvända till Nederländerna för att kunna tillgodogöra sig ersättningar från vissa former av gruppförsäkringar

1. Är kommissionen medveten om de praktiska konsekvenser den kungliga förordningen KB 746 har för nederländska medborgare, i det att den kräver att de måste flytta tillbaka till Nederländerna om de önskar fortsätta att dra nytta av vissa former av gruppförsäkringar?

2. Håller kommissionen med om att detta de facto utgör en begränsning av den fria rörligheten för personer i Europeiska unionen?

3. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att garantera att nederländska medborgare även i fortsättningen kan bosätta sig var de vill i Europeiska unionen utan att nödgas betala de omotiverade och oförutsedda kostnader som fastställs i den nya förordningen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou

(13 april 2000)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-0706/00 från Bart Staes(1).

(1) Se sida 207.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0163/00

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(26 januari 2000)

Ämne: Kommissionsledamoten Franz Fischlers besök i Marocko den 17 januari 2000

Fiskeavtalet med Marocko löpte ut den 30 november 1999 och den flotta som bedriver fiske i det berörda området har fått avbryta sin verksamhet, vilket kommer att få betydande sociala och ekonomiska konsekvenser. I fiskeflottan ingår 30 portugisiska fartyg som har en besättning på upp emot 700 fiskare och skapar över 3 000 arbetstillfällen, huvudsakligen i de två fiskeberoende kommunerna Sesimbra och Olhão/Fuzeta. Flottan har specialiserat sig på fiske i de Marockanska fiskevattnen och kommer att få stora problem när den skall ställa om sin verksamhet.

Enligt uppgifter från Agence Europe från den 18 januari 2000 kan man, efter ett möte mellan kommissionsledamoten Franz Fischler och den marockanske statssekreteraren Taieb Fassifihiri, dra slutsatsen att avtalet inte kommer att förnyas eftersom Europeiska unionen har konstaterat att fångstverksamheten kommer att upphöra och att man får utreda andra samarbetsalternativ.

1. Hur trovärdiga är dessa uppgifter? Har kommissionen uteslutit möjligheten att förnya avtalet?

2. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit mot bakgrund av att flottans verksamhet står stilla på grund av att avtalet har löpt ut?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

Kommissionen kan bekräfta att den står i kontakt med de marockanska myndigheterna för att undersöka alla tänkbara former av ett eventuellt nytt partnerskap som kan införas på fiskeriområdet, och som är till förmån för de båda sektorerna.

Kommissionen intar samma ståndpunkt som den har givit uttryck för de senaste månaderna och som grundar sig på det förhandlingsdirektiv som antogs av rådet den 15 oktober 1999.

Kommissionen har redan godkänt åtgärder för ekonomiskt stöd till redare och besättningar som drabbats av att fiskeavtalet med Marocko inte har förnyats. Dessa åtgärder kommer från och med den 1 januari 2000 att finansieras genom Fonden för fiskets utveckling (FFU) inom programmen för Spanien och Portugal för perioden 20002006, enligt villkoren i den nya FFU-förordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0144/00

från Erik Meijer (GUE/NGL) till rådet

(20 januari 2000)

Ämne: Fortsatt vapenembargo mot Indonesien

1. Kan rådet bekräfta att vapenembargot mot Indonesien löper ut den 17 januari 2000 och att man på grund av de optimistiska förväntningar som tills nyligen fanns beträffande Indonesiens framtid inte har haft för avsikt att förlänga detta embargo?

2. Kommer rådet i håg det öppna brev av den 27 november 1999 från den östtimorianske nobelpristagaren Ramos Horta till medlemsstaternas regeringar och parlament, i vilket denne skrev att

Samtidigt som jag har yrkat på ett stopp för alla ekonomiska och finansiella sanktioner som har införts mot Indonesien tror jag inte det är dags att häva vapenembargot. Det sista som Indonesien nu behöver är vapen. Vapenförsäljning till den indonesiska armén (TNI) ger en felaktig signal Jag hoppas att den giriga och ansvarslösa politik som vissa länder fört genom att sälja vapen till Indonesien tillhör det förflutna.

3. Håller rådet med mig om att den Indonesiska armén efter folkomröstningen som ledde till Öst-Timors självständighet, vid striderna mellan kristna och muslimer på Moluckerna och vid förtrycket av det i åratal existerande folkliga motståndet i Aceh kan ses som anstiftare av motsättningar mellan befolkningsgrupper och ett hot mot den demokratiska statsform som Indonesien fick 1999, och att det är viktigt att detta hot ges så få chanser som möjligt?

4. Är rådet villigt att vid sitt möte den 24 januari 2000 fatta ett beslut om fortsatt vapenembargo, och samtidigt göra det möjligt för företagen Hollandse Signaal Apparaten (Nederländerna) och Thomson CSF (Frankrike) att utan att kunna beskyllas för kontraktbrott avstå från att leverera av Indonesien tidigare beställt materiel före den 1 februari 2000?

Svar

(13 mars 2000)

De restriktiva åtgärderna mot den förra indonesiska regeringen som infördes i september 1999 löpte verkligen ut den 17 januari 2000. De förlängdes inte. EU noterade emellertid att EU:s vapenexport skall regleras av strikt genomförande av EU:s uppförandekodex. EU upprepade också den ärade parlamentsledamotens oro över det fruktansvärda våldet på Moluckerna och den ständiga

konflikten i Aceh samt det spända läget i Irian Jaya. EU är fast beslutet att stödja Indonesiens nya demokratiskt valda regering i dess ansträngningar att stärka landets demokrati, reformera dess militära och rättsliga system, återge ekonomin dess vitalitet samt lösa sina inre konflikter genom dialog snarare än med våld.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0006/00

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(19 januari 2000)

Ämne: Kommissionsordförande Romani Prodis välkändhet

Stämmer det att Europeiska kommissionens ordförande Romano Prodi vid sin ankomst till det kungliga bröllopet den 4 december 1999 presenterades som Portugals premiärminister av den belgiska franskspråkiga TV-kanalen RTBF?

Vad kommer kommissionen i sådana fall att göra för att den belgiska TV:n i framtiden känner igen kommissionens ordförande?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 februari 2000)

Det är riktigt att kommentatorn i den belgiska tv-kanalen RTBF, när Romano Prodi anlände till katedralen i Bryssel för den belgiske kronprinsens bröllop den 4 december 1999, sade att det var Portugals president (inte premiärminister) som ankom.

Kommissionen anser inte att den lapsus som parlamentsledamoten hänvisar till och som för övrigt snabbt rättades är någon allvarlig händelse. Belgiska televisionen sände senare bilder av ordförande Prodi sittande vid honnörsbordet nära det belgiska kungaparet och kronprinsparet.

Kommissionen strävar efter en informationspolicy som bygger på öppenhet och på medborgarnas rätt att hållas informerade om gemenskapsinstitutionerna och EU:s politik. Detta arbete sker i fullt samarbete med parlamentet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0056/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Distinktion mellan kulturella och etniska grupper i ett frågeformulär om lika möjligheter

Vad anser kommissionen om innehållet i ett frågeformulär som ingår i övervakningen av politik för lika möjligheter och som har skickats ut av ett stort politiskt partis europeiska sektion? Den indelning i kulturella och etniska grupper som används i frågeformuläret följer enligt uppgift rekommendationer från den brittiska kommissionen mot rasdiskriminering och omfattar följande kategorier: vita, svarta västindier, svarta afrikaner, övriga svarta, indier, irländare, pakistanier, bangladeshier, kineser, asiater och övriga. Varför skall irländare vara en kategori som skiljer sig från den vida beteckningen vita (då inget annat EU-lands befolkning betraktas som så annorlunda att en distinktion är motiverad), och är det lagligt att kräva att irländska medborgare identifierar sig själva på ett annorlunda sätt i ett sådant formulär?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

Som parlamentsledamoten säkert vet är frågan om vilka kulturella och etniska grupper som skall tas upp i frågeformulär om lika möjligheter inte i sig en fråga om gemenskapslagstiftning. I parlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(1) förbjuds dock uttrycklingen behandling av personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör hälsa och sexualliv. Detta förbud gäller inte i ett begränsat antal fall, bland annat om den berörda personen har lämnat sitt samtycke.

Under förutsättning att de villkor som fastställs i direktivet uppfylls anser kommissionen att insamlande av statistik om diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung, vare sig den är faktisk eller förmodad, kan vara ett viktigt bidrag till arbetet med att säkerställa likabehandling och lika möjligheter. Det förslag till rådets beslut om inrättande av gemenskapens handlingsprogram mot diskriminering 20002001 som antogs av kommissionen den 25 november 1999(2) innehåller en del som gäller insamlande och analys av uppgifter om sådan diskriminering som programmet gäller, inbegripet diskriminering på grund av ras eller etnisk ursprung.

När det gäller den kategoriuppdelning som skall användas vid sådan övervakning anser kommissionen att det är en fråga för de berörda medlemsstaterna, eftersom det finns olika etniska minoriteter i de olika medlemsstaterna. Kommissionen kan inte under några omständigheter kommentera formuleringar i politiska partiers interna dokument.

(1) EGT L 281, 23.11.1995.

(2) KOM(1999) 567 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2559/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Fartygsflaggor

Kan kommissionen redogöra för de olika medlemsstaternas viktigaste krav för att tillåta att ett fartyg seglar under deras respektive flagga? Kan kommissionen bekräfta att både Grekland och Italien (och kanske fler medlemsstater) kräver att rederiet måste anställa personal från landet i fråga? Kan kommissionen ange om detta överensstämmer med de bestämmelser om icke-diskriminering och fri rörlighet för arbetskraft, som skall gälla för Europeiska unionens medborgare?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 mars 2000)

De viktigaste kraven från medlemsstaternas sida för att ett fartyg skall få föra dess flagg gäller ägande och fartygsledning, tekniska specifikationer, säkerhet och kaptenens och överstyrmannens nationalitet. Kraven är inte harmoniserade på gemenskapsnivå och varierar ganska mycket mellan medlemsstaterna. När det gäller ägande och fartygsledning innebär de flesta medlemsstaternas bestämmelser om fartygsregistrering att en viss andel av fartyget (oftast minst 50 %) skall ägas av gemenskapsmedborgare eller företag i gemenskapen, och att fartyget skall ledas från medlemsstatens territorium. Vissa medlemsstater kräver att de tekniska specifikationerna och säkerheten för fartyget noteras i registret, och andra kräver att fartyget skall uppfylla särskilda krav och uppställer t.ex. åldersgränser för vissa typer av fartyg. Slutligen kräver de flesta medlemsstater att kaptenen och överstyrmannen på fartyget skall vara medborgare i registreringsstaten. Detta strider inte mot gemenskapslagstiftningen, eftersom flaggstaten enligt internationell rätt skall utöva överhöghet på fartyg som är registrerade i staten och för dess flagg, och denna överhöghet utövas av kaptenen eller överstyrmannen. Kaptenen utövar även den offentliga makten ombord, och för att kunna göra detta måste kaptenen vara medborgare i den stat där fartyget är flaggat.

I enlighet med detta kräver grekisk och italiensk lagstiftning att kaptenen och överstyrmannen på fartyg som seglar under deras flagg skall vara grekiska respektive italienska medborgare. Kommissionen kan också bekräfta att båda medlemsstaterna kräver att även resten av besättningen skall vara gemenskapsmedborgare, de måste alltså inte vara grekiska eller italienska medborgare, och att detta inte strider mot gemenskapslagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2672/99

från Jürgen Zimmerling (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Mål 2-stöd

Kommissionens beslutade den 24 november 1999 vilka västtyska regioner som skall få stöd från EU under den nya stödperioden 20002006. Det nya tyska mål 2-området omfattar för Nordrhein-Westfalens del delar Ruhrområdet.

1. Vilka mål i Ruhrområdet har förbundsregeringen ansökt om stöd för?

2. Vilka delar av Ruhrområdet kommer att få stöd?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

Det federala tyska ekonomiministeriet överlämnade den 15 september 1999 ett godtagbart förslag om vilka områden som bör få mål 2-stöd under perioden 20002006. Kommissionen fattade ett principbeslut i frågan den 24 november 1999 på basis av det tyska förslaget och mot bakgrund av bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999(1). Kommissionen har därefter rådfrågat berörda kommittéer i ärendet, och man kommer att fatta det slutgiltiga beslutet om beviljande eller avslag inom en snar framtid.

När det gäller de nya mål 2-områdena i Nordrhein-Westfalen gjordes på kommissionens begäran bara en mindre ändring i det tyska förslaget av den 15 september 1999. Ändringen innebar att de tyska myndigheterna drog tillbaka ett förslag som rörde ett litet isolerat område med bara 235 invånare i staden Bochum, eftersom man från kommissionens sida inte ansåg att detta område var tillräckligt viktigt.

Den nya förteckningen över mål 2-områden för Nordrhein-Westfalen kommer att bestå av delar av städerna Duisburg, Krefeld, Oberhausen, Gelsenkirchen, Bottrop, Dortmund, Hamm, Bochum och Herne, liksom delar av distrikten (Kreise) Wesel, Reckinghausen, Unna, Warendorf, Ennepe-Ruhr och Heinsberg. De områden i Nordrhein-Westfalen som kan beviljas mål 2-stöd har en befolkning på sammanlagt 2 888 229 personer. En detaljerad förteckning över vilka områden som är berättigade till detta stöd kommer att skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat. Även om Ruhrområdet inte finns med i kommissionens NUTS-klassificering kan man ändå hävda att mål 2-områdena i Nordrhein-Westfalen kommer att omfatta en betydande del av Ruhrområdet, både sett till antalet invånare och till den yta som täcks in.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2404/99

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Utnyttjande av anslag för gemenskapsinitiativet Retex

Under den senaste gemenskapsstödramen (19931999) har Portugal tagit emot stöd från Retex, ett gemenskapsinitiativ för omstrukturering av textil- och beklädnadsindustriområden.

- Vilka anslag skulle Portugal och övriga medlemsstater tilldelas inom ramen för Retex och vilka anslag har verkligen överförts till respektive medlemsstat under perioden 19931999?

- Vilka projekt har finansierats i Portugal under perioden inom ramen för Retex? Vilken varaktighet har projekten och hur stort belopp omfattar de?

Kompletterande svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(7 april 2000)

Under programplaneringsperioden 19941999 har följande belopp tilldelats respektive betalats ut till medlemsstaterna inom ramen för gemenskapsinitiativet Retex

>Plats fÄHor tabell>

Vad gäller Portugal beviljades ett tilläggsbelopp på 30 miljoner euro år 1993, inom ramen för detta initiativ. Detta belopp har redan utbetalats i sin helhet.

Förteckningen över de projekt som finansierats i Portugal inom nämnda initiativ överlämnas till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2643/99

från Andrew Duff (ELDR) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Bestämmelser och föreskrifter för inspektion av slakterier i Storbritannien

Är kommissionen tillfredsställd med den brittiska förordningen om djurvälfärd (slakt eller avlivning) av år 1995 som avser verkställa direktiv 93/119/EG(1) om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning?

Hur många klagomål har kommissionen tagit emot från brittiska uppfödare beträffande direktivets införlivande?

Varför kostar enligt kommissionen slakt av lamm i Storbritannien cirka 17 euro och mindre än 5 euro i Frankrike?

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(29 februari 2000)

Rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning har införlivats i den brittiska lagstiftningen och kommissionen har inte kännedom om att det skulle förekoma några problem avseende tillämpning och genomförande av den berörda nationella lagstiftningen i den medlemsstaten.

Kommission har inte mottagit några klagomål från brittiska lantbrukare eller deras organisationer avseende det direktivet. Kommission känner däremot till en rapport från en arbetsgrupp för regelverk i köttsektorn som nyligen presenterades för de brittiska myndigheterna.

Slaktkostnaderna inbegriper både slakthusens vanliga kommersiella kostnader och avgifter som tas ut för officiella veterinära kontroller. Dessa kostnader är inte identiska i alla medlemsstaterna(1). De kommersiella kostnaderna kan till och med variera inom en medlemsstat beroende på sådana faktorer som slakthusens ägandeform (privat, kommunalt eller kooperativt), lokala arbetskostnader, beskattning och diverse andra faktorer.

Kommissionen har därför inte rätt att kommentera de citerade kostnaderna.

Om parlamentsledamoten tillhandahåller närmare uppgifter om de angivna kostnadsskillnaderna och den grund på vilken de beräknats skulle kommissionen vara beredd att beakta frågan ytterligare.

(1) Rådets direktiv 85/73/EEG av den 29 januari 1985 senast ändrat och konsoliderat genom rådets direktiv 96/43/EG (EGT L 162, 1.7.1996) fastställer bestämmelser för harmoniseringen av regler om finansieringen av veterinära besiktningar och kontroller. Genom artikel 5.3 i direktivet tillåts medlemsstaterna att ta ut avgifter som överskrider gemenskapens avgifter förutsatt att den totala avgifen som tas ut inte överskrider kontrollkostnaderna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2711/99

från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Buller

Alla människor som bor i närheten av bullerkällor löper en hälsorisk. Konsekvenserna kan variera enligt bullrets fysiska karaktärsdrag samt när det hörs och på vilket sätt man utsätts för bullret. Följderna kan klassificeras som skadeverkningar, störningar och besvär. Om man utsätts för buller kan det ha allvarliga följder för hörseln, men även leda till tankspriddhet, talstörningar, nedsatt koncentrationsförmåga, trötthetskänslor, stark huvudvärk samt allmän matthet, irritation och oro. Sömnbrist p.g.a. bullret medför ytterligare problem eller störningar.

Kan kommissionen uppge vad man har gjort och vad man kommer att göra i Europa för att skydda alla medborgares hälsa? Vilka åtgärder har man vidtagit för att minska bullret och råda bot på detta problem?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 februari 2000)

Bullerskador såsom minnesförlust, trötthetskänsla, retlighet m.m. beskrivs utförligt i den medicinska litteraturen. De har länge varit ett folkhälsoproblem. Att få ned bullernivån i omgivningen, i bostadsområden eller på arbetsplatser är ett arbete som måste drivas på lång sikt. I flera EG-rättsakter regleras bullerstörningar med hjälp av gränsvärden. De viktigaste är rådets direktiv 86/594/EEG av den 1 december 1986 om luftburet buller från hushållsapparater(1) och rådets direktiv 86/188/EEG av den 12 maj 1986 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för buller i arbetet(2). Det sistnämnda direktivet kommer att ses över inom kort som ett led i arbetet med att se över direktivet om hälsoskydd för arbetstagare mot vibrationer, buller och elektromagnetiska fält(3). Direktivet har delats och endast vibrations-delen diskuteras för närvarande i rådet.

Om det buller som allmänheten utsätts för handlar en grönbok Framtidens bullerpolitik Kommissionens grönbok av den 4 november 1996(4). Kommissionen arbetar för övrigt på att begränsa buller från flygplan med hjälp av ljuddämpare, via gemenskapens åtgärdsprogram avseende miljörelaterade sjukdomar(5).

Efter hand kommer den bullernivå som människor utsätts för att sjunka med hjälp av dessa åtgärder och därmed kommer deras hälsa att bli bättre i överensstämmelse med de befogenheter kommissionen enligt artikel 152 (f.d. artikel 129) har.

(1) EGT L 344, 6.12.1986.

(2) EGT L 137, 24.5.1986.

(3) KOM(94) 284 slutig.

(4) KOM(96) 540 slutlig.

(5) EGT C 219, 30.7.1999.