SKRIFTLIG FRÅGA E-0346/02

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Hemtransport av avlidna från ett EU-land till ett annat

Alltfler EU-medborgare bor i något annat EU-land än sitt hemland. Den fria rörligheten för personer leder ofrånkomligen till att alltfler EU-medborgare avlider i något annat EU-land än sitt hemland. Detta medför onödiga kostnader och plågsamma dröjsmål för de anhöriga.

Någon zinkkista behövs inte om en avlidens stoft skall transporteras (landvägen) från Ivalo till Helsingfors (1 120 km) eller från Strasbourg till Lyon (460 km). Däremot måste en dyr zinkkista användas om en avliden skall transporteras från Strasbourg till Baden Baden (50 km).

I våra dagar regleras transporterna av avlidna från en stat till en annan av Berlinkonventionen (1937) och Europarådets konvention om transporter av lik (Strasbourg 1973, gäller i Finland sedan 1989). Dessa konventioner motsvarar inte längre tidens krav, eftersom de baserar sig på en gränskontroll som inte mera finns. Numera kan man inte längre åberopa några rationella hygieniska skäl eller säkerhetsskäl som skulle tala för att det vore motiverat med zinkkistor vid transporter av avlidna mellan två EU-länder.

Vilka åtgärder tänker Europeiska kommissionen vidta för att få till stånd ett regelverk om hemtransporter av avlidna inom EU, så att det skulle bli lika enkelt att transportera hem en avliden från ett EU-land till ett annat som det är att transportera hem en avliden inom dennes eget medlemsland?

Innebär EU-fördraget en skyldighet för Europeiska unionen att garantera fri hemtransport av avlidna inom EU i de fall att de avlidna är EU-medborgare?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0073/02, E-0087/02,E-0210/02, E-0344/02, E-0346/02, P-0407/02 och E-0679/02ingivet av Frederik Bolkestein för kommissionen

(25 mars 2002)

Kommissionen är medveten om att hemsändandet av avlidna från en medlemsstat till en annan är en känslig och svår fråga som kan vara mycket smärtsam för de efterlevande.

Kommissionen känner också till ett antal fall, som nyligen belysts genom skriftliga frågor, där detta har varit förenat med problem. Kommissionen har emellertid inte några uppgifter eller någon statistik som skulle kunna ge en överblick över hur omfattande detta problem eventuellt är.

I samband med detta ämne uppstår en rad frågor, varav vissa rör några av gemenskapens politikområden, t.ex. transport, hälsa, fri rörlighet osv. Det förefaller emellertid inte som om gemenskapen har någon klar behörighet som täcker alla dessa olika aspekter. De bestämmelser som styr hur avlidna personers kvarlevor skall transporteras fastställs i den internationella överenskommelsen i Berlin (1937, nr 4391 i Nationernas förbunds traktatsamling) och genom den överenskommelse om transport av avlidna som träffades i Europarådet i september 1973. Framhållas bör dock att medlemsstater som lagstiftar om transport av avlidna, i enlighet med domstolens rättspraxis, måste tillämpa alla krav på icke-diskriminerande basis. Alla undantag som medges av folkhälsoskäl måste också stå i överensstämmelse med domstolens rättspraxis.

Kommissionen kommer mot bakgrund av ovanstående att följa dessa frågor noggrant, men planerar för närvarande inte några specifika initiativ.