SKRIFTLIG FRÅGA P-1462/02

från Hans Karlsson (PSE) till kommissionen

(22 maj 2002)

Ämne: Tolkning av direktiv rörande motorcyklar

I Sverige har det uppstått problem med tolkningen av direktiv som rör motorcyklar. Här kan nämnas 92/61(1) och 97/24(2).

För den som köper en motorcykel är det rimligt att kunna göra visa modifieringar, under förutsättning att säkerheten och miljöaspekter inte påverkas negativt. Det kan handla om förändringar för att motorcykeln ska passa en persons längd, eller personliga önskemål om egenskaper, utseende och utrustning.

I Sverige har Vägverket utfärdat föreskrifter som syftar till att fordonet alltid ska uppfylla 100 procent av kraven i direktiven. I direktivet däremot så sägs att restriktionerna måste begränsas till ändringar som på ett märkbart sätt förändrar fordonets prestanda och dess utsläpp av föroreningar och bulleremissioner. Svensk Bilprovning har också åstadkommit en egen uttolkning. I brev till sina besiktningsstationer skriver man att i praktiken innebär direktiven att det blir näst intill omöjligt för en enskild person att göra några större förändringar på fordonet och att därefter kunna visa att direktivens krav är uppfyllda.

Jag vill med anledning av detta fråga vad kommissionen avser med att märkbart ändra fordonets prestanda?

Om man ändrar sitt fordon ska man då genomföra ett nytt typgodkännande?

Om man ändrar sitt fordon genom att byta ut delar och komponenter måste dessa då vara EG-godkända eller räcker det med att uppfylla kraven i direktiven?

(1) EGT L 225, 10.8.1992, s. 72.

(2) EGT L 226, 18.8.1997, s. 1.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 juni 2002)

I ramdirektiv 92/61/EEG av den 30 juni 1992 om typgodkännande av två- och treh juliga motorfordon och i dess särdirektiv, varav Europaparlamentets och rådets direktiv 97/24/EG av den 17 juni 1997 om vissa komponenter och utmärkande egenskaper hos två- eller treh juliga motorfordon är ett, anges konstruktions- och tillverkningskrav för två- eller treh juliga motorfordon och deras komponenter. Syftet är att säkerställa att den inre marknaden fungerar tillfredsställande och att såväl vägsäkerheten som miljö- och konsumentskyddet håller en hög standard.

Om man skall kunna garantera att alla typer av ovannämnda fordon och komponenter som släpps ut på gemenskapsmarknaden uppfyller kraven i de relevanta direktiven, måste de vara typgodkända av en ansvarig myndighet i en av medlemsstaterna.

När ett fordon av en typ som redan har godkänts senare ändras av ägaren eller på ägarens initiativ, är det upp till de nationella myndigheterna att bestämma om det ursprungliga intyget om typgodkännande fortfarande gäller, eller om fordonet istället måste godkännas individuellt.

Alla fordon som omfattas av nämnda direktiv och som tas i bruk i inom gemenskapen måste typgodkännas, antingen enligt harmoniserad gemenskapslagstiftning eller enligt nationella krav för individuellt godkännande eller godkännande av små fordonsserier.

I kapitel 7 i direktiv 97/24/EG anges vissa åtgärder mot otillåten ändring av tvåh juliga mopeder och motorcyklar. Syftet med dessa åtgärder är att i största möjliga mån förhindra otillåtna förändringar som kan äventyra säkerheten, i synnerhet genom att fordonets prestanda ökas, eller skada miljönö. Bestämmelserna har tillkommit både för att begränsa konsumenternas möjligheter att ändra sina fordon och för att öka polisens möjligheter att upptäcka fordon som har ändrats utan tillåtelse. I direktivet anges åtgärder för att begränsa dels utbytbarheten för icke-identiska delar mellan fordon, dels möjligheterna att göra ändringar i insugnings- eller avgassystemet, motorn och/eller motorstyrningen. Förändringar som ökar en motorcykels maximala motoreffekt med mer än 10 % eller en mopeds maximala hastighet med mer än 5 km/h är t.ex. inte tillåtna. Vidare får motorns maximala referenshastighet eller den maximala nettoeffekten för varje berörd kategori inte överskridas alls.