SKRIFTLIG FRÅGA P-3771/98

från Olivier Dupuis (ARE) till rådet

(4 december 1998)

Angående: Situationen i Angola

Med hänsyn till den senaste utvecklingen av situationen in Angola, i synnerhet blockeringen av fredsprocessen - och de åtaganden den leder till - av president Dos Santos' parti, regeringens vägran att tillåta företrädaren för FN:s generalsekreterare att röra sig fritt i de områden som kontrolleras av Unita, de stränga restriktioner och de påtryckningar som utövas på de medlemmar av Unita som bosatt sig i Luanda inom ramen för överenskommelserna i Lusakaprotokollet och med garanti från världssamfundet, undrar jag vilka åtgärder rådet har vidtagit, eller ämnar vidta, för att göra det möjligt att återuppta fredsprocessen och för att säkerställa dessa Unita-medlemmars säkerhet och välbefinnande vilka nu sitter som gisslan för fredsprocessen?

Mera allmänt, anser inte rådet att det är nödvändigt att anordna en internationell konferens om den allvarliga aktuella krisen i Afrika, som kunde definieras som det "första afrikanska världskriget"? Representanter för samtliga parter i konflikten i denna del av Afrika skulle kunna delta i denna konferens som också skulle göra det möjligt att få ett slut på FN:s säkerhetsråds ofullständiga och ofta partiska krishantering vars syfte alltför ofta är att gynna ett lands särskilda intressen i stället för att finna en verklig lösning på lokala problem.

Svar

(29 mars 1999)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens djupa oro över den allvarliga försämringen av den politiska och militära situationen i Angola och den ökande risken för att krig bryter ut på nytt och att det angolanska folket kommer att utsättas för ytterligare utbrett lidande.

Europeiska unionen har konsekvent vädjat till parterna att uppfylla Lusakaprotokollet, särskilt när det gäller demobiliseringen av alla Unita-trupper som ännu inte har införlivats i den angolanska armén. Rådet antog restriktiva åtgärder mot Unita i sin gemensamma ståndpunkt av den 3 juli 1998 (98/425/GUSP).

Rådet anser att den främsta orsaken till krisen i Angola och det nuvarande dödläget i fredsprocessen, så som konstaterades i rapporten från FN:s generalsekretariat den 17 januari 1999 och av FN:s säkerhetsråd i dess resolutioner 1213 (1998) av den 3 december 1998 och 1221 (1999) av den 12 januari 1999 samt av ordföranden i säkerhetsrådet i sin förklaring av den 21 januari 1999, är att Unita:s ledarskap i Bailundo underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt "Acordos de Paz", Lusakaprotokollet och relevanta resolutioner från säkerhetsrådet. Rådet delar inte den ärade parlamentsledamotens kritiska syn på FN:s säkerhetsråd.

Rådet har klargjort sin ståndpunkt i den aktuella konflikten i Angola i sin förklaring av den 29 september 1998 och i den gemensamma kommunikén från ministerkonferensen mellan Europeiska unionen och Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC) i Wien den 3-4 november 1998.

Sammanfattningsvis är EU och SADC överens om att det är Unita som i synnerhet kan ställas till svars för den nu allt sämre situationen på grund av att de fortsatt underlåter att uppfylla sina skyldigheter. Rådet har upprepade gånger begärt att Unita och dess ledarskap i Bailundo omedelbart och villkorslöst uppfyller sina skyldigheter i synnerhet en total demilitarisering av dess styrkor och ett fullständigt samarbete för en omedelbar och ovillkorlig utvidgning av den statliga förvaltningen inom det nationella territoriet. Tyvärr står det efter den senaste utvecklingen klart att Unita:s ledarskap har valt motsatt väg.

När det gäller Unita Renovada har rådet välkomnat dess engagemang för fred och nationell försoning men underströk att samtliga parter i Angola bör arbeta för att med framgång uppfylla sina åtaganden enligt Lusakaprotokollet. Rådet anser inte att det skulle främja freden att behandla Unita Renovada som den enda samtalspartnern eller att vägra att samtala med Jonas Savimbi. Rådet har också vädjat till regeringen att avstå från militära insatser och att uppfylla sina skyldigheter enligt Lusakaprotokollet.

Unionen förbinder sig även i fortsättningen att uppmuntra och stödja nationell försoning, ekonomisk återuppbyggnad och demokratisering i Angola, på grundval av respekt för rättssäkerheten och sunt styrelseskick (inbegripet öppen och ansvarsfull förvaltning av landets alla tillgångar för en rättvis och hållbar utveckling).

När det gäller att hålla en internationell konferens om den aktuella krisen i Afrika har EU genomgående stött tanken på en konferens under ledning av FN och OÅR för att hantera konflikterna i området kring de stora sjöarna. När det gäller situationen i detta område har unionen klargjort sin ståndpunkt i ordförandeskapets slutsatser vid Europeiska rådet i Wien den 11-12 december 1998.

Rådet anser inte att det skulle tjäna något till att föreslå en internationell konferens som särskilt skulle handla om Angola såvida inte parterna i konflikten, FN såväl som OAU och SADC, tar ett sådant initiativ. Ramen för fredsprocessen är Lusakaprotokollet till vilket FN tagit initiativet och på vilket alla följande åtgärder och sanktioner grundar sig. Att inleda en ny process på detta stadium skulle ytterligare riskera att undergräva Lusakaprotokollet.