ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3127/98

från Antonio Graziani (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Skador orsakade av översvämningarna i Versilia

Våldsamma översvämningar drabbade den 29 september Versilia i Toskana, vilket orsakade enorma skador på jordbruk och bostäder.

Kommunerna Camaiore, Pietrasanta och Massarosa drabbades särskilt hårt. Där inträffade en rad jordskred som förstörde flera plantskolor samt hantverks-, turism- och handelsföretag, vilka i princip står för den huvudsakliga ekonomiska verksamheten i detta område.

Känner kommissionen till denna naturkatastrof och kommer det snabbt att anslås medel ur katastroffonden?

Avser kommissionen att på grundval av ett lämpligt förfarande använda medel ur EUGFJ och Europeiska regionala utvecklingsfonden till stödåtgärder för att återställa odlingarna och bygga upp anläggningar och bostäder på nytt?

Kommissionen uppmanas slutligen att i överensstämmelse med de åtgärder som vidtas av regeringen och lokala italienska organ agera så snabbt som möjligt.

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(12 november 1998)

Kommissionen önskar uttrycka sitt deltagande med de människor i gemenskapen, bl.a. i Toscana, som på sistone drabbats av översvämningar.

Kommissionen förstår den oro och de önskemål som parlamentsledamoten ger uttryck för. Emellertid vill kommissionen påminna om att det inte finns någon katastroffond på gemenskapsnivå och att den möjlighet som tidigare fanns att ge bistånd till katastrofoffer i EU har avskaffats. Parlamentet har tagit bort den post i gemenskapens allmänna budget som omfattade nödhjälp inom gemenskapen.

Gemenskapen kan via strukturfonderna bidra ekonomiskt till att återuppbygga produktionssystemet i prioriterade områden i de drabbade regionerna. De kommuner som nämns i frågan är inte prioriterade områden och kan således endast erhålla sektoriellt stöd (t.ex. till jordbruksnäringen) eller övergripande stöd (t.ex. till utbildning och sysselsättningsskapande åtgärder).

De jordbruksföretag som lämnar in investeringsplaner för att återskapa verksamheten skulle i princip kunna - det rör sig härvidlag endast om en fingervisning - erhålla stöd via utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) som mål 5a. De regionala myndigheterna (Assessorato all'Agricoltura) kan ge upplysningar om villkoren för att erhålla stöd och de investeringar som krävs.

När det gäller investeringar till andra näringar än jordbruk och till återuppbyggande av infrastrukturen kan berörda myndigheter utverka lån från Europeiska investeringsbanken på sedvanligt vis. Sedan några år tillbaka finns också Europeiska investeringsfonden som kan ställa ut säkerheter för små och medelstora företag och för investeringar i infrastrukturen.

Mer allmänt kan sägas att de återkommande översvämningarna i gemenskapen aktualiserar frågan om fysisk planering. Detta är ett område där medlemsstaterna är behöriga och de måste vidta åtgärder för att förebygga naturkatastrofer av denna art.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2266/98

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(13 juli 1998)

Angående: Förbud mot export av textilavfall för återvinning

Enligt direktiv (EEG) 259/93(1) är det förbjudet för företag att exportera farligt avfall till stater som inte är medlemmar i OECD. I december 1996 utvidgades denna förordnings räckvidd till att även omfatta export av textilavfall för återvinning. Ett exempel på en vara som nu inte längre får exporteras är begagnade textilier.

Härigenom har företag som exporterar denna typ av textilier för återanvändning eller återvinning drabbats av stora problem.

Exakt varför anser kommissionen att begagnade textilier utgör avfall?

Har kommissionen tagit del av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (10/95) i vilket denna framför kritik mot det totalförbud mot export av produkter för återvinning, mot bakgrund av dessa produkters ekonomiska och ekologiska betydelse för återvinningen?

Vilken effekt har detta direktiv på sysselsättningen inom och utom unionen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(7 oktober 1998)

I den skriftliga frågan E-107/98 från ledamot Oomen-Ruijten(2) anges skälen till att begagnade textilier betraktas som avfall.

Enligt kommissionens ändrade förslag till rådsförordning om upprättande av gemensamma regler och förfaranden för transporter av vissa typer av avfall till vissa icke OECD-länder(3) tillämpas ett kontrollförfarande (förhandsgodkännande) vid export av ofarligt avfall mot bakgrund av försiktighetsprincipen, men export av ofarligt avfall för återvinning är förbjudet om exporten riktar sig till icke OECD-länder som har angivit att de inte vill ta emot sådan import.

Kommissionen känner till det yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén som frågeställaren hänvisar till, och de ekonomiska och ekologiska aspekterna. Kommissionen har därför föreslagit ett kontrollförfarande i stället för ett fullständigt förbud som skulle ha störst effekter på några av världens fattigaste länder med de mest sårbara ekonomierna. Kommissionen har dock ännu inte gjort någon bedömning av effekterna på sysselsättningen.

(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1.

(2) EGT C 310, 9.10.1998, s. 22.

(3) KOM(94) 678 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3101/98

från Maren Günther (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Kommissionens uttagningsprov

Det senaste uttagningsprovet för tjänstemän vid kommissionen har måst avbrytas på grund av att allvarliga fel begåtts.

1. Vem ansvarar för de förluster som drabbat deltagare när det gäller inkomstbortfall och reskostnader till följd av att man rest ända från USA?

2. Vilka disciplinära åtgärder kommer att vidtas mot de ansvariga tjänstemän vid kommissionen som inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att uttagningsprovet kunde genomföras i vederbörlig ordning?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2687/98

från Ursula Schleicher (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Orenat avloppsvatten i Lissabon

Känner kommissionen till att avloppsvattnet från många nyetablerade restauranger i Lissabons hamnområde, enligt uppgifter i portugisisk press, leds rakt ut i Tejo, utan någon som helst rening och förbi det kommunala avloppsnätet? Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att begränsa den fortsatta föroreningen av Tejos mynningsvik?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(5 oktober 1998)

Enligt artiklarna 3-5 i rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse(1), ändrat genom kommissionens direktiv 98/15/EG(2) av den 27 februari 1998, måste medlemsstaterna se till att det finns ledningsnät som leder allt avloppsvatten från tätbebyggelse till reningsverk innan vattnet släpps ut till recipienterna. Som tidsgräns för tätorter med mer än 10 000 personekvivalenter (en personekvivalent är måttenheten för den genomsnittliga mängden organiskt material per person och dag) gäller den 31 december 1998 för det fall att avloppsvattnet släpps ut till sådana recipienter som av medlemsstaterna betraktas som känsliga. I annat fall gäller den 31 december 2000 för tätorter med över 15 000 personekvivalenter respektive den 31 december 2005 för mindre tätorter.

Kommissionen granskar för närvarande medlemsstaternas, alltså också Portugals, kriterier för fastställande av känsliga områden i fråga om vattenkvalitet. I detta syfte kommer kommissionen bland annat att förvissa sig om att Tejos mynningsvik har klassificerats på rätt sätt, eftersom den av de portugisiska myndigheterna inte har pekats ut som känsligt område.

Kommissionen har inte fått några uppgifter om att många restauranger i Lissabon släpper ut sitt avloppsvatten direkt i Tejos mynningsvik. Kommissionen kommer i god tid att förvissa sig om att alla tätorter, alltså också Lissabon, uppfyller bestämmelserna i ovannämnda direktiv i fråga om hopsamling och rening av avloppsvatten från tätbebyggelse.

(1) EGT L 135, 30.5.1991.

(2) EGT L 67, 7.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2628/98

från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Informationskampanj om euron

Europeiska kommissionen finansierar åtgärder som syftar till att informera unionens befolkning om euron.

Vilka åtgärder har finansierats sedan 1997? Vilka föreningar har finansierats?

Vilka summor har investerats? Hur har de fördelats?

Efter vilka kriterier har åtgärder och föreningar valts ut? Vem är ansvarig för uppföljning och kontroll av genomförda åtgärder?

Vilka resultat har uppnåtts? Hur utvärderas de?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Gemenskapen finansierar flera kampanjer för att informera allmänheten om euron inom ramen för den prioriterade informationskampanjen Euron, en valuta för Europa (budgetrubrik B3-306: Prince, program för att informera de europeiska medborgarna). Kampanjen bedrivs i samarbete med parlamentet och behandlades i ett meddelande från kommissionen till rådet och parlamentet i februari i år(1).

Utgifterna under budgetrubriken omfattar informationsåtgärder om euron som enligt avtal samfinansieras med medlemsstaterna, ekonomiskt stöd till organisationer inom det civila samhället som bedriver information som är i linje med kampanjens syfte, direkta informationskampanjer samt produktion och spridning av verktyg och tjänster för information om euron.

Eftersom antalet partner i dessa kampanjer är så stort sänder kommissionen en separat förteckning över dem till parlamentsledamoten och parlamentets sekretariat.

År 1997 uppgick utgifterna för kampanjerna till 30,96 miljoner ecu, varav 15,62 miljoner ecu för avtalen med medlemsstaterna, 9,74 miljoner ecu för ekonomiska bidrag och 5,6 miljoner ecu för information via tv och annan direkt information.

Vid tilldelningen av ekonomiska bidrag granskar kommissionen alla förslag till partnerskap som inkommer. En observatör från parlamentet inbjuds regelmässigt att delta i arbetet. Kampanjen bedöms av en rådgivande arbetsgrupp från parlamentet och kommissionen som upprättar periodiska rapporter om hur kampanjen framskrider.

Bestämmelserna om intern och extern kontroll i fördragen och budgetförordningen följs naturligtvis och kampanjen har flera gånger granskats av revisionsrätten.

Kommissionen samordnar och utvärderar regelbundet arbetet och återkommande opinionsundersökningar och analyser gör det möjligt att mäta spridningen och effekterna av informationen om euron bland allmänheten.

(1) KOM(98) 39 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2796/98

från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Rörelsefrihet för journalister i Kosovo

De stridande parterna i Kosovo hindrar regelbundet journalisterna i deras arbete. Vissa har fått ta emot slag, andra utsatts för beskjutning. Ett tyskt TV-team utvisades nyligen av myndigheterna. Kommissionsledamoten Boninos besök nyligen i det område som kontrolleras av Kosovos befrielsearmé UCK kunde inte bevakas av jugoslaviska journalister eftersom ingen kunde garantera deras säkerhet. Under detta besök hejdade UCK utländska journalister och beslagtog inspelningsmaterial från två TV-team.

Två dagar senare kidnappades i samma område Djuro Slavuj, reporter på Radio Pristina, och hans chaufför Ranko Perinic. För närvarande saknas fortfarande varje spår av dem. Djuro Slavuj är före detta medarbetare vid Radio Dvor na Uni i Kroatien och har sedan 1995 själv bott som flykting i Kosovo.

Är kommissionen beredd att uppmana båda parterna i konflikten att göra det möjligt för journalister att obehindrat utföra sitt arbete samt att utveckla metoder som möjliggör en övervakning av detta?

Är kommissionen beredd att uppmana de albanska ledarna att omedelbart frige Djuro Slavuj och hans chaufför Perinic, alternativt att se till att deras jordiska kvarlevor utan dröjsmål överlämnas till deras familjer?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2503/98

från Yvan Blot (NI) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Situationen i Kosovo och bevarandet av kulturarvet

Ledamöterna i Europaparlamentet mottog nyligen ett meddelande som uppmärksammade dem på risken för att ett arkitektoniskt och kulturellt kulturarv går förlorat vid en eventuell konflikt i Kosovo.

Den person som skrivit meddelandet och som också, i egenskap av ledare för en organisation, informerat Unescos generaldirektör menar att ett utnämnande av monumenten i Kosovo, ortodoxa såväl som muslimska, till världskulturarv skulle kunna bli ett viktigt bidrag till försöken att inte förvärra situationen.

1. Vad anser rådet om att bevilja ett sådant utnämnande av monumenten i Kosovo till världsarvsobjekt?

2. Om rådet ställer sig positivt till ett sådant utnämnande avser det då att göra någon typ av uppvaktning hos Unesco?

Svar

(3 november 1998)

1. I artikel 128 i fördraget om inrättandet av Europeiska gemenskapen anges bland annat följande:

"'Gemenskapen och medlemsstaterna skall främja samarbetet med tredje land och behöriga internationella organisationer på kulturområdet [...]'."

Genomförandet av denna bestämmelse förutsätter att kommissionen lägger fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet. Eftersom inget sådant förslag rörande den fråga som den ärade parlamentsledamoten tar upp har förelagts rådet, kan det inte vidta några formella åtgärder i ärendet.

2. Rådet är emellertid medvetet om hoten mot det arkitektoniska och kulturella arvet i Kosovo. Frågan om hur dessa platser och monument av stort kulturellt och/eller religiöst värde skall kunna skyddas har vid ett flertal tillfällen tagits upp av Europeiska unionen i dess förslag om Kosovos framtida ställning, särskilt inom ramen för kontaktgruppens arbete. Rådet hoppas att dessa framställningar kommer att bidra till en lösning av den nuvarande krisen och att det arkitektoniska och kulturella arvet i Kosovo kan räddas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2556/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Den allt värre situationen i västra Papua, som i dagens läge bildar den indonesiska provinsen Irian Jaya

Känner kommissionen till att situationen i Irian Jaya (Indonesien) håller på att bli allt värre, särskilt i Biak och Sorong där sedan den 1 juli 1998 sju medborgare dödats av indonesisk militär och flera tiotals medborgare tagits in på lokala sjukhus med svåra skador som en följd av att de demonstrerat för mera autonomi och större oberoende för området?

Är kommissionen beredd att inbegära upplysningar av den indonesiska regeringen om dessa våldsdåd och rapportera om detta till Europaparlamentet?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(23 september 1998)

Via rapporter från kommissionens delegation i Indonesien är kommissionen väl medveten om oroligheterna i Irian Jaya som har lett till tragiska förluster av människoliv och många skadade.

Inom gränserna för sina befogenheter kommer kommissionen att fortsätta ta upp frågor rörande mänskliga rättigheter med den indonesiska regeringen såväl genom bilaterala kontakter som i internationella forum.

Dessutom har kommissionen nyligen beslutat att tillsammans med Förenade kungariket stödja ett seminarium om mänskliga rättigheter som planeras äga rum i Djakarta i slutet av oktober 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2221/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Spaniens syssselsättningsplan

Kommissionen har gått igenom den åtgärdsplan för sysselsättningen som Spanien lagt fram. Vilka är enligt kommissionens bedömning de viktigaste nyheterna som denna plan innehåller när det gäller att skapa arbetstillfällen, öka sysselsättningsgraden eller minska de nuvarande arbetslöshetssiffrorna i Spanien?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(1 oktober 1998)

I sitt meddelande till Europeiska rådet i Cardiff(1) har kommissionen gjort en preliminär granskning av de nationella handlingsplanerna för sysselsättning när det gäller deras kvalitet som planeringsdokument för genomförandet av den strategi som riktlinjerna för sysselsättning för 1998(2) gett inspiration till.

Det är ur denna synvinkel som kommissionen har dragit slutsatsen att den spanska handlingsplanen tillsammans med den franska "bäst uppfyller kriterierna för öppenhet och noggrannhet i detta arbete, såväl när det gäller att fastställa problemet, kvantifiera insatser, beskriva resursfördelningen och specificera de prioriterade områdena, särskilt för de verksamhetsmål som gäller hela EU." Kommissionen tillägger att "i de nationella handlingsplanerna från vissa medlemsstater som Luxemburg, Irland, Finland, Belgien och Förenade kungariket märks att man i hög grad strävat efter tydlighet, även om de i mindre utsträckning är kvantitativa."

En mer detaljerad granskning av de nationella strategier som har genomförts kommer att bli föremål för den gemensamma rapport som skall läggas fram vid Europeiska rådets möte i Wien i december. I denna gemensamma rapport skall kommissionen och medlemsstaterna mer i detalj granska innehållet i varje handlingsplan och konkretiseringen av de åtaganden som gjorts.

Det blir således vid Europeiska rådets möte i Wien i december som man kommer att kunna lämna ett yttrande som är mer konkret och mer välgrundat när det gäller kvaliteten på den spanska handlingsplanen och på de nyskapande åtgärder den innehåller.

(1) KOM(98) 316, slutlig.

(2) Rådets resolution, 15.12.1997 - EGT C 30, 28.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2415/98

från Katerina Daskalaki (UPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Läcka beträffande innehållet i ett dokument om Turkiet

Den 9 juli läckte innehållet i en "rapport" från kommissionens tidigare representant i Ankara ut till pressen. Innehållet i denna rapport - som inte dementerats - väcker många frågor om den politik kommissionen bör föra och om dess objektivitet på området. I rapporten undervärderar och rättfärdigar Michael Lake, som nu förflyttats till Budapest, Turkiets aggressiva hållning gentemot en medlemsstat, Grekland; han blundar för brotten mot de mänskliga rättigheterna i Turkiet, försöker förmå kommissionen att isolera Cypern, går till häftigt angrepp mot Europaparlamentet och berömmer sig av att ha varit med om att författa ett tal som den turkiske presidenten Demirel senare höll!

Hur förhåller sig kommissionen till det som nämnts ovan (bortsett från det redan kända faktumet att dokumentets innehåll läckt ut)? Hur avser kommissionen att hejda denne tjänstemans överdrivna och ensidiga iver?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(11 september 1998)

Det är inte ovanligt att avgående delegationschefer uttrycker sina personliga åsikter i informella rapporter i samband med att de lämnar sin placering.

Michael Lakes rapport tillhör denna kategori och den behöver därför inte i alla avseenden överensstämma med gemenskapens ställningstagande.

Gemenskapens ställningstaganden om de frågor som behandlas i rapporten är välkända och följaktligen behövs inga ytterligare kommentarer.

Den ansvarige kommissionsledamoten ringde nyligen upp den grekiske utrikesministern Theodoros Pangalos för att försäkra sig om att något missförstånd avseende rapportens natur inte förelåg.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2995/98

från Roberto Mezzaroma (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Reformering av lagen om representation i de väpnade styrkorna i Italien

Den 21 juli 1998 antog deputeradekammarens försvarsutskott lagtexten till reformering av representationen i de väpnade styrkorna.

Lagtexten tydliggör bristen på politisk vilja vad gäller att på ett innovativt sätt reformera det representationssystem som har till uppgift att förbättra förhållandena inom militären.

Lagen har bemötts med största likgiltighet och kritiska reaktioner har uteblivit, vilket visar på en allvarlig och farlig brist på intresse från militärledningens sida till innehållet i lagen i fråga.

Sedan många år tillbaka finns inom ramen för de väpnade styrkorna i Europas länder en lag genom vilken man på ett omfattande sätt värnar om militärers grundläggande rättigheter. Europaparlamentet antog 1985 och 1997 en rekommendation för att militärer effektivt skall företrädas. Anser därför inte rådet att det behövs särskilda rekommendationer - utan att för den sakens skull förfördela det italienska parlamentets autonomi - för att den nya lagen som förelagts senaten för godkännande skall innefatta den konstitutionella rätten att skydda den grundläggande och omistliga föreningsrättigheten och anpassas till liknande lagar i andra europeiska länder inom ramen för en gemensam försvarspolitik i Västeuropeiska unionen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(6 november 1998)

Föreningsrätten omfattas inte av tillämpningsområdet för artikel 2 i avtalet om socialpolitik (artikel 137 i det nya fördraget). Frågan om föreningsrätten för de väpnade styrkorna ligger helt och hållet inom medlemsstaternas behörighetsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2224/98

från Kirsi Piha (PPE) till rådet

(16 juli 1998)

Angående: Situationen i Tibet och EU:s Tibetpolitik

I samband med att Tibets politiske och andlige ledare Dalai Lama besökte Finland den 19 juni förekom bedömningar av EU:s möjligheter och avsikter att förenhetliga sin Tibetpolitik. Detta vore i själva verket önskvärt så att det skulle gå att kraftfullt ingripa i situationen för de mänskliga rättigheterna i Tibet och för att det skulle kunna utövas påtryckningar också från EU:s sida på förhandlingarna mellan Kina och Tibet.

Därför frågar jag rådet om det finns några planer på att göra EU:s politik gentemot Tibet mera enhetlig och, ifall sådana planer finns, vilka riktlinjerna för dem i så fall är?

Svar

(22 oktober 1998)

Som den ärade parlamentsledamoten vet gjorde EU:s ambassadörstrojka i Peking en resa till Tibet den 1-10 maj 1998. Rapporten från resan offentliggjordes den 19 juni.

Rådet överväger nu vilka åtgärder som skall vidtas med anledning av resultaten av denna resa.

Inom ramen för den bilaterala dialogen om mänskliga rättigheter kommer rådet även fortsättningsvis att hålla Kina underrättat om den oro som det hyser över de etniska minoriteternas situation, däribland i Tibet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2176/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Rapport om kvalitetskontroll av projekt inom den andra gemenskapsstödramen

Enligt slutsatserna i den rapport som gjorts efter kvalitetskontrollerna av projekt inom den andra gemenskapsstödramen är nästan hälften av de EU-finansierade projekten för regional utveckling tekniskt undermåliga och måste repareras eller till och med göras om på grund av att de har utförts efter bristfälliga studier, byggts med undermåligt material eller att konstruktionerna inte lever upp till det projekten utlovat.

I rapporten står det att det vid de utförda kvalitetskontrollerna har framkommit att kvaliteten på det material som undersökts ligger utanför föreskrifterna i ca 50 % av fallen vid de entreprenader där man har tagit stickprov. Detta gäller för alla typer av material, förutom asfalt, där siffran går upp till ca 70 %.

Är detta sant och hur avser kommissionen att agera så att regeringen vidtar åtgärder som gör att entreprenörerna i de fall där man har konstaterat försummelser måste rätta till detta eller bygga om i enlighet med sina åtaganden i avtalen?

Kompletterande svar

avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(13 oktober 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-2120/98 från Antonios Trakatellis(1).

(1) EGT C 354, 19.11.1998, s. 131.