SKRIFTLIG FRÅGA E-2228/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Hållbar inflation

Håller kommissionen med Balassa-Samuleson om att inflationstakten i de medlemsstater som ingår i euroområdet kommer att tendera att variera på lång sikt beroende på de skillnader som råder när det gäller deras produktivitetsökning (och den relativa produktivitetsökningen i deras produktions- respektive servicesektor)? Om så är fallet, skulle kommissionen vilja uppskatta den hållbara inflationstakten i de olika medlemsstater som ingår i Europeiska unionens euroområde, om den genomsnittliga inflationstakten hade varit a) en procent per år och b) två procent per år? Skulle kommissionen dessutom, med utgångspunkt i samma antaganden, vilja uppskatta den hållbara inflationstakten om Grekland, Danmark, Sverige och Förenade kungariket anslöt sig till euroområdet?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(20 december 1999)

Erfarenheten från andra valutaunioner, exempelvis Förenta staterna, visar att skillnader i inflationstakt mellan olika regioner i en valutaunion kan bestå under längre perioder, men de kan inte vara permanenta eller stora. Erfarenheten visar också att de nuvarande skillnaderna i inflationstakten inom euroområdet inte är ovanligt stora.

Inom euroområdet finns det utrymme för vissa skillnader i inflationstakten över en längre tidsperiod, framförallt som de nuvarande prisnivåskillnaderna mellan medlemsstaterna förväntas minska. Denna prisnivåkonvergens torde gynnas av faktorer som en ökad marknadsintegration, ökad öppenhet vad gäller prissättning samt en reell ekonomisk konvergens, dvs. konvergens vad gäller levnadsstandard och produktivitetsnivåer, något som kan påverka de relativa prisnivåerna bland annat genom Balassa-Samuelson-effekten. Det är högst troligt att även andra faktorer utöver Balassa-Samuelson-effekten kan bidra till att påskynda, eller bromsa, priskonvergensen.

Att beräkna de hållbara skillnaderna i inflationstakten inom euroområdet är förenat med stora svårigheter. Exempelvis behöver inte alla antaganden som ligger till grund för Balassa-Samuelson-modellen (t. ex. långsiktig köpkraftsparitet för produkter inom den konkurrensutsatta sektorn, löneutjämning mellan sektorer inom ett land, antaganden om produktionsteknologier) infrias i praktiken. De skillnader i produktivitetsökningstakt som observerats tidigare behöver inte nödvändigtvis bestå i den ekonomiska och monetära unionen (EMU). Strukturella förändringar som liberalisering och avreglering kan påverka produktivitetsökningen, framförallt i den skyddade sektorn, och genom tekniska framsteg kan allt fler tjänster komma att räknas till den konkurrensutsatta sektorn, dvs. gränserna mellan den konkurrensutsatta och skyddade sektorn förskjuts. Den gemensamma valutan i sig kan få samma effekt.

Av dessa skäl är det mycket svårt att förutse de hållbara skillnaderna i inflationstakten inom EMU. Den hypotetiska frågan om hur andra potentiella medlemmar i EMU skulle kunna klara sig är om möjligt ännu svårare att besvara.

Alla skillnader i inflationstakten kommer att kontrolleras noggrant inom ramen för den multilaterala övervakningen och bedömas mot bakgrund av den samlade ekonomiska bilden så att eventuella skadliga inflationsavvikelser kan undvikas.