SKRIFTLIG FRÅGA E-4034/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(3 januari 2001)

Ämne: Kommitté 133

Kommitté 133 bildar det verkliga centrumet för makt och beslutsfattande i frågor som berör Europeiska unionens handelspolitik. Kommittén har fått namnet efter artikel 133 i Amsterdamfördraget. I den artikeln föreskrivs det att rådet skall utse en särskild kommitté som skall biträda kommissionen. Kommitté 133 bildar länken mellan kommissionen och rådet.

Varje medlemsstat i EU har en ordinarie företrädare i kommittén och en suppleant. Dessa tjänstemän fattar viktiga beslut i frågor som berör internationell handel, såsom banankonflikten, fattiga länders möjligheter att få tillgång till läkemedel och de amerikanska avgifterna på stål från Europa. Råder bortser från eventuella politiska tvistefrågor och bekräftar kommitténs beslut. Somliga förslag dryftas endast inom kommittén och de godkänns sedan utan vidare diskussion av Coreper (de nationella tjänstemännen vid Europeiska unionen).

1. När har kommitté 133 inrättats och utsetts?

2. Vilka är med i kommittén som ordinarie ledamöter och suppleanter?

3. Hur många gånger har kommitté 133 sammanträtt efter att den inrättades?

4. Vilka frågor har kommitté 133 diskuterat och handlagt sedan den inrättades?

5. Hur många förslag från kommitté 133 godkänns av Coreper utan ytterligare diskussion?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4034/00, E-4036/00 och E-4037/00

(31 maj 2001)

1. Rådet påminner om att besluten om den gemensamma handelspolitiken i enlighet med artikel 133 i fördraget fattas av rådet på grundval av förslag eller rekommendationer från kommissionen.

2. I artikel 133.3 fastställs också att de förhandlingar på det handelspolitiska området som kommissionen av rådet bemyndigas att inleda inom ramen för de direktiv som rådet får utfärda skall föras i samråd med en särskild kommitté, som utsetts av rådet för att biträda kommissionen i denna uppgift.

3. Den särskilda kommittén infördes enligt övergångsbestämmelserna i artikel 111 när Romfördraget trädde i kraft i januari 1958. Den var sammansatt av höga tjänstemän på det handelspolitiska området från medlemsstaterna, vanligtvis på generaldirektörsnivå. Sammansättningen ändrades inte när artikel 113 i Romfördraget om principerna för den gemensamma handelspolitiken blev tillämplig i februari 1959. De därpå följande ändringarna av fördraget har inte i grunden ändrat bestämmelserna i denna artikel.

4. Kommittén (på hög tjänstemannanivå) sammanträdde i regel en gång i månaden. När den s.k. Tokyorundan inleddes 1973 visade det sig nödvändigt att kalla kommittén till möte oftare och ibland med kort varsel. Detta ledde till att det upprättades en suppleantkommitté som vanligen sammanträder en gång i veckan, medan kommittén med ordinarie ledamöter fortfarande sammanträder en gång i månaden. Artikel 133-kommittén (suppleanterna) är sammansatt av företrädare där flertalet är anställda vid medlemsstaternas ständiga representationer i Bryssel. Rådet har dessutom inrättat sektorskommittéer (Artikel 133-kommittén (textilier), Artikel 133-kommittén (tjänster), Artikel 133-kommittén (EKSG), Artikel 133-kommittén (ömsesidigt erkännande) och Artikel 133-kommittén (motorfordon)).

5. När det gäller de förslag och arbetsdokument som läggs fram av kommissionen till diskussionerna i Artikel 133-kommittén samt de dokument som innehåller resultatet av de interna överläggningarna bör det erinras om att allmänhetens tillgång till rådets handlingar omfattas av rådets beslut 93/731/EG av den 20 december 1993 ändrat genom rådets beslut 96/705/EG av den 6 december 1996 och 2000/527/EG av den 14 augusti 2000 där det föreskrivs i vilka fall sekretessen skall bibehållas, bland annat i handels- och industrifrågor.

6. Rådet känner till Europaparlamentets önskemål i fråga om beslutsförfarandena inom den gemensamma handelspolitiken. Önskemålen behandlades vid den regeringskonferens som avslutade sitt arbete vid Europeiska rådet i Nice. De ändringar i fördraget som konferensen enades om gällde inte denna del av artikel 133.

7. Rådet, och även kommissionen, underrättar regelbundet Europaparlamentet om de viktigaste inslagen i gemenskapens handelspolitik och enligt det s.k. Westerterpförfarandet från 1973 informerar rådet Europaparlamentet angående förhandlingarna om handelsavtal med tredje land innan dessa inleds, under tiden de pågår och när de avslutas.