ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2627/01

från Christopher Huhne (ELDR) till rådet

(27 september 2001)

Ämne: Rådets möte den 20 juli 2001

Kan rådet ange om det hölls några omröstningar under rådets (budget) möte den 20 juli 2001 och om så är fallet, hur många och om vilka ärenden?

Kan rådet dessutom ange hur alla som deltog i omröstningen röstade om varje ärende som togs upp under mötet?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2619/01, E-2621/01, E-2623/01, E-2625/01 och E-2627/01

(12 februari 2002)

Som en inledande anmärkning skulle rådet vilja fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på de svar som givits på era frågor E-3938/00 och E-3939/00, där det anges att rådets generalsekretariat upprättar månatliga sammanställningar av rådets rättsakter som innehåller förteckningar över både lagstiftning och andra dokument, däribland röstresultat, röstförklaringar och uttalanden till protokollet när rådet agerar som lagstiftare. Sedan den 1 januari 2001 innehåller de också hänvisningar till vilket röstförfarande rådet har följt för att anta rättsakterna (enhällighet, kvalificerade eller enkel majoritet). Dessa månatliga sammanställningar kan erhållas direkt på rådets webbplats (http://www.ue.eu.int), under Tillgång till handlingar och Förteckning över rådets rättsakter). Vidare offentliggörs resultaten av omröstningarna om rättsakter i de pressmeddelanden som utfärdas efter rådets möten.

Beträffande den ärade parlamentsledamotens särskilda frågor avseende de omröstningar som hölls under flera rådsmöten i juni och juli 2001 kan följande svar ges:

- Det 2 362:e rådsmötet den 2526 juni 2001:

- Ingen omröstning skedde.

- Det 2 364:e rådsmötet den 2728 juni 2001:

- Antagande av rådets förordning om komplettering av bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 1107/96 om registrering av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar enligt förfarandet i artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 med tre röster mot (DK, FIN och S) och en nedlagd röst (A).

- Antagande av en gemensam ståndpunkt om direktivet om ändring för 20:e gången av direktivet om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat med tre röster mot (B, DK och NL).

- Det 2 365:e rådsmötet den 10 juli 2001:

- Ingen omröstning skedde.

- Det 2 367:e rådsmötet den 16 juli 2001:

- Ingen omröstning skedde.

- Det 2 368:e rådsmötet den 20 juli 2001:

- Ingen omröstning skedde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2553/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(19 september 2001)

Ämne: Åtgärder för att bringa gemenskapens medborgare närmare de europeiska institutionerna

Nyligen förklarade de femton medlemsstaternas utrikesministrar att det finns en klyfta mellan medborgarna och EU:s institutioner, och att de snabbt måste agera för att göra européerna mer positivt inställda till den historiska målsättningen med att skapa ett enat Europa.

Bland slutsatserna i debatten om frågan framhävs kravet på att EU skall finnas med på kursplanerna i alla medlemsstaterna.

Kan kommissionen ange om den tänker använda sin initiativrätt till att föreslå att medlemsstaterna inför ett obligatoriskt undervisningsmaterial, som skall delas ut till eleverna, om de väsentligaste aspekterna rörande EU, dess institutioner och dess enorma framgång som mångårig garant för fred och skapare av världens bästa område för fred och frihet, för att inte tala om dess imponerande ekonomiska utveckling?

Svar från Vivianne Reding på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Utbildningssystemens organisation och utbildningens innehåll lyder under medlemsstaternas behörighet. Enligt artikel 149 (f.d. 126) i EG-fördraget skall gemenskapen bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna () samtidigt som gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation ().

Även om det helt och hållet är medlemsstaternas ansvar att bestämma utbildningens innehåll, är det naturligtvis på sin plats att på alla möjliga sätt, bland annat inom undervisningen, lyfta fram de landvinningar som den europeiska integrationen har fört med sig, och som åsyftas i frågan. Sokrates, det europeiska programmet för samarbete inom utbildningsområdet, bidrar till att utveckla en europeisk dimension bland annat genom insatser på skolområdet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2944/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(24 oktober 2001)

Ämne: Språkdiskriminering vid rekrytering av personal till Tacis

Informationscentret för Tacis och Phare vid Europeiska kommissionen söker en person som har engelska som modersmål. Vid denna rekrytering diskrimineras avsiktligt icke engelsktalande personer. De utesluts på förhand från urvalsprocessen, även om de behärskar det engelska språket mer än väl. Personer som talar andra språk kommer uppenbarligen inte i fråga för dessa tjänster. Det är ofattbart att Tacis/Phare vid Europeiska kommissionens gör sig skyldig till en sådan form av diskriminering.

Är kommissionen beredd att omedelbart sätta stopp för det diskriminerande förfarande som pågår och utfärda ett nytt meddelande om ledig tjänst som inte är diskriminerande? Om så inte är fallet, varför vidmakthåller kommissionen det aktuella förfarandet som står i uppenbar strid med gemenskapslagstiftningen när det gäller fri rörlighet för arbetstagare (E-0779/01(1), E-1681/01och E-1682/01(2), E-1356/01(3) och E-4100/00(4))? Om kommissionen är beredd till det, kommer den då också att utfärda ett icke-diskriminerande meddelande om ledig tjänst?

(1) EGT C 235 E, 21.8.2001, s. 245.

(2) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 19.

(3) EGT C 350 E, 11.12.2001, s. 132.

(4) EGT C 174 E, 19.6.2001, s. 233.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2901/01 och E-2944/01ingivet av Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Den annons som parlamentsledamoten hänvisar till offentliggjordes av Centrum för information om utvidgningen Phare & Tacis, som drivs av företaget

East West Consulting. Enligt annonsen skulle faktiskt en medarbetare med engelska som modersmål rekryteras. Kommissionen medger gärna att denna formulering var olämplig. Syftet med annonsen var helt enkelt att rekrytera en person med tillräckliga kunskaper i engelska för att kunna hantera skriftliga och muntliga förfrågningar på detta språk, eftersom många av dessa förfrågningar hittills inte kunnat behandlas med önskvärd skyndsamhet.

Denna av allt att döma diskriminerande formulering borde ha uttryckts bättre för att tydliggöra att det för tjänsten i fråga krävdes mycket goda kunskaper i ett visst språk. Detta krav är i så fall inte diskriminerande, vilket kommissionen understrukit i sitt svar på den skriftliga frågan E-0779/01.

Rekryteringen skedde icke desto mindre öppet genom intervjuer med de sökande, bland vilka det fanns flera personer som behärskade engelska utan att detta var deras modersmål. Även om den som valdes ut har engelska som modersmål har vederbörande många andra, även språkliga, färdigheter, bland annat fördjupade kunskaper i ett annat av Europeiska unionens officiella språk.

Kommissionen har i vilket fall som helst informerat East West Consulting om att formuleringen i annonsen var olämplig och uppmanat företaget att se till att något liknande inte upprepas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2739/01

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(5 oktober 2001)

Ämne: Fotgängares rättigheter

Hur har den europeiska stadgan för fotgängares rättigheter tillämpats i medlemsstaterna?

Vilka rättsliga initiativ ämnar kommissionen ta för att bestämmelserna om skydd av fotgängares rättigheter tillämpas på ett effektivt sätt på allmänna vägar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Stadgan för fotgängares rättigheter utarbetades 1988 av Europaparlamentet. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna och de berörda myndigheterna som har ansvaret för att se till att dessa bestämmelser följs.

Gemenskapen har dock också vidtagit ett antal åtgärder som är i linje med stadgans mål. Den har antagit flera bestämmelser som syftar till att minska förorenande utsläpp(1) och buller(2) från fordon som används i städer, alltifrån personbilar till skåpbilar, bussar och två- och treh juliga fordon. Kommissionen har förhandlat fram ett förslag till frivilligt avtal(3) om skydd för fotgängare vid krock med motorfordon. Europaparlamentet håller för närvarande på att granska detta avtal. Kommissionen har likaså ändrat villkoren för att erhålla körkort(4), för att bättre förbereda bilförarna för ansvarsfull körning. Dessutom antog kommissionen i januari 2001 ett program(5) för översyn och utarbetande av gemenskapslagstiftning om luftkvalitet. Den avser också att vidta åtgärder för att att utarbeta en strategi för hållbar rörlighet inom ramen för sina forsknings- och utvecklingsinitiativ. Projektet Civitas (City Vitality Sustainability) är ett exempel på gemenskapens stöd till städer som kan betraktas som föregångare.

Oskyddade trafikanters säkerhet berörs också i de tredje handlingsprogrammet för trafiksäkerhet, som omfattar perioden 20022010.

(1) Direktiv 98/69/EG (lätta nyttofordon), direktiv 1999/96/EG (tunga fordon); direktiv 97/24/EG (två- eller trehjuliga motorfordon); direktiv 98/70/EG (kvaliteten på bränsle).

(2) Direktiv 70/157/EEG (senast ändrat genom direktiv 96/20/EG).

(3) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet Fotgängarskydd Åtagande från den europeiska bilindustrins sida (KOM(2001) 389 slutlig).

(4) Direktiv 2000/56/EG om ändring av rådets direktiv 91/439/EEG om körkort. En bilaga med mer detaljerade hänvisningar kommer att sändas till ledamoten och Europaparlamentets generalsekreterare.

(5) Programmet CAFE, Clean Air For Europe.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2717/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(3 oktober 2001)

Ämne: Ny blyfri bensin och skydd för de italienska konsumenterna

Från nästa år kommer blyblandad bensin officiellt att utgå från marknaden. Detta kommer att göra det omöjligt för konsumenter som inte har bilar med katalysator att köra bil utan att använda en speciell tillsats till högoktanig bensin som gör det möjligt att använda bilen utan att skada motorn och som följer de europeiska miljöbestämmelserna. I några länder kommer bensinstationerna att sälja bensin med detta tillsatsämne redan tillsatt. I Spanien kommer man till exempel från nästa år att marknadsföra bensinen Nya Super -97 som har precis de egenskaper som nämns ovan. I Italien har tvärt om inget sådant initiativ tagits från något av de bensinbolag som finns i landet. I praktiken skulle kostnaden för tillsatsämnet uteslutande ligga på konsumenten, liksom anpassningen av fordonet för att göra uppfylla de nya kraven. Frågor till kommissionen:

1. Har kommissionen kännedom om hur bensinbolagen i de olika EU-länderna hanterar övergången till en marknad med blyfri bensin?

2. Anser kommissionen inte att de olika bolagen borde ta liknande initiativ som i Spanien, vilket förutom att det respekterar de europeiska bestämmelser och miljön, även innebär ett effektivt konsumentskydd?

3. Tror kommissionen inte att det är nödvändigt med bestämmelser som reglerar frågan på ett likartat sätt i alla EU:s medlemsländer?

4. Anser kommissionen inte att den i en så viktig fråga borde ingripa för att förhindra skillnader i hur konsumenter inom unionen behandlas?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 november 2001)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten på bensin och dieselbränslen(1) skall medlemsstaterna förbjuda försäljning av blyhaltig bensin från och med den 1 januari 2000. Beträffande Italien beviljade kommissionen, i enlighet med artikel 3.3 i direktivet, ett undantag så att Italien skulle kunna fortsätta med försäljning av blyhaltig bensin fram till och med den 31 december 2001.

Direktiv 98/70/EG innehåller inga bestämmelser om vilka exakta åtgärder medlemsstaterna bör vidta för att avveckla den blyhaltiga bensinen och i synnerhet inte om vilka tillsatser som bör användas som ersättning för bly i bensin med blyersättning eller på vilket sätt sådana tillsatser bör distribueras.

Kommissionen ser i nuläget inget behov av att specificera hur tillsatser som används för att ersätta bly bör distribueras i blyersättningsbensin, eftersom försäljningen av sådan bensin bara kommer att vara nödvändig under en övergångsperiod, tills efterfrågan på denna produkt minskar, i takt med att antalet bilar som kräver denna produkt minskar.

(1) EGT L 350, 28.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2361/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(6 augusti 2001)

Ämne: Höjning av bankomatavgifterna i Italien och euron

I samband med införandet av den gemensamma valutan anklagar olika organisationer inom handelssektorn bankinstituten för beteenden som strider mot konkurrensreglerna. De protesterar mot den italienska centralbankens ovilja att inta en ståndpunkt om huruvida det är legitimt med en höjning med mellan 0,20 och 0,53 procent av avgifterna vid betalning med bankomat- eller kreditkort. Man har uppskattat att denna höjning kommer att kosta företagen ungefär 600 miljarder lire per år och detta belopp kan komma att bli högre med tanke på att införandet av euron kommer att leda till en utökad användning av de praktiska kreditkorten.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Kan kommissionen ange om en höjning av avgifterna också ägt rum i övriga medlemsstater?

2. Kan den presentera en jämförande tabell över de avgifter som tas ut vid betalning med kreditkort i de länder som ingår i euroområdet?

3. Kan kommissionen ange om det finns några skillnader mellan de länder som ingår i euroområdet och de som står utanför?

4. Kan den svara på om kreditinstituten, om de samtidigt genomför en lika stor höjning av sina avgifter, inte handlar som en kartell och därmed strider mot konkurrensreglerna?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

Att från handlarna ta ut en avgift på transaktioner som utförs med betalkort är inte i sig en konkurrensbegränsande handling.

Avgifterna för handlarna förhandlas med köparna av bankkortstransaktioner (banker eller kreditkortsföretag) i beaktande av den existerande konkurrenssituationen. Kommissionen har varken konkurrensmässiga eller andra upplysningar i detta sammanhang.

Kommissionen upplyser parlamentsledamoten om att den situation hon nämner för närvarande bedöms enligt konkurrensreglerna av den behöriga myndigheten inom banksektorn, Italiens centralbank.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3040/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(30 oktober 2001)

Ämne: Omfattningen av de korrigeringar som ålagts Grekland inom ramen för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket

Kan kommissionen redogöra för hur stora de korrigeringar (återförande av medel) som har ålagts Grekland inom garantidelen av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket har varit under vart och ett av de senaste fyra åren, och av vilka anledningar medlen har återförts?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 december 2001)

En tabell sänds direkt över till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat som visar detaljer över de korrigeringar som ålagts Grekland under åren 1997 till 2000 inom ramen för Europeiska utvecklings-och garantifonden för jordbruket (EUGFJ). Definitiva siffror för budgetåret 2001 finns för närvarande inte tillgängliga.

Korrigeringarna kan delas in i två kategorier:

- Definitiva korrigeringar som står i relation till de ekonomiska konsekvenserna av besluten om avslutningen av räkenskaperna vilka uppstår till följd av svagheter i medlemsstaternas kontrollsystem som i sin tur leder till en finansiell risk för fonden.

- Korrigeringar enligt artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 2040/2000 av den 26 september 2000 om budgetdisciplin(1) vilka är preliminära och under förutsättning av fastställande inom ramen för besluten avseende avslutningen av räkenskaperna som det hänvisas till i punkt 1 ovan.

Sådana korrigeringar omfattar tre viktiga områden:

- Minskningar för misslyckande med att tillämpa det integrerade systemet för administration och kontroll inom tidsfristerna.

- Minskningar för misslyckande med att driva in de totala tilläggsavgifterna för mjölk inom tidsfristerna. Belopp som drivs in av medlemsstaten efter tidsfristen och som deklarerats till EUGFJ återbetalas.

- Minskningar för bristande iakttagelse av tidsfristerna som fastställs i bestämmelserna för utbetalningar till stödmottagare.

(1) EGT L 244, 29.9.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2209/01

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2001)

Ämne: Kommissionens insatser för att utreda PerryLux-affären

I punkt 14 i sin resolution av den 4 april 2001 om genomförande av den allmänna budgeten för budgetåret 1998 (A5-0112/2001) uppmanade Europaparlamentet kommissionen

- att klargöra varför den vid rättsförfarandet inför belgisk domstol i samband med den så kallade PerryLux-affären inte uppträtt som medanklagande part och därigenom inte haft tillgång till handlingarna,

- utan dröjsmål uppträda som medanklagande part även i Belgien, vilket den sedan länge gjort i motsvarande förfarande inför luxemburgsk domstol.

Kan kommissionen ge mig besked om:

1. vem som fattat beslutet om att kommissionen inte i Belgien skall uppträda som medanklagande part, till skillnad från hur kommissionen agerat i Luxemburg?

2. hur detta beslut motiverats?

3. när kommissionen efterkommit parlamentets uppmaning att uppträda som medanklagande part?

4. när kommissionen hos de rättsvårdande myndigheterna i Belgien begärt att få tillgång till handlingarna och om denna begäran beviljats?

5. om kommissionen redan bekantat sig med handlingarna och, i så fall, om det anträffats något som stöder antagandet om att tjänstemän vid eller förutvarande ledamöter av kommissionen handlat oriktigt?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(4 oktober 2001)

Hittills har kommissionen inte uppträtt som målsägande (medanklagande part) i det ärende som parlamentsledamoten talar om.

Kommissionen önskar dock precisera att Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) följer målen i luxemburgsk och belgisk domstol mycket uppmärksamt och håller kontakt med de rättsvårdande myndigheterna i båda länderna. Eftersom det rör sig om ärenden som är föremål för förundersökning, omfattas de av mycket sträng sekretess.

OLAF kommer eventuellt vid lämplig tidpunkt att tillhandahålla de uppgifter som krävs för att kommissionen skall kunna uppträda som målsägande. I avvaktan på detta respekterar kommissionen OLAF:s oavhängighet vid fullgörandet av byråns uppgifter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2743/01

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(5 oktober 2001)

Ämne: Tillväxtprogram Mål 3

I EU:s tillväxtprogram Mål 3 i Sverige ingår ett bidrag som kan sökas av olika företag, organisationer och offentliga institutioner för att hjälpa dessa att utvecklas. När EU:s mål 3-pengar beviljats krävs det vid varje rekvisitionsutbetalning att bokförda betalda verifikat kan uppvisas. Först därefter kan bidraget betalas ut. Det kan emellertid vara omöjligt för små företag att lägga ut en stor summa pengar och därefter få bidraget utbetalat. Detta bidrag kan för små företag vara av avgörande betydelse för deras utveckling och existens.

Det har visats att i Sverige sökes detta bidrag till mellan åttio och nittio procent av stora företag. Att en del små och medelstora företag inte söker är en klar konsekvens av regeln.

En undersökning har gjorts om hur bidraget från EU:s tillväxtprogram betalas ut i andra medlemsstater. Denna visade att det bara är i Sverige som ett verifikat behöver uppvisas redan innan bidraget kan betalas ut. För de övriga medlemsländerna beviljas ett förskott på 1/3 av tillväxtbidraget för att underlätta för verksamheten att komma igång. Anledningen till detta skulle kunna vara att de olika medlemsstaterna har olika tolkningar av hur detta EU-bidrag skall betalas ut.

Är reglerna för Mål 3 utformade på detta sätt, eller är detta en tolkning som svenska myndigheter gör?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(15 november 2001)

Frågan om utbetalning av förskott för att underlätta för företag att komma igång med verksamhet som finansieras genom det svenska mål 3-programmet är en nationell angelägenhet. Dessa nationella förskott är tillåtna enligt gemenskapsbestämmelserna, även om de inte kan ersättas eftersom de inte motsvarar faktiska utgifter.

Nationella förskott beviljades inte i Sverige under den föregående programperioden, medan de i praktiken beviljades i de flesta andra medlemsstater. Bidragsmottagare i Sverige kunde istället lämna in begäran om utbetalning en gång i månaden. Under den innevarande programperioden tillåter den svenska regeringen på vissa villkor att ett förskott på 10 % av det beviljade anslaget (högst 10 000 SEK) betalas ut för små lokala projekt som genomförs av icke-statliga organisationer eller av organisationer inom den sociala ekonomin, för att göra det lättare för dem att komma igång med projekten. Det svenska ESF-rådet har föreslagit den svenska regeringen att utvidga rätten till förskott till att även omfatta små företag med en personal på färre än tio personer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2473/01

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: OLAF:s verksamhet

OLAF:s övervakningskommitté erkänner uttryckligen följande:(1) Behovet av att förstärka systemet för att bekämpa bedrägerier där gemenskapsanslag är inblandade har länge varit ett huvudbry för institutionerna. Under många år hade man faktiskt inte tillgång till tillförlitliga uppskattningar av de belopp som otillbörligen togs från gemenskapen (och de europeiska skattebetalarna). Enligt en approximativ uppskattning ansågs bedrägerierna uppgå till 10 procent av budgeten () då gemenskapsinstitutionerna praktiskt taget inte hade några befogenheter på detta område. För att fortsätta citera övervakningskommittén: I början av 1990-talet visade flera affärer som fick mycket publicitet att det var nödvändigt att effektivisera befogenheterna för UCLAF, alltså den enhet som hade ansvar för att samordna utövandet av olika befogenheter avseende administrativ kontroll som kommissionen hade tilldelats. Det sista målet, hur ädelt det än är, kunde inte uppnås p.g.a. att parlamentet och rådet i samband med förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet för verksamhetsåret 1996 ställdes inför problem med oegentligheter och bedrägerier. Därav beslutet att inrätta OLAF, vilket genomfördes 1999.

Kan kommissionen med beaktande av ovanstående uppge det totala belopp, fördelat över var och en av medlemsstaterna, som faktiskt återbördats till EU:s budget som ett resultat av OLAF:s verksamhet under de senaste åren?

(1) EGT C 360, 14.12.2000, s. 14.

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(19 november 2001)

Kommissionen har, i samband med genomförandet av åtgärd 96 i vitboken om reformen av kommissionen, beslutat om riktlinjer för återvinning, särskilt av felaktigt utbetalda medel inom utgiftsområden som kommissionen förvaltar direkt.(1) I dessa riktlinjer föreskrivs att de utanordnande instansernas ansvar skall förstärkas och att de skall samarbeta med kommissionens räkenskapsförare och rättstjänst samt med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) som har ett särskilt ansvar för utredningar som kan leda till domstolsförfaranden.

Inom området indirekta utgifter och egna medel betonar kommissionen att det i första hand är medlemsstaterna som ansvarar för återvinning, också i samband med OLAF:s utredningar.

Dessutom är det nödvändigt att erinra om de tidsgränser som krävs för effektiv återvinning (särskilt när ett återvinningsförfarande avbryts i samband med ett straffrättsligt förfarande).

Det ökade ansvaret för de berörda avdelningarna och OLAF:s inrättande torde göra det möjligt att få en helhetsöverblick och därigenom förbättra den faktiska återvinningen.

(1) SEK(2000) 2204/, meddelande om åtgärd 96 i vitboken: effektivare återvinning av felaktigt utbetalda medel.