SKRIFTLIG FRÅGA P-0595/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(27 februari 2002)

Ämne: Genomförande av förordning (EG) nr 2037/2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet

Kan kommissionen ge en översikt över hur långt var och en av EU:s olika medlemsstater kommit i genomförandet av förordning (EG) nr 2037/2000(1) när det gäller extraktion och bortskaffande av sådana ämnen i kylutrustning som bryter ned ozonskiktet, särskilt i fråga om vilka medlemsstater som har ett omfattande system för att extrahera klorfluorkarboner från kylvätska och vilka som har ett system för extraktion från cellplast?

Vilka medlemsstater tillät i slutet av februari 2002 ännu att begagnade kylskåp skrotas utan att någon extraktion görs?

Det är uppenbart att vissa medlemsstater ännu inte lyckats vidta de mest grundläggande åtgärder för att extrahera klorfluorkarboner. Nöjer sig kommissionen med detta eller vilka åtgärder tänker den vidta?

(1) EGT L 244, 24.9.2000, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(22 mars 2002)

Kommissionen vill hänvisa ledamoten till svaret på hans skriftliga fråga E-0255/02(1). Detta svar bygger på de uppgifter som kommissionen för närvarande har tillgång till och innehåller en detaljerad beskrivning av medlemsstaternas genomförande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2037/2000 av den 29 juni 2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet när det gäller extraktion och bortskaffande av sådana ämnen i kylutrustning som bryter ned ozonskiktet.

Enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 2037/2000 skall medlemsstaterna se till att kontrollerade ämnen från kyl- och frysskåp som använts i hushåll återvinns för att destrueras med hjälp av teknik som har godkänts av parterna eller med annan miljömässigt godtagbar destruktionsteknik. Kommissionen har inte tillgång till några uppgifter om vilka medlemsstater som i slutet av februari 2002 fortfarande tillät att begagnade kylskåp gick till deponi utan att någon extraktion gjordes. Enligt förordning (EG) nr 2037/2000 skall medlemsstaterna emellertid inte tillåta att kontrollerade ämnen från kylskåp går till deponi. Kommissionens allmänna intryck är att de flesta medlemsstater återvinner kontrollerade ämnen som klorfluorkarboner (HFC) från kylkretsar i kommersiell och industriell kylutrustning, där det finns väletablerad teknik. Uppgifterna om återvinning av kontrollerade ämnen från kylsystem i kyl- och frysskåp som använts i hushåll varierar mer, men ett stort antal medlemsstater tycks ha återvinning för sådan utrustning.

Såsom redan angetts existerar det teknik för återvinning av kontrollerade ämnen från isoleringsskum i kylutrustning, men denna teknik är nyare. Sex medlemsstater Tyskland, Italien, Luxemburg, Österrike, Finland och Sverige har informerat kommissionen om att de använder kommersiella anläggningar för att återvinna kontrollerade ämnen från isoleringsskummet i kyl- och frysskåp som används i hushåll. Fyra andra medlemsstater Belgien, Danmark, Spanien och Nederländerna har angett att de har anläggningar för återvinning av kontrollerade ämnen från kyl- och frysskåp som används i hushåll, men de har inte tillhandahållit några detaljerade uppgifter. Förenade kungariket lagrar begagnade kyl- och frysskåp som använts i hushåll till dess att anläggningar för återvinning och destruktion av kontrollerade ämnen från isoleringsskum står färdiga. Övriga medlemsstater har fortfarande inkommit med några uppgifter, trots att kommissionen flera gånger begärt detta.

Vi kommer att få en tydligare bild av läget när alla medlemsstater har tillhandahållit de uppgifter som krävs enligt artikel 16.6. Enligt denna artikel skall medlemsstaterna senast den 31 december 2001 underrätta kommissionen om vilka system som har inrättats för återvinning och destruktion av kontrollerade ämnen. Till dags dato har endast två medlemsstater gjort detta. Kommissionen håller för närvarande på att förbereda en omfattande genomgång av läget inom EU och de enskilda medlemsstaterna

på grundval av medlemsstaternas uppgifter. Efter utvärderingen av dessa uppgifter kommer kommissionen att kunna vidta de åtgärder som krävs för att se till att medlemsstaterna helt uppfyller bestämmelserna i förordning (EG) nr 2037/2000.

(1) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 168.