SKRIFTLIG FRÅGA E-2125/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(13 juli 2001)

Ämne: Radonhalter i Grekland

Enligt tidningsartiklar har den grekiska regeringen inte gjort någon landstäckande radonmätning trots att det i ett forskningsprogram som nyligen genomförts av Athens universitet har framgått att även en stad med låga radonhalter som Kalamata så är radonhalterna på 5 % av de platser som kontrollerats av en forskargrupp och publicerats i Radiation Protection Dosimetry (Vol. 93, Nr 1, 2001) högre än det värde som anses vara gränsen för att vidta någon typ av åtgärder.

1. Har den grekiska regeringen gjort några åtaganden gentemot EU när det gäller radon, och om så är fallet, lever den upp till dem?

2. Har kommissionen några uppgifter om radonvärdena i Grekland, och om så är fallet, hur ser de ut?

3. Vilka följder kan radon få för folkhälsan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(10 oktober 2001)

Med tanke på den möjliga risken för lungcancer som förknippas med exponering för höga radonhalter inomhus i vissa regioner i Europa, lade kommissionen fram en rekommendation till medlemsstaterna(1) år 1990. I det dokumentet rekommenderas medlemsstaterna bland annat att utveckla kriterier för att fastställa i vilka regioner höga radonhalter inom hus sannolikt kommer att uppstå.

Till följd av detta hat e flesta medlemsstaterna genomfört landsomfattande undersökningar för att se hur utbrett problemet är och vilka regioner som är drabbade. Den berörda befolkningen informerades om resultaten. Medlemsstaterna är inte skyldiga att vidarebefordra denna information till kommissionen.

När det gäller radon på arbetsplatser krävs det dessutom i rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(2) att medlemsstaterna genom undersökningar eller på andra lämpliga sätt ta reda på inom vilka yrkesverksamheter arbetstagare och, i förekommande fall, allmänheten, exponeras för radonhalter som kan ge anledning till oro. Detta kan exempelvis vara kurbad, grottor, gruvor, arbetsplatser under jorden samt arbetsplatser ovan jord inom de områden där radonproblem har identifierats (avdelning VII, artikel 40).

Kommissionen känner till flera olika radonundersökningar i Grekland, men har aldrig fått några upplysningar om resultaten av några landsomfattande undersökningar. Detta innebär dock inget brott mot något åtagande eller någon rättslig skyldighet. Enligt artikel 36 i Euratomfördraget skall medlemsstaterna visserligen informera kommissionen om radioaktivitetsnivåerna i luft, vatten och mark, men denna skyldighet har aldrig tolkats så att den även skulle omfatta radonhalter inomhus. radon nämns inte

heller i förteckningen över radionuklidkategorier i kommissionens rekommendation av den 8 juni 2000 om tillämpningen av artikel 36 i Euratomfördraget avseende övervakning av radioaktivitetsnivåerna i miljön i syfte att bedöma befolkningens exponering(3), och radonets sönderfallsprodukter omfattas inte heller av kategorin sammanlagd betaaktivitet.

Kommissionen rekommenderar att medlemsstaterna fastställer ett referensvärde på 400 Becquerel (Bq) per kubikmeter (m3) från och med vilket åtgärder bör vidtas i befintliga bostäder, och att de informerar den berörda allmänheten om vilka möjligheter det finns att minska radonkoncentrationer som överskrider detta värde.

(1) 90/143/Euratom: Kommissionens rekommendation av den 21 februari 1990 om skydd av allmänheten mot exponering för radon inomhus.

(2) EGT L 159, 29.6.1996.

(3) EGT L 191, 27.7.2000.