ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2762/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Utrustning för mörkerseende för höghastighetsfartyg

Är kommissionen medveten om ett kryphål i IMO:s specifikation för höghastighetsfartyg som skulle kunna leda till att ett höghastighetspassagerarfartyg skulle kunna gå i legal trafik utan utrustning för mörkerseende, på grund av att definitionen av ett höghastighetsfartyg snarare tar upp skrovets utformning än navigationssäkerheten vid höga hastigheter?

Har kommissionen några förslag i syfte att komma till rätta med detta problem?

Håller kommissionen med om att det relevanta direktivet bör ändras i enlighet med Hongkongs Maríne Departments beslut att generellt kräva att alla fartyg som kan gå i 25 knop eller mer på natten skall vara utrustade med utrustning för mörkerseende?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 oktober 2000)

Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) allmänna regler för höghastighetsfartyg, som antogs av sjösäkerhetskommittén 1994, omfattar även utrustning för mörkerseende. Dessa allmänna regler blev obligatoriska den 1 januari 1996 för höghastighetsfartyg i internationell trafik. Även höghastighetspassagerarfartyg i nationell trafik som är byggda från och med det datumet måste uppfylla de allmänna reglerna genom rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg(1).

Enligt de allmänna reglerna för höghastighetsfartyg skall fartyget vara försett med utrustning för mörkerseende om de praktiska omständigheterna kräver detta. Det betyder att det är flaggstaten som är ansvarig för att fatta beslut om huruvida sådan utrustning krävs eller inte beroende på vilka förhållanden som råder längs rutten där höghastighetsfartyget seglar.

Med tanke på de många olika typer av havsområden och de förhållanden som råder i gemenskapens farvatten samt med hänsyn till subsidiaritetsprincipen har kommissionen i nuläget inte för avsikt att föreslå ytterligare åtgärder.

Beträffande åtgärderna som myndigheterna i Hong Kong har vidtagit så måste dessa betraktas i ljuset av de förhållanden som råder i farvattnen där.

(1) EGT L 144, 15.5.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2442/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juli 2000)

Ämne: Kommissionsledamot Anna Diamantopoulous resa till Turkiet

För att Turkiet skall kunna avancera från kandidatland till fullvärdig medlem av Europeiska unionen krävs det att landet uppfyller nödvändiga demokratiska krav, bl.a. erkännandet av och respekten för den kurdiska befolkningens kulturella och nationella identitet. I vilken utsträckning behandlas denna allvarliga och grundläggande fråga vid de förberedande möten som hålls mellan detta land och kommissionens ledamöter, i synnerhet vid de möten som nyligen hölls av kommissionsledamot Anna Diamantopoulou och vid de möten som tidigare hölls av kommissionsledamot Günter Verheugen?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(15 september 2000)

Frågeställaren påpekar helt riktigt att Turkiet, liksom övriga länder, måste uppfylla de politiska kriterier som fastställdes av Europeiska rådet vid dess möte i Köpenhamn. I dessa kriterier ingår respekt för och skydd av minoriteter.

Kommissionen har redovisat sin syn på utvecklingen i Turkiet i detta avseende (i de återkommande rapporterna från 1998 och 1999) och kommer att göra det också i samband med rapporten för 2000 som kommer att läggas fram i november. Samtidigt kommer ett första partnerskap för anslutning att offentliggöras.

Meningsutbyten med de turkiska myndigheterna om dessa frågor äger rum regelbundet och på olika nivåer. Sådana meningsutbyten har nyligen ägt rum i samband med de besök i Turkiet som avlagts av kommissionsledamoten med ansvar för sysselsättningen (2224 juni) och kommissionsledamoten med ansvar för utvidgningen (1314 juli 2000).

Kommissionen för också en dialog om utvecklingen i Turkiet med internationella organisationer, icke-statliga organisationer och andra.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2396/00

från Lucio Manisco (GUE/NGL), Patricia McKenna (Verts/ALE), Elena Paciotti (PSE) och Giovanni Fava (PSE) till rådet

(24 juli 2000)

Ämne: Handel med organ från dödsdömda i Folkrepubliken Kina

I en skriftväxling från Malaysia som offentliggjordes den 15 juni 2000 i International Herald Tribune uppger den ansedde journalisten Thomas Fuller att handeln i Folkrepubliken Kina med organ från ungdomar som dömts till döden och avrättats ad hoc fortsätter under de mest omänskliga förhållanden och att det endast i Malaysia finns mer än 1 000 patienter som har begivit sig till statliga kinesiska kliniker och erhållit transplantationer till priser som uppgår till mellan 10 000 och 12 000 dollar. Enligt Fuller gör avrättningsmetoden nackskott att dessa transplantationer är särskilt eftertraktade, eftersom de transplanterade organen inte skadas. Dessa barbariska metoder, som uppenbarligen omfattar urval och avrättningsdatum i enlighet med efterfrågan på organ, har tidigare dokumenterats och påtalats av

Human Rights Watch, av humanitära organisationer och internationella organ. I en resolution som godkändes av Europaparlamentet den 14 maj 1998 (resolution B4-0496/98)(1) fördömdes detta fruktansvärda bruk, som uppenbarligen även rika europeiska patienter tagit del av, och kommissionen och rådet uppmanades att ingripa för att Folkrepubliken Kina skulle få denna handel med mänskliga organ att upphöra.

1. Anser inte rådet, som stödjer Kinas inträde i Världshandelsorganisationen med förbehåll för klausulen om att de mänskliga rättigheterna skall iakttas, att den fasa som detta omänskliga bruk väcker i hela världen orsakar väsentliga hinder för en ytterligare normalisering av förbindelserna med Folkrepubliken Kina?

2. Anser inte rådet att det måste klargöra vilka åtgärder det har vidtagit eller avser att vidta hos de kinesiska myndigheterna, Förenta Nationerna och Världshandelsorganisationen för att få denna handel med organ från dödsdömda att upphöra?

3. Anser inte rådet att det bör informera Europaparlamentet om genomförandet och resultatet av de initiativ som begärdes i resolutionen av den 14 maj 1998?

(1) EGT C 167, 1.6.1998, s. 224.

Svar

(10 november 2000)

Rådet känner till den situation som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till. Unionen betonar ständigt den oro man känner när det gäller de mänskliga rättigheterna i Kina, särskilt i samband med de dialoger som förs mellan EU och Kina om de mänskliga rättigheterna. Denna oro omfattar även den överdrivna användningen av dödsstraff i Kina. I sina ståndpunkter beaktar rådet naturligtvis i detta sammanhang Europaparlamentets resolutioner i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2892/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Brott mot åsiktsfriheten och de mänskliga rättigheterna i Italien

Doktor Giuseppe Segato, född i Borgoricco (Padova) den 17 juni 1954, har dömts till tre år och sju månaders fängelse för samhällsomstörtande verksamhet i form av stöd till den grupp som den 9 maj 1997, utan att tillgripa våld, ockuperade klocktornet på Markusplatsen i Venedig med målsättningen att återkräva

självstyre i Venetien. I Italien tillämpas fortfarande bestämmelser såsom artikel 241 i strafflagen vilka går tillbaka till Mussolinis fascistiska diktaturregim och vilka med fängelse bestraffar den som med politiska och fredliga medel försöker införa självstyre för ett område i nuvarande Italien.

Kan kommissionen verifiera om de italienska domarnas handlande i detta och i andra fall inte öppet strider mot åsiktsfriheten som ligger till grund för alla demokratier, liksom mot artikel 6 i EU-fördraget?

Anser inte kommissionen att artiklarna i den italienska strafflagen, så kallad Rocco, i synnerhet de som gäller så kallade åsiktsbrott och brott mot statens enighet vilka går tillbaka till Mussolinis fascistiska diktaturregim och fortfarande är i kraft strider mot principerna om frihet, demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna samt rättsstaten, vilka erkänns i fördraget?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

Kommissionen ansvarar inte för att kontrollera domarnas beteende, utan dessa bedöms av behöriga organ enligt nationella system för lagar och bestämmelser. I det fall som framhålls av parlamentsledamoten rör det sig om en behörig skiljedomare och en kassationsdomstol.

När det gäller artiklarna i den italienska brottsbalken tillkommer det inte heller kommissionen att på förhand yttra sig om deras förenlighet med EG-fördraget. Det tillhör medlemsstaternas behörighetsområde att definiera straffrättsliga normer, medan behörigheten när det gäller brott mot gemenskaprätten faller inom EG-domstolens ansvarsområde.

Om den person som parlamentsledamoten avser däremot anser sig ha blivit offer för ett brott mot Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna kan han vända sig till Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg. Det går dock bara att väcka talan inför domstolen när möjligheterna för nationell överklagan har uttömts och inom en tidsfrist på sex månader räknat från datumet för det slutgiltiga nationella beslutet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2731/00

från Christopher Huhne (ELDR) till rådet

(3 augusti 2000)

Ämne: Asylsökande

Kan rådet ange antalet personer som sökte asyl i de olika medlemsstaterna under vart och ett av de senaste fem åren och för varje antal ange hur stor andel som hittills beviljats asyl?

Kan rådet också för vart och ett av de senaste fem åren ange hur stor andel av de asylsökande som kommit från länder där det pågick eller nyligen hade pågått inbördeskrig?

Svar

(16 november 2000)

När det gäller statistik avseende asylfrågor ber rådet att få hänvisa den ärade parlamentsledamoten till de regelbundna bulletiner som offentliggörs av Eurostat och även till UNHCR:s utmärkta statistik som är tillgänglig på webbplatsen www.unhcr.ch.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2460/00

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till rådet

(24 juli 2000)

Ämne: Överfall på italienska journalister

Söndagen den 2 juli, före finalen i fotbolls-EM i Rotterdam i Nederländerna, blev ett italienskt TV-team föremål för en oroväckande incident. Detta team, som bestod av tre journalister och fyra tekniker, höll på att dokumentera sportanläggningens anakronistiska staket som utgjorde ett hinder för 140 funktionshindrade italienare som kommit till Rotterdam för att se matchen. Plötsligt hindrades teamet att filma scenen och avlägsnades med våld av de funktionärer som befann sig på platsen, och sedan ingrep polisen genom att misshandla journalisterna, skada en av dem (allt detta finns dokumenterat på film) och sedan arrestera hela teamet.

1. Anser rådet inte att de nederländska myndigheterna har reagerat våldsamt i sitt försök att dölja sportanläggningens brister som missgynnade funktionshindrade?

2. Anser inte rådet att detta är ett skandalöst fall av hot och censur mot pressen?

3. Anser inte rådet mot bakgrund av ovanstående att pressfriheten är långt ifrån erkänd i EU:s alla länder?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2460/00 och E-2487/00

(7 november 2000)

Den situation som den ärade parlamentsledamoten beskriver ligger inte inom rådets behörighetsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3050/00

från Jean-Claude Martinez (TDI) till kommissionen

(28 september 2000)

Ämne: Elefantjakt i Afrika

Elefantjakten fortsätter på grund av dumhet och grymhet och, olyckligtvis, på grund av nästan generell likgiltighet.

Om massakrerna på dessa däggdjur, som är en av symbolerna för vår planet, motiveras av intressen som försvarar elfenbenshandeln, vad tänker kommissionen vidta för åtgärder för att totalförbjuda denna avskyvärda handel på den europeiska unionens område?

Tänker kommissionen skapa ett program med ekonomiska sanktioner mot stater som fortsätter att tolerera den här typen av jakt på sitt område, som arvtagare till ålderdomliga sedvänjor och fruktansvärt barbari?

Tänker kommissionen vidta åtgärder mot organisationer, resebyråer och andra som organiserar dessa industrialiserade massakrer i Afrika, under täckmanteln safari eller storviltsjakt?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 oktober 2000)

Enligt rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1), genom vilken konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter tillämpas i gemenskapen, är handel med elfenben inte tillåten.

Såväl kommissionen som medlemsstaterna har ett fortlöpande åtagande att bidra till skyddet av den afrikanska elefanten och är väl medvetna om hur känsligt detta område är.

Import av jakttroféer tillåts emellertid från vissa afrikanska länder där det har fastslagits att sådan begränsad jakt inte är skadlig för de berörda populationerna, och exportkvoter har fastställts i dessa fall. Vinsten från sportjakt är vanligtvis hög och i de flesta berörda länder går en del av denna vinst enligt lag tillbaka till lokala samhällen och skyddsmyndigheter som har ett åtagande att skydda elefanten.

Mot bakgrund av ovanstående avser inte kommissionen att stoppa importen av jakttroféer som åtföljs av korrekta export- och importdokument från afrikanska länder där ovanstående villkor gäller.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2756/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Underlåtelse att införliva direktiv 79/409/EG om bevarande av vilda fåglar

Europeiska kommissionen har beslutat att avge ett motiverat yttrande till Grekland med anledning av att landet inte har införlivat bestämmelserna i direktiv 79/409/EEG(1) om bevarande av vilda fåglar i sin lagstiftning.

Kan kommissionen redogöra för den rättsliga argumentation man grundar sig på när det gäller att Grekland inte till fullo tillämpar detta direktiv?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(10 oktober 2000)

Kommissionen har avgivit ett motiverat yttrande på grund av att Grekland inte respekterat jaktbestämmelserna i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1). Kommissionen anser att den grekiska jaktlagstiftningen är oförenlig med skyldigheten att skydda vilda fåglar under uppfödningssäsongen och under häckningens olika stadier, och, beträffande flyttfåglar, under återvändandet till häckningsplatserna. Den grekiska lagstiftningen tillåter bland annat att jaktsäsongen pågår fram till den 28 februari, varigenom den överlappar skyddsperioden för 17 fågelarter som ingår i bilaga II till direktivet.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2411/00

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: Återhämtningsplan för hökörnbeståndet i Rioja (Spanien)

Kommissionen har beviljat stöd till den regionala regeringen i Rioja för att inom ramen för LIFE genomföra en återhämtningsplan för hökörnbeståndet.

Ett av hökörnarnas tre eller fyra sista häckningsområden kommer att beröras av byggandet av en vindkraftpark i Sierra la Hex, som ligger mellan två fågelskyddsområden.

Anser kommissionen att detta byggnadsprojekt är förenligt med LIFE-programmet med tanke på de konsekvenser det kommer att få för de sista hökörnparen i Rioja?

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att bevara denna fredade fågelart som är så ekologiskt värdefull?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2411/00 och E-2412/00 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(2 oktober 2000)

Hökörnen är en art som tas upp i förteckningen i bilaga 1 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1). Enligt artikel 4.1 i det direktivet måste medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att se till att arten skyddas.

Det finns två särskilda skyddsområden vid Sierra de Hez, där man föreslår byggandet av en vindkraftpark. Beträffande det första skyddsområdet, Peñas de Iregua, Leza y Jubera Code ES64, finns det för närvarande ett övergivet hökörnsterritorium där, vilket innebär att inga vuxna örnar häckar eller lever där nu. Dessutom ligger detta örnområde på avstånd (mer än 10 km) från den föreslagna vindkraftparken. Det andra skyddsområdet, Peñas de Arnedillo, Peña Isasa y Turruncún Code ES65, är ett område med ett örnpar. Eftersom den föreslagna vindkraftparken skulle ligga högt och långt från detta örnområde, är det föga troligt att området skulle påverkas.

Örnens territorium beaktades när man fattade beslut om var infrastrukturen borde installeras för vindkraftparken (t.ex. hur en kraftledning skulle dras).

I denna region (La Rioja), stöder kommissionen ett Life-projekt LIFE 1999NAT/E/6419 recovery of the Bonelli's eagle in La Rioja, Spain i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1404/96(2) av den 15 juli 1996 om ändring av förordning (EEG) nr 1973/92 om inrättande av ett finansiellt instrument för miljön (LIFE). Det huvudsakliga syftet med återhämtningsprojektet för hökörnsbeståndet i denna region i Spanien är att främja naturlig återhämtning för arten i det iberiska området och stärka beståndet i La Rioja. Som ett led i detta Life-projekt användes 25 000 euro till att reparera och byta tre kraftledningar för att hindra örnarna från att flyga in i dem och ta skada.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 181, 20.7.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2992/00

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Direktiv 89/665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten

1. Har bestämmelserna om skydd av enskildas rättigheter i Oberösterreichs delstatslag om offentlig upphandling ändrats i enlighet med direktiv 89/665/EEG(1) om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling vid införlivandet av direktivet?

2. Om svaret är ja, varför, om nej, varför inte?

3. Hur många fördragsbrottsförfaranden har redan inletts mot Österrike i samband med direktiven om offentlig upphandling?

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 33.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 oktober 2000)

1. Rådets direktiv 89/665/EEG av den 21 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten införlivades av delstaten Oberösterreich genom lagen av den 5 maj 1994(1), ändrad genom lagen av den 23 januari 1997(2). Kommissionen anser att införlivandet i Oberösterreich har skett i enlighet med direktivet, med förbehåll för följande punkt.

2. I ett avgörande av den 28 oktober 1999 gällande ett österrikiskt mål(3) konstaterar domstolen att med avseende på det beslut som den upphandlande myndigheten fattar före avtalets ingående, genom vilket myndigheten väljer den anbudsgivare från anbudsförfarandet som myndigheten avser att sluta avtal med skall medlemsstaterna alltid föreskriva ett prövningsförfarande, med stöd av vilket den sökande kan kräva att beslutet upphävs i de fall då förutsättningarna är relevanta, oberoende av om det är möjligt att erhålla skadestånd då avtalet har slutits. Enligt kommissionens uppfattning innebär avgörandet att Österrike måste ändra hela sin lagstiftning om offentlig upphandling, däribland lagen i delstaten Oberösterreich. Kommissionen står i förbindelse med de österrikiska myndigheterna och följer lagstiftningsförfarandet för att skapa överensstämmelse.

3. Beträffande direktiven om offentlig upphandling i allmänhet har kommissionen hittills inlett sju överträdelseförfaranden mot Österrike, av vilka tre gäller underlåtenhet att införliva direktiven och fyra gäller bristande tillämpning.

(1) Oö. LGBl. 59/1994.

(2) Oö LGBl. 34/1997.

(3) C-81/98, har ännu inte publicerats i Rättsfallssamlingen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2883/00

från Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) till kommissionen

(6 september 2000)

Ämne: Högt antal olyckor på motorväg 92

Enligt den kritik som framförts av organisationen för personer som skadats på motorväg 92, som går mellan Sevilla och provinsen Granada, så är denna väg farligast och har högst antal olyckor i hela Europa.

Sedan vägen blev klar 1996 har 3 057 trafikolyckor registrerats, och dessa har förorsakat 290 döda, 1 554 allvarligt skadade och 2 702 lättare skadade.

Under det senaste året har antalet olyckor ökat kraftigt och är nu uppe i 253, med 42 döda och 346 skadade.

Med tanke på den vikt och den oro som kommissionen vid upprepade tillfällen har visat när det gäller trafiksäkerheten och som den konkret framfört i sitt meddelande om prioriteringar i trafiksäkerheten inom Europeiska unionen, en lägesrapport och förteckning av åtgärder, samt mot bakgrund av att man finansierat byggandet av denna motorväg i Andalusien genom medel från Europeiska regionala utvecklingsfonden, vill jag fråga kommissionen följande:

Känner kommissionen till de talrika bristerna i konstruktion, uppbyggnad, trafikskyltning och underhåll när det gäller denna motorväg, som finansierats med gemenskapsmedel?

Vilka åtgärder anser kommissionen är lämpliga att vidta för att normalisera situationen inom Europeiska regionala utvecklingsfonden och få ned det oacceptabelt höga antalet olyckor?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

Kommissionen har noterat de uppgifter som parlamentsledamoten anger, men vill gärna understryka att många olika faktorer kan ha spelat en roll när det gäller de trafikolyckor som registrerats på den aktuella motorvägen.

Kommissionen fäster stor vikt vid kvaliteten på de anläggningsarbeten som medlemsstaterna utför samt vid användarnas säkerhet. Detta gäller särskilt transportinfrastrukturen. Kommissionen skulle emellertid vilja påminna parlamentsledamoten om att det inte finns någon gemenskapslagstiftning på detta område och att alla gällande normer faller under medlemsstaternas behörighet. Kommissionen är naturligtvis beredd att gå igenom alla förslag som skulle kunna förbättra trafiksäkerheten på denna motorväg.

Kommissionen har därför sett till att det i gemenskapens stödram för perioden 20002006 för de spanska regioner som är stödberättigade enligt mål 1 ingår en indikator för att mäta minskningen av antalet dödsolyckor på de spanska vägarna.

När det gäller anläggningsarbetena på motorvägen A-92 har kommissionen fått kännedom om att Andalusiens regionala regering har för avsikt att förnya vissa vägavsnitt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3305/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Lido Pizzo

Avser kommissionen att omedelbart vidta åtgärder för att kontrollera om de byggnadsanläggningar (turistbostäder) som den italienska regeringen har givit tillstånd till och dessutom även finansierat genom Sviluppo Italia (enligt pressuppgifter) i området Lido Pizzo i orten Gallipoli (Italien, Apulien) är förenliga [med gällande lagstiftning]?

Det allvarliga är att området har utpekats som område av gemenskapsintresse och således borde vara föremål för särskilt miljöskydd.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 november 2000)

Kommissionen har inte kännedom om det nämnda fallet. Området finns inte upptaget i den förteckning över områden av gemenskapsintresse som föreslagits av Italien.

På grundval av de uppgifter som finns tillgängliga kan kommissionen inte sluta sig till att det kan föreligga en överträdelse av gemenskapslagstiftningen.

Om frågeställaren kan vidarebefordra detaljerade uppgifter om området och typen av överträdelse kommer kommissionen att bedöma ärendet.