SKRIFTLIG FRÅGA E-2153/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Arbets- och konkurrensförhållanden vid företaget Piaggio

Under de senaste månaderna har de italienska myndigheterna gett särskilda skrotningspremier för motorcyklar, vilket har lett till ökad omsättning för motorcykeltillverkarna.

Samtidigt har emellertid en av de ledande motorcykeltillverkarna i Italien, Piaggio, infört hårdare arbetsskift. De anställda har tvingats arbeta skift på helgdagar under sommaren med oförändrad lön och försämrad arbetsmiljö (i fabrikerna kan temperaturen uppgå till 40o C). Dessutom har många förlorat sina jobb och får arbetslöshetsersättning, vilket har lett till ytterligare inkomstminskningar.

Jag vill därför ställa följande frågor till kommissionen:

1. Anser kommissionen att ovannämnda skrotningspremie enbart kan anses försvarbar i syfte att öka sysselsättningen, vilket inte har blivit fallet i Piaggios fall?

2. Anser kommissionen att det faktum att man inte följer EU:s arbetsmiljöbestämmelser bör föranleda åtgärder gentemot Piaggios företagsledning?

3. Om Piaggios ökade omsättning, som är en följd av ovannämnda skrotningspremie, inte leder till ökad sysselsättning och bättre arbetsförhållanden för de anställda utgör den investerbart kapital för företaget som kan bli en orättvis konkurrensfördel och därmed en form av snedvridning av konkurrensen. Håller kommissionen med om denna analys?

4. Vad är kommissionens allmänna bedömning av fallet?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(19 januari 2000)

Enligt parlamentsledamoten har den italienska regeringen gett särskilda premier för skrotning av gamla motorcyklar. Dessa skrotningspremier har beviljats till alla ägare av gamla fordon oberoende av märket på fordonen. Dessa fordonsägare har sedan köpt nya fordon, vilket har lett till en betydande ökning av tillverkarnas omsättning, och särskilt för Piaggio-företaget.

Mot bakgrund av dessa uppgifter anser kommissionen att det handlar om ett allmänt stöd till konsumenterna och inte om ett sådant stöd till företag som bryter mot bestämmelserna i artikel 87 i EG-fördraget. Alla de företag som säljer motsvarande fordon i Italien drar nytta av den förnyelse av marknaden som skapas genom denna statliga åtgärd. För övrigt var varken åtgärdens syfte eller effekt att sänka Piaggios kostnader. Därför torde åtgärden inte strida mot EG-lagstiftningen om kontroll av statligt stöd.

I rådets direktiv 93/104/EG(1) om arbetstidens förläggning i vissa avseenden föreskrivs minimikraven för pauser, längden på dygns- och veckovila och en övre gräns för arbetstagarnas genomsnittliga arbetstid. Den italienska regeringen har inte informerat kommissionen om sina åtgärder för att genomföra detta direktiv. Kommissionen har anhängiggjort vid EG-domstolen denna underlåtenhet att anmäla de ifrågavarande nationella åtgärderna (mål C-386/98, ännu inte avgjort). På grundval av de framlagda uppgifterna är det inte möjligt att avgöra om bestämmelserna i direktivet och andra aktuella nationella bestämmelser har följts eller inte.

I bilagorna I och II (minimikrav för säkerhet och hälsa på arbetsplatser som inrättats efter den 31 december 1992 och minimikrav för säkerhet och hälsa på arbetsplatser som redan tagits i bruk före den 1 januari 1993) till rådets direktiv 89/654/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen (första särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG(2)) föreskrivs att temperaturen i arbetslokaler under arbetstid skall vara lämplig för den mänskliga organismen med hänsyn till de arbetsmetoder som används och de fysiska krav som ställs på arbetstagarna (jfr punkt 7.1. i bilaga I och bilaga II). Italien har anmält till kommissionen de nationella åtgärderna för genomförande av direktiv 89/654/EEG, vilka på ett korrekt sätt införlivar minimikraven för temperaturen i arbetslokalen. Det hör till medlemsstaterna att säkerställa en lämplig kontroll och övervakning av de nationella bestämmelser som genomför direktivet. Följaktligen är det de italienska myndigheterna som svarar på alla frågor som gäller tillämpningen av bestämmelserna och som skall organisera och genomföra de inspektioner och kontroller som är nödvändiga för att säkerställa ett fullständigt genomförande.

(1) EGT L 307, 13.12.1993.

(2) EGT L 393, 30.12.1989.