SKRIFTLIG FRÅGA P-1302/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Bidrag till fåruppfödare och djurtransporter

Kan kommissionen i detalj redogöra för vilken kontrollmetod som används för de olika bidragssystemen för fåruppfödning i Storbritannien? Varierar systemet från en medlemsstat till en annan?

Finns det någon anledning att tro att bidragssystemet, eller kontrollen av systemet, har gett upphov till en företeelse som kan kallas bed and breakfast-får, som lånas ut för en viss period till en viss gård, så att gården skall nå upp till tillräckligt antal får? Har systemet i så fall bidragit till ett ökat antal djurtransporter, och i vilken utsträckning?

Har systemet även bidragit till spridningen av mul- och klövsjukan? Kommer kommissionen i så fall att föreslå att man gör ett uppehåll med kontrollerna eller ändrar hela kontrollsystemet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 juni 2001)

Stödordningar som innebär direkta betalningar till jordbrukare, exempelvis tackbidraget, omfattas av det integrerade systemet för administration och kontroll. I detta system, som inrättades genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 av den 27 november 1992 om ett integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen(1), fastställs

tydliga kontrollkrav som skall tillämpas i samtliga medlemsstater. De behöriga myndigheterna åläggs att utföra administrativa kontroller av stödansökningar och att dessutom utföra kontroller på plats vid ett urval jordbruksföretag. När det gäller djurbidrag måste minst 10 % av ansökningarna kontrolleras på plats. Detta innebär i första hand att man räknar de djur för vilka det har ansökts om bidrag, kontrollerar att djuren i fråga berättigar till stöd och granskar informationen i jordbruksföretagets register.

Kommissionen genomför regelbundet revisionsbesök i medlemsstaterna för att säkerställa att bestämmelserna tillämpas korrekt och enhetligt i hela gemenskapen.

Det föreligger alltid en risk för bedrägeri i samband med stödbetalningar. Det åligger medlemsstaternas kontrollmyndigheter att säkerställa att systemet inte missbrukas. För att minska den risken krävs det enligt kontrollsystemet att förhandsinformation om kontrollbesöken minskas till vad som är strikt nödvändigt, till exempel för att jordbrukarna skall kunna samla ihop sina djur. Kontrollmyndigheterna kan dessutom inspektera jordbruk på samma plats vid samma tillfälle för att undvika att djuren rör sig mellan närliggande jordbruksföretag. I kontrollsystemet föreskrivs att jordbrukarna skall drabbas av påföljder om missbruk upptäcks.

När det gäller stödordningen för får kan jordbrukarna erhålla tackbidrag, förutsatt att de, under en djurhållningsperiod på 100 dagar, håller det antal stödberättigande djur för vilka de har lämnat ansökan. Dessutom begränsas antalet djur för vilka ansökan kan lämnas av det antal enskilda kvoträttigheter producenten har. Det kan tyckas att en jordbrukare skulle kunna köpa eller rent av hyra får för att komma upp i erforderligt antal, men om djuren hölls under hela djurhållningsperioden skulle han faktiskt uppfylla villkoren för erhållande av bidrag.

I Storbritannien började djurhållningsperioden för 2001 den 5 februari 2001, d.v.s. två veckor innan innan av mul- och klövsjuka upptäcktes. Enligt uppgift från Storbritanniens myndigheter anlände det virus som orsakade det första utbrottet av mul- och klövsjuka till en anläggning för grisuppfödning i nordvästra England tidigast den 4 februari 2001. Det förefaller således högst osannolikt att transporter av får före den 5 februari 2001 skulle ha kunnat bidra till spridning av sjukdomen, med tanke på att en smittad gris börjar sprida virus tidigast 2-3 dagar efter infektionen.

Det är viktigt att inte blanda samman legitima transporter av får utanför jordbruksföretagen med bedräglig verksamhet som utförs för att ansöka om tackbidrag. Att låta får övervintra vid låglandsjordbruk är normalt eftersom det vid den tiden på året finns endast begränsade möjligheter till bete i höglänt terräng. Det är också fullt legitimt att samla ihop får innan de exporteras eller sänds till slakt. Detta omfattar i de flesta fall också lamm, som hur som helst inte berättigar till tackbidrag.

Det stora antalet fårtransporter i främst Storbritannien och Irland är en viktig del av systemet för saluföring i de båda medlemsstaterna. Det står klart att det har förekommit missbruk som måste undersökas ytterligare av berörda myndigheter. Det finns emellertid ingen anledning att anta att stödordningen för får eller kontrollsystemet i sig har lett till illegala djurtransporter i syfte att bedrägligt ansöka om tackbidrag och att de därmed skulle ha bidragit till att sprida sjukdomen. De omfattande djurtransporter som bidrog till mul- och klövsjukans spridning var ett naturligt inslag i den normala handeln.

(1) EGT L 355, 5.12.1992.