SKRIFTLIG FRÅGA P-3626/01

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Nederländernas regerings beslut om att vattenkraftsbaserad grön el inte längre skall vara befriad från miljöskatt

Nederländernas regering har fattat beslut om att ändra regleringsskatten på energi (alltså miljöskatten) i Nederländerna. Från och med den 1 januari 2002 kommer enligt den nederländska regeringens planer vattenkraftsbaserad el inte längre att vara befriad från miljöskatt.

I en skrivelse till andra kammaren underbygger Nederländernas regering detta med argumentet om att det redan exporteras stora mängder billig vattenkraftsbaserad el till landet. I och med att Nederländernas marknad för grön el öppnas kan importen av vattenkraftsbaserad el från vissa utländska källor förväntas komma att kraftigt öka. Regeringen fortsätter sin argumentering med att påpeka att det kommer att uppträda störningar på marknaden för grön el i Nederländerna så länge som det ännu inte råder några likvärdiga förutsättningar över hela verksamhetsfältet på marknaden för grön el inom Europa.

I dagens läge levererar ett kraftföretag som Nuon grön el till inemot 60 000 hushåll i Nederländerna med hjälp av småskalig vattenkraft från England, Sverige och Norge. Nu mitt i allt beslutar alltså Nederländernas regering att det inte alls är frågan om någon grön el i sådana fall. I en situation där hundratusentals hushåll i Nederländerna vill gå över till grön el tar landets regering nu ifrån elproducenterna deras möjligheter att på kort sikt tillfredsställa den ökande efterfrågan. Följaktligen kommer det att bli ekonomiskt svårare att föra ut hållbar energi på marknaden och ha den kvar där. Dessutom kommer en förväntad förskjutning i riktning mot mera förorenande biomassa att göra det svårare för Nederländerna att uppnå sitt föresatta mål om att 22 procent av energiförbrukningen inom några år skall komma från hållbar energi. Det förefaller i påtaglig grad som om bevekelsegrunderna för Nederländernas regering inte så mycket handlat om att skapa likvärdiga förutsättningar över hela verksamhetsfältet på marknaden för grön el inom Europa som om att slå vakt om de miljardstora intäkterna från miljöskatten.

Står Nederländernas beslut om att vattenkraftsbaserad el inte längre skall räknas som grön el i överensstämmelse med gällande gemenskapslagstiftning och framför allt med liberaliseringen av elmarknaden i Europa?

Hur framstår det ovannämnda beslutet i förhållande till Europeiska kommissionens avsikt att införa märkning av el så att elkonsumenterna i Europa får veta vad slags el de köper och kan köpa?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(4 februari 2002)

Vad gäller den första delen av frågan försäkrar kommissionen parlamentsledamoten att den nederländska regeringens beslut att avskaffa befrielsen från miljöskatt som beviljats för vattenkraftsbaserad el inte verkar vara oförenligt med reglerna för den gemensamma elmarknaden som förbjuder diskriminering bland producenter från olika medlemsstatern. Enligt den information som är tillgänglig för närvarande skall befrielsen från miljöskatt för vattenbaserad el sluta att gälla både för inhemska producenter och andra gemenskapsproducenter.

Även om Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG av den 27 september 2001 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el(1) (direktivet) inbegriper el från vattenkraft i el producerad från förnybara energikällor (allmänt kallad grön el), har medlemsstaterna ingen skyldighet att stödja sådan el genom någon särskild lagstifningsåtgärd som t.ex. en skattebefrielse.

I artikel 3 i direktivet krävs endast att medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att främja användningen av grön el. I direktivet ges inga riktlinjer hur sådana åtgärder skall utformas, villket således ligger på medlemsstaternas ansvar. Den nederländska regeringen har således rätt att stödja enbart vissa förnybara energikällor utan att den bryter mot gemenskapslagstiftningen.

Vad gäller den andra delen av frågan, avseende sambandet mellan det ifrågasatta beslutet och direktivets bestämmelser om märkning, har kommissionen inte upptäckt någon direkt koppling mellan dessa två frågor. I artikel 5 i direktivet krävs att medlemsstaterna senast den 27 oktober 2003 skall se till att el producerad från förnybara energikällor kan garanteras vara producerad från sådana energikällor (i den mening som avses i detta direktiv), men det krävs inte att särskilda stödåtgärder tillämpas för att uppnå detta mål.

(1) EGT L 283, 27.10.2001.