ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1115/98

från Hartmut Nassauer (PPE) till kommissionen

(8 april 1998)

Ämne: Budgetrubrik B-4113 - Integrationsprogram för flyktingar. Rapport om genomförande och urval av projekt under 1997, bilaga 1: förteckning över de projekt som erhållit stöd

Rapporten om genomförande och urval av projekt under 1997 beträffande budgetrubrik B-4113 - Integrationsprogram för flyktingar - innehåller i bilaga 1 en förteckning över de projekt som under 1997 valts ut och erhållit stöd. Punkt 10-24 i förteckningen över de projekt som givits stöd i Tyskland ger upphov till följande frågor:

Vilka belopp har betalats ut till de olika projekten?

Till vilka specifika åtgärder har stödet använts?

Hur stor andel av finansieringen utgör EU:s bidrag i respektive fall?

Täcks även personalkostnader med hjälp av stödet?

Vilken typ av kontroll förekommer när det gäller projektens framgång med avseende på det stöd som givits?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

De 15 tyska pilotprojekt som tilldelats gemenskapsstöd 1997 är sinsemellan mycket olika, varför stödbeloppen till de olika projekten varierar mellan 30 141 och 320 000 ecu. Beroende på de enskilda projektens kvalitet och omfattning samt ansökan om stöd täcker gemenskapsstöd mellan 31 % och 71 % av de totala projektkostnaderna. Gemenskapsstöd till tyska pilotprojekt ligger i genomsnitt på 50,4 %, och den totala stödsumman uppgår till 1,29 miljoner ecu.

Gemenskapsstöd till projekt betalas normalt ut i tre delutbetalningar. Stödet täcker personal som är direkt involverad i genomförandet av de utvalda projekten.

När det gäller utvärdering av projektresultaten, skall alla projektförslag innehålla ett lämpligt utvärderingssystem för de olika genomförandestadierna. Den andra och tredje utbetalningen av gemenskapsstöd utbetalas först när kommissionen har erhållit och godkänt stödmottagarens rapporter om förvaltningen, finansieringen och verksamheten inom de tidsfrister som anges i de avtal som utgör grunden för utbetalning av stöd. Alla projekt som har tilldelats stöd och deras resultat följs dessutom upp av arbetsgruppen om integrering som upprättats av europeiska rådet för flyktingar och fördrivna (ECRE) inom ramen för dess projekt "Europeiskt nätverk för integrering av flyktingar". När projekten har avslutats, kommer kommissionen att sätta i gång en utvärdering.

Specifik information och detaljer rörande vart och ett av de tyska pilotprojekt som har tilldelats stöd 1997 vidarebefordras till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1385/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Sluta testa kosmetika på djur

Åtta års hård kamp, som såg ut att ha krönts med framgång, har omintetgjorts av kommissionens beslut att skjuta upp ikraftträdandet av det av Europaparlamentet godkända direktiv som skulle ha förbjudit kosmetikatester på djur från och med januari 1998. Kommissionen har beslutat att direktivet skall träda i kraft först år 2000.

Kommissionen måste vara medveten om att den tortyr som djuren utsätts för när det gäller kosmetika är både plågsam och onödig. Alla kosmetikatillverkare har nämligen numera tillgång till alternativa testmetoder.

Kommissionen måste också vara medveten om detta hotar att slå ut Rättseuropa och skapa ett icke önskvärt Europa, styrt av ekonomiska intressen.

Kan kommissionen vidta andra åtgärder istället för beslutet om när direktivet om förbud mot kosmetikatest på djur skall träda i kraft?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Kommissionen förblir helt förbunden att så snart som möjligt undanröja behovet av djurförsök i enlighet med kraven i direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter(1). Lösningen på detta problem är utveckling och oberoende vetenskaplig validering av icke-djurförsök och teststrategier som på ett övertygande sätt kan visa sig vara åtminstone lika tillämpliga och tillförlitliga vad gäller identifiering av eventuella skadliga kemikalier och produkter som de djurförsök som de skall ersätta.

Denna utvecklings- och valideringsprocess har visat sig vara svårare och komplexare än man förväntat, även om vissa framsteg uppnåtts med hänsyn till hudpenetration, hudkorrosion, hudirritation, fototoxicitet och mutagenicitet. Det finns även förhoppningar om att kunna lösa grundläggande problem med tester som påvisar hud- och ögonirritation inom en inte alltför avlägsen framtid.

Det omfattande samarbete som redan pågår mellan kosmetikaindustri, statliga myndigheter, universitetsanknutna laboratorier, djurskyddsrörelser och kommissionen för att ersätta djurförsök för kosmetiska ändamål är utan motstycke på alla andra områden.

Under de senaste tjugo åren har antalet genomförda djurförsök för kosmetiska ändamål sjunkit dramatiskt, särskilt i Europa och Förenta staterna. Detta beror delvis på framgångsrika försök att undvika alla tester som nu skulle anses onödiga och delvis på användningen av dataprogram och in vitro-tester för forskning om farliga material, innan några djurförsök övervägs. Därför görs många av de återstående djurförsök, som för ögonblicket anses nödvändiga, i syfte att bekräfta frånvaro av toxiska effekter. Användningen av ord som "tortyr", "grymhet" och "meningslös" är därför inte berättigad.

Beslutet att uppskjuta förbud mot djurförsök i enlighet med direktiv 76/768/EEG gällde inte ekonomiska intressen utan grundades helt på kommissionens skyldighet att garantera huvudsyftet med detta direktiv, det vill säga ett skydd av folkhälsan.

(1) EGT L 262, 27.9.1976.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1278/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Euro-Jus-programmet

När det gäller gemenskapsprojektet Euro-Jus arbetar lokala juridiska rådgivare tillsammans med kommissionens kontor i medlemsstaterna och tillhandahåller medborgarna objektiv och inofficiell information om deras rättigheter inom ramen för gemenskapslagstiftningen och möjligheterna att göra dessa gällande.

1. Projektet är enligt vad jag har förstått mycket efterfrågat. Har kommissionen några uppgifter om hur stort intresset är?

2. Från vilken budgetpost betalas utgifterna och hur höga är utgifterna för nätverket?

3. Efter vilka kriterier väljs de lokala juridiska rådgivarna ut?

4. Vilka är de lokala juridiska rådgivarna för Euro-Jus i Österrike?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

1. Kommissionen håller för närvarande på att samla ihop uppgifter om Euro-Jusprojektet och medborgarnas utnyttjande av rådgivningen. Kommissionen förfogar inte över harmoniserade eller jämförbara uppgifter eftersom Euro-Jus rådgivare inte funnits på plats under samma perioder i de olika medlemsstaterna och arbetat olika många timmar i varje medlemsstat. Upplysningsvis har 514 frågor lämnats in till Euro-Jus rådgivare i Sverige mellan maj 1997 och april 1998. 792 frågor inlämnades i Spanien mellan april och december 1997, medan 1965 frågor inlämnades till Euro-Jus rådgivare i Tyskland under 1997. I Österrike registrerades 217 skriftliga frågor under 1997, medan 10-15 personer i genomsnitt kontaktade Euro-Jus per telefon eller direkt genom besök på mottagningstid.

2. Euro-Jusprojektet finns uppfört under budgetpost B-300. Det direktfinansieras genom budgeten för kommissionens representationskontor i medlemsstaterna. I enlighet med kommissionens politiska prioriteringar och på ombudsmannens begäran stärktes nätverket under 1998 genom att anslagen till Euro-Jus och antalet timmar som Euro-Jus rådgivare tjänstgör ökades. Den totala budgeten för Euro-Jus uppgick till 552 000 ecu under 1998.

3. Utifrån en begränsad anbudsinfordran uppdelas Euro-Jus-upphandlingen i delar som fördelas mellan medlemsstaterna. För varje del väljer kommissionen det ekonomiskt mest fördelaktiga erbjudandet efter följande kriterier: anbudets allmänna kvalitet, ett praktiskt fall som de sökande får i uppgift att lösa och priset.

Vad beträffar urvalskriterierna för informationsrådgivarna antas endast anbud från fysiska eller juridiska personer som lämnat bevis på att de kan lämna fullständig rådgivning.

4. Namnet på Euro-Jus lokale juridiske rådgivare i Österrike, som finns på kommissionens representationskontor i Wien, lämnas direkt till parlamentsledamoten samt till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1528/98

från Niels Sindal (PSE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Trafikolyckor där lastbilar är involverade och som inträffar i EU

1. Kan kommissionen redogöra för hur många olyckor där lastbilar (fordon med en vikt på över 3 500 kg) är involverade som årligen inträffar i EU?

2. Vilka åtgärder har de enskilda medlemsländerna vidtagit för att minska antalet trafikolyckor där lastbilar är involverade och vilka är deras effekter, medräknat den nederländska lagen om omkörningsförbud för lastbilar på vissa vägsträckor?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

1. Kommissionens databas CARE med statistik över olyckor i Europa innehåller information om vägolyckor där skador rapporterats.

Statistik från CARE-databasen visar att under 1995 inträffade 87 361 olyckor med skador där lastbilar på över 3,5 ton var inblandade. Man bör uppmärksamma att denna preliminära siffra gäller 14 medlemsstater utom Finland, som ännu inte lämnat statistik till kommissionen för denna typ av olyckor.

2. Kommissionen har inte möjlighet att granska effekten av alla nationella eller lokala åtgärder som syftar till att minska vägolyckor där lastbilar är inblandade.

Vad gäller gemenskapslagstiftningen är införandet av hastighetsbegränsare, krav på främre underkörningsskydd, sidoskydd, stänkskydd, färdskrivare, tekniska kontroller av fordon och normer för typgodkännande exempel på åtgärder som syftar till att minska antalet olyckor. Effekterna av dessa separata åtgärder är dock mycket svåra att bedöma.

Den nederländska lag som förbjuder omkörning på vissa sträckor är en följd av införandet av hastighetsbegränsaren som påverkar den hastighet vid vilken lastbilar kan köra om, inbegripet risken för att trafikflödet stoppas upp. De rapporterade resultaten i fråga om trafikgenomströmning är positiva.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0687/98

från Amedeo Amadeo (NI) och Salvatore Tatarella (NI) till kommissionen

(10 mars 1998)

Ämne: Internationell persontransport - Rådets förordning (EEG) 684/92 av den 16 mars 1992

Enligt artikel 4.2 i rådets förordning (EEG) 684/92(1) krävs det inget tillstånd för sådan specialiserad reguljärtrafik som fastställs i artikel 2.1.2 andra stycket punkt a, b, c och d om de omfattas av ett kontrakt mellan den som organiserat transporten och själva transportören.

Vet kommissionen om det stämmer att den specialiserade reguljärtrafik som motsvarar den definition av reguljärtrafik som fastställs i artikel 2.1.2 andra stycket punkt a, b, c och d som inte kräver något tillstånd (under förutsättning att den omfattas av ett kontrakt mellan den som organiserat transporten och själva transportören) systematiskt skulle kunna lägga sina turer parallellt med befintlig reguljärtrafik som kräver tillstånd, och på så sätt ta över reguljärtrafikens kundkrets?

(1) EGT L 74, 20.3.1992, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1550/98

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(8 maj 1998)

Ämne: Crédit Lyonnais

Hur kunde kommissionen göra de offentliga uttalanden som i så hög grad skadat och nu allvarligt hotar en stor europeisk bank, nämligen Crédit Lyonnais, och dess planer för att lösa sina problem och på så sätt säkerställa bankens fortlevnad och bevara arbetstillfällen?

Jag är förvånad över kommissionens kritik mot höjningen av det offentliga stödet (vars belopp det tycks råda olika tolkningar av) eftersom det vanligtvis krävs dubbelt så mycket jämfört med den ursprungliga planen, för att säkerställa de konkurrensbestämmelser som gäller för investeringar. De belopp som den franska regeringen och Crédit Lyonnais föreslagit räcker således mer än väl till för att uppväga det offentliga stödet, även om man skulle tillämpa kommissionens tilltagna beräkning (som troligtvis kommer att ifrågasättas).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1539/98

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(18 maj 1998)

Ämne: Märkning av livsmedel

Har kommissionen fortfarande för avsikt att genomföra en övergripande översyn av livsmedelsmärkningen?

När kommer i så fall resultaten att bli tillgängliga?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(23 juni 1998)

Som utlovades vid antagandet av den senaste ändringen(1) av rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel(2), har förfarandet för kodifiering av detta direktiv inletts för att det skall bli lättare att förstå för användarna. Ett förslag på en kodifierad text torde vara Europaparlamentet och rådet till handa i slutet av 1998.

Kommissionen undersöker dessutom för närvarande behovet av att ändra direktiv 79/112/EEG för att livsmedelsallergiker skall få bättre information.

Slutligen kommer kommissionen att, inom ramen för uppföljningen av grönboken om livsmedelslagstiftning(3), undersöka möjligheten att förenkla gemenskapslagstiftningen i fråga om märkning av livsmedel för att samla så många som möjligt av bestämmelserna om märkning.

(1) KOM(98) 99 slutlig.

(2) EGT L 33, 8.2.1979.

(3) KOM(97) 176 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1082/98

från Jean-Antoine Giansily (UPE) till kommissionen

(7 april 1998)

Ämne: Framtiden för små landsbygdskaféer och barer

I pressen har det nyligen rapporterats om att Europeiska kommissionen som ett led i Leader-programmet (samband mellan utvecklingsåtgärder för landsbygdsområdenas ekonomi) finansierar små landsbygdskaféer i mindre gynnade områden i södra Frankrike.

Initiativet verkar lovvärt med tanke på att barerna bidrar till att upprätthålla det sociala och ekonomiska livet, turismen och den kulturella verksamheten i landsbygdsområdena i unionens länder.

Barerna bidrar obestridligen även till att bekämpa alkoholmissbruk, eftersom de innebär en viss social kontroll och därmed främjar en måttlig konsumtion.

Anser kommissionen därför inte att det är paradoxalt att GD VI finansierar barer inom ramen för strukturfonderna, medan ett annat av kommissionens generaldirektorat, GD IV, hotar desamma med stängning i och med att det i grönboken om vertikala begränsningar i EG:s konkurrenspolitik diskuteras ett avskaffande eller en kraftig begränsning av de lättnader som beviljats stora bryggerier (över en viss marknadsandel) för att finansiera barerna inom ramen för de exklusiva inköpsavtalen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 maj 1998)

Ledamoten riktar kommissionens uppmärksamhet på banden mellan gemenskapsinitiativet Leader II och grönboken om "konkurrenspolitik och vertikala restriktioner"(1). När det gäller grönboken vill kommissionen hänvisa ledamoten till de svar som den givit på de skriftliga frågorna E-1079/98, 1080/98 och 1081/98.

Syftet med gemenskapsinitiativet Leader II är att stimulera ekonomisk verksamhet och förbättra levnadsförhållandena i små landsbygdssamhällen genom lokala aktionsgrupper som ansvarar för ett lokalt utvecklingsprogram. Detta mål strider inte mot konkurrenspolitiken som syftar till att skapa förutsättningar för fri konkurrens till förmån för gemenskapens företag och konsumenter.

Det är i denna anda som kommissionen önskar att barägare erbjuds större möjligheter för att lättare kunna göra sina inköp hos det bryggeri de föredrar och därmed kan bedriva den inköpspolitik som bäst gynnar deras intressen och deras kunders när det gäller utbud av ett större urval ölsorter på caféerna.

Om effekterna av den konkurrenspolitik som blir följden efter samråd och förslag inom ramen för grönboken skulle visat sig begränsa möjligheten att tillämpa ett "undantagssystem per kategori" genom fastställande av tröskelvärden för delar av marknaden, skulle detta inte betyda att de bryggerier som överskrider tröskelvärdet skulle förlora alla möjligheter att sluta exklusiva avtal. Men det skulle innebära att dessa avtal inte längre automatiskt skulle undantas. Enskilda undantag baserade på artikel 85.3 i EG-fördraget kan dock fortfarande godkännas på villkor att avtalen medger en förbättring av produktion och distribution, att de gynnar konsumenterna som måste kunna få avsevärda fördelar genom dem, och att de inte undanröjer effektiv konkurrens. Dessa villkor strider inte mot målen med Leader II.

(1) KOM(96) 721 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1258/98

från Freddy Blak (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Diskriminering vid försäljning av biljetter till VM i fotboll

1. Vilken är kommissionens uppfattning angående diskriminering vid försäljning av biljetter till VM i fotboll i Frankrike 1998?

2. Vad har kommissionen gjort för att rätta till den uppkomna situationen, för att säkra EU-medborgarnas lika tillgång till köp av biljetter till VM i fotboll 1998?

3. Vad kommer kommissionen att göra för att försäkra sig om att en liknande situation inte uppstår inför liknande arrangemang inom EU i framtiden?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Kommissionen har slutfört en preliminär bedömning av det sätt på vilket försäljningen av biljetter till VM-turneringen arrangerades av organisatörerna (Comité francais d'organisation de la Coupe du Monde de Football 1998 (CFO), och preliminärt intagit ståndpunkten att organisatörerna har brutit mot konkurrensbestämmelserna i EG-fördraget därför att de krävde att de som ville köpa biljetter direkt av CFO skulle uppge en adress i Frankrike dit biljetterna skulle kunna skickas. Detta krav verkar ha diskriminerat sådana konsumenter bosatta utanför Frankrike som av en eller annan orsak inte kunde få biljetter genom auktoriserade resebyråer eller av sina respektive nationella fotbollsförbund. Kommissionen har underrättat CFO om sin preliminära ståndpunkt, dvs. att CFO har missbrukat sin dominerande ställning på marknaden för försäljning av biljetter till VM i strid med artikel 86 i EG-fördraget.

För att i möjligaste mån motverka effekterna av detta diskriminerande beteende begärde kommissionen att CFO skulle ställa alla resterande osålda biljetter till förfogande enbart för personer bosatta utanför Frankrike. CFO meddelade den 23 mars 1998 att den inte kunde gå med på en sådan begäran, men att den i stället skulle erbjuda dessa biljetter till franska och utländska medborgare på lika villkor. Mot bakgrund av denna vägran förbereder kommissionen för närvarande ett formellt rättsligt förfarande mot CFO beträffande biljetter som sålts enligt de ovan nämnda diskriminerande metoderna.

Parlamentsledamoten kan vara förvissad om att kommissionen inte kommer att tveka att ingripa mot organisatörer av internationella sportevenemang om sådana omständigheter uppstår i framtiden. Kommissionen skulle dock föredra att lösa eventuella problem på ett tidigare stadium, och välkomnade därför Europeiska fotbollsunionens (UEFA) initiativ nyligen om en övergripande diskussion om biljettarrangemangen för de europeiska fotbollsmästerskapen år 2000 för att säkerställa deras förenlighet med gemenskapens konkurrensregler.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 402 , 22/12/1998 s. 0041



SKRIFTLIG FRÅGA E-0900/98 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (26 mars 1998) Ämne: Biljettförsäljningen för europamästerskapet i fotboll år 2000 Med hänsyn till att UEFA har tillkännagivit sin avsikt att rådfråga kommissionens juridiska experter angående hanteringen av biljettförsäljningen inför europamästerskapet i fotboll år 2000, en turnering som skall hållas i Belgien och Holland. Kan kommissionen med hänsyn till detta garantera att den nuvarande situationen när det gäller EU:s konkurrenslagstiftning och fotbolls-VM inte återupprepas tre månader innan europamästerskapet i fotboll år 2000 skall inledas? Svar från Karel Van Miert På kommissionens vägnar (15 maj 1998) Mot bakgrund av den senaste tidens händelser träffade representanter för unionen för europeiska fotbollsförbund (UEFA) nyligen kommissionen för att diskutera systemet för biljettförsäljning inför europamästerskapet i fotboll som skall hållas år 2000. Under dessa diskussioner bekräftade UEFA sin avsikt att ta full hänsyn till det missnöje som har uttryckts av kommissionen under de senaste månaderna i samband med biljettförsäljningen inför årets fotbollsvärldsmästerkap i Frankrike. Parlamentsledamoten kan dock vara övertygad om att kommissionen i detalj kommer att granska UEFA:s förslag till biljettförsäljningssystem, så snart som detta har lagts fram i sin slutliga form, för att säkerställa att det är förenligt med gemenskapens konkurrenslagstiftning.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 402 , 22/12/1998 s. 0012



SKRIFTLIG FRÅGA P-0460/98 från Shaun Spiers (PSE) till kommissionen (16 februari 1998) Ämne: Värphönors välbefinnande När har kommissionen för avsikt att lägga fram förslag för att förbättra värphönors välbefinnande? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler (13 mars 1998) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-115/98 från fru Pollack(1). (1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 33.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1288/98

från Reino Paasilinna (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Den offentliga sektorns finanser och EMU

Det kriterium för ett underskott på högst tre procent för den offentliga sektorns finanser som fastställts i stabilitetspakten, dvs. Waigelpakten, har försatt den offentliga sektorn i svårigheter. Arbetslösheten i EU-länderna kan öka ytterligare om den stränga och oflexibla treprocentsregeln tillämpas på den offentliga sektorn. Det gällande sanktionsförfarandet kan ytterligare försämra situationen i medlemsländerna.

En ekonomisk politik, med vilken man stramar åt den offentliga sektorns finanser genom nedskärningar och genom att minska på arbetskraften, kan förorsaka ökande arbetslöshet och ovisshet bland medborgarna under valutaunionens första fas. På grund av detta borde det i stabilitetspakten införas tillräckligt med spelrum för tillfälliga överskridanden.

Hur ämnar kommissionen säkerställa arbetstillfällena inom den offentliga sektorn i de medlemsländer där man friställer och säger upp arbetstagare på grund av det strama och oflexibla kriteriet för den offentliga sektorns underskott?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(19 juni 1998)

Sedan rådet 1994 antog de första allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken har gemenskapens ekonomiskpolitiska hållning på budgetområdet varit att budgetsanering i medlemsstaterna är det lämpligaste sättet att återskapa manöverutrymme när det gäller de offentliga finanserna och att främja privata investeringar och ökad produktionskapacitet i Europa. En sådan finanspolitik bidrar också till att en balanserad makro-ekonomisk politik som är inriktad på stabilitet och som främjar tillväxt och sysselsättning kan föras. De historiska erfarenheterna från kraftigt skuldsatta medlemsstater har tydligt visat att den enorma ökningen av räntebördan som blir den oundvikliga följden av skenande underskott och okontrollerad skuldökning i betydande grad minskar möjligheterna att upprätthålla en tillräcklig nivå på de offentliga tjänsterna.

Dessa konsolideringsansträngningar skall göras på ett socialt välavvägt sätt som inte gör att kvaliteten på de offentliga tjänsterna försämras. Detta skall ske genom att öka effektiviteten i de offentliga utgifterna och genom att främja produktiv verksamhet som investeringar i infrastruktur, förbättringar av humankapitalet och aktiva arbetsmarknadsåtgärder.

Inom ramen för dessa allmänna principer och de krav på samordning av politiken som anges i Amsterdamför-draget är det emellertid helt upp till medlemsstaterna att i enlighet med sina specifika budgetförfaranden vidta de precisa budgetåtgärder som motsvarar denna politik, vilket överensstämmer med subsidiaritetsprincipen.