SKRIFTLIG FRÅGA E-3501/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Gränsöverskridande handel med statssubventionerad el och brist på krisberedskap

1. Kan kommissionen bekräfta att Nederländerna också under normala förhållanden använder de gränsöverskridande högspänningsledningar som primärt anlagts med tanke på krissituationer för att importera 20 miljarder kilowattimmar, alltså en femtedel av landets elbehov, med den påföljd att om elproduktionen i Nederländerna skulle slås ut så har man inga möjligheter till extra import för att under en övergångsperiod kunna kompensera produktionsbortfallet?

2. Känner kommissionen till att kraftföretagen i Nederländerna och TenneT, som har hand om elnätet, arbetar med att bygga ut en ytterligare importkapacitet för el genom att, förutom de redan befintliga förbindelserna med fem högspänningsledningar till de två grannländerna, anlägga en ny förbindelse till Tyskland så att importkapaciteten snabbt skall kunna höjas med 25 procent till 25 miljarder kilowattimmar, alltså en fjärdedel av landets elbehov?

3. I vilken mån gynnas denna elimport till Nederländerna av att Tyskland subventionerar alstring av el med stenkol eller brunkol så att denna el blir billigare än den el som producerats i Nederländerna?

4. Är kommissionen beredd att arbeta för att det fastställs en övre gräns för medlemsstaternas elimport så att överbelastningar av elnätet skall kunna undvikas?

5. Är kommissionen beredd att arbeta för att det fastställs en övre gräns för medlemsstaternas elimport så att snedvridningar av konkurrensen genom statligt stöd till elproduktionen skall kunna motverkas?

Källa: Tidningen de Volkskrant av den 23 oktober 2001.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(15 februari 2002)

1. Kommissionen håller inte helt med om ledamotens påstående att de gränsöverskridande ledningarna primärt anlagts med tanke på krissituationer. I det konkreta exemplet med Nederländerna byggdes t.ex. vissa ledningar eller ökades kapaciteten i vissa ledningar för att möjliggöra import från grannländer. De nederländska myndigheterna beslutade att göra detta i stället för att bygga ut produktionskapaciteten i det egna landet. Det är sant att Nederländernas importkapacitet för närvarande utnyttjas intensivt, p.g.a. de existerande prisskillnaderna mellan Nederländerna och de omgivande länderna. Alla systemansvariga driver emellertid sina distributionsnät och förbindelseledningar i enlighet med strikta säkerhetskrav. Ledningarna drivs utifrån grundprincipen att elförsörjningen inte skall drabbas av några problem även om den största inhemska anläggningen för elproduktion skulle stänga. Detta säkerställs bl.a. med bistånd av de systemansvariga för överföringssystem i grannländerna. När det gäller Nederländerna lyckades Tennet säkerställa driften av det nederländska elnätet förra året (2001), trots störningar eller produktionsunderskott på mellan 1200 och 1500 megawatt (MW). Man begärde bistånd från systemansvariga för överföringssystem i grannländerna, och detta genomfördes utan problem eftersom säkerhetsstandarderna för driften av förbindelseledningarna möjliggör sådant bistånd.

2. Kommissionen är medveten om att man planerar att öka kapaciteten på förbindelseledningarna till Tyskland. För närvarande håller man inte på att bygga några nya ledningar, men vid gränsövergången Meede-Diele kommer de nya transformatorer som blir färdiga i september 2003 att öka importkapaciteten med omkring 1000 MW, villket innebär att importkapaciteten i praktiken kommer att uppgå till 25 % av den inhemska efterfrågan.

3. Stödet till den tyska kolproduktionen beviljas i enlighet med de gemenskapsregler för statligt stöd som omfattar kolsektorn. Dessa regler för statligt stöd tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt i gemenskapen. Nederländernas avsikt är inte att gynna denna typ av elproduktion genom att importera el från tyska leverantörer utan endast att köpa el till konkurrenskraftigt pris.

4. Kommissionen avser inte att införa någon övre gräns för medlemsstaternas elimport, med tanke nätens säkerhet. De systemansvariga för överföringssystemen driver förbindelseledningarna i enlighet med strikta säkerhetsstandarder. Kommissionen anser det inte nödvändigt att reglera denna aspekt av de systemansvarigas verksamhet.

5. Normalt sett kan import mellan medlemsstater inte begränsas på den inre marknaden. Det enda undantag som tillåts enligt eldirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(1)) gäller ömsesidighet, vilket innebär att medlemsstater där en större andel av marknaden öppnats kan vägra viss import från medlemsstater där en mindre andel av marknaden öppnats. Det problem som ledamoten tar upp rör frågan om statligt stöd till vissa typer av elproduktion. Statligt stöd kan beviljas under vissa förutsättningar och måste godkännas av kommissionen, t.ex. när det gäller inhemsk kolproduktion eller produktion av förnybar energi. Reglerna för statligt stöd tillämpas på samma sätt för alla medlemsstater. Kommissionen avser därför inte att införa någon övre gräns för medlemsstaternas elimport på grundval av några skäl som rör statligt stöd.

(1) EGT L 27, 30.1.1997.