SKRIFTLIG FRÅGA E-3502/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Hur skyldigheterna enligt Kyotoavtalet skall fördelas mellan importerande och producerande stater när det gäller elproduktion

1. Hur ser kommissionen på att Nederländerna försöker uppfylla sina skyldigheter i fråga om koldioxid enligt Kyotoavtalet om klimatförändring (alltså att utsläppen fram till 2010 skall ha minskats med sex procent jämfört med referensåret 1990, i stället för att som i dagens läge överskrida referensårsmängderna med sju procent) genom att hela tiden importera mera el från grannländerna, så att de av elproduktionen förorsakade utsläppen av växthusgaser inte längre kommer att tillräknas Nederländerna, utan Tyskland, Frankrike, Belgien eller andra EU-medlemsstater?

2. Att döma av kommissionens svar på min fråga E-0959/01(1) strävar kommissionen efter att det skall råda balans mellan tillgång och efterfrågan på el. Hur tänker kommissionen få till stånd en sådan balans och på vilket sätt tänker kommissionen använda de årliga kontrollerna och en europeisk infrastrukturplan för detta ändamål?

3. Är kommissionen redo att arbeta för att det fastställs en övre gräns för medlemsstaternas elimport så att skyldigheterna enligt Kyotoavtalet skall påföras dem enligt vad som är fastställt för var och en enskild medlemsstat?

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 162.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 februari 2002)

1. Kommissionen inser att elimport från grannländerna täcker stora delar av Nederländernas elbehov, vilket kan bidra till att landet uppfyller sina åtaganden enligt Kyoto-protokollet. Så länge de krav som fastställs i protokollet och EG-fördraget uppfylls får medlemsstaterna emellertid själva besluta om hur de skall uppfylla Kyoto-målen. Kommissionen vill emellertid betona att den inte är säker på att denna typ av elimport kan fortsätta i framtiden, eftersom den är avhängig av utvecklingen på marknaden. Kommissionen ställer sig positiv till att Nederländerna vidtar strukturella åtgärder för att uppfylla sina Kyoto-åtaganden. Exempel på sådana åtgärder är omfattande investeringar i vindkraftverk, men även att landet främjar investeringar i förnybar energi genom att undanta el från förnybara källor från den lagstadgade energiskatten.

2. Med utgångspunkt i de nationella myndigheternas rapporter kommer kommissionen att sammanställa en rapport om balansen mellan tillgång och efterfrågan i gemenskapen och i de olika medlemsstaterna. Det är de nationella myndigheternas ansvar att se till att denna balans inte rubbas så att underskott på el uppstår. Kommissionen är emellertid övertygad om att det krävs åtgärder när det gäller styrning av efterfrågan för att hjälpa till att upprätthålla eller uppnå en balans mellan tillgång och efterfrågan. Kommissionen har därför för avsikt att lägga fram ett förslag om styrning av efterfrågan inom energisektorn. I meddelandet om infrastruktur(1) behandlar kommissionen några av bristerna i de europeiska gas- och elnäten. I meddelandet fastställs också åtgärder för att avhjälpa flaskhalsarna i näten, bl.a. rationellare och mer öppen användning av sammankopplingar och i vissa fall större kapacitet att ge medlemsstaterna möjlighet att till fullo utnyttja den inre marknaden.

3. Kommissionen har inte för avsikt att införa en övre gräns för medlemsstaternas elimport. Gemenskapen och medlemsstaterna har för avsikt att ratificera Kyoto-protokollet senast den 1 juni 2002 och kommer därigenom att vara tvungna att uppfylla de skyldigheter protokollet innebär när det väl träder i kraft. Skyldigheterna måste emellertid uppfyllas i enlighet med villkoren för den inre marknaden, och förbud av import av el är därför en åtgärd som inte kan accepteras.

(1) KOM(2001) 775.