SKRIFTLIG FRÅGA E-1361/00

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Avfallsförbränning i andra medlemsstater

Den nederländska provinsen Limburg har ingen egen avfallsförbränningskapacitet. Avfall från Limburg transporteras för närvarande över långa avstånd för att kunna

bearbetas annorstädes i Nederländerna. För närvarande förekommer gränsöverskridande bearbetning av avfallsämnen. Det handlar då om att industriavfall från Limburg förbränns i Eschweiler-Weisweiler i Tyskland, något som nederländska bestämmelser tillåter endast i mycket begränsad utsträckning. Däremot tillåts export av avfall om avsikten är att detta skall användas för nyttiga ändamål, men då är det en förutsättning att graden av nyttoanvändning i utlandet är lika hög eller högre än i Nederländerna.

Känner kommissionen till den undersökning som handlar om juridiska aspekter på gränsöverskridande avfallsbearbetning och utförts av universitetet i Maastricht på uppdrag av södra Nederländernas handelskammare?

Om så är fallet: hur ställer sig kommissionen till slutsatserna av denna undersökning?

Kan kommissionen ge besked om hur den nederländska politiken i fråga om in- och utförselbegränsningar för avfall avsett för bortskaffande eller bearbetning förhåller sig till den europeiska förordningen om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från gemenskapen (förordning (EEG) nr 259/93(1)), också mot bakgrund av Europeiska domstolens rättspraxis (såsom i målen C-2/90 och C-203/96)?

(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 juni 2000)

Rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen skiljer mellan transporter av avfall för återvinning och transporter av avfall för bortskaffande. Kommissionen betraktar förbränning med energiutvinning som återvinning (R1) i enlighet med bilaga II B till rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1), i dess ändrade version. Förbränning utan energiutvinning betraktas som bortskaffande (D10) i enlighet med bilaga II A till samma direktiv. Beträffande transporter av avfall för bortskaffande får medlemsstaterna, enligt förordning (EEG) nr 259/93, artikel 4.3 a i, helt eller delvis förbjuda eller systematiskt invända mot transporter av avfall för att genomföra principerna om närhet, prioritering av återvinning och tillräcklig egenkapacitet. I avsaknad av sådana allmänna bestämmelser får medlemsstaterna invända mot transporter av avfall för bortskaffande i enskilda fall på grundval av de skäl som beskrivs i artikel 4.3 b. När det gäller transporter av avfall för återvinning inom gemenskapen får medlemsstaterna endast göra invändningar mot sådana transporter från fall till fall och endast av de skäl som räknas upp i artikel 7.4 i förordning (EEG) nr 259/93.

Kommissionen har mottagit flera klagomål beträffande de nederländska myndigheternas genomförande av förordning (EEG) nr 259/93. Dessa är nu föremål för överträdelseförfarande mot Nederländerna, och kommissionen prövar för närvarande Nederländernas svar på kommissionens formella underrättelse. Kommissionen känner till den undersökning som ledamoten nämnde. Den granskas i samband med överträdelseförfarandet.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.