ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3760/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Fiskeavtal mellan EU och Kap Verde

Kommissionen känner till att det löper ett fiskeavtal mellan EU och Kap Verde mellan den 6 september 1997 och den 5 september 2000. Enligt detta avtal skal Portugal tilldelas åtta fiskelicenser för fartyg för fiske med flytlinor och tre fiskelicenser för fartyg för fiske med bottenlångrev, vars individuella vikt får uppgå till högst 210 bruttoregisterton.

Med tanke på att det har gått mer än ett år sedan detta avtal förnyades (den 6 september 1997), kan kommissionen ange:

1. Hur många licenser har i själva verket tilldelats för portugisiska fartyg för fiske med flytlinor? Vem har fått dessa licenser? Vilka kvantiteter av fisk har tagits upp (i ton) av varje fartyg för fiske med flytlinor under det första året som avtalet har gällt?

2. Hur många licenser har i själva verket tilldelats portugisiska fartyg för fiske med bottenlångrev? Vem har fått dessa licenser? Vilka kvantiteter av fisk har tagits upp (i ton) av varje fartyg för fiske med bottenlångrev under det första året som avtalet har gällt?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(1 februari 1999)

Under det första tillämpningsåret för avtalet mellan gemenskapen och Kap Verde (6.9.1997-5.9.1998) har ansökan lämnats för sex licenser och dessa har beviljats för följande fartyg som bedriver ytfiske med långrev: Atrevido, Infante Dom Henrique, Mar Portugues, Miguel Santos, Paula Filipa och Rapazinho. Ingen ansökan om licens har lämnats för fartyg för fiske med bottenlångrev. Vad gäller fångster har endast fartyget Atrevido anmält 5 880 kg för mars 1998.

Målarterna för fartyg som bedriver ytfiske med långrev är ständigt vandrande arter. Dessa fartyg har därför vanligen licenser inom ramen för flera fiskeavtal för att de skall kunna följa fisken mellan olika områden och ut på öppet hav utan att avbryta fisket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4035/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Delfiner i delfinarier

I många nöjes- och fritidsparker, men också i zoologiska trädgårdar har man delfiner och förevisar dem.

Hur ser kommissionen till att dessa djur får en behandling som motsvarar djurartens krav och behov?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(11 februari 1999)

Import av delfiner regleras av rådets förordning (EG) 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1). Eftersom alla arter inom valsläktet är med i bilaga A till förordningen får delfiner inte importeras för syften som är främst kommersiella. Dessutom måste man bevisa för medlemsstaternas behöriga myndigheter att den plats som är avsedd för djuret är utrustad så att det kan tas om hand på ett lämpligt sätt. Den godkända platsen kommer att anges i importtillståndet och det krävs förhandsgodkännande om man avser att flytta djuret därifrån.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3735/98

från Aline Pailler (GUE/NGL) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Internationell konvention om migrerande arbetstagare

I kommissionens svar på min skriftliga fråga E-2283/96(1) sägs att ingen medlemsstat ännu har ratificerat den internationella konventionen om migrerande arbetstagares och deras familjemedlemmars rättigheter samt att kommissionen är beredd att ta initiativ för att uppmuntra medlemsstaterna att ratificera konventionen, i enlighet med Europaparlamentets krav.

Vilka initiativ har kommissionen tagit? Vad har de haft för effekt på medlemsstaterna? Vad är det som förhindrar medlemsstaterna från att ratificera konventionen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(16 februari 1999)

Hittills har Convention internationale sur la protection des droits de tous les travailleurs migrants et des membres de leur famille inte trätt i kraft, eftersom den inte har ratificerats av tillräckligt många stater. Efter vad kommissionen känner till, har ingen av medlemsstaterna ännu ratificerat den. Det tycks som om ett av de största hindren för medlemsstaterna att ratificera den är att alla migrerande arbetstagare ges rättigheter enligt konventionen utan att deras legala eller illegala situation i bosättningslandet beaktas.

Inom ramen för sin behörighet har kommissionen icke desto mindre aktivt fullföljt sina initiativ för att förstärka skyddet av rättigheter för migrerande arbetstagare och deras familjer. När det gäller migrerande arbetstagare inom gemenskapen, har kommissionen föreslagit att förbättra(2) villkoren för den fria rörligheten för arbetstagare. Syftet är nd annat att förstärka rätten till total integrering av migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar i den mottagande medlemsstaten.

Å andra sidan har kommissionen när det gäller de migrerande arbetstagare som är medborgare i tredje land föreslagit en utvidgning av reglerna för samordning av den sociala tryggheten (rådets förordning (EEG) 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen(3)) till att gälla arbetstagare från tredje land som är legalt bosatta i en medlemsstat.

Slutligen har kommissionen lämnat ett förslag till rådets rättsakt(4) om utarbetandet av en konvention med bestämmelser för tredjelandsmedborgares rätt till inresa och vistelse i medlemsstaterna, som avser villkoren för tredjelandsmedborgares vistelse inom medlemsstaternas territorium, inbegripet villkoren för familjeåterförening och tillträdet till arbetsmarknaden.

(1) EGT C 365, 4.12.1996, s. 103.

(2) EGT C 344, 12.11.1998.

(3) EGT C 6, 10.1.1998.

(4) EGT C 337, 7.11.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4015/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: Upphävande av tillstånd för Tasmar (Tolcapone)

Kommissionen inledde nyligen ett förfarande genom vilket medlemsstaterna anmodades att upphöra att ge tillstånd för Tasmar från den 17 november.

Detta har oroat många människor i Förenade kungariket, vilka lider av Parkinsons sjukdom.

Kan kommissionen ge en fullständig förklaring till detta beslut och även ge närmare upplysningar om de kontakter den haft i denna fråga med USA:s livsmedels- och läkemedelsmyndighet?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(29 januari 1999)

Förfarandet rörande indragningen av försäljningstillståndet för läkemedlet Tolcapone (Tasmar) avslutades genom kommissionens beslut av den 11 december 1998, i enlighet med yttrandet från den ständiga kommitté i vilken medlemsstaterna är representerade.

Beslutet fattades sedan Europeiska läkemedelsmyndigheten genomfört en vetenskaplig utvärdering av läkemedlet och rekommenderat en indragning av försäljningstillståndet.

Den vetenskapliga utvärderingen visar att det var omöjligt att garantera en säker användning av detta läkemedel, och det av följande skäl:

- Läkemedlet kan ge upphov till allvarliga och oväntade störningar av leverfunktionen och det förefaller inte möjligt att genom kontroller förutsäga uppkomsten av allvarliga leversjukdomar som i vissa fall kan ha dödlig utgång.

- Med beaktande av dessa toxiska effekter på levern samt den möjliga förekomsten av rabdomyolys och elakartade neuroleptiska symptom, ansågs nyttoeffekten av Tolcapone inte uppväga riskerna och det föreföll inte möjligt att begränsa indikationerna tillräckligt mycket för att möjliggöra en säker användning.

Förfarandet och beslutet grundades på information som tillhandahållits av den behöriga europeiska myndigheten. Liknande problem hade också konstaterats av den amerikanska livsmedels- och läkemedelsmyndigheten (FDA), som fått ta del av kommissionens beslut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2962/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Gemensam organisation av marknaden för subtropiska frukter

I några av Europeiska unionens länder, särskilt i de regioner där klimatet är gynnsamt, anläggs allt fler odlingar av subtropiska frukter såsom ananas, papaya och mango, vilka framstår som möjliga ersättare för traditionella odlingar i området, eftersom konsumtionen utvecklas positivt inom Europeiska unionen och förutsättningar finns för en framtida ökning.

Har kommissionen tillgång till referensuppgifter om vilka arealer som odlas med var och en av dessa frukter inom Europeiska unionen? Hur stora är i så fall dessa arealer?

Har kommissionen beaktat möjligheten att utveckla en gemensam organisation av marknaden för att reglera produktion och saluförande av "tropiska frukter" inom gemenskapens område, med tanke på den rådande internationella konkurrensen och sektorns möjliga utveckling?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 oktober 1998)

I rådets förordning (EG) 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1) ingår i artikel 1.2 en förteckning över de produkter som den gemensamma organisationen av marknaden skall omfatta. Här återfinns de flesta tropiska frukterna: ananas, papaya och mango, men även matbananer, avocado, guave, mangostanfrukt, tamariner, acajounötter, jackfrukt, litchiplommon, sapodill, passionsfrukt, carambola och pitahaya (sistnämnda frukter ingår under beteckningen "andra färska frukter").

På så sätt kan tropiska frukter i producentföreningarnas fall redan bli föremål för olika typer av särskild reglering. Driftsfonderna kan här utnyttjas, både vad gäller arealuttag (inom de gränser som faställs i förordning (EG) 2200/96) och de operativa programmens åtgärder för förbättrad kvalitet, utökad kommersiell exploatering samt marknadsföring av produkter.

Kommissionen anser alltså att det med existerande instrument redan går att hantera de specifika problem som gäller regleringen av produktion och saluföring av tropiska frukter.

Dessutom föreskrivs i förordning (EG) 2200/96 även möjligheten att vidta särskilda åtgärder för ökad konkurrenskraft och för marknadsföring av vissa produkter, som är av stor lokal betydelse och utsatta för hård internationell konkurrens. Detta avser fall där instrumenten i den gemensamma organisationen av marknaden visar sig otillräckliga eller oanvändbara.

Kommissionen förfogar inte över andra data än dem som regelbundet offentliggörs av de olika medlemsstaternas statistiska organ och av Eurostat. Vad gäller tropiska frukter finns få uppgifter om senare tids utveckling av planterade arealer och skördade kvantiteter. För att ge ett exempel kan det nämnas att det är ananas som vid sidan av avocado och bananer är den största produkten inom gemenskapen: knappt 40 000 ton (motsvarande 1 300 ha) i de franska utomeuropeiska departementen (varav 75 % på Martinique) och cirka 2 000 ton i Portugal. Produktionen av mango (främst Réunion: 3 500 ton på 200 ha) samt papaya är fortfarande helt marginell.

(1) EGT L 297, 21.11.1996, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3046/98

från Honório Novo (GUE/NGL) , Joaquim Miranda (GUE/NGL) och Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Spansk vattenplan

Enligt spansk press har regeringen i Madrid förelagt parlamentet en minivattenplan med en budget på omkring 216 000 miljoner pesetas (omkring 260 miljarder escudos) i syfte att snarast få den godkänd för att kunna ansöka om medfinansiering från gemenskapen.

Denna minivattenplan omfattar bl.a. en förlängning av konstruktionen för överledning av vatten mellan floderna Tajo och Segura, vilken ännu inte har påbörjats.

Floden Tajo är en internationell flod och genomförandet av vattenbyggnadsarbeten i detta vattenflöde, i synnerhet överledningsarbeten, måste först diskuteras och beslutas om i samförstånd med övriga berörda länder, i detta fall Portugal. Arbeten av detta slag kräver dessutom att det görs ingående miljökonsekvensstudier, vilket enligt spansk press inte har skett.

1. Kan kommissionen ange om den spanska regeringen redan har lämnat in en ansökan om medfinansiering för att förlänga konstruktionen för överledning av vatten mellan floderna Tajo och Segura?

2. Kommer kommissionen att godkänna denna ansökan om finansiering utan att projektet har godkänts ur miljöhänseende och utan att den portugisiska regeringen har godkänt byggandet av denna överledning?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(4 december 1998)

Hittills har kommissionen inte mottagit någon ansökan från de spanska myndigheterna om delfinansiering i samband med denna fråga. Kommissionen kommer, om investeringarna berättigar till delfinansiering från gemenskapen, att i tid se till att reglerna för berättigande och kumulation iakttas fullt ut liksom alla miljöbestämmelser i samband med internationella åtaganden, såsom bestämmelser i samband med gemensam förvaltning av gränsöverskridande vattendrag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3926/98

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Reklam med EU-stöd för den grekiska regeringens utbildningspolitik

Det operativa programmet inom den andra gemenskapsstödramen för Grekland "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning", som har särskilt låg utnyttjandegrad, medfinansierar även den s.k. "reformen" av högstadiet och gymnasiet, som man tidigare gjort reklam för med anslag från programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning". "Reformen" har dock framkallat starka reaktioner från lärare, elever och elevorganisationer. Av denna anledning har utbildningsministeriet inlett en ny reklamkampanj med påkostade helsidesannonser i dagspressen och radioreklam. Det framgår tydligt av innehållet i denna nya reklamkampanj att syftet inte är att helt enkelt informera allmänheten, utan ministeriet vill först och främst ta udden av de växande protesterna från de politiska partierna och från hela utbildningsväsendet. Noteras bör att det i annonstexterna i pressen inte nämns någonting om gemenskapsstödramen, förutom i en mikroskopisk not, eller om att kostnaden täcks av gemenskapsmedel. Inte heller i radioreklamen sägs det någonting om detta, trots att båda betalas med medel från gemenskapsstödramen för utbildning.

Med anledning av detta ber jag kommissionen informera mig om följande:

1. Har kommissionen fått någon information om utbildningsministeriets nya reklamkampanj och om så är fallet, i hur hög grad anser den att den utförs på ett korrekt sätt? Anser kommissionen att den är i linje med utbetalningsreglerna för den andra gemenskapsstödramen?

2. Hur höga är kostnaderna dels för utbildningsministeriets första reklamkampanj, dels för den andra, och från vilka delprogram inom "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning" kommer finansieringen?

3. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att få ett stopp på finansieringen av regeringspropaganda genom gemenskapsanslag?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 mars 1999)

Kommissionen känner inte till den reklamkampanj som parlamentsledamoten nämner. Kommissionen vill framhålla att det är de nationella myndigheterna som ansvarar för genomförandet av de insatser som samfinansieras genom strukturfonderna, och det gäller även informations- och reklamkampanjer.

Kommissionen har därför ingen information om kostnaden för denna reklamkampanj. Den totala budget för information och reklam avseende EPEAEK-programmet som beviljats av programmets kontrollkommitté fram till programplaneringsperiodens slut uppgår dock till 500 miljoner drakmer (cirka 1,5 miljoner euro). Insatserna finansieras inom åtgärd 1 i delprogram 4 (tekniskt stöd) inom programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning".

Kommissionen och det grekiska ekonomiministeriet har nyligen inrättat en gemensam styrgrupp i syfte att samordna och övervaka informations- och reklamverksamheten för gemenskapens stödramar för Grekland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4064/98

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Utlåtande av Europeiska ombudsmannen om dammen i Itoiz (Spanien)

I utlåtandet av den 20 november 1998 om avskrivningen av klagomål P/92/4758 om dammen i Itoiz uttalar sig Europeiska ombudsmannen kritiskt i frågan och drar uttryckligen slutsatsen att kommissionen inte på vederbörligt sätt kan rättfärdiga sitt beslut att avskriva klagomålet och att detta utgör ett fall av administrativt missförhållande.

Dammen i Itoiz påverkar två områden för särskilt skydd av fåglar och tre naturreservat.

1. Känner kommissionen till ovannämnda utlåtande av den europeiska ombudsmannen?

2. Vilka initiativ ämnar kommissionen vidta för att rätta till detta administrativa missförhållande?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(24 mars 1999)

Kommissionen är medveten om ombudsmannens beslut i denna fråga.

Ombudsmannens kritiska anmärkningar rör endast i vilken omfattning som kommissionen hade givit giltiga skäl för varför den inte godtog det rättsliga argument som lades fram av de klagande (som huvudsakligen handlade om huruvida Spanien kunde lita på det förfarande om utvecklingstillstånd som fastställdes i rådets direktiv 92/43/EEG(1) av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter jämfört med ett tidigare förfarande som fastställdes i rådets direktiv 79/409/EEG(2) av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar).

Kommissionen anser emellertid att den information som den tillhandahöll var tillräcklig för att ta upp denna rättsliga fråga, eftersom det logiskt sett kunde härledas från denna information varför det rättsliga argumentet inte godtogs. Kommissionen klargjorde särskilt det datum från och med vilket den ansåg att direktiv 92/43/EEG var tillämpligt och fakta visade att Itoiz-projektet skulle utföras efter det datumet. Ombudsmannen ifrågasatte i varje fall inte riktigheten i kommissionens rättsliga ståndpunkt.

Mot bakgrund av ovanstående och med hänsyn till det faktum att Itoiz-projektet därefter har genomförts anser kommissionen att det inte finns någon anledning att förlänga redogörelsen för ett kommissionsbeslut som härrör från 1994. Den ursprungliga klagande i detta fallet har fullständigt informerats om kommissionens synpunkt i denna fråga.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.

(2) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3604/98

från Marco Cellai (NI) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Fotbollsmatchen mellan Fiorentina och Grasshopper den 3 november 1998

Under sextondelsfinalen mellan Fiorentina och Grasshopper i UEFA-cupen slängdes ett föremål in på fotbollsplanen. Föremålet exploderade, vilket ledde till att "den fjärde domaren" skadades och att matchen måste avbrytas.

Matchen spelades på fotbollsstadion i Salerno.

Enligt de behöriga myndigheterna har fotbollsklubben Fiorentina å ena sidan uppfört sig oklanderligt, medan vissa lokala fotbollsfans å andra sidan inte har gjort det, och undersökningarna riktas nu in på de sistnämnda. Detta har borgmästaren i Salerno uttryckligen bekräftat.

Under fotbollsmatchen mellan Fiorentina och Salernitana i A-serien i italienska ligan råkade de två hejarklackarna i luven på varandra, och det är därför inte otänkbart att det är fråga om en avsiktlig handling för att skada Fiorentina.

Enligt borgmästaren i Salerno har myndigheterna i Salerno inte skött sin uppgift att kontrollera den allmänna ordningen kring fotbollsstadion på tillbörligt sätt.

Den information som de behöriga myndigheterna har till sitt förfogande tyder inte på att fotbollsklubben Fiorentina skulle ha något som helst ansvar för det som inträffat.

Den 12 november skall UEFA ta ställning till frågan.

Anser kommissionen inte att man omgående bör vidta åtgärder visavi UEFA i syfte att säkerställa att UEFA-cupen genomförs regelrätt och förhindra att fotbollsklubben Fiorentina eventuellt straffas oförtjänt, dvs. för något som den överhuvudtaget inte gjort sig skyldig till?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(21 januari 1999)

Parlamentsledamotens fråga rör incidenter vid en match i UEFA-cupen. Det ankommer inte på kommissionen att blanda sig i en disciplinär fråga hos en enskild idrottsorganisation.

Kommissionen har vid flera tidigare tillfällen framhållit att den respekterar idrottsorganisationernas rätt att själva utan yttre inblandning fastställa sina disciplinbestämmelser och andra inre angelägenheter.

Ett ingripande från gemenskapen kan bara motiveras om gemenskapsrätten har överträtts. Såvitt framgår av frågan är så inte fallet i detta ärende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3649/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: UCLAF

Från ett flertal tidningskällor framgår att förmedlingsföretagen, som organiseras av gemenskapens tjänstemän för att konkurrera om av EU godkända anbud, blir allt fler.

I ljuset av de artiklar om skandaler och bedrägerier som drabbat gemenskapsinstitutionerna kan kommissionen förklara varför UCLAF, den enhet som är tillsatt för att kontrollera bedrägerier, ingriper så sent? Med anledning av de uppgifter som Claude Perry lämnat till de luxemburgska domarna, kan kommissionen i samband med ECHO-skandalen publicera en detaljerad rapport om de bolag som kontaktar kommissionen för att dessa bolags verksamhet, ägarförhållanden och kontrakt skall kunna granskas?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3647/98 och E-3649/98 ingivna av Anita Gradin för kommissionen

(25 januari 1999)

Kommissionen anser sig redan ha klargjort sin inställning till de uppgifter som parlamentsledamoten nämner och informerat parlamentet direkt om detta. Kommissionens interna rapport om ECHO-affären har överlämnats till parlamentet och dessutom har pressen informerats.

Kommissionen vill understryka att det totala beloppet för de fyra avtal som är under rättslig utredning uppgår till 2 421 080 ecu.

Det stämmer för övrigt inte att UCLAF dröjt med att handla. Det var kommissionens egen bedrägeribekämpningsenhet som under sin utredning fann att det var lämpligt att överlämna ärendet till de rättsvårdande myndigheterna i Luxemburg. Detta skedde den 10 juli 1998, omedelbart när rapporten blev klar om den kontroll på platsen som utförts på det företag som i första hand är inblandat.

Kommissionen vill dessutom påpeka att utredningar inleds så fort det finns anledning att misstänka att gemenskapens finansiella intressen är i fara. Kommissionen antog den 14 juli 1998 ett beslut om utredningar som utförs av UCLAF. Den 9 december 1998 antogs vidare detaljerade tillämpningsföreskrifter. Dessa dokument innehåller bestämmelser om hur uppgifter skall överlämnas till parlamentets budgetkontrollutskott utan att sekretessen kring utredningarna och fysiska och juridiska personers rättigheter äventyras.

Vad gäller frågan om en eventuell översyn av de företag med vilka kommissionen sluter avtal hänvisas parlamentsledamoten till kommissionens svar på skriftliga frågan E-3230/98 från Edith Müller(1).

(1) Se s. 60.