SKRIFTLIG FRÅGA E-1544/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(19 maj 1998)

Ämne: Sjukdomar som överförs från djur till människor

I direktiv 92/117/EEG(1) föreskrivs övervakning och kontroll av en rad sjukdomar som överförs från djur till människor, med undantag för kontroll av Salmonella enteritidis och Salmonella tiphimurium hos äggproducerande hönor, men inget standardförfarande för kontroll och därmed sammanhängande insamling av uppgifter om andra sjukdomar anges. Denna situation återspeglas negativt i en av direktivets främsta målsättningar, dvs. insamling av epidemiologiska uppgifter om dessa sjukdomar i medlemsstaterna, eftersom de uppgifter som kan samlas in i detta sammanhang är för utspridda och därmed inte kan kontrolleras

Kan Europeiska kommissionen utarbeta ett homogent system på gemenskapsnivå för övervakning av enskilda sjukdomar, med klara angivelser om vilken epidemiologisk enhet som skall komma i fråga och vilka diagnostikförfaranden som skall tillämpas på ett standardiserat sätt i samtliga medlemsstater?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 juni 1998)

Direktiv 92/117/EEG innehåller allmänna regler för insamling av epidemiologisk information om olika zoonotiska sjukdomar samt särskilda åtgärder för att bekämpa salmonella i fjäderfäbesättningar. Dessutom finns det gemenskapsbestämmelser för kontroll och övervakning av vissa andra zoonoser som tuberkulos förorsakad av Mycobacterium bovis, brucellos och trikinos, vilka omfattas av relevanta handels- och hygiendirektiv.

Kommissionen erkänner att det finns problem med det epidemiologiska rapporteringssystem om tendenser och källor till zoonotiska infektioner som föreskrivs i artiklarna 4 och 5 i direktiv 92/117/EEG. Experter från medlemsstaterna har inbjudits att delta i flera arbetsgrupper för att diskutera dessa problem. Vidare har gemenskapens referenslaboratorium för zoonos-epidemiologi, BgVV i Berlin, organiserat workshops där denna fråga har tagits upp. Till följd av dessa överläggningar har man enats om vissa riktlinjer och enhetliga formulär för inrapporteringen av uppgifter. De uppgifter som medlemsstaterna tillhandahållit har kvalitativt sett blivit allt bättre, även om det, på grund av skillnaderna mellan övervakningssystemen, ännu inte är möjligt att jämföra det epidemiologiska läget i de olika medlemsstaterna. I gemenskapens årliga rapport i dess nuvarande form återfinns emellertid fortfarande nyttig och mer utförlig information om medlemsstaternas övervakningssystem, vilket gör det möjligt att i viss utsträckning följa de zoonotiska infektionstendenserna inom enskilda medlemsstater, även om en jämförelse dem emellan inte är möjlig.

Ytterligare ansträngningar för att förbättra rapporteringssystemet kommer att göras i samband med översynen av direktiv 92/117/EEG genom införandet av vissa fasta kriterier för insamling av uppgifter och rapportering. Utvecklingen av ett fullständigt harmoniserat rapporteringssystem skulle medföra ett otroligt omfattande arbete och kräva t.ex. harmonisering av fallbeskrivningar, övervakning, kontroll, stickprovskontroller, analysmetoder och anmälan av zoonoser och zoonotiska agenser i foder, hos husdjur och vilda djur, i livsmedel och hos människor. Vidare kan man inte bortse från att det i många medlemsstater rör sig om flera olika myndigheter som delar behörigheten för de olika epidemiologiska aspekterna av zoonoser. Omfattningen av rapporteringen av de flesta livsmedelsburna infektioner kommer dessutom alltid att påverkas av skillnader i nationella och lokala traditioner, som t.ex. hur ofta och hur snabbt man söker läkarhjälp.

(1) EGT L 62, 15.3.1993, s. 38.