SKRIFTLIG FRÅGA E-3112/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(13 november 2001)

Ämne: Vilka konsekvenser den föreslagna ramen för bekämpning av terrorism och den europeiska arresteringsordern kommer att få för de medborgerliga rättigheter som gäller i dagens läge

Kan kommissionen, med anledning av att kommissionen den 19 september förberett en ram för bekämpning av terrorism (12103/01 Droipen 81), besvara följande frågor om vilka avsedda och oavsedda konsekvenser en eventuell tillämpning av kommissionens förslag kan föra med sig? Den föreslagna ramen har ju föranlett medborgarna i Europa att i allt högre grad befara att de med stöd av en europeisk arresteringsorder helt oväntat skall kunna anhållas för handlingar som aldrig upplevts som straffbara för det allmänna rättsmedvetandet och inte heller anses böra vara straffbara och som därför kan utföras i god tro.

Frågorna handlar om vilka konsekvenserna skulle bli med tanke på

1. vilka möjligheter domare skulle ha att frånta människor rättigheter som nu är självklara, till exempel att misstänkta personer skulle kunna hållas häktade under längre tider än vad som nu är fallet och/eller utan att ha tillgång till försvarare under häktningstiden?

2. vid vilken tidpunkt av de rättsliga förfarandena som de misstänkta kan påräkna rättslig hjälp och huruvida sådan hjälp skulle fortsätta att finnas att tillgå över gränserna så länge som förfarandena pågår, utan att de misstänkta skulle behöva vidkännas några merkostnader för det?

3. om det på något sätt skulle kunna bli straffbart att ha en viss åsikt, alltså att eftersträva en förändring av statsskicket eller av beslutsfattandet i ekonomiska frågor och att vilja göra allmänheten uppmärksam på detta och värva sympatisörer för ändamålet?

4. om det skulle finnas kvar något utrymme för utomparlamentarisk verksamhet, typ demonstrationer och manifestationer på allmän plats, strejker och företagsockupationer som de anställda iscensatt som påtryckningsmedel?

5. om det skulle bli möjligt att lagföra eller förbjuda sådana organisationer som nu är tillåtna, med utgångspunkt tagen i hur enskilda medlemmar av dessa organisationer betett sig?

6. under vilka omständigheter sådana handlingar som är tillåtna i någon medlemsstat såsom abort, frivillig eutanasi och användning av lättare narkotika kan lagföras med hänvisning till att de är straffbara i någon annan medlemsstat?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

Medlemsstaterna har nu uppnått enighet om den europeiska arresteringsordern som kommer att ersätta det nuvarande utlämningsförfarandet med överlämnande, vilket helt och hållet handläggs av rättsliga myndigheter. Detta kommer inte att ha några negativa konsekvenser för de grundläggande fri- och rättigheterna. Häktningstiderna kommer att bli kortare än med det nuvarande utlämningssystemet, eftersom en tidsfrist för överlämnande kommer att införas. Rättshjälp kommer även fortsättningsvis att ges genom hela förfarandet. Vidare har medlemsstaterna beslutat att införa en förteckning över brott av allvarlig karaktär som förekommer i alla medlemsstaterna och som inte omfattas av kravet på dubbel straffbarhet. Förteckningen kommer endast att omfatta brott för vilka påföljden är tre års frihetsstraff eller högre. Dessa brott kommer att definieras enligt den utfärdande (ansökande) statens rättsordning. Påföljdströskeln för överlämnande när det gäller övriga brott, som fortfarande kommer att omfattas av kravet på dubbel straffbarhet, blir ett år för brott som ännu inte blivit föremål för slutlig dom och fyra månader för brott för vilka dom har avkunnats. Åtal för sådana brott som abort, dödshjälp och konsumtion av lättare narkotika kommer även i framtiden att grundas på nationell lagstiftning. Dessa typer av brott omfattas inte av brottsförteckningen (frågorna 1, 2 och 6).

Vad beträffar förslaget om bekämpande av terrorism kan följande sägas.

Det kommer inte att bli straffbart att hysa vissa politiska eller andra åsikter, eftersom detta inte faller omfattas beskrivningen av terroristbrotten i artikel 1 i rambeslutet om bekämpande av terrorism (fråga 3). I denna artikel definieras terroristbrott på följande sätt:

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att de uppsåtliga handlingar som genom sin art eller sitt sammanhang allvarligt kan skada ett land eller en internationell organisation och som finns upptagna i nedanstående förteckning skall betraktas som terroristbrott, enligt brottsbeskrivning i nationell lagstiftning, när gärningsmannen begår dem i syfte att

i) allvarligt skrämma en befolkning,

ii) otillbörligen tvinga offentliga organ eller en internationell organisation att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling, eller

iii) allvarligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation.

Denna text ligger nära texten i FN:s konvention om bekämpande av finansiering av terrorism (1999), som troligen kommer att ligga till grund för den kommande övergripande konventionen om internationell terrorism.

Utrymmet för utomparlamentarisk verksamhet förblir detsamma som nu (fråga 4). En fredlig demonstration kan inte under några omständigheter omfattas av denna artikel. Ytterligare klarlägganden har införts i texten för att bemöta farhågorna för att rätten att agera politiskt och yttrandefriheten skulle kunna äventyras, exempelvis i samband med fackföreningsverksamhet eller antiglobaliseringsrörelser. Det klargörs att sådant agerande inte kan omfattas av rambeslutet. I skäl nr 10 slås följande fast:

Detta rambeslut respekterar de grundläggande rättigheterna, såsom de säkerställs i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, och som de följer av de författningsenliga traditioner som är gemensamma för medlemsstaterna såsom principer i gemenskapsrätten. Unionen iakttar de principer som fastställs i artikel 6.2 i Fördraget om Europeiska unionen och avspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt kapitel VI i denna. Inget i detta rambeslut kan tolkas som om syftet vore att begränsa eller hindra de grundläggande rättigheterna eller friheterna, t.ex. strejkrätt, mötesfrihet, föreningsfrihet eller yttrandefrihet, inbegripet rätten att tillsammans med andra bilda fackföreningar och ansluta sig till sådana fackföreningar för att försvara sina intressen och den därmed sammanhängande rätten att demonstrera.

Ett uttalande från rådet med följande lydelse har dessutom fogats till rambeslutet:

Rådet förklarar att rambeslutet om bekämpande av terrorism omfattar handlingar som av alla medlemsstater i Europeiska unionen betraktas som allvarliga överträdelser av deras straffrätt, begångna av personer vars syften utgör ett hot mot deras demokratiska samhällen, som respekterar rättsstaten och den civilisation på vilka dessa samhällen bygger. Det måste tolkas på detta sätt och inte så att man

hävdar att beteendet hos dem som har arbetat för att bevara och återupprätta dessa demokratiska värden, vilket i synnerhet var fallet i några medlemsstater under andra världskriget, nu kan betraktas som terroristhandlingar. Det får inte heller tolkas så att man på terroristgrunder anklagar personer som utövar sin grundläggande rätt att lägga fram sina åsikter, även om de begår brott när det utövar en sådan rätt.

Det är även tydligt att lagliga organisationer inte påverkas av rambeslutet, även om någon av dess medlemmar begår ett terroristbrott (fråga 5).

Parlamentsledamoten uppmanas att ta del av den text som man enades om på rådets (rättsliga och inrikes frågor) möte den 67 december 2001, där det framgår att många av hans farhågor har tagits upp.