ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1513/03

från Helle Thorning-Schmidt (PSE) till rådet

(5 maj 2003)

Ämne: Amina Lawals steningsdom

Amina Lawal Kurami dömdes i Nigeria den 22 mars 2002 till döden genom stening. Orsaken var att hon hade fött ett barn utanför äktenskapet. Amina Lawal Kurami överklagade detta domslut, som åter skulle ha tagits upp den 25 mars 2003 vid sharia-appellationsdomstolen i delstaten Katsina. Målet blev emellertid uppskjutet till den 3 juni 2003.

Hur ställer sig rådet till den omtalade och liknande domar? Vilka åtgärder ämnar rådet vidta för att få Amina Lawal Kuramis dödsdom upphävd?

Svar

(29 september 2003)

EU följer noggrant med målet mot Amina Lawal på grundval av dess uttalande av den 21 augusti 2002 i vilket det gav uttryck för sin djupa oro över appelationsdomstolens beslut om att avvisa Amina Lawals överklagande.

Rådet anser på inrådan av Amina Lawals försvarsadvokater att stödåtgärder bör vidtas diskret och konfidentiellt och att det inte är tillrådligt eller lämpligt att blanda sig i målet mot Amina Lawal så länge som domstolsprocessen pågår. I detta skede verkar stödet få större verkan om man följer en allmän strategi, dvs. att inte individualisera målet. I samband med den politiska dialogen med Nigeria på olika nivåer, särskilt genom beskickningschefen i Abuja, har EU upprepat sin ståndpunkt om dödsstraffet och uppmanat Nigerias regering att fortsätta arbetet med att avskaffa dödsstraffet och förhindra alla former av grym, omänsklig och förnedrande behandling eller straff. När det gäller detta särskilda domslut understryker EU behovet för Nigeria att garantera att landets författning fortfarande utgör landets högsta lag, med tanke på de konstitutionella problem som uppstår till följd av tillämpningen av sharia i vissa delstater.

Rådet fortsätter att uppmana de nigerianska myndigheterna att fullt ut respektera de mänskliga rättigheterna och den mänskliga värdigheten, särskilt när det gäller kvinnor(1).

(1) Nigeria har reservationslöst ratificerat konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. EU har därför påmint den nigerianska regeringen om att de parter som har undertecknat konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor fördömer diskriminering av kvinnor i alla dess former, är eniga om att på lämpligt sätt och utan dröjsmål inrikta sin politik på att avskaffa diskriminering av kvinnor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1341/03

från Marco Cappato (NI) till rådet

(9 april 2003)

Ämne: Gripande av den sudanesiske medborgaren Tawfiq Salih Abu Kadouk

Den 16 mars 2003 blev Tawfiq Salih Abu Kadouk, ordförande för Justice Party, utan någon förklaring hämtad i sin bostad av de sudanesiska säkerhetsstyrkorna. Justice Party är ett av de oppositionspartier som erkänns av myndigheterna och som enligt sudanesisk lag har tillstånd att ägna sig åt politisk verksamhet.

Känner rådet till denna nyhet?

Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att förmå de sudanesiska myndigheterna att omedelbart frige ordföranden för Justice Party, Tawfiq Salih Abu Kadouk?

Anser inte rådet att det är nödvändigt att låta den fulla respekten för de grundläggande rättigheterna och friheterna, särskilt de som formellt erkänns i gällande lagar i detta land, vara ett villkor för genomförandet av det avtal som undertecknades i december förra året med regeringen i Khartum och i vilket det föreskrivs att en första fond för den tekniska förberedelsen av samarbetsprogrammen skall användas?

Svar

(29 september 2003)

Rådet har inte någon information om gripandet av ordföranden för Justice Party, Tawfiq Salih Abu Kadouk, som lär ha ägt rum den 16 mars i år.

Om detta bekräftas måste EU överväga vilka åtgärder som i så fall skall vidtas.

EU:s viktigaste intresse när det gäller förbindelserna med Sudan är för närvarande att främja en omfattande fredsuppgörelse och att fortsätta att driva de därmed förbundna frågorna om demokrati, rättsstatsprincipen och respekt för de mänskliga rättigheterna som en förutsättning för att förbindelserna mellan EU och Sudan skall kunna normaliseras och för att samarbetet skall kunna återupptas. EU är övertygat om att ett fredsavtal skulle underlätta ytterligare framsteg på dessa områden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0709/03

från Marco Cappato (NI) till rådet

(10 mars 2003)

Ämne: Kartläggning av kokaproducenterna i Peru och omklassificering av kokablad

År 1978 genomfördes den hittills enda kartläggningen av de lagliga och godkända producenterna av kokablad i Peru. När det statliga monopsonföretaget ENACO införskaffar kokablad för legal användning måste det numera välja sina producenter efter eget godtycke. Detta har lett till att de områden som är avsedda för kokabladsodling har ökat. Det råder dock delade meningar om hur stor denna ökning är.

I FN:s tabeller inplaceras kokabladet i samma kategori som kokain och heroin, trots att oberoende studier och Världshälsoorganisationen visar att det har medicinska effekter och livsmedelsegenskaper. I de andinska områdena har kokabladet även en viktig plats i kulturen, traditionen och de lokala religionerna.

Anser inte rådet att det mot denna bakgrund och med tanke på de alternativa utvecklingsprojekten i de ovannämnda områdena är nödvändigt att begära och uppmuntra att den 25 år gamla kartläggningen ersätts med en ny förteckning över producenter som godkänts enligt allmänna, öppna och icke-diskriminerande kriterier?

Anser inte rådet att det, inom ramen för ministergruppen i FN:s narkotikakommission som skall sammanträda i Wien den 16-17 april 2003, bör föreslå att kokablad tas bort från tabell I, så att det blir möjligt att skapa en legal marknad för kokablad och därmed en hållbar jordbrukspolitik i de andinska länderna

Svar

(29 september 2003)

Den fråga sin den ärade parlamentsledamoten tar upp har inte behandlats i rådets organ.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2517/03

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(29 juli 2003)

Ämne: Är en sådan titeln tillåten som direktör för Europeiska kommissionen honoris causa?

På webbplatsen för ett tyskspråkigt konsultföretag i Bryssel finns det bland de anställda en konsult som bär titeln direktör för Europeiska kommissionen honoris causa.

Eftersom denne konsult på det sättet låter påskina att han har en anknytning till kommissionen, något som är avsett att vara honom till fördel i affärssammanhang, inställer sig följande frågor till kommissionen:

- Finns det verkligen någon sådan titel som direktör honoris causa, alltså hedersdirektör?

- Om så är fallet: finns det då också andra sådana titlar?

- Finns det en förteckning över vilka personer som fått sådana utmärkelser och kan allmänheten ta del av denna förteckning?

- Finns det möjligheter att vidta sanktioner mot dem som utrustar sig med sådana titlar, i händelse av att detta leder till att det begås handlingar som blir till skada för kommissionen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(18 september 2003)

1. Som parlamentsledamoten känner till är Direktör h.c. en titel som tilldelas honoris causa, dvs. som en hederstitel. I artikel 54 i Tjänsteföreskrifterna sägs det att När tjänstemannen lämnar sin tjänst kan han, genom beslut av tillsättningsmyndigheten, tilldelas en hederstitel antingen i sin egen tjänsteklass eller i den närmast högre tjänsteklassen. Några ekonomiska förmåner är inte förenade med en sådan titel.

2. I praktiken har det varit brukligt att en hederstitel tilldelas många tjänstemän som varit verksamma som chefer i mellanställning eller högre: enhetschef, direktör, biträdande generaldirektör eller generaldirektör. Beslut om att tilldela en hederstitel fattas efter det att tjänstemannen eller dennes generaldirektör/kommissionär inlämnat en ansökan av kommissionären med ansvar för personal och administration genom delegation av kommissionärskollegiet och i uttryckligt samförstånd med den kommissionär inom vars generaldirektorat den avgående tjänstemannen arbetar och med Generalsekretariatet. Kommissionens rådgivande kommitté för tillsättningar ska också lämna ett förhandsyttrande.

3. Såsom det klart framgår av Tjänsteföreskrifterna är en hederstitel inte förenad med några ekonomiska förmåner och följaktligen för inte kommissionen något formellt register över dessa personer, eftersom en hederstitel inte medför några ekonomiska eller andra förpliktelser. Som upplysning kan det nämnas att tre personer under föregående år (juli 2002juli 2003) tilldelades titeln hedersenhetschef och fyra personer titeln hedersdirektör eller hedersgeneraldirektör efter det att föreskrivna förfaranden avslutats.

4. Tjänstemän som lämnat sin tjänst omfattas fortfarande av de relevanta bestämmelserna i Tjänsteföreskrifterna, bl.a. artiklarna 16 och 17, av vilka det framgår att tidigare tjänstemän omfattas av samma förpliktelser som de nuvarande. Om det påvisas att en tidigare tjänsteman bryter mot dessa förpliktelser, kommer detta naturligtvis att medföra påföljder som står i relation till överträdelsen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2094/03

från Amalia Sartori (PPE-DE) till rådet

(17 juni 2003)

Ämne: Olyckor i hemmet och hemmet som arbetsplats

Antalet olyckor som sker i hemmet har stigit oroande inte bara i Italien utan även i andra länder. Enligt statistiken kommer mer än tre miljoner människor att råka ut för skador i hemmet. Av dessa skador har 7000 dödlig utgång. Världshälsoorganisationen påpekar att i utvecklingsländerna är denna typ av olycksfall, vilken drabbar människor i alla åldrar, den viktigaste orsaken till dödsfall bland barn, även om husmödrar utgör den mest drabbade gruppen.

Det finns många olika orsaker till olyckor i hemmet. Ofta handlar det om ouppmärksamhet, likgiltighet, otillräcklig kunskap om och/eller bristande efterlevnad av säkerhetsbestämmelser, eller förekomst i hemmet av farliga anordningar eller kemiska ämnen, men även, och kanske framför allt, en otillräcklig säkerhets- eller förebyggandekultur.

Med tanke på att husmödrar utgör en kategori arbetstagare som ofta glöms bort i arbetskyddslagstiftningen skulle det kunna vara en lösning av avgörande betydelse att betrakta hemmet som en arbetsplats, i motsats till vad som slås fast i rådets direktiv 98/24/EG(1) om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet.

Italiensk lag nr. 493 av den 3 december 1999 om hälsoskydd i bostäder och försäkringar mot olyckor i hemmet(2) jämställer hemmet med en arbetsplats.

Hur tänker rådet agera i denna fråga?

Anser rådet att det finns anledning att införa bestämmelser i enlighet med den italienska lagen för att erbjuda bättre skydd åt husmödrar?

(1) EGT L 131, 5.5.1998, s. 11.

(2) Kungjord i Gazzetta Ufficiale (den italienska statens officiella tidning) nr. 303 av den 28 december 1999.

Svar

(13 oktober 2003)

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att i artikel 3 a i ovannämnda ramdirektiv direktiv 89/391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(1) definieras som arbetstagare varje person anställd av en arbetsgivare, inklusive praktikanter och lärlingar men inte arbetstagare i arbetsgivarens hushåll. Samma definition gäller enligt artikel 16.1 i direktivet samtliga särdirektiv, bland vilka direktivet om kemiska agenser är det fjortonde.

Beträffande en eventuell utvidgning av direktivets tillämpningsområde till att omfatta husmödrar erinrar rådet om att initiativrätt för all ny lagstiftning faller helt inom kommissionens behörighetsområde. Rådet har ännu inte fått något förslag som går i den riktning som den ärade parlamentsledamoten önskar.

(1) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2237/03

från Luigi Cocilovo (PPE-DE)och Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(7 juli 2003)

Ämne: Förordning med förbud mot trafik med tunga fordon (över 7,5 ton) på A 12 (i Tyrolen)

Tyrolens ministerpresident (Landeshauptmann) har undertecknat en förordning med förbud mot trafik med tunga fordon (över 7,5 ton) på A 12 mellan km 20,4 (Kundl) och km 66,8 (Ampass). Beslutet innebär ett klart brott mot gemenskapens regler och ett åsidosättande av den grundläggande principen om fri rörlighet för varor samt en ytterligare farlig trafikbegränsning.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att råda bot på denna allvarliga situation som innebär ett brott mot principen om fri rörlighet för varor inom Europeiska unionen?

Vilka åtgärder har kommissionen övervägt för att sådant inte skall ske i fortsättningen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 augusti 2003)

Kommissionen beslöt den 23 juli att väcka talan vid domstolen mot Österrike, eftersom kommissionen anser att förbudet från och med den 1 augusti 2003 mot trafik med tunga lastbilar som transporterar vissa typer av varor på en sträcka längs motorväg A 12 utgör ett brott mot bestämmelserna om frihet att tillhandahålla tjänster och hindrar den fria rörligheten för varor inom EU. De upplysningar som lämnades av de österrikiska myndigheterna efter det att kommissionen inlett överträdelseförfaranden den 24 juni 2003 och avgivit ett motiverat yttrande den 9 juli 2003 var inte tillräckliga. Kommissionen beslöt därför att väcka talan vid domstolen mot Österrike, med en begäran om interimistiskt förfarande i form av ett tillfälligt inställande av åtgärderna i fråga. Den 30 juli beslutade domstolens ordförande att Österrike tillfälligt skall inställa tillämpningen av den författning mot vilken kommissionen för talan i avvaktan på procedurens vidare förlopp.

När det gäller parlamentsledamöternas andra fråga önskar kommissionen påpeka att den 1998 lagt fram ett förslag till direktiv om införandet av ett öppet system av harmoniserade regler för trafikbegränsningar för tunga lastfordon som deltar i internationella transporter på bestämda vägar(1). Ett ändrat förslag lades fram 2000. Enligt förslaget, som för närvarande behandlas av rådet och Europaparlamentet, skall restriktionerna för den tunga lastbilstrafiken harmoniseras och medlemsstaterna får införa trafikbegränsningar enbart inom bestämda tidsramar, samtidigt som de ges en viss rörelsefrihet.

De ramar som föreslås av kommissionen kommer att bidra till att trafiksektorn fungerar bättre, vilket kommer att gagna alla sektorer som är beroende av vägtransport av varor.

(1) EGT C 198, 24.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1496/03

från Florence Kuntz (EDD) till rådet

(24 april 2003)

Ämne: Bevarande av det arkeologiska kulturarvet i Irak

De bomber som fällts över Irak sedan den 20 mars och vandaliseringen och plundringen av Bagdads arkeologiska museum utgör en påminnelse om att Iraks arkeologiska kulturarv hotas sedan 1991.

Ödeläggelsen av utgrävningsplatser under Golfkriget har följts av plundringar och av att utländska arkeologteam gett sig av, utgrävningsplatser övergivits och stulna föremål sålts till väst.

Det tre veckor långa amerikanska militära ingripandet har lett till den irakiska regimens fall. Man måste fråga sig vem som i frånvaron av en regering i dag skyddar landets sju nationella museer och ca 10 000 arkeologiska utgrävningsplatser.

På vilket sätt vill EU visa sitt stöd till det irakiska folket och hjälpa till att skydda landets exceptionella kulturarv?

Hur avser EU att samla medlemsstaterna i kampen mot den illegala handeln med stulna föremål?

Svar

(29 september 2003)

Rådet är djupt bekymrat över den tragiska förstörelsen av kulturgods, arkeologiska fyndplatser och minnesmärken av oersättligt historiskt värde i Irak, liksom över vandalismen och plundringen av museer och bibliotek av väsentlig betydelse inte bara för Irak utan för hela världen.

Unescokonventionen från 1970 om förbud mot och förhindrande av olovlig import, export och överföring av äganderätt avseende kulturegendom och Unidroitkonventionen från 1995 om stulna eller olagligt exporterade kulturföremål erbjuder en allmän rättslig grund för kampen mot olovlig överföring av kulturegendom. Interpol håller på att centralisera och ge spridning åt kunskap i dessa frågor och har inrättat en särskild webplats med nyligen stulna konstverk.

Rådet (kultur) enades vid sitt möte den 6 maj om ett uttalande där det särskilt framhöll behovet att på ett effektivt sätt skydda Iraks kulturgods och återsända de föremål som olagligen avlägsnats från museer eller arkeologiska fyndplatser. Där ger rådet uttryck åt EU:s aktiva stöd för Unescos initiativ och insatser på området.

Rådet kan meddela den ärade parlamentsledamoten att det är genom medlemsstaternas fulla samarbete inom ramen för Interpol som stulna irakiska konstverk kan komma till rätta och återsändas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2156/03

från Heinz Kindermann (PSE) till kommissionen

(24 juni 2003)

Ämne: Satellitövervakning av fiskefartyg med en längd som understiger 24 meter

I artikel 22 i förordning (EG) nr 2371/2002(1) föreskrivs installation av system för spårning och identifiering av fiskefartyg (satellitövervakning) från och med den 1 januari 2004 även för fartyg med en längd som överstiger 18 meter samt från och med den 1 januari 2005 för fartyg med en längd som överstiger 15 meter. Dessa bestämmelser har hittills omfattat endast fartyg med en längd som överstiger 24 meter.

Enligt den hittills gällande förordningen fanns det undantag från denna skyldighet för sådana fiskefartyg som antingen återvände till hamn inom 24 timmar eller uteslutande bedrev fiske inom en zon på högst 12 sjömil. Dessa undantag avskaffades när förordningen ändrades.

1. Är kommissionen beredd att inom ramen för artikel 22.3 på nytt tillåta de undantagsbestämmelser som hittills funnits, särskilt i fråga om fiskefartyg med en längd som understiger 24 meter?

2. Om så är fallet: När kan man räkna med ett beslut i denna fråga?

3. Om så inte är fallet: Anser kommissionen inte att skyldigheterna skulle innebära en oproportionerligt stor arbetsbörda jämfört med verksamhetens ekonomiska betydelse för dessa små fiskefartyg, som enbart bedriver fiske inom en zon på högst 12 sjömil eller som återvänder till hamn inom 24 timmar?

(1) EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-2156/03 och P-2157/03ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(17 juli 2003)

1. Att låta fartygsövervakningssystemet VMS även omfatta mindre fartyg är ett led i den politiska överenskommelse om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken som uppnåddes i december 2002. Syftet med systemets utökning är att förbättra fiskeripolitikens övervakning och genomförande.

Fiskeindustrin anses lättare kunna acceptera VMS, om övervakningen är lika för alla fiskefartyg och bygger på längdkriteriet, som har den fördelen att det är enkelt att fastställa och ger insyn. Detta ger i sin tur ett viktigt bidrag till skapandet av lika konkurrensvillkor för fiskeindustrin i hela gemenskapen.

Denna lösning ligger i linje med kommissionens meddelande om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (vägledande tidsplan). Där meddelar kommissionen att de befintliga undantagen kommer att upphävas och att VMS kommer att omfatta alla fiskefartyg med en längd på över 10 meter.

Kommissionen har därför inte för avsikt att föreslå några undantag för tillämpningen av VMS-systemet på fartyg över 15 meter.

2. Några ytterligare beslut är inte att räkna med, av samma skäl som nämns i svaret på den första frågan.

3. Kommissionen anser att VMS är ett kostnadseffektivt övervakningsinstrument som på ett avgörande sätt förbättrar fiskeriövervakningen. Kommissionen anser därför att systemets utökning är motiverad.

För att lätta på yrkesfiskarnas börda har medlemsstaterna ansökt om ett ekonomiskt gemenskapsbidrag till satellitövervakningsutrustning. Kommissionen kommer inom ramen för budgeten att bevilja stöd på samma villkor som gäller för de fartyg som redan omfattas av VMS-systemet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1756/03

från Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) till rådet

(27 maj 2003)

Ämne: Eventuellt maktmissbruk

Under de senaste dagarna har det åter skett incidenter vid gränsen av Portugals territorialvatten när spanska fiskebåtar har trängt in på dessa vatten. Dessa intrång, som tyvärr sker med jämna mellanrum, besvaras med eldgivning från de portugisiska myndigheternas sida, liksom med annat fullständigt oproportionerligt bruk av våld. Detta mellan två grannländer och tillika EU-medlemsstater.

Mot bakgrund av det ovannämnda och av artikel 49 i EU:s stadga om grundläggande rättigheter, vilken avser principerna om legalitet och proportionalitet i fråga om brott och straff, ställs följande fråga: Anser rådet att den intensitet som intrången besvaras med står i proportion till brottet? Hur anser rådet i annat fall att man skulle kunna förhindra detta maktmissbruk inom EU?

Svar

(2 oktober 2003)

Som den ärade parlamentsledamoten vet, antog rådet vid sitt möte i december 2002 enligt förordningen om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken en ny uppsättning regler om kontroll och tillsyn. I dessa regler föreskrivs att medlemsstaterna skall kontrollera den verksamhet som sker inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken på deras territorium eller på vatten som omfattas av deras överhöghet eller jurisdiktion.

Rådet känner inte till de incidenter som de ärade parlamentsledamöterna nämner och som berörde spanska fiskare och de portugisiska myndigheterna. Tillämpningen av gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning är inte föremål för översyn av rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2225/03

från Torben Lund (PSE) till kommissionen

(2 juli 2003)

Ämne: Finansiering av miljömärken

EG:s förordning om miljömärkning är liksom många nationella system ofta framgångsrik. Gemenskapsprogrammet för miljömärkning skulle dock kunna vara mer utbrett och jag har uppmärksammats på att bl. a. finansieringsmodellen kanske skulle kunna utformas bättre.

Avgiften eller det bidrag företagen skall ge för att de skall tilldelas och få använda EU:s miljömärke är lågt satt, vilket stimulerar företagen att försöka delta i programmet. Det händer dock att programmets reella kostnader inte täcks av företagens bidrag. Genom programmet är medlemsstaternas offentliga system ålagda att erbjuda handläggning och andra tjänster. Detta kan medföra att vissa länder prioriterar ned detta arbete och att de därmed inte främjar miljö-, konsument och företagsintressena.

Kan kommissionen mot denna bakgrund redogöra för om den har för avsikt att analysera, eller har analyserat, alternativa finansieringsmodeller för miljömärkesprogrammet, däribland högre företagsfinansiering, EU-bidrag till medlemsstaternas förvaltning av programmet eller andra åtgärder, som kan öka medlemsstaternas beredskap att vilja stödja programmet? Hur bedömer kommissionen allmänt utvecklingen på området och vilka åtgärder kan förväntas komma att genomföras?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 augusti 2003)

De olika parterna som är inblandade i främjandet av miljömärket (medlemsstaterna, kommissionen, behöriga organ och intressegrupper) fäster stor vikt vid marknadsföring och reklam och har inrättat en styrgrupp för marknadsföring som skal samordna reklamverksamheten. En informationskampanj planeras för 2004 och skall bidra till att göra systemet mer känt.

Som redan framförts i svaret på frågeställarens skriftliga fråga E-2241/02(1) råder det delade meningar om avgifter. Kommissionen har samrått med berörda parter i samband med den nyligen genomförda översynen av beslutet om miljömärkesavgifter, och föreslagit ett system med ansökningsavgift och årsavgift. Kostnaderna för prövning och kontroll ingår inte i dessa avgifter. Kommissionen har inte för avsikt att se över denna avgiftsstruktur ytterligare.

Däremot har kommissionen inlett en allmän diskussion om översyn av systemet inom Europeiska unionens miljömärkningsstyrelses policygrupp, i syfte att ytterligare förbättra systemet och öka medlemsstaternas delaktighet. Eftersom detta initiativ befinner sig i sitt begynnelsestadium har inga beslut fattats än. Policygruppens verksamhet kan följas på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/environment/ecolabel/background/pm_managementgroups.htm

policy

(1) EGT C 309 E, 12.12.2002.