SKRIFTLIG FRÅGA E-0460/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2002)

Ämne: Ökning av ozonnivåerna i Grekland

Enligt rapporter i den grekiska pressen har Grekland bland de högsta nivåerna dåligt ozon. Detta beror till stor del på primarföroreningar från länder norr och nordväst om Grekland, t.ex. de gamla östblocksländerna (f.d. Sovjetunionen och andra), Tyskland, norra Italien, Rumänien och Bulgarien. Enligt samma källor kan Grekland, på grund av de importerade föroreningarna från andra länder, bara minska nivåerna marginellt (högst 10 procent) även om ozonutsläppen skulle minska med 50 procent.

Känner kommissionen till detta? Vad har den för åsikt i frågan? Vilka åtgärder anser den bör vidtas, både i Grekland och i andra länder med samma problem? Har den för avsikt att föreslå att strikta åtgärder vidtas i de länder som är ansvariga för gränsöverskridande ozonföroreningar i syfte att minska deras utsläpp? Om kommissionen utarbetar ett nytt direktiv om minskning av ozonutsläpp i EU-länderna, kommer den att ta hänsyn till problemet med ozonutsläpp som härrör från andra länder?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 april 2002)

Kommissionen känner till att Grekland lider av mycket höga ozonnivåer, särskilt i Aten-området. Gränsöverskridande föroreningar bidrar visserligen till bakgrundsnivåerna, men överskridandena beror till stor del på lokala källor (främst trafik och industri) i kombination med regionens klimatförhållanden och topografiska förhållanden. Detta framgår av EU-stödd forskning som har bedrivits under flera år (Medcaphot-projektet, Atmospheric Environment, vol. 32, nr 12 juni 1998).

Ozonförorening är ett långlivat problem i hela EU och är därför en av huvudfrågorna inom programmet Clean Air for Europe (CAFE) som inleddes av kommissionen år 2001. Programmet kommer att utmynna i en integrerad tematisk strategi för bekämpning av luftförorening från och med år 2004.

Kommissionens arbetar också inom ramen för konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar utfärdad av FN:s ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE), och har lagt fram ett förslag om att gemenskapen skall ansluta sig till 1999 års protokoll om flera föroreningar och flera effekter under den konventionen. I protokollet fastställs nationella utsläppstak för länderna i det område som omfattas av FN/ECE. Rådet och parlamentet antog också förra hösten ett direktiv(1) med strängare nationella utsläppstak för medlemsstaterna, och håller just nu på att förhandla om motsvarande strängare gränser för kandidatländerna. Både protokollet och direktivet om nationella utsläppstak omfattar kväveoxider och flyktiga organiska föreningar som ger upphov till ozonföroreningar.

Slutligen antog rådet och parlamentet tidigare i år direktiv 2002/3/EG(2) som innehåller riktvärden för ozonnivåer i luften vilka skall respekteras senast år 2010 utom i de fall det inte kan ske genom rimliga åtgärder.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG av den 23 oktober 2001 om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar, EGT L 309, 27.11.2001.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/3/EG av den 12 februari 2002 om ozon i luften, EGT L 67, 9.3.2002.