SKRIFTLIG FRÅGA E-1716/00

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Mutor och EU:s politik vad gäller snedvridning av konkurrens/konkurrensbestämmelser samt bekämpandet av korruption

I sitt svar av den 8 november 1999 på den skriftliga frågan P-1844/99(1), angav kommissionen att man var villig att i samband med sitt meddelande av den 21 maj 1997 om gemenskapens politik mot korruption att i lämpliga sammanhang med medlemsstaterna ta upp frågan om avdragsrätt för bestickning i avsikt att uppnå samförstånd om en samordnad åtgärd i syfte att avskaffa denna avdragsrätt.

I sitt svar från april (som gällde den muntliga frågan nr. H-0257/00(2) och fråga E-2012/99)(3) sade sig kommissionen ha tillgång till uppgifter enligt vilka samtliga medlemsstater som ännu tillät företagen att från sin vinst göra avdrag för mutor till utländska offentliga tjänstemän antingen redan hade ändrat sin lagstiftning, eller just höll på att göra detta i syfte att genomföra rekommendationen från OECD och kommissionens meddelande av den 21 maj 1997.

Skulle kommissionen kunna lägga fram en uttömmande förteckning över de medlemsstater som är berörda och exakt ange de tidsfrister som gäller för lagändringarna i varje enskilt fall?

Å andra sidan bekräftar kommissionen att man för närvarande inte avser att föreslå en harmonisering av avdragsrätten för provision som utbetalas till enskilda personer eller till privata företag. Känner kommissionen till att, bortsett från den uppenbara snedvridningen av konkurrensen som detta slags utbetalningar även medför, en avsevärd andel av de summor som föreges vara anslagna för verksamhet som syftar till att erhålla order från tredje land genom provisioner utbetalade till enskilda personer eller till privata företag i själva verket är avsedda för mellanhänder och företagsledare i ursprungslandet som är en medlemsstat?

Anser inte kommissionen av dessa skäl att man med största skyndsamhet bör vidta alla tänkbara åtgärder för att så snart som möjligt göra slut på denna praxis gällande avdragsrätt för provision till enskilda personer eller till såväl statliga som privata företag?

(1) EGT C 219 E, 1.8.2000, s. 32.

(2) Europarlamentets debatter (april 2000).

(3) EGT C 219 E, 1.8.2000, s. 67.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 juli 2000)

Som komplettering till de tidigare svar som parlamentsledamoten anger kan kommissionen meddela att enligt de upplysningar som gemenskapens medlemsstater lämnat till Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling(OECD) har alla medlemsstater, utom Luxemburg, som fortfarande tillät företag att från sina vinster göra avdrag för provisioner som utbetalas till utländska ämbetsmän, redan ändrat sin lagstiftning i syfte att avskaffa denna avdragsrätt och därmed genomföra de principer som finns med i OECD:s rekommendationer från april 1996 och i kommissionens meddelande av den 21 maj 1997(1) om unionens politik mot korruption.

Vaad Luxemburg beträffar har denna medlemsstat, enligt de uppgifter som lämnats till OECD, redan lagt fram ett lagförslag för sitt nationella parlament om att avskaffa avdragsrätten för sådana provisioner. Man har angivit att detta lagförslag förväntas antas före utgången av år 2000.

När det gäller korruptionen inom den privata sektorn antog rådet den 22 december 1998(2) en gemensam åtgärd i enlighet med artikel 31 i avtalet om upprättandet av Europeiska unionen (tidigare artikel K.3). I enlighet med artikel 8 i gemensamma åtgärd måste alla medlemsstater, inom två år från ikraftträdandet av denna gemensamma åtgärd (den 31 december 1998), lägga fram lämpliga förslag angående straffrättsliga åtgärder när det gäller genomförandet av den gemensamma åtgärden, för att förslagen skall kunna granskas av myndigheterna innan de antas. Rådet skall utvärdera resultaten av den gemensamma åtgärden inom tre år från ikraftträdandet. Det är endast på grundval av resultaten som man kan bestämma om den därmed genomförda straffrättsliga åtgärden på skatteområdet bör kompletteras med en annan åtgärd eller inte.

(1) KOM(1997) 192 slutlig.

(2) EGT L 358, 31.12.1998.