SKRIFTLIG FRÅGA E-1157/02

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(24 april 2002)

Ämne: Fri rörlighet i unionens medlemsstater för såväl studenter som lärare

Ambitionen att i hela EU skapa ett öppet kunskapsområde gör att unionens medlemsstater måste fastställa vissa gemensamma mål för att skapa ett öppet och konkurrenskraftigt samhälle.

Därför är det absolut nödvändigt att utforma en verklig fri rörlighet i medlemsstaterna för såväl studenter som lärare, vilket gör att det brådskande behövs en politik för kvalitetsutvärdering och automatiskt erkännande av betyg och studieperioder för att möjliggöra rörligheten för studenter och lärare i hela gemenskapen.

Kan kommissionen ange vilka konkreta tidsramar som kan anses vara genomförbara för att utverka att det i hela EU råder fri rörlighet för lärare och studenter? Vilket program avser kommissionen att främja för att detta skall vara möjligt inom en rimlig tidsrymd med tanke på hur viktig denna ambition är?

Svar av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 juni 2002)

Fri rörlighet för lärare inom unionen är säkerställd genom rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988, om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(1). EU-medborgare får enligt detta direktiv i en annan medlemsstat utöva det yrke som de är fullt kvalificerade för i den medlemsstat de kommer från. Erkännandet enligt detta direktiv sker dock inte automatiskt: Föreligger stora skillnader i omfattningen av yrkeskvalifikationen mellan de två medlemsstaterna eller i innehållet i den utbildning den migrerande erhållit och i utbildningskraven i den mottagande medlemsstaten, får behörig myndighet kräva att den migrerande genomgår en anpassningsperiod eller utför ett lämplighetsprov innan erkännandet ges. Det beror på att yrkena inte blir harmoniserade på europeisk nivå med direktivet utan medlemsstaterna är fria att reglera detta efter eget gottfinnande. Harmonisering av lärarkvalifikationer på gemenskapsnivå vilkas genomförande i åtminstone någon medlemsstat medför ändring av gällande principer inom yrkeslagstiftningen såvitt avser utbildning och tillträdesvillkor för fysiska personer kräver enhälligt beslut i rådet enligt artikel 47.2 i EG-fördraget. Såvitt det är kommissionen bekant finns inte något utbrett stöd för en ytterligare harmonisering på detta område.

Vad sedan gäller rörlighet för lärare och studerande i samband med överenskommelser mellan utbildningsinstitutionerna om utbytesprogram har kommissionen sedan 1987, som en del i Sokratesprogrammet, haft ett studentutbyte och högskolesamarbete (Erasmus) som direkt syftar till att främja och förbättra rörligheten för lärare och studerande i medlemsstaterna, EES-länderna och, på senare tid, kandidatländerna. För närvarande uppgår Erasmusstudenterna till 110 000 per år och Erasmuslärarna till ca 14 000.

Genom åtgärd 2 i Sokrates-programmets Erasmus-del främjas, som en del i mandatet för tiden fram till 2006, åtgärder som t.ex. användningen av det europeiska systemet för överföring av studiemeriter (ECTS, European Credit Transfer System), för att den vägen förbättra möjligheten att för akademiskt ändamål erkänna studieperioderna och därmed underlätta rörligheten.

Akademiskt erkännande är en nyckelfaktor när det gäller att främja en fri rörlighet för människor i utbildningssyfte. Man måste emellertid komma ihåg att det är ett område där medlemsstaterna (och de högre utbildningsinstitutionerna i medlemsstaterna) ensamma har behörighet och på vilket gemenskapen inte äger ingripa.

(1) EGT L 19, 24.1.1989.