SKRIFTLIG FRÅGA E-1325/98 från Giuseppe Rauti (NI) till kommissionen (29 april 1998)

Ämne: Europeiska unionens utrikes- och säkerhetspolitik och unionens ¨utvidgning¨

Denna fråga gäller kommissionens inställning till ett grundläggande problem, som framträder allt tydligare under Europeiska unionens nu pågående ¨utvidgningsprocess¨.

Som bekant har elva länder anmält sig som kandidater för inträde i unionen. Mindre känt är det faktum att kandidaterna för ¨medlemskap¨, med sina 100 miljoner innevånare, kommer att tillföra unionen en bruttonationalprodukt (BNP) som är ungefär lika stor som Belgiens, Nederländernas och Luxemburgs sammanlagda BNP.

Som en konsekvens av detta, förutser samtliga experter att åtminstone under de kommande tjugo åren kommer Europeiska unionen under ¨utvidgning¨ att vara helt och hållet upptagen med att lösa de oerhörda problem som har sin grund i den ovannämnda ¨olikheten¨, speciellt vad gäller ekonomiska frågor, handelsutbyte, sociala normer och jordbrukspolitik.

Sammanfattningsvis: fram tills idag har det inte har varit möjligt att bedriva en gemensam europeisk politik rörande utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor. De militära strukturerna och vapenproduktionen har inte heller kunnat samordnas - man säger ju att Europa har varit (och fortsätter att vara) en ¨ekonomisk jätte men en politisk och militär dvärg¨. Med utvidgningen kommer denna situation att förvärras. Det är otänkbart att tjugosex stater snabbt skulle kunna bringa ordning i något som hittills inte kunnat förverkligas.

Här är alltså grundfrågan: löper inte Europa risken att på nytt förvandlas till en rent ekonomisk struktur, en ¨utvidgad zon¨ för frihandel, där enheten i själva verket reduceras till den ¨gemensamma valutan¨ och till en styrande roll för banker, bankirer och finansiärer?

Vad anser kommissionen om detta framtidsperspektiv som framträder så tydligt och om denna förfärliga risk, som nu är så nära förestående? Och anser inte kommissionen att parlamentet, i ljuset av problemets exceptionella komplexitet, kan och bör diskutera saken i en för ändamålet särskilt anordnad extra sammanträdesperiod och att i så fall kommissionen själv bör åtaga sig att iordningställa adekvat dokumentation åt parlamentsledamöterna?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (9 juni 1998)

Kommissionen har i sitt meddelande Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 slutlig. )), offentliggjort i juli 1997, avhandlat de frågor som tas upp av frågeställaren. I motsats till vad som görs gällande i frågan anser kommissionen, med beaktande av alla faktorer, att utvidgningen kommer att förstärka gemenskapens ekonomiska och mänskliga potential och även borde öka säkerheten för medlemsstaterna och för kontinenten som helhet.

Kommissionen anser att frågan om hur gemenskapsinstitutionerna fungerar måste tas upp till behandling, inte minst i samband med utvidgningen.

I Agenda 2000 gjorde kommissionen klart att utvidgningen skulle medföra en ökad diversifiering av intressen och synpunkter samt en förändrad geopolitisk situation, och att detta kommer att innebära en utmaning för unionens yttre förbindelser och utrikespolitik. Unionen kommer att behöva en konsekvent och effektiv gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, grundad på de förändringar som överenskoms i Amsterdam.

Det ankommer på Europaparlamentet, inte kommissionen, att ta ställning till frågan om en eventuell debatt i parlamentet.