SKRIFTLIG FRÅGA P-4010/98

från Gérard Caudron (PSE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Dubbel beskattning av franska gränsarbetare som är verksamma i Belgien

Europaparlamentet uttalade sig i juni om statusen för gränsarbetare.

Det lagstiftningsarbete som utförts av vår kollega Van Lancker är ytterligare ett steg mot ett klargörande av gränsarbetarnas status.

Man bör erinra om att dessa löntagare betalar sin inkomstskatt i Frankrike på grundval av konventionen från 1964.

Man måste emellertid notera att den franska och belgiska staten inte gör något för att försöka finna en lösning till de fall där man konstaterat en dubbel beskattning.

Vissa löntagare har till och med fått sin status ifrågasatt för flera år tillbaka, trots att denna tidigare hade erkänts. Detta får allvarliga följder eftersom den belgiska skattemyndigheten kräver dem på avsevärda kvarskattebelopp, som hotar dessa familjers solvabilitet.

Kan kommissionen ange om den har för avsikt att vidta brådskande åtgärder för att lösa dessa problem, bland annat genom att kräva att dessa kvarskatter fryses och att konventionen från 1964, som innehåller bestämmelser för de franska och belgiska arbetstagarna, omförhandlas på grundval av Europaparlamentets betänkande.

Kan kommissionen ange om den har för avsikt att tvinga medlemsstaterna att tillämpa denna nya lagstiftning så snart den godkänts av Europaparlamentet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 februari 1999)

Kommissionen konstaterar först och främst att beskattningsrätten i frånvaro av en harmonisering inom gemenskapen regleras av medlemsstaterna och i de bilaterala beskattningsavtal som träffats mellan de olika berörda medlemsstaterna. Domstolen har dessutom i sin dom av den 12 maj 1998(1) tillerkänt medlemsstaterna rätten att i de bilaterala avtal som träffats i syfte att undvika dubbelbeskattning fastställa kriterierna för fördelningen av beskattningsrätten. Kommissionen anser i den nuvarande situationen att medlemsstaterna är bäst skickade att i varje enskilt fall sinsemellan komma överens om fördelningen av beskattningsrätten och anser således inte att det för närvarande är lämpligt att ta fram harmoniseringsförslag på detta område.

När det gäller förhållandena mellan Frankrike och Belgien regleras fördelningen av beskattningsrätten genom det avtal som den 10 mars 1964 tecknades mellan dessa två stater. Enligt detta avtal skall inkomst tas upp till beskattning i den stat på vars område den verksamhet som är upphov till inkomsterna bedrivs (artikel 11§1). Genom ett undantag från denna princip beskattas gränsarbetare i den stat där de har sin hemvist (artikel 11§2 punkt c). En person anses som gränsarbetare om denne bor i gränsområdet i en stat och som är yrkesverksam i gränszonen i en annan stat. Genom ett annat undantag från denna princip skall ersättningar och löner som betalas ut av franska och belgiska staten eller av en offentlig juridisk person i någon av dessa två stater endast tas upp till beskattning i den stat där dessa ersättningar och löner betalas ut, även om de betalas ut till gränsarbetare (artikel 10).

Att tillämpa ovanstående bestämmelser i detta avtal på enskilda situationer, där rena fakta måste beaktas, är de avtalsslutande parternas uppgift. Kommissionen har inga befogenheter på detta område.

Om löntagare som bor i Frankrike skulle bli föremål för beskattning från Belgiens sida beträffande inkomster som redan beskattats i Frankrike, kan dessa (artikel 24§3 i avtalet) genom en skriftlig och motiverad begäran riktad till de franska skattemyndigheterna begära en revidering av de bestämmelser som ger upphov till dubbelbeskattning och vars fortsatta tillämpning skulle stå i strid med detta avtal.

Denna begäran skall lämnas in innan en frist på sex månader löper ut. Denna frist börjar räknas från dagen för informerandet om eller uppbörden av den andra beskattningen. I detta fall skall de myndigheter som mottagit en sådan begäran kontakta myndigheterna i den andra staten för att dubbelbeskattning skall undvikas. Följaktligen borde det inte finnas någon sådan risk för dubbelbeskattning som parlamentsledamoten hänvisar till.

Även om det förhåller sig så är kommissionen medveten om den oro som nödvändigheten av att tillgripa detta förfarande, som kan bli utdraget, kan framkalla hos de berörda löntagarna. Kommissionen är därför beredd att i de särskilt svåra fall som den kan komma att få kännedom om kontakta skattemyndigheterna i de två medlemsstaterna för att, om det angivna förfarandet inte ger något resultat inom rimlig tid, få dem att så snabbt som möjligt finna en lösning på problemet i vilken stat som lönerna skall beskattas.

(1) Mål C-336/96, Epoux Gilly, punkt 30.