ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3392/98

från Carlos Carnero González (GUE/NGL) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Stödåtgärder för fisket efter svart kummel i Cádiz (Spanien)

Under en resa nyligen till provinsen Cádiz - vars socioekonomiska problem tydligt återspeglas i det faktum att provinsen har EU:s högsta arbetslöshet - fick jag genom information från Rederiföretagens yrkessammanslutning (ASEMAR) en inblick i situationen i fiskesektorn, som bland annat fiskar efter svart kummel i mauretanska och senegalesiska fiskevatten.

Det är nödvändigt att skydda och främja fiskeverksamheten i Cádiz för att stimulera ekonomin och sysselsättningen. Vidare är fisket efter svart kummel speciellt eftersom det inte utgör något hot mot kuststaterna och inte heller medför någon risk för utfiskning. Den flotta som ägnar sig åt detta fiske missgynnas däremot av de internationella avtalen plus att den saknar marknader och har höga driftskostnader.

Mot bakgrund av detta, anser inte kommissionen att det borde vidtas åtgärder av det slag som har föreslagits av ASEMAR, dvs. att bland annat sända ut tekniker från de olika administrationerna (med början på gemenskapsnivå) som på plats skulle kunna studera denna verksamhet i detalj för att därmed vara väl förberedda att försvara det framgångsrikt under kommande förhandlingar om nya fiskeavtal eller ändringar av befintliga avtal samt främja inrättandet av ett stöd till hamnarbetarna som, baserat på antal lossade kilon, skulle leda till att lossningskostnaden för redaren aldrig skulle överstiga 4 eller 5 % av fiskens försäljningsvärde i första ledet?

Förutsatt att kommissionen anser att åtgärder behöver vidtas, vilken typ av åtgärder rör det sig om?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(18 december 1998)

I förhållande till de internationella fiskeavtalen med tredje land, inbegripet fallet "senegalesisk kummel", utgår kommissionens förhandlingsposition från uppgifter från de nationella myndigheterna. Dessa uppgifter fastställs i samråd med fiskeribranschen i de berörda medlemsstaterna.

Kommissionen respekterar dessa internationella åtaganden och anser att det är kuststaterna som är behöriga att bedöma fiskeresurserna i kuststaternas vatten och fastställa vilka fångster som här skall få göras, även för tredje lands fiskeflottor. Vid bedömingen av sina förhandlingskrav beaktar kommissionen framstående vetenskapliga utlåtanden.

Villkoren för att få tillgång till tredje lands fiskevatten beror alltså av nämnda två parametrar. Kommissionen anser att denna hållning är den bästa avvägningen mellan försvaret av den gemensamma fiskeflottans intressen och nödvändigheten att anpassa fiskemöjligheterna till en långsiktig förvaltning av fiskeresurserna.

Kommissionen vill dessutom påpeka att de stöd som åberopas av parlamentsledamoten inte berättigar till stöd från Fonden för fiskets utveckling (FFU) och att dessutom gemenskapens internationella åtaganden, särskilt då inom Världshandelsorganisationen, inte tillåter den föreslagna typen av bidrag.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3404/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(9 november 1998)

Angående: Direktiv om inmatning av ström på elnätet

1. För närvarande finns inom EU två modeller för ersättning för inmatning av ström från förnybara energikällor på elnätet.

Kan kommissionen meddela hur mycket andelen förnybara energikällor ökat under de senaste tre åren (1994-1997) i Förbundsrepubliken Tyskland, som ger kostnadstäckande ersättning för inmatning av ström på elnätet, respektive i Förenade kungariket där man använder en kvotmodell?

2. Hur stora investeringar gjordes under den nämnda tidsperioden i Förenade kungariket och i Förbundsrepubliken Tyskland?

3. Stämmer det att den trots mycket goda geografiska förutsättningar ringa andelen vindkraft i Förenade kungariket beror på att kvotmodellen möjliggör bedrägeri på så sätt att inga investeringar behöver göras efter kontraktstilldelning i samband med offentlig upphandling?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(11 december 1998)

1. Enligt den statistik som kommissionen tagit fram om förnybara energikällor i gemenskapen, har andelen elektricitet som produceras från sådana källor, inbegripet storskaliga vattenkraftverk, uppnått följande procentsatser i förhållande till den samlade inhemska produktionen i Tyskland och Förenade kungariket:

>Plats för tabell>

Det finns ännu inga officiella siffror tillgängliga för 1997.

2. Kommissionen har inga statistiska uppgifter om de sammanlagda investeringarna i förnybar energi under perioden 1994-1997 i Tyskland och Förenade kungariket. Den installerade effekten (i megawatt), för förnybara energikällor som helhet, har emellertid utvecklats på följande sätt enligt officiell statistik som kommissionen har tillgång till:

>Plats för tabell>

Enligt uppgifter från industrin har den installerade effekten för elproduktion från vindkraftverk (i megawatt) utvecklats på följande sätt:

>Plats för tabell>

3. Kommissionen känner inte till att det skulle ha förekommit några bedrägerier i samband med upphandlingsförfaranden inom ramen för det system som medför "skyldighet att använda icke-fossila bränslen" och som tillämpas i Förenade kungariket. Enligt brittiska källor förefaller det emellertid som om ett antal projekt inom området förnybar energi, vilka tilldelats kontrakt efter ett upphandlingsförfarande, till slut ändå inte har genomförts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2613/98

från Mirja Ryynänen (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Utvärderingen av skogsstödet

Kommissionen har lagt fram ett förslag om att utvidga skogsstödet som en del av Agenda 2000. Redan nu finns det möjlighet att få stöd till skogsodling och skogsvårdsåtgärder från EU:s strukturfonder och den gemensamma jordbrukspolitiken. Så vitt jag vet har det emellertid inte gjorts någon grundlig helhetsutvärdering av hur dessa fungerar.

Hur bedömer kommissionen de gamla stödformernas funktion, effektivitet och effekt jämfört med de mål som uppställts för dem?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 oktober 1998)

Med undantag för ett stöd som har beviljats för att bibehålla den skyddande rollen hos vissa skogsytor, och som begränsas till områden med omfattande och naturligt betingade svårigheter, föreskrivs i kommissionens förslag i Agenda 2000(1) inte någon ny åtgärd för skogssektorn i gemenskapen och inte heller att stödtaken höjs för de befintliga stödåtgärderna inom området. De skogsvårdsåtgärder som för närvarande får ekonomiskt stöd från strukturfonderna enligt mål 1 och mål 5 b samt skogsbruksåtgärderna inom jordbruket (rådets förordning (EEG) 2080/92 av den 30 juni 1992 om en gemenskapsordning för stöd till skogsbruksåtgärder inom jordbruket(2)) kommer således att förnyas och anpassas till den struktur som fastställs genom den nya förordningen om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska fonden för regional utveckling (EUGFJ).

Beträffande utvärdering av skogsbruksåtgärder inom jordbruket lämnade kommissionen i slutet av 1997 en rapport till parlamentet och rådet rörande tillämpningen av förordning (EEG) 2080/92 och man beaktade dess slutsatser i de förslag man lade fram för dessa åtgärder enligt skogskapitlet i Agenda 2000. Exempelvis har genomförande i medlemsstaterna av åtgärder som möjliggör finansiering till beskogning av jordbruksmark, och som är obligatoriskt enligt förordning (EEG) 2080/92, gjorts frivilligt.

Utvärdering av de skogsbruksåtgärder som antagits i strukturfondernas operativa program för 1994-1999 ingår i den allmänna utvärderingen av strukturfonderna, eftersom dessa åtgärder ingår i de prioriterade områden som fastställts (exempelvis jordbrukets modernisering, diversifiering och förräntning samt sysselsättning och miljö) på samma sätt som andra åtgärder inom andra områden.

(1) KOM(98) 158.

(2) EGT L 215, 30.7.1992.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0032



SKRIFTLIG FRÅGA E-2940/98 från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till kommissionen (8 oktober 1998) Angående: Blockering av vissa budgetposter Enligt uppgift har Europeiska kommissionen beslutat att blockera vissa budgetposter för anslag till volontärsamarbete för utveckling, socialt välbefinnande och mänskliga rättigheter. Hur motiveras detta beslut? Kommer kommissionen att ompröva sin ståndpunkt? Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (23 november 1998) Kommissionen påminner parlamentsledamoten om svaret på hans skriftliga fråga E-2128/98(1). Där gavs en noggrann redogörelse för följderna av att vissa budgetposter blockerats efter EG-domstolens dom av den 12 maj 1998 i mål C 106/96. (1) EGT C 142, 21.5.1999.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0134



SKRIFTLIG FRÅGA E-3894/98 från Karl-Heinz Florenz (PPE) till kommissionen (4 januari 1999) Angående: Direktiv 64/433/EEG om kött och direktiv 86/469/EEG om kontroll av restämnen Instämmer kommissionen i att direktivet om färskt kött (64/433/EEG)(1) bör ändras så att hästar endast får slaktas om de är identifierbara och om en läkemedelsjournal finns tillgänglig vid restämneskontrollen? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler (5 februari 1999) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1495/98 från Kindermann(2). (1) EGT 121, 29.7.1964, s. 2012. (2) EGT C 31, 5.2.1999, s. 42.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3301/98

från Kenneth Coates (GUE/NGL) till rådet

(10 november 1998)

Angående: Uppförandekod för vapenexport

Är ett land som har för avsikt att exportera vapen enligt uppförandekoden för vapenexport förpliktat att rådgöra med andra medlemsstater som nekat till att utfärda exportlicenser?

Om landet var förpliktat att rådgöra med samtliga medlemsstater, skulle det göra processen mer öppen och i större utsträckning säkerställa frånvaron av hemliga överenskommelser?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3689/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Motiven på euromynten och eurosedlarna

Europeiska kommissionen har genom sin utmärkte kommissionär Yves-Thibault de Silguy upprepade gånger sagt att de brister som finns på motiven på euromynten och eurosedlarna skall rättas till i god tid för att inte såra nationalkänslan hos medlemsstaternas folk. En av de allvarligaste bristerna är otvivelaktigt att de grekiska öarna saknas på den gemensamma europeiska valutans mynt, något som självklart ger upphov till frågor och bitterhet hos de grekiska medborgarna.

Enligt uppgift har man redan inlett präglandet av mynten (något som även tas upp i min kollega Soltwedel-Schäfers betänkande om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro, A4-0401/98).

Kan kommissionen upplysa mig om man har rättat till de brister som uppstått på euromyntens motiv genom att de grekiska öarna utelämnats, så att inte nationalkänslan såras hos de grekiska medborgarna inom unionen?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(25 januari 1999)

Såsom ledamoten påpekar har Europeiska rådets godkännande av euron vid mötet i Amsterdam varit föremål för ett antal smärre förändringar på begäran av medlemsstater.

På basis av diskussioner inom monetära kommittén överlämnades de ändrade motiven till Ekofin-rådet den 17 november 1997. Efter att ha erhållit Europaparlamentets yttrande protokollförde rådet enhälligt sin gemensamma ståndpunkt när det gäller de tekniska specifikationerna av euromynten.

För att lösa problemet med öar fastställde man ett minimikrav på landyta och satte gränsen vid 2500 km2 för 1- och 2-euromynten och 10- , 20- och 50-centsmynten. Detta ledde till att ön Kreta och andra europeiska öar lades till för dessa mynt. Dessutom korrigerade man återgivandet av Grekland och då särskilt Chalkidiki and Peloponnesos.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3616/98

från Nelly Maes (ARE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Den nuvarande ECHO-direktörens ansvar i ECHO-affären

I sitt svar, daterat 11 september 1998, på föredragande Fabra Vallés (PE 226.913) första arbetsdokument om vilka åtgärder som kommissionen vidtagit med anledning av revisionsrättens särskilda rapport nr 2/97 och med anledning av ECHO-affären, meddelar kommissionen att det endast finns misstankar mot en tjänsteman, som sedan dess har avstängts. I Fabra Vallés arbetsdokument ställs också frågor om vilket ansvar den nuvarande direktören för ECHO har, eftersom denne den 3 juni 1998 skrev ett tackbrev till firman som utfört bedrägerierna i ECHO-affären.

Kan kommissionen förklara för mig hur man kan vidhålla att den nuvarande ECHO-direktören inte hade kunnat hysa några betänkligheter beträffande den firma som anklagas för bedrägeri, eftersom det ännu inte fanns några "avgörande" detaljer beträffande den tjänsteman som hade avstängts när brevet skrevs?

Vidhåller kommissionen att den nuvarande ECHO-direktören inte hade kännedom om Uclaf-undersökningen, i synnerhet som Uclaf-undersökarna i februari 1998 utförligt förhörde den nu avstängda tjänstemannen?

Vidhåller kommissionen också att den nuvarande ECHO-direktören inte hade kännedom om att Uclaf hade förhört hans föregångare och dennes dåvarande assistent?

Kan kommissionen hålla med om påståendet att den nuvarande ECHO-direktören antingen uppenbarligen inte hade någon känsla för vad som pågick runt omkring honom eller att han var synnerligen oförsiktig genom att den 3 juni 1998 skriva ett tackbrev till firman som anklagas för bedrägeri, särskilt som den aktuella Uclaf-undersökningen om den pågående undersökningen var klar redan i mitten av maj 1998?
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0024



SKRIFTLIG FRÅGA E-2830/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (28 september 1998) Angående: Beviljat stöd för fläskköttsindustri på Irland Kan kommissionen ange de belopp som under de senaste 15 åren har beviljats för marknadsföring och bearbetning av fläskkött på Irland och hur de irländska bidragen och bidragen från EU har fördelats och förhåller sig till varandra? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (16 oktober 1998) Investeringsstöd (i irländska pund) som beviljats grisköttssektorn i Irland >Plats för tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-3164/98

från Mathieu Grosch (PPE) till kommissionen

(19 oktober 1998)

Angående: Sjukförsäkring

EG-domstolen har i "Molenaar-domen"av den 5 mars 1998 (A3 - C160/96) beslutat, att förordningen om lagstadgad sjukförsäkring (EEG) 1408/71(1) skall gälla för den tyska sjukförsäkringen. Man har dessutom avslagit sjukersättningens tjänstekaraktär och i stället karaktäriserat dem som kontantförmån vid sjukdom, vilken skall gälla oavsett i vilket land försäkringstagaren befinner sig. Genom ett beslut i EG-domstolen stiftas omedelbart gällande lag. Det griper omedelbart in i befintliga rättsförhållanden, med påföljd att försäkringstagare i den tyska sjukförsäkringen, vilka är bosatta eller befinner sig i andra EU-länder, kan erhålla sjukersättning även under än längre tid än 6 veckor. För att genomföra detta behövs ingen rättsakt från det inhemska lagstiftande organet.

1. Stämmer det att personer som har två olika pensioner från olika EU-länder är förhindrade att utnyttja sjukersättning i utlandet?

2. Om så är fallet, på vilken rättslig grund sker detta?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(15 december 1998)

I mål C-160/96 Molenaar beslutade domstolen att vårdförmånerna i fråga skulle jämställas med kontanta sjukvårdsförmåner.

Till följd av denna tolkning kan alla personer som har rätt till endast tysk pension och är bosatta i en annan medlemsstat utnyttja rätten att överföra vårdförmåner (artikel 28 i rådets förordning (EEG) 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(2)). I fråga om personer som har rätt till pension från två eller flera länder måste man först bestämma vilken medlemsstat som svarar för kontanta sjukvårdsförmåner. Om en person är bosatt i en medlemsstat som också betalar ut pension till honom är det denna medlemsstat som svarar för förmånerna (artikel 27).

Om personen är bosatt i en medlemsstat utan att ha rätt till pension är det den medlemsstat där han har varit försäkrad under längst tid som skall utge kontanta sjukvårdsförmåner (artikel 28).

Under dessa förhållanden är det inte uteslutet att en person som har rätt till tysk pension men som är bosatt i till exempel sitt ursprungsland, som också betalar ut pension till honom, skulle ha rätt att överföra tyska vårdförmåner.

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2) EGT L 149, 5.7.1971.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2662/98

från Jan Andersson (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Strukturstöd till större städer

Stöd till särskilt utsatta områden i större städer är ett helt nytt element i den europeiska strukturpolitiken. Därför blir tillämpningen av stadsstödsreglerna i kommissionens förslag mot ett program för städer inom Europeiska unionen ett något otympligt instrument i länder med liten och glest boende befolkning, då dessa regler är avpassade för regioner och inte delar av städer. Kommissionen borde försöka göra undantag från det fiktiva kriteriet på 100 000 invånare för vissa områden med lågt befolkningsantal.

Min fråga till kommissionen är hur man tänker hantera denna fråga så att man undgår denna något inkonsekventa särbehandling som nu följer av det lagda förslaget.

Svar från M. Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(8 oktober 1998)

Under den nuvarande programperioden har gemenskapen gjort insatser i de större städerna, särskilt genom att delta i programmen i mål 1-regioner (minst utvecklade) och mål 2-regioner (industriregioner). Därutöver har särskilda program genomförts i eftersatta stadsområden inom gemenskapsinitiativen Urban. För framtiden föreslår kommissionen att bygga vidare på den erfarenheten och utvidga det huvudsakliga stödet till eftersatta stadsområden inom det nya mål 2.

De stödberättigade stadsområdena inom det nya mål 2 kommer att väljas ut på grundval av förslag från medlemsstaterna enligt kriterierna i den föreslagna nya allmänna förordningen(1). I den föreslagna förordningen anges ingen lägsta områdesstorlek, som tröskelvärdet 100 000 invånare som parlamentsledamoten nämner. Däremot är det viktigt att de stödberättigade områdena är så stora att det är möjligt att genomföra regionala utvecklingsprogram, vilket är skälet till att det i kommissionens förslag talas om områden som är "tillräckligt stora".

(1) KOM(98) 131 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3345/98

från Ulla Sandbæk (I-EDN) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Internationella konferensen om befolkning och utveckling + 5

Kan kommissionen redogöra för följande frågor mot bakgrund av den kommande internationella konferensen om befolkning och utveckling + 5 (Haag den 8-12 februari 1999) som kommer att utvärdera genomförandet av konferensens femåriga åtgärdsprogram:

1. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att förbereda den internationella konferensen om befolkning och utveckling + 5? Har dokument utarbetats? Om så är fallet, när kommer dessa att bli tillgängliga för parlamentsledamöterna?

2. Kommer kommissionen att vid forumet i Haag ta tillfället i akt för att redogöra för slutsatserna man hittills kommit fram till i det förestående meddelandet till Europaparlamentet och rådet om reproduktiv hälsovård?

3. Hur avser kommissionen att inför internationella konferensen om befolkning och utveckling + 5 samordna information och förmedla denna till parlamentet och rådet?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(9 december 1998)

1. Kommissionen anser att Kairo + 5 är en mycket nyttig process och planerar att delta i den internationella konferensen i Haag. Kommissionen kommer även att ge ekonomiskt stöd till de icke-statliga organisationernas konferens som går av stapeln i Haag omedelbart före den internationella konferensen i februari 1999.

En uttömmande rapport om gemenskapens stöd (1994-1998) i linje med de mål man enades om vid FN:s internationella konferens om befolkning och utveckling (ICPD) är under utarbetande och den kommer att offentliggöras i januari 1999. I denna rapport ges en sammanfattning av kommissionens politik och handlingslinjer och en översikt över alla projekt och program, som rör allt från forskning till tillhandahållande av tjänster.

2. Kommissionens nya meddelande om befolkning och reproduktiv hälsa i utvecklingsländer håller för närvarande på att utarbetas. När meddelandet har antagits av kommissionen, vilket väntas ske under första halvåret 1999, kommer det att översändas till rådet och parlamentet för vidare diskussioner.

Kommissionen hjälper även Tyskland, som tar över ordförandeskapet i rådet, att organisera en runda bords-konferens för icke-statliga organisationer om befolkning, reproduktiv hälsa och utveckling. Denna konferens skall hållas i Bryssel den 21 och 22 januari 1999. Den kommer att ge ytterligare en möjlighet till tankeutbyte om vilka framsteg som kan göras beträffande reproduktiv hälsa och om de icke-statliga organisationernas roll i detta.

3. Utöver den nämnda rapporten kommer en detaljerad rapport om verksamheten beträffande befolkningspolitik och -program i utvecklingsländerna att läggas fram före årsskiftet. Ytterligare informationsutbyte mellan parlamentet, rådet och kommissionen säkras genom de befintliga kanalerna, som utvecklingsgruppens sammanträden, plenarmöten, kommittéer och arbetsgrupper.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3027/98

från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Tillträde till A/LA-tjänster för personer som besitter fullständiga spanska högskoleexamina

Kommissionsledamoten Erkki Liikanen har i sitt svar av den 10 februari 1998 på den skriftliga frågan E-4186/97(1) från Bárbara Dührkop uppgett att fullständiga högskoleexamina från Spanien som ger tillträde till doktorandstudier accepteras för tillträde till tjänster i kategori A/LA inom EU-förvaltningen. Varför har kommissionen inte skrivit in detta krav i något av meddelandena om allmänna uttagningsprov för besättande av tjänster i kategori A/LA inom EU-förvaltningen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

Kommissionen kräver att de spanska deltagarna i uttagningsproven för tjänstekategori A/LA skall ha en högskoleexamen som ger behörighet till doktorandstudier. Detta framgick av kommissionens svar på Barbara Dührkop Dührkops skriftliga fråga E-4186/97(2).

I kommissionens meddelanden om uttagningsprov för kategori A/LA har det hittills funnits krav på att de sökande ska ha en fullständig högskoleutbildning, styrkt med ett examensbevis. Det anges också att "uttagningskommittén kommer att ta hänsyn till skillnaderna i utbildningssystemen". Meddelandena om uttagningsprov innehåller också råd och anvisningar för de sökande, där det i avsnittet om studier och examensbevis sägs att uttagningskommittén granskar och bedömer den utbildning som sökanden åberopar. Om nödvändigt görs detta av personer med särskilda kunskaper om utbildningssystemet i fråga.

Med tanke på den mängd olika studievägar, examina och titlar som finns i de femton medlemsstaterna använder kommissionen en formulering som kan tillämpas på hela gemenskapen.

För att undvika eventuell förvirring i framtiden har kommissionen i de senaste meddelandena om allmänna uttagningsprov (KOM/A/8/98 till KOM/A/12/98) infört frasen "endast utbildningsbevis som kan ge tillträde till studier på doktorandnivå kommer att beaktas".

(1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 15.

(2) EGT C 304, 2.10.1998.