SKRIFTLIG FRÅGA P-0392/00

från Inger Schörling (Verts/ALE) till kommissionen

(8 februari 2000)

Ämne: Offentlighetsprincipen och meddelarskyddet

I svensk press har kommissionär Neil Kinnock hävdat att offentlighetsprincip och meddelarskydd enligt svensk modell inte passar för EG-kommissionen. Enligt Kinnocks mening skulle tydligen viktiga beslut fattas informellt om offentlighetsprincipen infördes och meddelarskyddet skulle leda till ett utökat hemlighetsmakeri. Kinnock har vidare hävdat att Paul van Buitenen förvandlats från en god uppgiftslämnare som avslöjade fusk inom kommissionen till en ond uppgiftslämnare som verkar för att svartmåla kommissionen som institution.

Kan kommissionär Kinnock närmare förklara på vilka grunder han har dragit slutsatsen att offentlighetsprincipen och meddelarskyddet skulle få motsatt effekt till den avsedda om de användes inom EU? Kan kommissionären mer detaljerat beskriva vad det är i Paul van Buitenens agerande som gjort att han förvandlats från en god till en ond uppgiftslämnare?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(24 mars 2000)

Kommission publicerade nyligen sitt förslag till förordning om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar(1). I förslaget fastställs principer och regler som kommissionen anser nödvändiga för att säkerställa öppenhet beträffande institutionernas information för de europeiska medborgarna. Vid förslagets förberedande beaktade kommissionen både de positiva erfarenheter som erhållits i samband med uppförandekodexen(2), medlemsstaternas lagstiftning om tillgång till handlingar, särskilt god praxis i de nordiska länderna, och gemenskapernas särskilda situation.

Parlamentet och rådet kommer att diskutera denna text och slutligen lagstifta om denna fråga.

Vice ordförande med ansvar för administrativa reformer har både på parlamentet och på andra ställen bekräftat att Sverige har en lång och positiv tradition av allmän tillgång till information och följaktligen eftersträvansvärda normer, men att de europeiska institutionerna realistiskt sett troligen inte kommer att kopiera dessa helt och hållet inom den närmaste framtiden.

Vice ordföranden har i offentliga uttalanden även påpekat att de informella utbyten som sker innan en handling blir en offentlig handling i Sverige inte är tillgängliga för allmänheten. I kommissionens förslag undantas texter för internt bruk, såsom diskussionsunderlag och yttranden från institutionens avdelningar, samt informella meddelanden från definitionen av ett dokument. Enligt oberoende expertkommittén är ett sådant undantag nödvändigt eftersom kommissionen har behov av tid och rum för att närmare överväga hur gemenskapspolitiken bör utformas innan den blir en del av den allmänna debatten. Om ett sådant undantag inte fanns skulle många kanske vara motvilliga till att utarbeta och utbyta dessa handlingar och det skulle leda till ökat hemlighetsmakeri samtidigt som det inte bidrar till att effektivisera arbetet.

Vice ordföranden felciteras i frågan. Han har upprepat att samtliga oegentligheter som en kommissionsanställd avslöjade var föremål för disciplinära eller rättsliga förfaranden före avslöjandet. Han har även hänvisat till den svenska pressens påståenden om att bedrägerier fortsätter att florera bland tusentals tjänstemän i organisationen. Detta är uppenbarligen inte sant och det är den typen av generaliserad anklagelse som orättvist svärtar ner kommissionens och tjänstemännens rykte och väcker obefogat misstroende hos medborgarna.

(1) KOM(2000) 30 slutlig.

(2) Uppförandekodex för allmänhetens tillgång till rådets och kommissionens handlingar, antaget av rådet den 20.12.1993 (EGT L 340, 31.12.1993, s. 43) och av kommissionen den 8 februari 1994 (EGT L 46, 18.2.1994, s. 58). Europaparlamentet fattade ett beslut om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets handlingar den 10 juli 1997 (EGT L 263, 25.9.1997, s. 27).