SKRIFTLIG FRÅGA E-2289/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (2 juli 1997)

Ämne: EU-bidrag till Koreahalvöns organisation för energiutveckling (KEDO)

Europeiska unionen har beslutat att betala 15 miljoner ecu per år under fem år till Koreahalvöns organisation för energiutveckling (KEDO). Tillsammans med amerikanska och japanska bidrag kommer pengarna att användas som hjälp att uppföra två lättvattenreaktorer i västerländskt utförande i Nordkorea, som för närvarande har hungersnöd.

Europeiska kommissionens rapport från maj 1997 * Aktivitetsrapport om användande av det föreslagna ekonomiska bidraget från gemenskapen till KEDO * förklarar att genom KEDO kan EU stödja fred och stabilitet i området och skulle väsentligt bidra till att upprätthålla internationella målsättningar om icke-spridning och förbättra kärnsäkerheten på Koreahalvön.

På vilka grunder drar kommissionen slutsatsen att uppförande av kärnreaktorer i ett land som är drabbat av hungersnöd skulle bidra till fred och stabilitet i området? Reaktorerna som finansieras av EU kommer att producera plutonium. Hur kommer EU att säkerställa att detta plutonium inte kommer att användas för tillverkning av kärnvapen?

Har platser för reaktorerna setts ut? Kan kommissionen, om så är fallet, beskriva den process som genomgåtts för att välja byggplatser?

Hur kommer den framställda energin att distribueras när väl reaktorerna byggts, med hänsyn till att Nordkorea inte har något högspänningsnät? Räknar kommissionen med att någon del av den framställda energin kommer att användas av Sydkorea?

Vilka planer finns för omhändertagande av det avfall som uppkommer vid driften av kärnreaktorerna?

Varför beslutade EU att finansiera utveckling av kärnkraft i stället för förnyelsebar energi i Nordkorea? Nordkorea har också stora kolreserver, studerade kommissionen några förslag på att stödja utveckling av anläggningar för förbränning av rent kol i landet?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar (5 september 1997)

Det lättvattenreaktorprojekt som genomförs av Organisationen för energiutveckling på Koreahalvön (KEDO) utgör ett väsentligt bidrag till freden och stabiliteten på Koreahalvön eftersom det är en nyckelfaktor när det gäller att verkställa det ramavtal som Förenta staterna och Nordkorea undertecknade den 21 oktober 1994.

Utan detta ramavtal skulle Nordkorea har dragit sig ur fördraget om förhindrande av spridning av kärnvapen utan något avtal med Internationella atomenergiorganet (IAEA) om internationell kärnämneskontroll av landets verksamhet på atomenergiområdet. Nordkorea hade vid denna tid utvecklat en helt funktionsduglig bränslecykel, inbegripet anläggningar för att separera plutonium. Läget var mycket bekymmersamt ur spridnings- och säkerhetssynpunkt, men problemen kunde lösas genom ramavtalet.

Beslutet att leverera lättvattenreaktorerna fattades i anknytning till förhandlingarna om ramavtalet. De reaktorer som skall levereras av KEDO är betydligt säkrare och mindre ägnade för kärnteknisk spridning än de grafitmodererade reaktorer som de skall ersätta och vilka Nordkorea enligt ramavtalet skall ta ur bruk och montera ned. För övrigt kommer vissa kärntekniska nyckelkomponenter att levereras till Nordkorea först om och när landet till fullo efterlever kontrollavtalet med IAEA vilket omfattar fredlig och icke-explosiv användning av allt nukleärt material.

Vad gäller förläggningen av lättvattenreaktorerna har KEDO inspekterat det av Nordkorea förordade Komho-området i närheten av staden Simpo i södra Hamgyong-provinsen. Enligt KEDO ger undersökningen Nordkorea tillräcklig teknisk grund för att utfärda ett intyg om övertagande av området vilket skulle göra det möjligt för KEDO att påbörja inledande verksamhet på platsen.

Vad gäller energidistributionen har KEDO och Nordkorea avtalat att två tillförlitliga elkällor utanför kraftanläggningen jämte därtill anknutna överföringssystem måste vara på plats innan anläggningen tas i bruk. De överföringssystem som skall betjäna dessa kraftkällor kan också användas för att distribuera den energi som produceras av kärnkraftverket. Det har även avtalats att Nordkorea skall bära ansvaret för att åstadkomma det nödvändiga överföringssystemet. Den energi som alstras av reaktorerna kommer att tillhöra Nordkorea. Huruvida någon del av denna energi kommer att användas av Sydkorea blir därför en fråga som Nordkorea, tillsammans med Sydkorea, får avgöra.

Förvaringen och disponeringen av det radioaktiva avfall som härrör från driften av reaktorerna skall uppfylla vissa regler och normer motsvarande IAEA:s. Lagringsanläggningar för låg- och medelaktivt avfall med kapacitet för de två lättvattenreaktorerna kommer att byggas. KEDO och Nordkorea har också kommit överens om att samarbeta för säker lagring och bortskaffande av använt bränsle. Om KEDO så begär skall Nordkorea, genom lämpliga affärsmässiga avtal, avstå från äganderätten till det använda bränslet och gå med på att det förs ut från dess territorium så fort det är tekniskt möjligt efter det att det avlägsnats från reaktorerna.

Som ovan sagts genomför KEDO ramavtalet vilket har föregripit de stora spridnings- och säkerhetsrisker som skulle ha uppstått om Nordkorea hade dragit sig ur icke-spridningsavtalet och IAEA:s kontrollsystem. Euratoms medverkan i KEDO bidrar därför klart till upprätthållandet av fred och stabilitet i regionen.

Medverkan i KEDO påverkar inte gemenskapens humanitära hjälp till Nordkoreas befolkning. Den 23 maj tillkännagav kommissionen att livsmedelsbistånd till ett värde av 46,3 miljoner ecu skall levereras i nära samarbete med FN:s världslivsmedelsprogram. Detta har kompletterats med ett folkhälso- och näringsbistånd och skall läggas till de närmare tio miljoner ecu som beviljats i bistånd sedan översvämningarna 1995 och 1996.