SKRIFTLIG FRÅGA P-3264/01

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 2001)

Ämne: Våg av illegal invandring till Grekland Turkiets roll som kandidatland

Det pågår en ständig illegal invandring från Turkiet till Grekland. Nyligen utmynnade det hela i att ca åttahundra kurder, som egentligen var på väg till Italien, övergavs av turkiska människosmugglare utanför ön Zakynthos. Den varma gästfrihet som öns invånare visat dessa människor räcker inte till för att lösa de avgörande problem som de här illegala invandrarna kämpar med. Den räcker varken till i det här fallet eller i något av alla de andra fallen.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att tackla den här exceptionella situationen, mot bakgrund av det faktum att händelserna den 11 september skapat förhållanden som gör denna situation ännu svårare? På vilket sätt övervakar man och hur bedömer man Turkiets politik för att förebygga illegal invandring? Kommer man att sörja för att länder som, liksom Grekland, redan nu kämpar med akuta problem när det gäller att ta emot och ta hand om dessa strömmar av invandrare, understöds ekonomiskt och politiskt?

Svar av Antonio Vitorino på kommissionens vägnar

(18 januari 2002)

Det stadigt ökande flödet av olagliga invandrare till Turkiet är mycket oroande. Myndigheterna har meddelat att det år 2000 fanns 94 514 olagliga invandrare i landet, jämfört med 11 362 år 1995. Under de första fem månaderna 2001 ökade antalet upptäckta olagliga invandrare till 29 684, vilket är en ökning med 28 % jämfört med 2001. Turkiet är också destinations- och transitland för människohandel. Kvinnor och flickor, främst från Rumänien, Ryssland, Ukraina, Moldavien, Armenien, Azerbajdzjan och Georgien, smugglas till eller genom Turkiet. Som sägs i kommissionens återkommande rapport om Turkiet för 2001(1) uppfyller landet inte minimikraven för eliminering av människohandel och har inte ännu antagit särskild lagstiftning mot människohandel. Enligt myndigheternas statistik arresterades 850 medlemmar av organiserade smugglarligor år 2000.

Parlamentsledamoten tar upp ett problem som visar på betydelsen av att unionen utvecklar strategier för förebyggande och bekämpning av olaglig invandring, särskilt invandring som sker sjövägen. Sådana strategier måste utvecklas i samarbete med ursprungs- och transitländerna och även påverka unionens interna politik.

I dialogen med Turkiet trycker unionen särskilt på behovet av att bekämpa olaglig invandring, och man har gjort vissa framsteg. I syfte att förstärka gränskontrollerna har en samarbets- och samordningsprocess mellan de olika ministerier och myndigheter som berörs inletts. Åtgärder har vidtagits för att förstärka gränsövervakningen, och särskilt förebygga och avskräcka från olagligt gränsöverskridande.

Återtagandeavtal är ett viktigt instrument för att förebygga och bekämpa olaglig invandring. Turkiet gör allvarliga ansträngningar i den riktningen. I samband med unionens handlingsplan för Irak gjorde unionen ett förslag till Turkiet om att förbättra samarbetet på transiteringsområdet. De turkiska myndigheterna uttryckte nyligen i förhandlingar sin vilja att öka samarbetet om frivilligt återvändande. Den 10 september 2001 undertecknade Turkiet ett avtal om återtagande med Syrien. Iran, Pakistan, Bangladesh, Indien, Sri Lanka, Kina, Rumänien och Bulgarien är samtliga ursprungsländer som kontaktats beträffande ett förslag till protokoll om återtagande. Den 8 november 2001 undertecknades också ett protokoll om återtagande mellan Turkiet och Grekland. Kommissionen anser dock att mer insatser krävs, och att undertecknandet av ett återtagandeavtal mellan Turkiet och gemenskapen skulle utgöra ett steg i rätt riktning.

Det bör noteras att olaglig invandring också identifierats som en av de viktigaste frågorna inom ramen för Barcelona-processen. Parterna håller med om att multilaterala ansträngningar krävs för att hantera olaglig invandring till unionen. Behovet av en sådan strategi underströks under Europa-Medelhavskonferensen mellan utrikesministrar som hölls i Bryssel den 5 och 6 november 2001. Tillsammans med flera konkreta förslag om hur man skall förebygga och bekämpa illegal invandring finns frågan också med i utkastet till regionalt program för rättsliga och inrikes frågor. Parterna hoppas kunna anta programmet vid nästa Europa-Medelhavskonferens för utrikesministrar den 22 och 23 april 2002 i Spanien.

Ett flertal initiativ har inletts eller förbereds på unionsnivå för förebyggande och bekämpning av illegal invandring. T.ex. ingick rådet en politisk överenskommelse i juni 2001 om ett direktiv om fastställande av hjälp till olaglig inresa, rörlighet och vistelse och ett rambeslut om förstärkning av den straffrättsliga ramen för bekämpande av hjälp till olaglig inresa och olaglig vistelse. Dessa ger en ram för lagföring av medhjälpare. Vidare antog rådet ett direktiv om komplettering av bestämmelserna i artikel 26 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet(2) för att fastställa närmare regler om skyldigheterna för transportörer.

År 2001 valdes ett antal projekt ut för Turkiet under den nyligen inrättade budgetposten för samarbete med tredje länder (ursprungs- och transiteringsländer) i fråga om invandring. Projekt som syftar till att stärka asylsystemet i landet, inklusive utbildning och stöd till de turkiska myndigheterna, valdes ut, och kommer att genomföras under 2002. Projekten förväntas också bidra till att minska antalet personer som olagligen försöker komma in i medlemsstaterna.

Kommissionen anser emellertid att mer behöver göras på unionsnivå, och lade därför den 15 november 2000 fram ett meddelande om en gemensam politik om olaglig invandring(3). Syftet är att inleda djupgående diskussioner om denna framtida unionspolitik om förebyggande och bekämpning av olaglig invandring. I meddelandet identifieras sex områden för möjliga åtgärder: viseringspolitiken, infrastruktur för informationsutbyte, samarbete och samordning, gränshantering, polisiärt samarbete, utlänningslag och straffrätt samt politik för återtagande och återvändande. Meddelandets centrala budskap är att man utifrån befintlig lagstiftning och åtgärder på nationell nivå skall sträva efter att nå längre i syfte att skapa synergieffekter i de nationella åtgärderna genom att lägga till en europeisk dimension. Unionen bör särskilt främja och stödja åtgärder i ursprungs- och transitländer, med beaktande av EU:s politik om mänskliga rättigheter. Dessa åtgärder bör omfatta ett intensivt informationsutbyte, överföring av kunskaper och ekonomiskt stöd för berättigade kontroller.

(1) SEK(2001) 1756.

(2) EGT L 187, 10.7.2001.

(3) KOM(2001) 672 slutlig.