ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3811/00

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till rådet

(7 december 2000)

Ämne: Reformering av fängelserna i Ryssland

En häpnadsväckande stor andel av den ryska befolkningen, nämligen 1,1 miljoner personer, hålls i fängelser och fångläger. Av de senaste uppgifterna framgår det att på 100 000 ryssar sitter ungefär 750 i fängelse. I en särskild rapport från det ryska offentliga människorättsorganet anges det att uppskattningsvis 85 000 fångar i ryska fängelser inte har någon säng, 91 000 har tuberkulos och 5 000 har aids. Av denna statistik framgår det tydligt att det ryska fängelsesystemet misslyckats och att det är i stort behov av reformering och ekonomiskt stöd.

Vid det toppmöte mellan EU och Ryssland som ägde rum i slutet av oktober föreskrevs det i en gemensam deklaration från J. Chirac, R. Prodi och Rysslands president V. Putin att huvudsyftet med samarbetet, vilket går in i en ny fas, kommer att vara att stödja de institutionella, ekonomiska och sociala reformeringarna i syfte att stärka rättsstaten och uppfylla de demokratiska krav som ställs på en modern ekonomi och ett modernt samhälle. Kan rådet mot bakgrund av detta utlåtande förklara vilka framtida planer det har för att hantera krisen i de ryska fängelserna?

Svar

(8 mars 2001)

Rådet hyser stor oro över situationen i de ryska fängelserna. En av EU:s huvudsakliga prioriteringar i samarbetet med Ryssland är stödet till institutionella reformer. Inom ramen för Tacis-programmet driver kommissionen och Europarådet för närvarande ett gemensamt projekt för att reformera de ryska fängelserna. Dessutom påminner rådet regelbundet Ryssland om vikten av respekt för de mänskliga rättigheterna, som är en av grundstenarna för partnerskapet mellan EU och Ryssland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3040/00

från Joachim Wuermeling (PPE-DE) till kommissionen

(28 september 2000)

Ämne: Diskriminering av PVC-produkter i Danmark

Ny lagstiftning i Danmark förbjuder och försvårar handeln med produkter av PVC, bland annat genom höjd skatt och införande av ett straffrättsligt ansvar. Dessa lagstiftningsåtgärder syftar till att förhindra handeln med PVC-produkter i Danmark respektive helt stoppa försäljningen av dem.

1. Anser kommissionen att denna danska lagstiftning är förenlig med EG-rätten?

2. Om inte, har kommissionen för avsikt att inleda ett fördragsbrottsförfarande?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 november 2000)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3274/00

från Vittorio Sgarbi (PPE-DE) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Flygförbindelser till och från Pantelleria

Med beaktande av:

- Med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2408/92(1) planerar den italienska regeringen att när det gäller förpliktelser vid allmän trafik inrätta reguljära flygförbindelser på sträckorna Pantelleria-Palermo och Pantelleria-Trapani, vilket är av avgörande betydelse för den ekonomiska utvecklingen på ön.

- Inför den planerade tjänstekonferensen, den 21 juni 1999, har ett projekt godkänts om anpassning av de reguljära flygtjänsterna, vilket framför allt rör kriterierna för flygbolagens punktlighet och prissättning.

Anser kommissionen att den bör skaffa sig information om varför genomförandet av projektet om anpassning av de reguljära flygtjänsterna försenats, med tanke på hur enormt viktiga dessa flygförbindelser är för öns invånare och för turisterna?

(1) EGT L 240, 24.8.1992, s. 8.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 december 2000)

Det är helt och hållet upp till berörda medlemsstater att avgöra hur man skall förhålla sig till möjligheten att införa allmän trafikplikt i enlighet med artikel 4 i rådets förordning nr. 2408/92 av den 23 juli 1992 (om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen)(1). Detta gäller under förutsättning att dessa medlemsstater respekterar dels de förfaranden som fastställts i dessa bestämmelser, dels bestämmelsernas tillämpningsområde. Således är det inte kommissionens uppgift att granska eller uttala sig om varaktigheten avseende förberedande förfaranden i en medlemsstat som önskar utnyttja dessa bestämmelser.

(1) EGT L 240, 24.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3172/00

från Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE) till kommissionen

(4 oktober 2000)

Ämne: Hinder för idrottsklubbar vid anställning av arbetstagare utanför gemenskapen

Tidningarna har nyligen skrivit om de svårigheter som idrottsklubbar stöter på vid anställning av spelare utanför gemenskapen, och i synnerhet medborgare från de länder som ansökt om medlemskap i gemenskapen.

Kan kommissionen lägga fram en förteckning över de tredje länder med vilka gemenskapen har giltiga associeringsavtal som, med utgångspunkt i arbetsvillkoren, inbegripet förbud mot diskriminering på grund av medborgarskap, fastställer lika villkor för medborgarna i nämnda länder i förhållande till gemenskapens medborgare?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(30 oktober 2000)

I Europaavtalen mellan gemenskapen och deras medlemsstater och associerade länder(1) fastställs att arbetstagare från dessa länder inte skall diskrimineras på grund av nationalitet när det gäller arbetsvillkor, om de är lagligt anställda i en medlemsstat.

Detta betyder att arbetstagare från kandidatländer som är lagligt anställda i en medlemsstat skall behandlas på samma sätt som medborgarna i den medlemsstaten när det gäller arbetsvillkor, lön och avsked.

(1) Förteckning över kandidatländer med associeringsavtal: Polen, Ungern, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Bulgarien, Tjeckiska republiken, Estland, Litauen, Lettland. Samarbetet mellan Turkiet och Europeiska gemenskaperna bygger på ett associeringsavtal, ett tilläggsprotokoll och associeringsrådets beslut nr 1/80 om utvecklingen av associeringen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2107/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Reformering av kommissionen

Kan kommissionen tala om vad den anser om punkt 41 i Van Hultens betänkande, en punkt som efterlyser att kommissionsledamöternas individuella politiska ansvar skrivs in i fördragen?

Har det till dags dato gjorts några framsteg med avseende på detta och i så fall vilka? Vad ämnar kommissionen framledes vidta för åtgärder för att nå detta mål?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

I ett yttrande av den 26 januari 2000 om regeringskonferensen(1) föreslog kommissionen att formella bestämmelser borde föras in i fördraget om att kommissionens ledamöter skall avgå på begäran av dess ordförande, vilket i dagsläget är ett politiskt åtagande från ledamöternas sida. Kommissionen har i linje med yttrandet lagt fram ett förslag om ändring av artikel 215 i EG-fördraget. I en resolution av den 13 april 2000 om regeringskonferensen(2) föreslog Europaparlamentet att En kommissionsledamot som begått allvarliga fel i samband med utövandet av sin tjänst skall begära entledigande om kommissionens ordförande begär det (punkt 12.6).

Frågan diskuteras för närvarande på regeringskonferensen. Såsom det noteras i ordförandeskapets rapport till rådets möte i Feira har delegationerna olika åsikter om att införa formella bestämmelser i fördraget(3).

Ledamoten hänvisas även till svaret på den skriftliga frågan E-1348/00(4).

(1) Institutionella reformer En förutsättning för utvidgningen, kommissionens yttrande av den 26 januari 2000 enligt artikel 48 i fördraget (KOM(2000) 34).

(2) Resolution A5-0086/2000.

(3) Ordförandeskapets rapport om regeringskonferensen om institutionella reformer (dok. Confer 4750/00 av den 14 juni 2000).

(4) EGT C 89 E, 20.3.2001, s. 29.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2947/00

från Dirk Sterckx (ELDR) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Tyska travförbundets import- och exportavgifter för hästar

Enligt uppgift måste hästägare i Tyskland betala avgifter på upp till 100 euro till det tyska travförbundet (HVT) vid import och export av travhästar. Kostnaderna är uppenbarligen rena importavgifter och motsvarar ingalunda kostnaderna för att utfärda hälsointyg för import och export i enlighet med direktiv 90/426/EEG(1), som reglerar transport av hästdjur.

Kan kommissionen meddela om ovannämnda avgifter, som försvårar den fria handeln med hästdjur, står i strid med bestämmelserna i ovannämnda direktiv? Om ja, finns det några planer för hur man skall kunna avlägsna dessa handelshinder? Om nej, enligt vilken bestämmelse eller vilket undantag i relevanta direktiv kan HVT ta ut dessa avgifter?

(1) EGT L 224, 18.8.1990, s. 42.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2945/00, E-2946/00 och E-2947/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(7 november 2000)

Kommissionen har i svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1021/00 åtagit sig att tillsammans med de berörda myndigheterna inleda en undersökning. En förklaring gavs också till gemenskapens lagstiftning i fråga om avel av hästdjur. Av denna framgick det att kommissionen har ganska begränsad behörighet i fråga om godkännande av uppfödarorganisationer i medlemsstaterna.

De tyska myndigheterna har på kommissionens begäran officiellt informerat kommissionen om att de har granskat stamboksreglerna för den tyska travorganisationen (Hauptverband für Traber-Zucht und -Rennen e.V.) och konstaterat att de var i överensstämmelser med den tyska lagen om avel.

Något officiellt svar har ännu inte mottagits från de belgiska myndigheterna, eftersom det i den skriftliga frågan E-2946/00 särskilt hänvisades till det belgiska travförbundet (De Belgische Draffederatie) som enligt uppgift från de behöriga myndigheterna upphörde den 22 januari 1997 och förlorade sitt officiella godkännande den 7 februari 1997.

De avgifter som avses i de skriftliga frågorna E-2946/00 och E-2947/00 anges vara en registreringsavgift. De avgifter som tas ut i samband med registreringsförfaranden i Belgien och Tyskland omfattas inte av gemenskapslagstiftningen, eftersom de ingår i de berörda organisationernas interna förfaranden och inte innebär diskriminering av uppfödare i andra medlemsstater. Att registreringsavgiften är högre för importerade och exporterade hästar beror på de kompletterande tjänster som tillhandahålls uppfödarna för att säkerställa att de hästar som skickas till eller importeras från en annan medlemsstat behåller samma identitet.

Travorganisationerna i Tyskland och Belgien får inte utfärda hälsointyg för djuren i enlighet med rådets direktiv 90/426/EEG av den 26 juni 1990 om djurhälsovillkor vid förflyttning och import av hästdjur från tredje land(1). Sådana hälsointyg skall utfärdas av en officiell veterinär. Övriga hälsokrav vid registrering av hästar eller godkännande av avelsdjur omfattas inte av gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT L 224, 18.8.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2810/00

från Jeffrey Titford (EDD) till rådet

(6 september 2000)

Ämne: Representation vid FN

Kan rådet tala om huruvida EU har några planer att ansöka om status som nation, eller någon annan form av representationsstatus, i FN?

Kan rådet tala om exakt vilken diplomatstatus EU:s representanter vid FN har?

Svar

(30 november 2000)

1. När det gäller Europeiska unionens status i FN föreskriver Förenta nationernas stadga att endast nationer kan ges medlemsstatus. Följaktligen är Europeiska unionens femton medlemsstater fullvärdiga medlemmar i FN. Europeiska unionen som sådan har ingen rättslig ställning i FN. Europeiska gemenskapen å sin sida har observatörsstatus i FN:s generalförsamling. Gemenskapen har alltså av FN erhållit en permanent inbjudan att delta som observatör i generalförsamlingens sessioner och arbete, och har ett ständigt kontor i FN. Den företräds där av ordförandeskapet och kommissionen.

2. Europeiska unionen spelar en allt viktigare politisk roll i FN. Artikel 19 i Fördraget om Europeiska unionen föreskriver att medlemsstaternas skall samordna sitt uppträdande inom internationella organisationer och vid internationella konferenser. De skall där hävda de gemensamma ståndpunkterna. Enligt bestämmelserna i Fördraget om Europeiska unionen skall ordförandeskapet och, inom ramen för sina befogenheter, kommissionen sörja för samordningen av medlemsstaternas ståndpunkter. Ordförandeskapet redogör i FN:s olika organ för Europeiska unionens ståndpunkter och lanserar där på unionens vägnar allt fler initiativ. Europeiska unionen har inte för avsikt att ansöka om medlemsstatus i FN, vilket för övrigt är uteslutet enligt Förenta nationernas stadga.

3. När det gäller status för EU:s företrädare i FN, företräds Europeiska unionens medlemsstater, naturligtvis inklusive ordförandelandet, liksom FN:s övriga medlemmar, av sina ständiga representanter i FN. Europeiska kommissionen har en delegation belägen i New York, och rådets generalsekretariat inrättade 1994 ett sambandskontor där. Av skäl som hänför sig till praktiska och juridiska förhållanden i USA har delegationen och sambandskontoret tills vidare fått gemensam ackreditering vid FN och värdlandet som Europeiska gemenskapen, trots att de företräder olika enheter och är inhysta i olika lokaler.

4. I artikel 1 tredje stycket i Fördraget om Europeiska unionen föreskrivs att Unionen skall grundas på Europeiska gemenskaperna samt den politik och de samarbetsformer som införs genom detta fördrag. Följaktligen har Europeiska gemenskapen efter Maastrichtfördragets ikraftträdande meddelat FN-sekretariatet att gemenskapen hädanefter utgör en del av Europeiska unionen, som upprättats genom Fördraget om Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3342/00

från Luisa Morgantini (GUE/NGL) till kommissionen

(18 oktober 2000)

Ämne: Förtryck av kokaodlare i Bolivia

I Bolivia är situationen mycket spänd mellan kokaodlande bönder och regeringen. Officiellt måste endast 2 000 hektar koka ännu utrotas i Bolivia, mot 35 000 hektar ursprungligen. Av sociala skäl kräver producentorganisationerna att regeringen skall påskynda stödprogrammen innan de börjar förstöra de återstående 2 000 hektaren. Den katolska kyrkan, ombudsmannen och den ständiga församlingen för mänskliga rättigheter föreslår att man skulle vänta en månad till, något som regeringen inte gått med på till följd av påtryckningar utifrån.

Anser kommissionen precis som Förenta staterna att kokan bör utrotas omedelbart, eller har den tänkt framför en annan åsikt till de bolivianska myndigheterna och stödja comisión facilitadora, stödkommittén, som anser att konflikten skall lösas på ett fredligt sätt, inom en lämplig tidsperiod och småjordbrukarna skall erbjudas alternativ?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(7 november 2000)

Kommissionen är djupt engagerad i stödet till program för alternativ utveckling i Bolivia. Den finansierar bland annat följande åtgärder: 19 miljoner euro till den alternativa utvecklingen i det viktigaste produktionsområdet Chapare (i länet Cochabamba) med projektet Praedac (Programa de Apoyo a la Estrategia de Desarrollo Alternativo en el Chapare) samt 11 miljoner euro till ekonomisk utveckling i de fattiga bergsdalarna för att förhindra att människor flyttar till kokaproducerande områden.

I det avtalsprotokoll som är på väg att undertecknas med den bolivianska regeringen, om en preliminär flerårig programplanering för ekonomiskt och tekniskt samarbete med gemenskapen under perioden 20002006, fastställs att ungefär 10 % av de tillgängliga medlen (dvs. mellan 10 och 12 miljoner euro) kommer att gå till stöd till alternativa utvecklingsprojekt.

I den strategi som förordas av kommissionen tar man hänsyn till kokaodlarna, och kommer överens med dem om vilka sociala och ekonomiska kompletterande åtgärder som skall vidtas om de lämnar sina illegala odlingar. Det är emellertid uppenbart att kommissionens åtgärder i Bolivia måste stämma överens med de handlingslinjer som ställts upp av de offentliga myndigheterna.

Kommissionen är inte delaktig i de program för utrotning av kokaodlingarna som de bolivianska myndigheterna utformat och som härrör från nationella handlingslinjer. Kommissionens stöd är heller inte underställt några speciella tidsplaner för utrotningen av kokaodlingarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3647/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(23 november 2000)

Ämne: Oegentligheter i tilldelningen av fastighetsregisterstudier

Den 17 maj 1999 inleddes anbudsförfarandet för 12 fastighetsregisterstudier med en budget på totalt 5 miljarder drakmer inom ramen för det andra huvudprogrammet om upprättande av ett fastighetsregister i Grekland. Europeiska kommissionen begärde nyligen att det ansvariga ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten skulle ge en förklaring till den förvirring som råder vad gäller kriterierna för urval och tilldelning av kontrakt i samband med anbudsförfarandet.

1. Exakt vari består det juridiska hindret i det bedömningsförfarande som ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten valt att tillämpa?

2. Vilken förklaring har ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten gett kommissionen?

3. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta om den inte godtar ministeriets förklaringar?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 januari 2001)

Kommissionen kan bekräfta att det har inkommit anmälningar mot marknaden i fråga. Efter en inledande undersökning har kommissionen sänt ett brev till de grekiska myndigheterna, eftersom vissa delar av förfarandet inte tycktes stämma med gällande gemenskapsregler. Kommissionen har just fått de grekiska myndigheternas skriftliga svar som analyseras noga.

Eftersom förfarandet är föremål för granskning kan kommissionen för tillfället inte lämna något mer uttömmande svar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2335/00

från Maria Berger (PSE) till kommissionen

(4 juli 2000)

Ämne: Misstanke om brott mot rådets förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen elexport av Temelinföretaget CEZ

Det existerar allvarliga misstankar om att tjeckiska förbrukare tillämpar prisdumping och korssubventionering.

Elförbrukningen i Tjeckien har minskat under de senaste åren. Enligt den tjeckiska konsumentstatistiken sjunker elförbrukningen konstant (1999 med 2,6 procent). Däremot ökade Temelinföretaget CEZ' elexport radikalt och nådde under det första kvartalet 2000 en toppnivå på 3 100 GWh. Enligt CEZ, kommer elexporten i år att stiga till 12 000 GWh.

En jämförelse av den genomsnittliga intäkten på 367 KC/MWh för export till Tyskland med CEZ' genomsnittliga produktionspris på 864 KC/MWh visar att elen exporteras till ett pris som ligger långt under produktionskostnaderna (intäkten utgjorde endast 41,8 procent av produktionskostnaderna).

1. Har kommissionen redan börjat undersöka problemet?

2. Har Tjeckien brutit mot rådets förordning (EG) nr 384/96(1) av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen?

(1) EGT L 56, 6.3.1996, s. 1.

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(25 juli 2000)

Inget antidumpningsförfarande har inletts beträffande elimport från Tjeckien.

Kommissionen kan endast föreslå att antidumpningsförfaranden inleds när det finns tillräckliga bevis för skadevållande dumpning, enligt artikel 5 i grundförordningen om antidumpning (rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995(1), ändrad genom rådets förordning (EG) nr 2331/96 av den 2 december 1996(2) och rådets förordning (EG) nr 905/98 av den 27 april 1998(3)).

Normalt läggs sådana bevis fram av gemenskapsindustrin i form av ett klagomål. Om ett klagomål inkommer till kommissionen, gör kommissionen en noggrann analys av detta. Kommissionen står till industrins förfogande om gemenskapstillverkarna önskar erhålla information om några viktiga eller förfarandemässiga frågor rörande inlämnande av klagomål.

Inom 45 dagar efter inlämnandet av ett klagomål kan kommissionen inleda ett antidumpningsförfarande i syfte att undersöka de påståenden som framförts av gemenskapsindustrin. Det finns också bestämda tidsfrister för undersökningarnas varaktighet. Om det är motiverat kan preliminära åtgärder vidtas upp till nio månader efter inledandet av förfarandet och slutgiltigt senast 15 månader efter inledandet.

(1) EGT L 56, 6.3.1996.

(2) EGT L 317, 6.12.1996.

(3) EGT L 128, 30.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2026/00

från Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Förorening av floden Segura (Murcia, Spanien)

Föroreningen av floden Segura (Murcia, Spanien) utgör ett allvarligt problem som de behöriga myndigheterna har reagerat på sent och långsamt och som berör orterna Murcia, Orihuela, Vega Media och Vega Baja i regionen Murcia och Alicante i kommunen Valencia.

I februari i år godkändes uppförandet och driften av reningsverk för avloppsvatten från Pedanías de Baños y Mendigo, La Murta, Lobosillo, La Tercia, Gea y Truyols och Cabezo de la Plata, med stöd från ERUF, för att råda bot på en del av detta allvarliga problem. Emellertid har sådana åtgärder tidigare visat sig vara otillräckliga.

Anser kommissionen inte att den bör begära att de behöriga regionala myndigheterna skyndsamt skall vidta omedelbara och globala lösningar för att iaktta EU:s bestämmelser i fråga om medborgarnas rätt till en sund miljö?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

Kommissionen har i sitt meddelande med riktlinjer för strukturfondsprogrammen för perioden 20002006(1) betonat vikten av en god vattenhushållning genom uppsamling, behandling och bortledning av städernas avloppsvatten. Meddelandet behandlar särskilt frågan om var det behandlade vattnet skall släppas ut och vilka miljöeffekterna blir i dessa områden.

Kommissionen håller för närvarande på att avsluta förhandlingarna med de spanska myndigheterna om den nya gemenskapsstödramen för Spaniens mål 1-områden. Mot bakgrund av ovannämnda prioriteringar skall kommissionen sedan noggrant gå igenom myndigheternas förslag för samtliga spanska regioner, däribland Murcia.

Det går inte, utifrån den information som hittills lämnats, att avgöra om rådets direktiv 76/464/EEG om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö(2) eller andra direktiv inom samma område(3) kan tillämpas i det föreliggande fallet. I princip måste alla utsläpp av ämnen från förteckning I först godkännas, och ämnen i förteckning II skall enligt bestämmelserna identifieras av de nationella myndigheterna. När det gäller den senare typen av ämnen är medlemsstaterna också skyldiga att upprätta program för att minska utsläppen och sätta upp kvalitetsmål för den flod det gäller.

(1) EGT C 267, 22.9.1999.

(2) EGT L 129, 18.5.1976.

(3) Direktiv 82/176/EEG, EGT L 81, 27.3.1982. Direktiv 83/513/EEG, EGT L 291, 24.10.1983. Direktiv 84/156/EEG, EGT L 74, 17.3.1984. Direktiv 84/491/EEG, EGT L 274, 17.10.1984. Direktiv 86/280/EEG, EGT L 181, 4.7.1986.