SKRIFTLIG FRÅGA P-1973/99

från John Purvis (PPE-DE) till kommissionen

(19 oktober 1999)

Ämne: Finansiella tjänster

Kommissionens ram för åtgärder inom området finansiella tjänster sätter upp en allmän ram för åtgärder inom detta område under de kommande fem åren. Dessa åtgärder är av betydelse för att säkerställa konkurrenskraften hos unionens finansiella tjänstesektor och industri, samtidigt som konsumenternas intressen skyddas.

Åtgärder för finansiella tjänster som hittills antagits på EU-nivå har inte tillämpats på samma sätt i alla medlemsstater.

1. Skulle kommissionen kunna lägga fram en lista över de åtgärder i respektive länder som inte tillämpas enhetligt inom EU?

2. Vilka åtgärder föreslår kommissionen att man skall vidta för att säkerställa enhetligt genomförande av dessa redan existerande åtgärder inom EU?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(25 november 1999)

Kommissionen är fördragets väktare och fullgör denna uppgift aktivt på flera sätt: genom att kontrollera att medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter att genomföra lagstiftning inom fastställda tidsramar, genom att kontrollera att nationella bestämmelser ger verkan åt lagstiftningen på ett klart och för enskilda förutsebart vis (det rör sig härvidlag om en bedömning som snarare utgår från de juridiska och praktiska följderna av medlemsstaternas bestämmelser än från bestämmelsernas lydelse), och genom att övervaka att medlemsstaterna följer de grundläggande principerna i fördraget, särskilt bestämmelserna om fri etableringsrätt och fri rörlighet för kapital och tjänster.

Kommissionens helhetsbedömning är att medlemsstaterna genomförande av lagstiftningen om finansiella tjänster är nästan hundraprocentigt tillfredsställande. Alla medlemsstater har genomfört försäkringslagstiftningen. Över 99 procent av de nationella genomförandebestämmelser som krävs för bank- och bolagslagstiftning har antagits, och motsvarande siffra för värdepapperslagstiftningen är 97 procent. De brister som kvarstår gäller lagstiftning som nyligen trätt i kraft, men också här har medlemsstaterna gjort framsteg och påskyndat genomförandet. Inom mindre än två månader efter det att Europaparlamentets och rådets direktiv 97/5/EG av den 27 januari 1997 om gränsöverskridande betalningar(1) hade trätt i kraft hade till exempel elva medlemsstater vidtagit åtgärder för att genomföra direktivet. Överträdelseförfaranden förbereds i fråga om de återstående fyra medlemsstaterna.

Kommissionen kontrollerar inte bara att nationella genomförandebestämmelser har anmälts, utan granskar också huruvida genomförandet skett på rätt sätt. Därför begär kommissionen regelbundet detaljerade jämförelser mellan medlemsstaternas bestämmelser och motsvarande gemenskapslagstiftning om finansiella tjänster. Om medlemsstaterna inte lyckas visa att lagstiftningen har genomförts korrekt, inleder kommissionen överträdelseförfaranden. I början av 1999 pågick 26 överträdelseförfaranden mot olika medlemsstater för bristande efterlevnad av lagstiftningen om finansiella tjänster(2).

När det gäller granskningen av hur lagstiftningen om finansiella tjänster tillämpas inom olika sektorer kan man konstatera att alla direktiv om kreditinstitut har genomförts på rätt sätt, med undantag för Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG om kreditinstitut, direktiv 73/239/EEG och 92/49/EEG om andra direkta försäkringar än livförsäkringar, direktiv 79/267/EEG och 92/96/EEG om direkta livförsäkringar, direktiv 93/22/EEG om tjänster inom värdepappersområdet och direktiv 85/611/EEG om företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) i syfte att stärka tillsynen på dessa områden(3). En medlemsstat har inte genomfört direktivet och en annan medlemsstat har endast genomfört det delvis. Båda ärendena har tagits till EG-domstolen.

Rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar(4) har genomförts av alla medlemsstater, men talan har väckts vid EG-domstolen mot en medlemsstat som inte har genomfört direktivet på rätt sätt.

Samtliga medlemsstater har anmält genomförandebestämmelser för tredje generationens direktiv om livförsäkringar och andra försäkringar än livförsäkringar. I flera fall anser kommissionen att genomförandet inte har skett på ett sätt som helt överensstämmer med direktiven och ett antal överträdelseförfaranden för bristande genomförande är på gång. I fråga om fordonsförsäkring har kommissionen inlett diskussioner med fyra medlemsstater för att kunna bedöma huruvida deras lagstiftning om garantifonder överensstämmer med rådets direktiv 90/618/EEG av den 8 november 1990 om ändring, särskilt såvitt avser ansvarsförsäkring för motorfordon, av direktiv 73/239/EEG och direktiv 88/357/EEG, vilka avser samordning av lagar och andra författningar angående annan direkt försäkring än livförsäkring(5).

När det gäller värdepapper har överträdelser skett genom underlåtenhet att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare(6). Andra överträdelseärenden inom denna sektor gäller brott mot bestämmelser i fördraget, i synnerhet användning av skatteförmåner för att locka värdepappersföretag till lokala fondbörser.

Som ett komplement till överträdelseförfaranden har kommissionen utvecklat ett antal sätt för att på ett tidigare stadium kunna avvärja nationella åtgärder som kan tänkas störa den inre marknaden för finansiella tjänster. Ett exempel är de rådgivande kommittéerna inom bank- och försäkringsområdena, som kan hjälpa till att lösa eventuella problem vid tolkningen av direktiv och att komma fram till gemensamma ståndpunkter i fråga om genomförande och granskning medlemsstaterna emellan. Kommittéerna har nyligen kompletterats genom inrättandet av policygruppen för finansiella tjänster. Denna grupp kommer att göra det möjligt för kommissionen och medlemsstaterna att identifiera återkommande problem och bestämma framkomliga handlingsvägar.

(1) EGT L 43, 14.2.1997.

(2) Sextonde årsrapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning, 1998 (KOM(1999) 301 slutlig).

(3) EGT L 168, 18.7.1995.

(4) EGT L 166, 28.6.1991; svensk specialutgåva, område 10, volym 1, s. 68.

(5) EGT L 330, 29.11.1990; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 62.

(6) EGT L 84, 26.3.1997.