SKRIFTLIG FRÅGA E-2506/99

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Tillåten förekomst av aflatoxinsvampar i paranötter importerade till EU

Kan kommissionen uppge:

1. de vetenskapliga undersökningar som utgör källa för dess beslut att tillåta förekomsten av 4 delar per miljard av aflatoxinsvampar i paranötter, medan den tillåtna nivån i USA är 20 delar per miljard?

2. Är den maximala tillåtna förekomsten i EU högre för jordnötter än för paranötter?

3. Vilka samråd genomfördes med paranötproducenterna innan EU beslutet fattades?

4. Vilket EU bistånd har erbjudits till producenterna för att de skall kunna vidta åtgärder för att säkerställa att färre nötter berörs?

5. Hur många månader i förväg varnades producenterna om beslutet?

6. Planerar EU att år 2000 erbjuda ersättning till producenter som inte längre kan sälja en stor del av sin skörd till den europeiska marknaden?

7. Är EU medveten om att dess beslut kan kännbart minska vissa skogsbefolkningars inkomst och tvinga dem till att utnyttja skogarna på ett mindre miljövänligt sätt?

8. Är kommissionen beredd att dra tillbaka detta beslut i avvaktan på en undersökning om beslutets inverkan på skogsbefolkningarna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

I kommissionens förordning (EG) nr 1525/98 av den 16 juli 1998 om ändring av förordning (EG) nr 194/97 av den 31 januari 1997 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel(1) fastställs den högsta tillåtna halten av aflatoxin B1 och den totala halten av aflatoxiner i jordnötter, nötter (inbegripet paranötter), torkad frukt, spannmål och härledda produkter av dessa varor samt för aflatoxin M1 i mjölk.

1. Vetenskapliga livsmedelskommittén lämnade ett yttrande den 23 september 1994 om aflatoxiner, ochratoxin A och patulin(2). I detta konstaterade kommittén följande:

Aflatoxiner är genotoxiska cancerframkallande ämnen. Man anser allmänt att det för detta slag av cancerframkallande ämne inte finns någon tröskeldos, under vilken inga tumörer skulle uppkomma. Riskfri är med andra ord endast en nollexponering.

Detta överensstämmer med de bedömningar som Internationella organet för cancerforskning(IARC)(3) (1993)gjort beträffande aflatoxiners cancerogenitet och genotoxitet. På grundval av många rapporter om riskbedömning kan man dra slutsatsen att även mycket liten exponering för aflatoxin, dvs. 1 nanogram per kilogram (ng/kg) kroppsvikt per dag eller mindre medför risk för levercancer.

Vetenskapliga livsmedelskommittén diskuterade på nytt aflatoxiners toxicitet vid sitt 108:e plenarmöte i september 1997(4) mot bakgrund av en utvärdering(5) som gjorts av FAO/WHO:s gemensamma expertkommitté för livsmedelstillsatser (JECFA). Vetenskapliga livsmedelskommittén gav sitt erkännande för det stora arbete som JECFA hade utfört för att kunna genomföra en kvantitativ riskbedömning genom att kombinera cancerframkallande potens och uppgifter om exponering av människor. Vetenskapliga livsmedelskommittén noterade också de många begränsningar och hypoteser som hör till detta tillvägagångssätt, vilka tydligt hade lagts fram i rapporten. Vetenskapliga livsmedelskommittén observerade dessutom att aflatoxiners toxicitet inte ifrågasätts av JECFA (aflatoxin hör till de mest potenta mutagena och cancerframkallande kända ämnena) och att flera av JECFA:s uttalanden stämde med Vetenskapliga livsmedelskommitténs yttrande om aflatoxiner från 1994. Kommittén drog slutsatsen att detta yttrande fortfarande var giltigt.

På grundval av denna bedömning anser man att, vid sidan av förebyggande åtgärder för att undvika kontaminering, bidrar fastställandet av högsta tillåtna halter till att skydda konsumenterna. Dessa halter måste sättas så lågt som det rimligtvis är möjligt.

2. För jordnötter, nötter (inbegripet paranötter), torkad frukt, spannmål och härledda produkter av dessa varor, direkt avsedda som livsmedel eller som ingrediens i livsmedel, är de högsta tillåtna halterna 4 mikrogram per kilo (µg/kg)aflatoxin totalt (B1 +B2 + G1 + G2) och 2 µg/kg aflatoxin B1. Sorteringsmetoder och annan fysisk behandling som minskar halten av aflatoxin kan användas på obehandlade nötter för att erhålla den slutliga konsumentprodukten. Med stöd av dessa metoder har högre tillåtna halter fastställts för nötter, inklusive paranötter (10 µg/kg aflatoxin totalt och 5 µg/kg aflatoxin B1) som sorteras eller underkastas någon annan fysisk behandling innan de används som föda eller som ingrediens i livsmedel. Högsta tillåtna halter för obehandlade jordnötter har satts till 15 miljarddelar (ppb)

aflatoxin totalt och 8 ppb aflatoxin B1, vilket stämmer med gränsvärdet i Codex Alimentarius(6) och eftersom det finns tillräckligt med uppgifter som klart visar att genom sortering nivån på 15 ppb hos obehandlade jordnötter kan minskas till 4 ppb hos den slutliga konsumentprodukten. Gränsvärdet på 15 ppb kommer också att gälla för obehandlade nötter, inklusive paranötter och torkad frukt, om det före den 1 juli 2001(7) presenteras uppgifter som påvisar effektiviteten hos sorteringsmetoder eller annan fysisk behandling för att minska nivån aflatoxin på 15 ppb hos obehandlade nötter och torkad frukt till den högsta tillåtna halt som fastställts för produkter som av avsedda att konsumeras direkt eller användas som en ingrediens i livsmedel. Dessa uppgifter föreligger ännu inte.

3., 5. och 6. De föreslagna åtgärderna anmäldes till Världshälsoorganisationen (WTO) genom meddelande G/SPS/N/EEC/51, daterat den 8 januari 1998. Synpunkter skulle lämnas före den 20 mars 1998. Följaktligen blev WTO-medlemmarnas behöriga myndigheter officiellt informerade om de föreslagna åtgärderna i januari 1998. De antagna åtgärderna har publicerats i EGT(8) och en reaktion på synpunkterna under samrådsförfarandet sändes till WTO för vidare spridning den 14 oktober 1998. Åtgärderna trädde i kraft den 1 januari 1999. Kommissionen anser att de nationella myndigheterna måste se till att de inhemska producenterna av paranötter blir informerade om gällande bestämmelser i de länder dit deras produkter exporteras.

De högsta tillåtna halter som fastställts på gemenskapsnivå genom kommissionens förordning (EG) nr 1525/98 ersatte och harmoniserade de hittills gällande nationella halterna för aflatoxiner i medlemsstaterna. För paranötter hade högsta tillåtna halter liknande dem som fastställts på gemenskapsnivå antagits på nationell nivå redan i början på 1990-talet av de länder som importerar paranötter i större skala. Det är därför ett rimligt antagande att gemenskapens bestämmelser om högsta tillåtna halter, som trädde i kraft den 1 januari 1999 och ersatte de hittills gällande högsta tillåtna halterna för aflatoxiner i de olika länderna, inte nämnvärt påverkade importen av paranötter till gemenskapen jämfört med föregående år.

På grundval av tillgänglig information finns det följaktligen enligt kommissionens mening ingen anledning att dra tillbaka förordning (EG) nr 1525/98.

4. och 7. Inom kommissionen är man fullt medveten om vilken betydelse produktionen av paranötter har för de lokaka producenternas sociala villkor och för bevarandet av regnskogen i Amazonas. Inom ramen för de tekniska samarbetsprogrammen undersöker kommissionen för närvarande tillsammans med de berörda länderna, bl.a. Brasilien, vilken teknisk och ekonomisk hjälp som kan ges för att bevara produktionen av paranötter som ett sätt att bevara den biologiska mångfalden i regnskogen i Amazonas, för att förbättra kvaliteten på paranötter med tanke på aflatoxinhalten och för att förbättra de sociala villkoren för de små, lokala odlarna. Dessa målsättningar är i alla händelser av mindre betydelse än skyddet av europeiska konsumenter mot de risker för folkhälsan som aflatoxinförgiftning innebär.

(1) EGT L 201, 17.7.1998.

(2) Vetenskapliga livsmedelskommitténs rapporter, serie 35.

(3) Internationella organet för cancerforskning.

(4) Protokoll från Vetenskapliga livsmedelskommitténs 108:e möte i Bryssel den 1819 september 1997.

(5) FAO/WHO:s gemensamma expertkommitté för livsmedelstillsatser (JECFA), 49:e mötet, Rom, 1726 juni 1997, sammanfattning och slutsatser i bilagan.

(6) Alinorm 99/12, Rapport från det 30:e mötet med Codex Committee on Food Additives and Contaminants, Haag, Nederländerna, 9-13 mars 1998, punkt 64-72 och bilaga X.

(7) Kommissionens förordning (EG) nr 1566/1999 av den 16 juli 1999 om ändring av förordning (EG) nr 194/97 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel (EGT L 184, 17.7.1999, s.17).

(8) EGT L 201, 17.7.1998.