SKRIFTLIG FRÅGA E-2133/98

från Reino Paasilinna (PSE) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Europeiska stadganden för psykologi och psykoterapi

Inom områdena psykologi och psykoterapi har de nationella stadgandena i Europas länder utvecklats i rask takt under nittiotalet. I allt flera länder är psykologens och psykoterapeutens yrken reglementerade, både vad yrkesutövningen och bruket av yrkesbeteckningen beträffar. Det har ansetts nödvändigt med regler och övervakning med tanke på tryggandet av klienternas rättsskydd och kvaliteten i tjänsterna. Psykologer och psykoterapeuter arbetar inom områden som ofta är mycket intima sett ur synvinkel av människors privatliv och hälsa.

European Federation of Professional Psychologists' Associations (EFPPA) har i år (1998) satt i gång ett utredningsarbete för att se efter vilka möjligheter som finns för att utveckla ett tillräckligt högklassigt examensbevis, ett diplom som Europsykolog. För närvarande har EFPPA 33 nationella psykologförbund i olika europeiska länder som medlemmar.

Europeiska kommissionens generaldirektorat för den inre marknaden, GD XV, har också utrett psykologernas och psykoterapeuternas ställning i Europa. Resultaten av utredningen har offentliggjorts i rapporten XV/E/9926/95 - EN.

Bland fackmän i branschen har det cirkulerat rykten eller uppgifter om att Europeiska unionen har planer på en reglementering, till exempel av psykoterapin. Om sådana planer föreligger bör arbetet med förberedelserna göras i öppen samverkan med de nationella social- och hälsovårdsmyndigheterna samt med federationen för Europas psykologförbund, EFPPA.

Både med tanke på det nationella beslutsfattandet och med tanke på hela den verksamhet som bedrivs av Europas psykologförbund är det synnerligen viktigt att få veta om Europeiska kommissionen håller på att utarbeta några utredningar om eller någon reglementering av branscherna psykologi och psykoterapi.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

Kommissionen underrättar parlamentsledamoten om att den inte har för avsikt att lägga fram något förslag till särskild reglering av psykolog- eller psykoterapeutyrkena och att det inte pågår något förberedande arbete eller någon undersökning i denna fråga inom kommissionen.

Enligt det tillvägagångssätt som följs i rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(1) och rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG(2), är varje medlemsstat fri att reglera (eller inte reglera) ett visst yrke och att besluta vilken nivå och innehåll en utbildning måste ha för att ge tillträde till detta yrke. Dessa direktiv avser endast att etablera den rättsliga ramen för den fria rörligheten för yrken som regleras inom Europeiskas ekonomiska samarbetsområdet och den inre marknaden och de är naturligtvis tillämpliga på psykolog- och psykoterapeutyrkena om dessa yrken är reglerade i värdmedlemsstaten. Sedan de nämnda direktiven antagits har kommissionen intagit en ytterst restriktiv hållning i fråga om möjligheten att anta ny särskild reglering av ett yrke. I detta hänseende tillåter kommissionen sig att hänvisa parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan E-4094/93 från Mauro Chiabrando och Ferruccio Pisoni(3). Vad gäller projektet för ett europeiskt diplom för psykologer, som undersöks inom ramen för Europeiska förbundet för branschorganisationer för psykologer (Fédération européenne des associations de psychologues professionnels, EFPPA), anser kommissionen, såsom den har påpekat vid flera tillfällen, att sådana initiativ som tas av europeiska branschorganisationer kan spela en viktig roll för medlemsstaternas tillämpning av direktiven om en "generell ordning". I detta hänseende hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till svaren på de skriftliga frågorna E-3429/93 från Christian Rovsing(4) och, i synnerhet, E-1786/97 från Christine Oddy(5), där kommissionen redogör för den räckvidd och betydelse som den tillskriver dessa initiativ, mera kända som "gemensamma plattformar".

Kommissionen vill vidare påpeka att dokumentet XV/E/9926/95, som parlamentsledamoten hänvisar till i sin fråga, inte är en undersökning utan endast en sammanställning av medlemsstaternas svar på ett frågeformulär från kommissionen om situationen för psykolog- och psykoterapeutyrkena inom gemenskapen. Frågeformuläret skickades till den samordningsgrupp som bistår kommissionen med administration av direktiven om "generell ordning" och dess syften är rent informativa.

(1) EGT L 19, 24.1.1989.

(2) EGT L 209, 24.7.1992.

(3) EGT C 332, 28.11.1994.

(4) EGT C 268, 26.9.1994.

(5) EGT C 21, 22.1.1998.