SKRIFTLIG FRÅGA E-2518/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(18 september 2001)

Ämne: Slöseriet med pengar på den reklamkampanj om mynt och sedlar som med början från 2002 kommer att gälla som obligatoriska betalningsmedel

1. Kan kommissionen tala om vem som har något att vinna på att 80 miljoner euro spenderats på en reklamkampanj som lanserades den 30 augusti i Frankfurt am Main via den nederländska reklambyrån Publicis för införandet av ett nytt betalningsmedel vid namn euro den 1 februari 2001? Betyder detta till skillnad från tidigare meddelanden att invånarna i de tolv medlemsstaterna som inför euron detta datum behåller rätten att använda andra valutor vid sidan av euron och att de genom denna kampanj skall övertygas att frivilligt välja euron?

2. Kan kommissionen tala om från vilka medel de 80 miljonerna euro har tagits, och vilka andra utgifter till gagn för medborgarna i EU:s medlemsstater som inte längre är möjliga på grund av utgifterna för kampanjen?

3. Vad finns det för skäl till att anmoda användarna av den nya valutan att slösa sin tid på lek med hologram, vattenstämplar, säkerhetstrådar och pärlemorfärgade remsor? Väntar kommissionen mer förfalskningar av sedlar än som redan fanns bland de tolv valutor som ska upphöra att gälla? Är det nödvändigt för förfalskningsbekämpningen att besvära konsumenterna mer än förut i stället för att direkt ta itu med förfalskarna?

4. Känner kommissionen till andra exempel där man använt sig av reklam för något som staten gör obligatoriskt för medborgarna, såsom fängelsestraff, beskattning eller militärtjänst?

5. Är kommissionen beredd att verka för att denna reklamkampanj begränsas till eller åtminstone inriktas på de områden utanför EU där euron verkligen kommer att befinna sig i en konkurrenssituation med andra valutor, särskilt Bosnien-Hercegovina, Montenegro och Kosovo där D-marken nu fyller en viktig funktion som ersättning för de valutor som är lagliga betalningsmedel där? Är kommissionen även beredd att inrikta sig på stater med svaga och ej konvertibla valutor, som Ukraina där utlänningar nu betalar i D-mark vid sidan av amerikanska dollar och brittiska pund, och där EU kanske skulle tjäna på att man bytte från de EU-länders valutor som är gångbara i dagsläget till ett EU-betalningsmedel?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(30 oktober 2001)

Frågan handlar om Europeiska centralbankens informationskampanj. Eftersom det inte rör sig om ett kommissionsinitiativ finansierat av unionsbudgeten riktar sig frågan snarare till Europeiska centralbanken. Målet med kampanjen och andra informationsinsatser på nationell nivå och gemenskapsnivå är inte att få medborgarna att självmant välja euron som betalningsmedel, utan att på bästa sätt låta dem bekanta sig med euron för att övergången skall bli så smidig som möjligt.

Kommissionen är medveten om att euron kommer att spela en allt större roll i länderna i Central- och Östeuropa, särskilt på grund av att tio av länderna för närvarande förhandlar om en anslutning till Europeiska unionen. Den har därför inlett flera informationsinsatser som vänder sig till dessa länder, till exempel den konferens som hölls i Budapest den 1314 september 2001. En av konferensdeltagarna var Christa Randzio-Plath, ledamot av Europaparlamentet.