SKRIFTLIG FRÅGA E-3559/02

från Cristiana Muscardini (UEN) till rådet

(12 december 2002)

Ämne: Annullering av AVS-sessionen

Den paritetiska AVS-EU-församlingens session, som borde ha hållits i Bryssel den 2528 november, har annullerats efter ett beslut av AVS-företrädare som på så sätt ville protestera mot att Zimbabwes representanter uteslutits från att delta i arbetet.

Det är beklagligt att det saknas en dialog mellan institutionerna, och det har gett upphov till kraftiga interna kontroverser. Därför ställer jag nu följande frågor till rådet:

- Varför har man inte gjort klart att de belgiska myndigheternas avtal inte var ett unilateralt beslut utan resultatet av en votering i rådet (utrikesministrarna)?

- Betraktar rådet inte det som oroväckande att Zimbabwe för andra gången lyckas få till stånd en så kallad passiv solidaritet bland de övriga staterna i Afrika, Stillahavsområdet och Västindien, en solidaritet som de berörda staterna säkert inte hade visat om det inte varit för de europeiska staternas inställning?

- Anser rådet inte att annullerandet av sessionen strider mot ordalydelsen i Cotonouavtalen?

- Anser rådet inte att det är viktigt att återuppta förbindelserna till AVS-staterna och fastställa nya, mer aktuella prioriteringar? För EU:s medlemsstater är det fråga om olika sätt att ingripa till fredens, demokratins och de mänskliga rättigheternas försvar, och för AVS-staterna om att fastställa ståndpunkter och insatser i kampen mot våld, terrorism och kränkningar av de mänskliga rättigheterna.

Svar

(4 mars 2003)

Rådet beklagar att femte mötet i gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen inte kunde hållas som planerat den 2528 november förra året i Bryssel. Rådet anser att församlingen är en viktig institution i AVS-EU-partnerskapet, ett utmärkt forum för dialog om utvecklingsfrågor och ett betydelsefullt instrument för att främja demokratin och rättsstatsprincipen i AVS-länderna.

Talmanskonferensens beslut av den 21 december 2002 om att två zimbabwiska ministrar, som finns på förteckningen över personer med viseringsförbud enligt rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 februari 2002, skulle förvägras tillträde till Europaparlamentets lokaler betraktades som oacceptabelt av AVS-medlemmarna i den gemensamma parlamentariska församlingen och ledde till att mötet inte kunde hållas.

Det beslut som fattades av den belgiska regeringen efter samråd med de övriga medlemsstaterna i rådet om att bevilja dessa två personer viseringar byggde på de rättsliga förpliktelser som följer av Cotonouavtalet (artikel 17 och protokoll 2 om privilegier och immunitet) och överenskommelsen mellan Konungariket Belgien och gruppen av AVS-stater om säte. Enligt artikel 3.3 i den gemensamma ståndpunkten får medlemsstaterna dessutom bevilja undantag från viseringsförbudet när resan är motiverad för att delta i möten anordnade av internationella organ eller föra en politisk dialog som främjar demokratin, de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen i Zimbabwe.

De restriktiva åtgärder som rådet vidtagit mot Zimbabwe enligt Cotonouavtalet och den gemensamma ståndpunkten upphör att gälla inom kort. Vid mötet den 27 januari 2003 kommer rådet att föra en ingående politisk debatt om förbindelserna med Zimbabwe, och utifrån denna kommer rådet att bestämma vilka nya åtgärder som skall vidtas.