ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0330/03

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(10 februari 2003)

Ämne: Kommissionsledamöternas pensioner

Mina tidigare frågor om kommissionsledamöternas löner och pensioner har av kommissionen besvarats som sig bör. Nu finns det emellertid ett översättningsfel i den finska versionen av artikel 9 i förordning 422/67/EEG(1). Där det i den svenska versionen står: Pensionen skall uppgå till 4,5 % av den sist erhållna grundlönen för varje fullt tjänsteår har den finska versionen ett uttryck

som på svenska betyder att pensionen skall höjas med 4,5 %. Ytterligare skulle jag vilja få utrett en fråga som kan ge upphov till olika tolkningar, nämligen följande: Skall den tid för vilken avgångsvederlag uppburits enligt artikel 7 räknas med bland de pensionsgrundande tjänsteåren?

(1) EGT L 187, 8.8.1967, s. 1.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(21 mars 2003)

Kommissionen medger att översättningen till finska av villkoren i artikel 9 i rådets förordning (EG) nr 422/67/EEG, 5/67/Euratom, av den 25 juli 1967 om ersättning till kommissionens ordförande och ledamöter och till domstolens ordförande, domare, generaladvokater och justitiesekreterare innehåller ett fel.

Kommissionen är tacksam för att parlamentsledamoten fäster uppmärksamheten på den här punkten och kommer följaktligen att företa en omarbetning för att rätta till felet. Texten bör fortsättningsvis lyda:

Eläkkeen määrä jokaiselta täydeltä vuodelta, jona kyseinen henkilö on hoitanut tehtäviään, on 4,50 prosenttia viimeisestä saadusta peruspalkasta.

När det gäller den andra delen av frågan så fastställs det i artikel 7 i den nämnda förordningen att under den period som en före detta ledamot tar emot den ersättning som föreskrivs i den artikeln skall hans pensionsrättigheter inte förändras eller öka. De skall alltså fortsätta att beräknas på basis av hans eller hennes tjänstgöringstid som ledamot av den institutionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0457/03

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(13 februari 2003)

Ämne: Utvärdering av direktiv 96/71/EG

Kommissionen håller för närvarande på att utvärdera direktiv 96/71/EG(1).

1. Vilka problem tas upp vid denna utvärdering?

2. Undersöker kommissionen även om bestämmelserna i den befintliga texten kan genomföras i praktiken, och om så inte är fallet varför inte?

(1) EGT L 18, 21.1.1997, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(11 mars 2003)

Enligt artikel 8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster ska kommissionen se över genomförandebestämmelserna till detta direktiv i syfte att föreslå rådet ändringar.

För att förbereda denna översyn inledde kommissionen en undersökning om genomförandet av direktivet i medlemsstaterna. Kommissionens rapport om genomförandet av direktivet från januari 2003 grundas på en sammanfattning som omfattar undersökningar i alla länder och den kommer inom kort att finnas tillgänglig för allmänheten på engelska, franska och tyska.

Rapporten sammanfattar innehållet i den lagstiftning som genomför direktivet i medlemsstaterna. Dess syfte är att ge en översyn av den rättsliga situationen i medlemsstaterna utan att bedöma förenligheten hos de nationella genomförandebestämmelserna med direktivet och EG-fördraget. Översynen av av genomförandebestämmelserna till direktivet kommer att slutföras i ett meddelande från kommissionen om genomförandet av direktivet under 2003.

Kommissionen skulle vilja påpeka att en expertgrupp från medlemsstaterna sammanträder regelbundet för att diskutera frågorna och tänkbara eller praktiska problem som hör samman med direktivet om utstationering av arbetstagare. Dessutom har kommissionen utarbetat ett frågeformulär om de problem som hör samman med genomförandet av direktivet. Diskussionerna inom expertgrupperna och medlemsstaternas svar på frågeformuläret bekräftar i stor utsträckning resultaten av undersökningen.

Sammanfattningsvis förefaller det som om medlemsstaterna inte har haft några särskilda juridiska problem vid genomförandet av direktivet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0344/03

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(10 februari 2003)

Ämne: Kvinnoorganisationer. Budgetpost A-3046

År 2002 inrättades det på Europaparlamentets initiativ en ny budgetpost, A-3046, med ett årligt anslag på 300 000 euro. Syftet med anslaget var att täcka bidrag till kvinnoorganisationer som inte ingår i Europeiskt kvinnoforum. De här uppgifterna förblev exakt desamma i budgeten för år 2003 som redan antagits.

Eftersom det är fråga om en ny budgetpost skulle jag vilja ställa följande frågor till kommissionen:

Vilka kvinnoorganisationer ansökte om medel från budgetpost A-3046 år 2002? Vem fick stöd från budgetposten och hur stora belopp var det då fråga om? Vem fick avslag på sin ansökan? Vad var orsaken till att någon fick eller inte fick stöd? Vilka andra slutsatser och lärdomar drog kommissionen under det första år som budgetpost A-3046 var i kraft?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(21 mars 2003)

I samband med den nya budgetposten A-3046 Kvinnoorganisationer, som parlamentsledamoten hänvisar till, inledde kommissionen en förslagsinfordran med målgruppen kvinnoorganisationer som inte omfattas av Europeiskt kvinnoforum, och som hjälper kvinnor som blivit offer för människohandel i Europa. Ett sådant initiativ skulle komplettera raden av instrument som för närvarande finns inom EU för att bekämpa människohandel genom att utveckla ytterligare en aspekt, t.ex. hjälp på fältet till kvinnor som blivit offer för människohandel.

Kommissionen offentliggjorde texten till en öppen förslagsinfordran (VP/2002/014) och ansökningshandledningen på Jämställdhetsenhetens webbplats(1) i mitten av juli 2002 och sista dag för att lämna in förslag fastställdes till den 16 september 2002.

Man fick in två förslag som svar på denna förslagsinfordran. Ett projekt valdes ut för att få stöd. Det hade lagts fram av Associazione IRENE (en icke-statlig organisation) som företräder ett italienskt nätverk av etablerade icke-statliga organisationer). Projektets mål är att samordna insatser av lokala kvinnoorganisationer från Belgien, Danmark, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien och Norge, som är aktiva när det gäller att ge stöd och hjälp till offer för människohandel.

De främsta skälen till beslutet var den transnationella karaktären och den ekonomiska statusen när det gäller de förslag till projekt som bedömdes.

Med hänsyn till erfarenheterna från det första året för budgetpost A-3046 anser kommissionen att svaret på dess initiativ har varit positivt och avser därför att använda samma budgetpost i budgeten för 2003 för samma typ av verksamhet.

(1) http://europa.eu.int/comm/employment_social/equ_opp/index_en.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0147/03

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Internationellt fiskeavtal EUFäröarna och utvecklingssamarbete

Skulle kommissionen mot bakgrund av gällande internationella fiskeavtal EUFäröarna kunna uppge följande:

1. Hur stort är det belopp som EU anslår till utveckling av Färöarnas fiskesektor?

2. Hur mycket betalar EU i ekonomisk ersättning för de fiskerättigheter som erhållits för gemenskapsflottan?

3. Hur mycket behöver gemenskapens fartygsägare betala i avgift för fiskelicenser och fiskerättigheter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 mars 2003)

Parlamentsledamoten har ställt tre frågor om ekonomiska transaktioner och licensavgifter inom avtalet mellan gemenskapen och Färöarna. Avtalet innehåller inga ekonomiska transaktioner mellan gemenskapen och Färöarna och inga bestämmelser om avgifter för fiskelicenser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0649/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(5 mars 2003)

Ämne: Den nederländska revisionsrättens kritik mot den bristande tillgången på information om hanteringen av EU-medel, både när det gäller enskilda anslag och enskilda medlemsstater

1. Känner kommissionen till att den nederländska revisionsrätten den 18. februari 2003 offentliggjorde sin första årliga EU-rapport, vilken har till syfte att ge en bild av hanteringen av EU-medel och hur övervakning och kontroll av hur medlen används går till. Rapporten skall också belysa tillgången till information om riktigheten och effektiviteten i hur EU-medlen används, både i Nederländerna och på EU-nivå?

2. Känner kommissionen till att man i rapporten uppger att kommissionen genomför kontroller, men att resultaten av dem inte offentliggörs, vilket gör att bristerna i den finansiella förvaltningen inte offentligt kan hänföras till ett visst land eller vissa anslag. Dessutom kritiserar man att Europeiska revisionsrätten i sina undersökningar av riktigheten av alla inkomster och utgifter sedan 1994 inte har haft några synpunkter på hanteringen av enskilda anslag eller hanteringen i enskilda länder och därför inte kan ge något egentligt utlåtande om EU:s räkenskaper?

3. Har alla medlemsstater genomfört en lagstiftning som motsvarar bestämmelserna om kontroll av EU-anslag, som efter oegentligheter i samband med hanteringen av ESF-medel under perioden 19941999 infördes i Nederländerna, och som förpliktigar ministrarna på central nivå att kontrollera decentraliserade användningsområden?

4. Är kontrollen på nationell nivå i praktiken begränsad till medlemsstaterna Österrike, Förenade kungariket och Nederländerna samt kandidatländerna Estland, Lettland, Ungern och Rumänien?

5. Varför offentliggör man fortfarande inte resultaten för de enskilda anslagen, särskilt när det gäller medel från strukturfonderna och sammanhållningsfonden och landsbygdsstödet?

6. Varför offentliggör man fortfarande inte resultaten för de enskilda medlemsstaterna, eller för medlemsstater som inte själva genomför någon kontroll eller endast enstaka kontroller?

7. Vad ämnar kommissionen vidta för åtgärder med anledning av denna rapport för att åstadkomma större öppenhet om sin finansiella hantering och därmed öka möjligheterna för offentlig kontroll av EU-anslagen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Schreyer

(7 april 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 65/4

(2004/C 65 E/005)

SKRIFTLIG FRÅGA E-3067/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(25 oktober 2002)

Ämne: Punktskatt på vin

Italienska tidningar rapporterade i september att kommissionen överväger att införa en lägsta kvot för punktskatt på vin för alla EU-länder (bl.a. Italien) som för närvarande inte har någon sådan punktskatt. Enligt uppgift skall vin beskattas med 0,13 euro per liter från och med den 1 jaunari 2003 och med 0,15 euro per liter från och med den 1 januari 2007. Undantag skall göras för producenter som framställer mindre än 10 000 liter per år.

Den italienska jordbrukarorganisationen CIA har räknat ut att denna punktskatt på vin skulle innebära en prisökning på 500 miljoner euro per år för konsumenterna, med en sannolik konsumtionsminskning som följd. En lägsta kvot för punktskatt på vin skulle påverka försäljningen negativt och minska företagens inkomster. Dessutom skulle byråkratin öka. Allt detta strider mot principerna för den gemensamma jordbrukspolitiken, som syftar till att utveckla landsbygden och värna territoriet.

Kan kommissionen besvara följande:

1. Bör inte gemenskapens skatteharmonisering vara inriktad på att minska de befintliga punktskatterna i stället för att införa nya?

2. Bör inte samtliga jordbruksprodukter i bilaga I till EG-fördraget vara befriade från punktskatter?

3. Är inte harmoniseringen av den italienska lagstiftningen precis vad som föreskrivs i direktiv 92/83/EEG (1) (artikel 7) och direktiv 92/84/EEG (2) (artikel 5)?

(1) EGT L 316, 31.10.1992, s. 21.

(2) EGT L 316, 31.10.1992, s. 29.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2801/02

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till rådet

(7 oktober 2002)

Ämne: Fängslandet av Leyla Zana och Turkiets anslutning

Leyla Zana skall enligt Amnesty International i dag befinna sig i fängelse i Turkiet för att hon vågat tala kurdiska då hon tillträtt sitt ämbete som ledamot av det turkiska parlamentet.

Känner rådet till detta?

Om ovannämnda uppgifter visar sig riktiga, anser rådet då att en stat som utövar förtryck av sådant slag kan gå med i Europeiska unionen?

Svar

(2 oktober 2003)

1. Rådet är fullt medvetet om situationen för den f.d. ledamoten av det turkiska parlamentet Leyla Zana och de tre övriga f.d. parlamentsledamöter som för närvarande avtjänar fängelsestraff efter det att de 1994 dömdes av Ankaras domstol för statens säkerhet på grund av medlemskap i PKK enligt artikel 168 i strafflagen.

2. I en dom av den 17 juli 2001 fann Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna att Leyla Zana och övriga svarandes rätt till en rättvis rättegång hade kränkts. I en interimistisk resolution av den 30 april 2002 anmodade Europarådets ministerkommitté i synnerhet Turkiet att se till att målet tas upp på nytt, samtidigt som man erkände att Turkiet redan vidtagit åtgärder för att förhindra att sådana kränkningar upprepas, bl.a. genom att inte längre ha militära domare vid domstolarna för statens säkerhet.

3. Den 23 januari i år antog det turkiska parlamentet, till följd av domar från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, ändringar i lagstiftningen om förnyad prövning. När dessa ändringar trätt i kraft togs målet mot Leyla Zana och de övriga svarandena också upp på nytt (vid första domstolen för statens säkerhet i Ankara). Sedan dess har redan flera rättegångsförhandlingar hållits (t.ex. den 28 mars, den 25 april, den 23 maj, den 20 juni, den 18 juli och den 15 augusti 2003).

4. EU följer mycket noga fallet Zana. Unionen förväntar sig att rättegångsförhandlingarna försiggår så att svarandenas rätt till en rättvis rättegång respekteras fullt ut och att man följer den tillämpliga prioriteringen i det reviderade partnerskapet för anslutning mellan EU och Turkiet, där följande krav ställs på Turkiet: Att avhjälpa situationen för personer som åtalas eller dömts för att fredligt ha yttrat åsikter. Genomföra rättsregler om rätt till förnyad rättegång enligt det relevanta utslaget från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3109/02

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(29 oktober 2002)

Ämne: Risker vid konstgjord befruktning

För en tid sedan publicerades det en artikel (Panorama, den 18 juli 2002) om ett ljushyat engelskt par som med hjälp av provrörsbefruktning hade fött svarta tvillingar. Denna händelse ger upphov till olika slags tvivel och farhågor. Man frågar sig faktiskt hur dessa barns öde kommer att gestalta sig och vem som är barnens föräldrar juridiskt sett. Dessutom är det logiskt att undra hur seriösa de kliniker är som utför sådana ingrepp, under vilka omständigheter ingreppen utförs och vilken yrkeskunskap den medicinska och paramedicinska personalen har.

Kan kommissionen således besvara följande frågor:

1. Finns det i medlemsstaternas rättssystem lagar om konstgjord befruktning, i vilka det utöver påföljder även fastställs bestämmelser om åtgärder i händelse av denna typ av fel?

2. Anser kommissionen inte att det bör antas gemenskapsbestämmelser på detta område, med minimikrav för vilken behörighet och utrustning som erfordras för att öppna kliniker som är specialiserade på konstgjord befruktning?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 november 2002)

1. Nej. Kommissionen har inga uppgifter om medlemsstaternas lagstiftning om konstgjord befruktning eller om bestämmelser som rör sanktioner eller fel som begås.

2. Nej. Kommissionen anser inte att det finns en relevant rättslig grund i EG-fördraget för att fastställa minimikrav för kunskapskrav och utrustning när det gäller att öppna kliniker som är specialiserade på konstgjord befruktning. Denna fråga faller inom medlemsstaternas behörighetsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2657/02

från Toine Manders (ELDR) till kommissionen

(16 september 2002)

Ämne: Flightspotters

Den 26 april 2002 dömdes två nederländare av den grekiska domstolen i Kalamata till ett treårigt fängelsestraff för att de utövat sin hobby flightspotting. Flightspottarna deltog, med uttryckligt godkännande av grekiska luftfartsmyndigheter, i en organiserad resa i Grekland, med syfte att på och i närheten av några militära flygbaser anteckna registreringsnumren på de militära flygplan man kunde se. Sådana registreringsnummer kan man få reda på genom diverse tillgängliga källor, bl. a. Internet. Inte desto mindre betraktade den grekiske domaren flightspottarnas handlande som spionage, vilket är straffbart enligt grekisk lag.

För närvarande tolkar den dömande makten i de aktuella länderna begreppet flightspotting på olika sätt. Det som betraktas som en hobby i Nederländerna är i Grekland belagt med tre års fängelsestraff. Det är önskvärt med en entydig förklaring om begreppet flightspotting i relation till spionage, också med hänsyn till lagstiftning av olika slag på EU-nivå, såsom harmonisering av straffskalor och den europeiska arresteringsordern.

Känner Europeiska kommissionen till ovanstående ärende?

Är kommissionen beredd att avge en entydig förklaring om fenomenet flightspotting i relation till spionage?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(17 oktober 2002)

Kommissionen känner till det här ärendet, som fått stor uppmärksamhet. Kommissionen har ingen behörighet att kontrollera om förfaranden i medlemsstaterna strider mot rätten till en opartisk rättegång. Det finns ingen rättslig grund för en sådan åtgärd och inget befintligt system för att ingripa. I Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter fastslås rätten till en opartisk rättegång. Bestämmelserna finns i artikel 5 (rätt till frihet och säkerhet) och artikel 6 (rätt till en rättvis rättegång) och utvecklas i Europadomstolens rättspraxis. Alla klagomål på att rättsliga förfaranden kränkt rätten till en opartisk rättegång måste ställas till den domstolen, sedan inhemska rättsmöjligheter uttömts. Kommissionen erfar att de turister som ägnat sig åt flygplansskådning har överklagat sina fällande domar om brott vid grekisk domstol. Om överklagandet misslyckas kan en ansökan göras till Europadomstolen för mänskliga rättigheter.

Kommissionen kan inte göra något uttalande om flygplansskådning eftersom den inte är behörig på området.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3234/02

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(15 november 2002)

Ämne: Genomförande av en klausul om rättvis handel i chokladdirektivet

Enligt inledningen i direktiv 2000/36/EG(1) framställs kakao, kakaosmör och en rad andra vegetabiliska fetter som används vid tillverkning av choklad, i huvudsak i utvecklingsländer. Därför ligger det i befolkningens intresse i dessa utvecklingsländer att avtal med så lång löptid som möjligt ingås. I inledningen uppmanas också kommissionen att undersöka vilken betydelse rättvis handel skulle kunna ha i sådana avtal.

Vad tänker kommissionen göra mot denna bakgrund för att upprätta produktavtal med lång löptid och främja rättvis handel med sådana utvecklingsländer?

(1) EGT L 197, 3.8.2000, s. 19.

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(18 december 2002)

Gemenskapen är medlem i alla större råvaruavtal. Kommissionen spelar en aktiv roll när det gäller att förhandla fram, genomföra och förvalta dessa avtal. Gemenskapen har varit medlem i avtalen rörande kakao sedan det första kakaoavtalet förhandlades fram 1972. Det nya kakaoavtalet, som förhandlades fram 2001, skall enligt planerna träda i kraft 2003 och gälla i högst nio år. Det innehåller bestämmelser som gör det möjligt att under hela avtalets giltighetstid anpassa det till gällande marknadsvillkor.

Kommissionen verkar för att främja rättvis handel med utvecklingsländerna på huvudsakligen två sätt:

- Öka kunskapen om rättvis handel bland unionsmedborgarna. Även om allt fler köper rättvisemärkta varor, är försäljningen av sådana varor fortfarande begränsad. Under de senaste fem åren har 15 miljoner euro anslagits för denna åtgärd från budgetpost B7-6000.

- Anordna regelbundna möten med de viktigaste berörda parterna inom rättvis handel.

Allmänhetens förvirrade uppfattning om begreppet rättvis handel, som beror på att det finns ett antal privata märken, är ett stort hinder för den rättvisa handelns vidare utveckling. I det europeiska forumet för flerpartsaktörer, som nyligen startats till följd av meddelandet om företagens sociala ansvar, kommer man att diskutera olika sätt att underlätta korrekt märkning av sådana produkter.

Kommissionen håller på att undersöka hur den kan stärka sitt deltagande i råvaruavtalen och vidareutveckla rättvis handel som ett led i sin strävan att minska fattigdomen i utvecklingsländerna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3784/02

från Diana Wallis (ELDR) till kommissionen

(17 december 2002)

Ämne: Överträdelseförfaranden

Den 13 november 2002 beslutade Europeiska kommissionen att dra tillbaka sin anhållan till EG-domstolen om att döma Frankrike till dagsböter för att landet inte genomfört domstolens domslut i mål C-1/00 av den 13 december 2001. I detta domslut beordrades Frankrike att upphäva embargot mot brittiskt nötkött.

Mot bakgrund av detta och andra fall angav kommissionen att man skulle se över tillämpningen av artikel 228 i EG-fördraget.

Håller kommissionen med om att dess nuvarande medel för att se till att EU-lagstiftningen efterföljs inte är tillräckliga för att ha en avskräckande effekt på medlemsstaterna, och att de därför måste förbättras på något sätt?

Med tanke på den ökande klyftan i tillämpningen som resultattavlan för den inre marknaden visat på, har kommissionen för avsikt att lägga fram nya förslag på detta område?

Håller kommissionen med om att medlemsstater som utnyttjar de rättsliga förfarandena kan undvika betalning av klumpsummor eller dagsböter (artikel 228.2), och att detta sänder fel signaler till EU:s medborgare?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(31 januari 2003)

Det faktum att kommissionen har bestämt sig för att se över tillämpningen av artikel 228 i EG-fördraget i samband med det ärende som parlamentsledamoten nämner skall inte tolkas som att medlen är otillräckliga. Det är snarare ett tecken på en vilja att finna det lämpligaste sättet, av dem som erbjuds av EG-fördraget, för att se till att EG-domstolens domar verkställs.

Kommissionen angav nyligen, i samband med genomförandet av de åtgärder för förbättring av övervakningen av EG-rättens tillämpning som föreslogs i vitboken om styrelseformerna i EU(1), att vi kommer att prioritera överträdelser mot artikel 228 i EG-fördraget. Kommissionen har också i ett av sina bidrag till konventets arbete(2) föreslagit att mekanismerna för kommissionens allmänna uppgift att övervaka EU-rättens tillämpning skall förstärkas.

(1) KOM(2002) 725 slutlig.

(2) KOM(2002) 728 slutlig.