ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3388/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(7 december 2001)

Ämne: Den nederländska motorvägen A73 avses byggas i naturområden i den långsträckta smala landremsan mellan floden Maas och gränsen mot Tyskland

1. Känner kommissionen till att Nederländernas regering, som länge haft planer på att bygga en ny motorväg A73-syd mellan Venlo och anslutningen till motorvägen A2 söder om Roermond, nu har givit dispens till att den nya vägen skall få dras genom skyddade naturområden längs med östra stranden av floden Maas, så att den skall kunna ledas tvärs genom den långsträckta smala landremsan mellan den tysk-nederländska gränsen och floden Maas?

2. Känner kommissionen också till att Nederländernas statssekreterare för naturvårdsfrågor erkänt att inte bara Nederländernas naturvårdslag utan också gemenskapslagstiftningens livsmiljödirektiv förbjuder ingrepp som kan störa livsmiljön för skyddade djur och växter, men att det i detta fall vore frågan om ett väsentligt allmänintresse och inte finns några tillfredsställande alternativ?

3. Tycker kommissionen att argumentet med att det saknas alternativ är giltigt i det här fallet, eftersom det redan 1995 funnits ett färdigt utarbetat projekt för hur denna väg skulle anläggas väster om floden Maas och detta projekt hade framlagts för regeringen och den enda orsaken till att detta alternativ fått stryka på foten för det nuvarande alternativet med en sträckning öster om Maas är att företag i trakten utövat påtryckningar på Nederländernas parlament i och med att de förväntar sig att det miljöfientliga alternativet med en östlig sträckning skall bli till större nytta för dem?

4. Vad anser kommissionen att går att göra för att man i samband med vägbygget skall välja det sträckningsalternativ som redan utarbetats och som vållar minst problem för natur och miljö?

Källa: Den nederländska dagstidningen de Volkskrant av den 16 november 2001.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Margot Wallström

(18 januari 2002)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2244/01 från de Roo(1).

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 137.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1884/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Italien)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Italien som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Italien som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt kompletterande svarpå de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01,E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01,E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(18 september 2001)

Databasen för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) används som källa vid fastställandet av antalet jordbruksföretag vars areal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor är över respektive under 50 hektar. Även om denna databas består av resultaten av en utredning av jordbruksföretagens strukturer (Eurostat), är det allmänt känt att de stora företagen är överrepresenterade. Siffrorna nedan kan därför betraktas som maximital. Uppgifterna är från 1997, det senaste året för vilket det finns uppgifter från alla medlemsstaterna i databasen ISJR.

I kolumnerna A och C i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksföretagen som brukar en jordbruksareal för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som är över respektive under 50 hektar.

I kolumnerna B och D i tabellen nedan anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som drivs av jordbruksföretag som brukar en jordbruksareal som överskrider respektive underskrider 50 hektar.

I kolumn F anges, per medlemsstat, vilken procentsats av jordbruksarealen för spannmål, oljehaltiga grödor och proteingrödor som skulle uteslutas, om alla andra faktorer förblev oförändrade, och om ett tak på 50 hektar skulle tillämpas.

I kolumn I anges vilka summor uttryckta i miljoner euro som skulle sparas in per medlemsstat om ett tak på 50 hektar spannmål, oljehaltiga växter och proteingrödor tillämpades. Den angivna avkastningen är den referensavkastning som medlemsstaterna uppgivit. Gemenskapens totala utgiftsbesparingar skulle uppgå till 4 miljarder euro.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-2459/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Spanska och portugisiska forskares deltagande i undersökningar om fiskeresursernas tillstånd i gemenskapens farvatten

Fartygsägare och sjöfolk i den galiciska fiskesektorn ifrågasätter ofta de vetenskapliga rapporter om fiskeresursernas tillstånd i gemenskapens farvatten som kommissionen använder sig av, och klagar på att de inte innehåller bidrag från spanska och portugisiska forskare och experter. Stämmer denna uppfattning med verkligheten? Om så är fallet, vad skylls denna marginalisering på?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 oktober 2001)

I såväl kommissionens vetenskapliga organ, t.ex. Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn (STECF), som i de vetenskapliga kommittéerna i de regionala fiskeriorganisationer som gemenskapen deltar i, innebär detta deltagande att forskare från alla berörda medlemsstater är involverade.

Medlemsstaterna är väl representerade i alla vetenskapliga organ, och i detta avseende är Spanien och Portugal mycket aktiva.

Därför finns det inte någon som helst grund för påståendet att spanska och portugisiska forskare skulle vara uteslutna från gemenskapens eller internationella vetenskapliga organ.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2178/01

från Mario Borghezio (TDI) till rådet

(13 juli 2001)

Ämne: Åsidosättande av en europeisk medborgares rättigheter i Algeriet

Sedan ett år tillbaka befinner sig Michela Silvestri tillsammans med dottern Meriem som den muslimske fadern hade rövat bort som flykting i Italiens ambassad i Alger. Michela Silvestri och dottern kan inte återvända till Italien på grund av ett tvistemål som är anhängigt vid en algerisk domstol.

Denna situation innebär ett åsidosättande av de mänskliga rättigheterna, eftersom Michela Silvestri förnekas rätten att återföra dottern till Italien och uppfostra henne enligt sin egen religion.

Vilka åtgärder avser rådet att vidta gentemot den algeriska regeringen för att få detta allvarliga åsidosättande av de mänskliga rättigheterna att upphöra?

Svar

(27 november 2001)

Rådet riktar den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att rådet saknar egna befogenheter med avseende på fördragen i det åberopade fallet, då detta är en fråga som rör de bilaterala förbindelserna mellan Italien och Algeriet.

Det bör likväl noteras att det belgiska ordförandeskapet kommer att ta initiativ till en konferens kring frågan om föräldraansvar. I detta sammanhang kommer överläggningarna att ägnas åt konventionen om barnets rättigheter av den 20 november 1989, särskilt fastställandet av ett regionalt instrument för skydd av barn, inbegripet problematiken med föräldrar som rövar bort sina barn och respekt för rätten till personliga relationer.

I övrigt föreskrivs i det utkast till associeringsavtal som kommissionen håller på att förhandla fram med Algeriet bland annat ökat ömsesidigt samarbete vid hanteringen av motsättningar eller tvister med civil-, handels- eller familjerättslig karaktär. Förhandlingarna har ännu inte avslutats, men det verkar som om den algeriska sidan instämmer i upplägget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2239/01

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till rådet

(26 juli 2001)

Ämne: Situationen i Västsahara

Den 24 mars 2000 la jag fram skriftliga frågor till rådet angående folkomröstningen i Västsahara (E-0908/00(1)), närmare bestämt om huruvida rådet, genom sin höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, Javier Solana, i sitt arbetsprogram tänkte införa EU:s deltagande i kontrollen och uppföljningen av de frågor som berör Västsaharas framtid, framför allt i samband med folkomröstningen.

Den 10 juli 2000 svarade rådet på min fråga, och uttryckte sin vilja att bidra till processen och hjälpa till att skapa en atmosfär av förtroende hos de berörda parterna för att nå en lösning som är godtagbar för alla och grundar sig på respekt för de mänskliga rättigheterna och de demokratiska principerna.

Ett år senare framhåller den höge representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, Javier Solana, i Rabat att Europeiska unionen stöder FN:s generalsekreterare Kofi Annans ståndpunkt rörande konflikten i Sahara, vilken innebär en tillfällig frysning av den handlingsplan som förutsåg en folkomröstning för självbestämmanderätt, i utbyte mot att den före detta spanska kolonin, som skulle förbli under marockansk suveränitet, beviljas viss självständighet.

Är detta sant?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 77.

Svar

(26 november 2001)

Rådet stöder helt den process som pågår inom ramen för FN och som kommer till uttryck i resolutionerna från FN:s säkerhetsråd, särskilt James Bakers insatser. Säkerhetsrådet gav klara riktlinjer i resolution nr 1359 av den 29 juni 2001, genom att bland annat uppmuntra parterna att direkt eller indirekt behandla det utkast till ramavtal om Västsaharas ställning som finns i bilaga 1 till rapporten av den 20 juni 2001 (S/2001/613) från FN:s generalsekreterare, samt alla andra förslag till en politisk lösning som parterna kan lägga fram för att uppnå en ömsesidigt godtagbar överenskommelse. I resolutionen begär man också att de förslag som Polisario har lagt fram i syfte att överbrygga svårigheterna med att genomföra FN:s handlingsplan skall behandlas under förhandlingarnas gång. Generalsekreteraren/den höge representanten för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, Javier Solana, har för övrigt aldrig talat om någon frysning av handlingsplanen, och den ligger fortfarande till grund för en lösning. Vilken lösning det än blir så bör den bygga på fullständigt respekt för de demokratiska principerna och de mänskliga rättigheterna och omfatta den bekymmersamma frågan om marockanska flyktingar och fångar, särskilt de flyktingar och fångar som är i akut behov av sjukvård.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2390/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(20 augusti 2001)

Ämne: Hälsoindikatorer

Kan kommissionen räkna upp de tio (eller fler, om det skulle behövas) viktigaste hälsoindikatorerna som skulle göra det möjligt för kommissionen att bedöma hälsopolitikens resultat? Kan kommissionen också ge en kvantitativ eller kvalitativ bedömning av hur varje medlemsstat lyckats leva upp till varje indikator?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 september 2001)

Kommissionen har prioriterat inrättandet av ett gemenskapsomfattande informationssystem på hälsoområdet. Det nuvarande handlingsprogrammet för hälsoövervakning och det kommande åtgärdsprogrammet för folkhälsa syftar till att utveckla och tillhandahålla adekvata, tillförlitliga och jämförbara datamängder och indikatorer om folkhälsa. Detta arbete kommer att fortsätta och förstärkas i det kommande folkhälsoprogrammet. Indikatorerna kommer att omfatta hela folkhälsoområdet och visa vilka effekter hälsopolitiken har på människors hälsa. Både kvantitativa och kvalitativa indikatorer kommer att ingå. Data för dessa indikatorer kommer att samlas in av medlemsstaterna och på sätt kommer det att bli möjligt att göra analyser på medlemsstatsnivå.

Den första fasen i ett projekt kallat Utformningen av en uppsättning hälsoindikatorer för Europeiska gemenskapen har nu slutförts. En rapport över projektet kommer att sändas till parlamentsledamoten och Europaparlamentets sekretariat.

Snart kommer även en rapport om hälsotillståndet 2000 att vara tillgänglig, som redan nu visar var hälsopolitiska satsningar behövs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2442/01

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Amerikanska flottans sonarsystem

Det finns mycket som tyder på att den amerikanska flottans användning av det lågfrekventa aktiva sonarsystemet LFAS (Low Frequency Active Sonar) allvarligt skadar det marina livet, i synnerhet småhuvudvalarna. Det finns starka misstankar om att resonansen i luftrummet i valarnas huvud som orsakas av LFAS-systemet på senare år har lett till masstrandningar i Grekland och på Bahamas.

Hur ställer sig kommissionen till användningen av LFAS-systemet, och gör man något för att försöka övertala USA att sluta använda det?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 oktober 2001)

Som parlamentsledamoten utan tvivel redan känner till, skyddas valdjur av rådets direktiv 92/43/EEG(1) som kräver att medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att undvika bland annat avsiktlig utrotning av dessa arter.

Det lågfrekventa aktiva sonarsystemet LFAS sänder hög- och lågfrekventa ljudpulser. Det är bevisat att denna typ av ljud kan störa valdjuren. Följaktligen bör medlemsstaterna uppfylla kraven i ovannämnda direktiv.

Den amerikanska flottans användning av LFAS-system är något som ligger utanför kommissionens behörighet och kommissionen har inte heller tagit upp frågan med USA.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, 22.7.1992), senast ändrat genom anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige (EGT L 1, 1.1.1995).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2680/01

från Hans-Gert Poettering (PPE-DE) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Genomförande av habitatdirektivet

Sedan parlamentet fattade sitt beslut den 16 mars 2000 har en rad medlemsstater uppfyllt sina åtaganden när det gäller fastställande av områden inom ramen för Natura 2000.

1. Vilka medlemsstater har hittills uppfyllt sina åtaganden enligt direktivet?

2. Har Tyskland uppfyllt sina åtaganden när det gäller fastställande av områden och när informerades kommissionen om detta?

2.1. Vilka områden har fastställts för delstaten Niedersachsen?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

1. Hittills har ingen medlemsstat helt och hållet uppfyllt sina åtaganden vad gäller rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1).

2. Under de senaste månaderna har medlemsstaterna, och särskilt Tyskland, gjort betydande framsteg vad gäller förslag av områden enligt artikel 4 i livsmiljödirektivet. Tyskland har delgivit kommissionen sina förslag vid flera tillfällen under denna tid. Inom de närmaste månaderna kommer förslagen att granskas under de biogeografiska seminarierna som organiseras av kommissionen för att bland annat bestämma om de inkomna förslagen är tillräckligt många för uppbyggandet av nätverket Natura 2000. Tyskland, liksom de andra länderna, kommer att uppmanas komplettera sina förslag om resultatet av granskningen visar att det är nödvändigt.

2.1. Vad gäller Niedersachsen så har 172 områden, som totalt täcker 5000 kvadratmeter, föreslagits som områden av gemenskapsintresse. Eftersom listan med områden ännu inte har antagits av kommissionen, ombeds parlamentsledamoten att vända sig till de tyska myndigheterna för närmare information om de föreslagna områdena.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1827/01 från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet. Hotelser mot personer som försvarar de mänskliga rättigheterna i Etiopien.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 081 E , 04/04/2002 s. 0066 - 0066



SKRIFTLIG FRÅGA E-1827/01 från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet (27 juni 2001) Ämne: Hotelser mot personer som försvarar de mänskliga rättigheterna i Etiopien Är rådet medvetet om de rutinmässiga hotelserna mot personer som försvarar de mänskliga rättigheterna i Etiopien? Ett bevis på detta nyligen är arresteringen av och vägran att bevilja borgen för professor Mesfin Woldemariam, grundare och förste ordförande i Etiopiens råd för de mänskliga rättigheterna (Ethiopia's Human Rights Council), och Berhanu Nega, akademiker och människorättsaktivist. Utöver arresteringarna, som kan utgöra en överträdelse av Etiopiens konstitutionella garanti för mötesfrihet, vägrar den etiopiska regeringen ofta att bevilja borgen som en metod för att tysta frispråkiga personer som kritiserar de mänskliga rättigheterna. Dessa fängslas medan långa och avsiktligt långsamma utredningar görs. Kommer rådet att begära att den etiopiska regeringen skall respektera dessa personers grundläggande rättigheter och att de ständiga trakasserierna av personer som försvarar de mänskliga rättigheterna skall upphöra? Svar (26 november 2001) Rådet, som noga följer situationen i Etiopien, hyser ännu farhågor inför den politiska utvecklingen i landet och brotten mot de mänskliga rättigheterna. Efter händelserna i Addis Abeba i mitten av april i år gjorde EU:s trojka på platsen vid två tillfällen (i april och augusti 2001) framställningar till de etiopiska myndigheterna för att markera EU:s farhågor när det gäller det sätt på vilket dessa orosyttringar tyglades och de fängelsestraff som blev följden för studenter och oppositionsledare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1475/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(21 maj 2001)

Ämne: EU-handlingars offentlighet

Får jag påpeka för rådet att svaret P-3572/00(1) (23 april 2001) inte skapar någon klarhet i de frågor som ställts. Enligt Belgiens utrikesminister har beslut 2000/527/EG(2) kommit till med anledning av att en medborgare enkom gjort en hemställan om detta, något som rådet inte önskade ta befattning med (P-11, mötet onsdagen den 18 oktober 2000).

Därför skulle jag fortfarande gärna vilja få svar på de frågor som ställdes i P-3572/00.

1. När ingavs den ovannämnda hemställan till rådet?

2. Vem ingav denna hemställan?

3. Till vilka handlingar hänförde sig denna hemställan?

4. Varför ville rådet inte ta befattning med denna hemställan?

5. På vilket sätt har denna hemställan och rådets avslag på den föranlett rådet att med ett brådskande förfarande återkalla beslutet om att gemenskapens handlingar skall vara offentliga?

(1) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 17.

(2) EGT L 212, 23.8.2000, s. 9.

Svar

(20 november 2001)

Som svar på den ärade parlamentsledamotens fråga understryker rådet att skälen som ledde till att rådet antog beslut 2000/527/EG redovisas i detalj i skälen till beslutet. Rådet önskar inte kommentera de synpunkter som ett ministerium i en av medlemsstaterna uppges ha framfört mot bakgrund av detta beslut.

Som den ärade parlamentsledamoten kanske känner till föreskrivs det i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar(1) att känsliga handlingar enligt definitionen i artikel 9.1 skall vara föremål för särskild behandling i enlighet med den artikeln. Som rådet redan har påpekat i sitt svar på den skriftliga frågan E-2846/00 av den 11 september 2000 kommer rådet att se över sitt beslut 93/731/EG av den 20 december 1993 om allmänhetens tillgång till handlingar, senast ändrat genom beslut 2000/527/EG, mot bakgrund av de nya bestämmelserna i nämnda förordning.

(1) EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2157/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) och Albert Maat (PPE-DE) till kommissionen

(18 juli 2001)

Ämne: Förseningar i samband med godkännande av nya BSE-test

Från och med den 1 juli 2001 måste alla medlemsstater, med undantag för Förenade kungariket, Österrike, Sverige och Finland, BSE-testa alla slaktade nötdjur som är 30 månader eller äldre.

De använda BSE-testen skall för att bli godkända genomgå en testprocedur som utförs av Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd i Gemensamma forskningscentret i Geel. För närvarande delas marknaden av tre producenter vars test har varit godkända sedan 1999. Andra producenter har lagt fram nya test för godkännande. I början av 2001 planerades dessa test bli godkända i april/maj 2001, vilket hade inneburit att dessa nya producenter skulle ha fått tillgång till denna stora marknad i tid. Nu beräknas dock detta godkännande inte komma förrän i slutet av augusti 2001.

1. Kan kommissionen upplysa om vad som orsakat denna stora försening?

2. Är kommissionen medveten om att denna försening kan leda till att de nuvarande producenterna kan inta en monopolsituation med sina test, i synnerhet när man beaktar att ett laboratorium som börjat använda ett visst test kommer att göra det för en lång tid framöver? Vad anser kommissionen om detta?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(25 september 2001)

I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati(1), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1326/2001 av den 29 juni 2001(2), förtecknas tre snabbtest som godkänts för kontroll av bovin spongiform encefalopati (BSE). Testen valdes ut på grundval av en bedömning som kommissionen gjorde 1999.

En andra bedömning inleddes i december 2000. Såsom vid den första bedömningen, valdes de test ut som skulle bedömas av en expertpanel efter en världsomfattande inbjudan att anmäla intresse.

Den andra bedömningen har försenats på grund av oförutsebara omständigheter. Utbrottet av mul- och klövsjuka i Förenade kungariket ledde till att leveransen av positiva prov från det nationella referenslaboratoriet i Förenade kungariket försenades. Dessutom uppstod det oväntade problem med användningen av tillgängliga frusna testprov och man var tvungen att göra en ny serie. Det är klart att det skulle vara oacceptabelt att påskynda godkännandet av test utan att se till att den nödvändiga vetenskapliga bedömningen genomförs på ett rigoröst och lämpligt sätt. Folkhälsan måste gå framför ekonomiska aspekter i detta fall.

Kommissionen anser inte att den nuvarande situationen innebär en monopolställning, eftersom de tre godkända testen tillverkas och marknadsförs av olika företag. Kommissionen följer dock situationen uppmärksamt.

(1) EGT L 147, 31.5.2001.

(2) EGT L 177, 30.6.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3075/01 från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen. Stöd som Kanarieöarna erhållit perioden 1991–2001. De yttersta randområdena.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 081 E , 04/04/2002 s. 0213 - 0213



SKRIFTLIG FRÅGA E-3075/01 från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen (12 november 2001) Ämne: Stöd som Kanarieöarna erhållit perioden 19912001. De yttersta randområdena År 2001 har det gått 10 år sedan rådets förordning (EEG) nr 1911/91(1) av den 26 juni 1991 om tillämpningen av gemenskapsrättens bestämmelser på Kanarieöarna antogs. I syfte att utvärdera inverkan av gemenskapens politik och stöd i detta yttersta randområde, ombeds kommissionen besvara följande fråga: Vilket är det totala stödbelopp som Kanarieöarna mottagit under perioden 19912001 ur ERUF, ESF, FFU och EUGFJ garantisektionen, och hur fördelas detta belopp? Vad har detta ekonomiska stöd inneburit för utvecklingen av Kanarieöarnas BNP och sysselsättningen? (1) EGT L 171, 29.6.1991, s. 1. Svar avgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi (28 november 2001) Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.