SKRIFTLIG FRÅGA E-1177/02

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(25 april 2002)

Ämne: Muslimska imamers uppmaningar att tillgripa våld

EU-medborgarnas säkerhet, de mänskliga rättigheterna i Europa och freden i EU:s medlemsländer hotas av vissa fundamentalistiska, muslimska imamer, som i EU-länderna offentligt uppmanar till heligt krig och offentligt ger sitt stöd till bruket av den islamiska lagen sharia.

I förklaring efter förklaring meddelar EU att man vill skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Det måste strida mot dessa avsikter att EU tillåter fundamentalistiska politiska krafter, som gömmer sig bakom religionen, att uppmana muslimer i Europa att gå ut i heligt krig och att uttrycka sitt stöd för den islamiska lagens, sharias övergrepp.

Imamen Ahmed Abu Laban i Köpenhamn, som sägs ha mellan 10 000 och 15 000 som stöder honom, uppmanade under fredagsbönen den 5 april 2002 i en moské i Köpenhamn sin församling att stödja sina landsmän hemma i det att han hävdade att de önskade sig jihad och att de ville betala priset för befrielsen av al-Aqsa-moskén i Jerusalem. Enligt dagstidningen Politiken sade han att de inte skulle tro att de som dödas i kampen är döda. Han menade att de lever vidare hos Allah, som ger dem gåvor. Han uppmanade dem att vara aktiva och inte passiva och sade också att muslimer inte skall stödja sig på FN eller FN:s säkerhetsråd utan sätta sin tillit till Allah i Mellanösternkonflikten.

Bara en vecka tidigare uttalade samme imam sitt stöd för bruket av sharia i samband med den internationellt omtalade domen av den nigerianska kvinnan Safiya Hussaini, som dömts till döden för otrohet.

I en dom av den 31 juli 2001 (mål 41340/98 och 41342/98) slog Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg fast att det står helt klart att sharia (den islamiska lagen) strider mot värderingarna i konventionen om de mänskliga rättigheterna. Trots detta består EU:s insats huvudsakligen av att det så kallade europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet i den ena förvrängda rapporten efter den andra baktalar alla som säger sig vara rädda för fundamentalismens fram marsch inom EU.

Kommer kommissionen att arbeta för en lagstiftning som säkerställer att personer som uppmanar till heligt krig, våld och brott mot de mänskliga rättigheterna utvisas ur EU?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(18 juni 2002)

Kommissionen vill först och främst erinra om att Europeiska unionen bygger på vissa principer som är gemensamma för medlemsstaterna: frihet, demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, däribland yttrandefriheten, inom de gränser som anges i lag. Kommissionen förkastar alla handlingar som kan innebära uppmaning till hat eller kränkning av de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen tänker inte föreslå lagstiftning som innebär att var och en som uppmanar till heligt krig, våld eller kränkning av de mänskliga rättigheterna utvisas från EU. Medlemsstaterna är behöriga i fråga om utvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet.

När det gäller unionsmedborgare och deras familjemedlemmar med rätt till fri rörlighet i EU har medlemsstaterna rätt att begränsa den fria rörligheten av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa (artiklarna 39.3 och 46.1 samt artikel 55 i EG-fördraget). Sådana åtgärder måste under alla omständigheter vidtas under iakttagande av bestämmelserna i rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa(1).

Kommissionen hänvisar också till rådets direktiv 2001/40/EG av den 28 maj 2001 om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredje land(2). Enligt direktivet får en medlemsstat erkänna utvisningsbeslut från en annan medlemsstat grundat på att en person utgör ett allvarligt och aktuellt hot mot den allmänna ordningen eller den inre säkerheten.

Kommissionen utlöste också den 10 april 2002 en bred debatt genom grönboken om en gemenskapspolitik för återvändande av personer som vistas olagligt(3). Grönboken handlar bland annat om frågan huruvida förutsättningarna för utvisningsbeslut bör tillnärmas.

(1) EGT L 56, 4.4.1964; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 36.

(2) EGT L 149, 2.6.2001, s. 34.

(3) KOM(2002) 175 slutlig.