ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2675/01

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till kommissionen

(24 september 2001)

Ämne: Vattenavtalet mellan Portugal och Spanien

Anser kommissionen att vattenavtalet mellan Portugal och Spanien respekterar ramdirektivet för vatten som nu tillämpats i ett år?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Ramdirektivet för vatten(1) trädde i kraft den 22 december 2000. I direktivet fastställs att förvaltning av avrinningsområden är den grundläggande principen för vattenförvaltning. För gränsöverskridande avrinningsområden fastställs i direktivet följande krav på samordning (artiklarna 3.3 och 3.4):

Medlemsstaterna skall se till att ett avrinningsområde som täcker mer än en medlemsstats territorium hänförs till ett internationellt avrinningsdistrikt. Om de berörda medlemsstaterna begär det, skall kommissionen vidta åtgärder för att det skall bli lättare att hänföra avrinningsområden till sådana internationella avrinningsdistrikt.

Varje medlemsstat skall säkerställa lämpliga administrativa arrangemang vilket innefattar att de skall identifiera lämplig behörig myndighet för tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv inom den del av varje internationellt avrinningsdistrikt som ligger på dess territorium.

Medlemsstaterna skall se till att detta direktivs krav för att uppnå miljömålen enligt artikel 4, och i synnerhet alla åtgärdsprogram, samordnas för hela avrinningsdistriktet. När det gäller internationella avrinningsdistrikt skall de berörda medlemsstaterna tillsammans sköta denna samordning och får för detta ändamål använda befintliga strukturer som internationella avtal givit upphov till. Om de berörda medlemsstaterna begär det, skall kommissionen vidta åtgärder för att det skall bli lättare att upprätta åtgärdsprogrammen.

Medlemsstaterna är visserligen, enligt ramdirektivet för vatten, skyldiga att tillsammans förvalta internationella avrinningsområden och samordna detta arbete, men de får själva fastställa den institutionella och rättsliga formen för sådana gemensamma åtgärder (formella överenskommelser, konventioner, skriftväxling etc.).

När det gäller behovet av att säkerställa lämplig samordning uppfyller avtalet mellan Portugal och Spanien i stora drag kraven i ramdirektivet för vatten. Kommissionen skulle därför välkomna en ram för förvaltningen av det avrinningsområde som Spanien och Portugal delar. När en sådan ram väl finns på plats består utmaningen i att utarbeta förvaltningsplaner och åtgärdsprogram för varje enskilt avrinningsområde i enlighet med direktivet.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, EGT L 327, 22.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2189/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Portugisisk sträckning av järnvägen för höghastighetståg mellan Galicien och Portugal

I sitt svar på muntlig fråga H-0530/01(1) vid parlamentets plenarsammanträde den 4 juli 2001, meddelade kommissionen att den noga följer de olika planeringsstadierna i Portugals plan för höghastighetståg. Denna plan omfattar Atlantsträckningen som ingår i prioriterat projekt nummer 8 och som kommer att bidra till att förbindelserna mellan Spanien och Portugal upprätthålls och är förenliga med varandra.

Svaret kommer vid en tidpunkt när den portugisiska regeringen har börjat ifrågasätta utformningen på denna linje, och till och med om det överhuvudtaget är nödvändigt att bygga den.

Järnvägslinjen mellan Lissabon och La Coruña är en del av prioriterat projekt nummer 8 (ett av ett begränsat antal projekt som unionen särskilt bör uppmärksamma). Projektet är dessutom av avgörande betydelse för den ekonomiska utvecklingen i Galicien. Mot bakgrund av detta, vilka initiativ tar kommissionen gentemot regeringarna i Portugal och Spanien samt gentemot den regionala regeringen i Galicien för att garantera att denna järnvägslinje slutförs till 2007, allt enligt planerna?

(1) Skriftligt svar av den 3 juli 2001.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(27 september 2001)

Som redan angivits i svaren på frågeställarens två skriftliga frågor E-1046/01(1) och E-2030/01(2) har kommissionen för avsikt att föreslå nya riktlinjer för de transeuropeiska transportnäten, där bilaga III även skall innehålla nya särskilda projekt. I den vitbok om gemenskapens transportpolitik som kommissionen antog den 12 september 2001(3) anges det tydligt att driftskompatibiliteten mellan höghastighetstågen på iberiska halvön, utgående från de spanska och portugisiska planerna för höghastighetstågförbindelser, hör till de projekt som planeras. I de spanska planerna ingår bland annat linjer i Galicien, så som de avtalats mellan den spanska och den galiciska regeringen, t.ex. förbindelsen mellan La Coruna, Vigo och portugisiska gränsen.

Kommissionen har redan varit i kontakt med de portugisiska myndigheterna för att göra dem uppmärksamma på de möjligheter som erbjuds om man gör järnvägsförbindelserna genom Spanien och Portugal driftskompatibla och genomgående i en korridor som ingår i det prioriterade projektet nr 8. På de spanska och portugisiska myndigheternas begäran har kommissionen dessutom inom ramen för det transeuropeiska nätet redan givit ekonomiskt stöd till genomförandet av arbeten och studier som syftar till modernisering av den befintliga förbindelsen, i väntan på att järnvägssträckan mellan Porto och Vigo färdigställs.

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 155.

(2) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 49.

(3) KOM(2001) 370.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2857/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: Segregering av bomullsodlarnas produktion i stödberättigad eller icke stödberättigad

Genom beslut nr 55645/24.9.2001 (artikel 8.5) inför jordbruksdepartementet i Grekland individuella kvoter i bomullsproduktionen och tillåter att bomullspartier som inte är stödberättigade lämnas till bomullsrensningsanläggningar.

Detta görs trots att förordning (EG) nr 1051/2001(1) endast ger möjlighet till begränsningar under vissa förutsättningar, och bara av de odlade arealerna, inte genom segregering av levererade kvantiteter i stödberättigade och icke stödberättigade. Bomullsodlarna känner inte ens till för vilka slutkvantiteter de kommer att få stöd och för vilka de endast kommer att få marknadspris (cirka 56 drakmer/kilo). Inte heller vet de när det kommer att bli en ny bedömning av deras produktion och enligt vilka kriterier, och de har därför svårt att avgöra om de skall ta in hela sin produktion, mot bakgrund av att kostnaderna för skörden nätt och jämnt täcks av marknadspriset.

Förutom denna förordning har även kommissionen i sin Rapport från kommissionen till rådet om Greklands begäran inom bomullssektorn (KOM(1998) 10) avvisat en individuell fördelning av produktionen och en uppdelning i stödberättigade eller icke stödberättigade bomullskvantiteter, med argumentet att om det finns två typer av bomull både på produktions- och rensningsnivå så skulle detta skapa allvarliga problem vid kontrollen av systemet och leda till risk för stödbedrägerier. I rapporten förutser kommissionen även en grundlig översyn och begär en anpassning till de grundläggande bestämmelserna för organisationen av bomullsstödet(2).

1. Kan både stödberättigad och icke stödberättigad bomull tas emot på bomullsrensningsanläggningarna?

2. Existerar inte längre de orsaker som ledde till att kommissionen tidigare(3) inte tillät Grekland att ge stöd endast till en del av de kvantiteter som varje producent producerar?

3. Har kommissionen utrett de rutiner som tillämpas på bomullsrensningsanläggningarna, för att utesluta möjligheten att stödbedrägerier förekommer, genom att både stödberättigade och icke stödberättigade bomullspartier lämnas samtidigt?

(1) EGT L 148, 1.6.2001, s. 3.

(2) (KOM(1998) 10).

(3) (KOM(1998) 10).

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 november 2001)

Kommissionen har begärt och fått dekretet av den 24 september 2001 om de nationella åtgärder som de grekiska myndigheterna har beslutat om inom ramen för den nya stödordning för bomull som gäller från och med regleringsåret 2001/2002.

Kommissionen utreder noggrant de officiella juridiska texterna som rör dekretet och kan således inte uttala sig om ärendet.

Enligt artikel 17.3 i rådets förordning (EG) nr 1051/2001 av den 22 maj 2001 om produktionsstöd för bomull(1) får medlemsstaterna hädanefter begränsa det antal arealer som skall omfattas av produktionsstöd med hänsyn till miljöåtgärder som godkänts i detta syfte.

Bomull från arealer som inte är stödberättigande får vara rensad, men ger varken rätt till stöd eller är bundet av minimipriset.

(1) EGT L 148, 1.6.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3380/01

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(7 december 2001)

Ämne: Fiskelicenser/registrering och avtal med tredje land

Skulle kommissionen kunna ange om nya fiskefartyg, som utgör en ökning av den gemenskapliga fiskeflottans tonnage och som saknar tilldelning av fiskekvoter i gemenskapens vatten, får registreras som fiskefartyg och vilka villkor som gäller vid en sådan registrering? Skulle kommissionen även kunna ange om en registrering för dylika fartyg som en del av gemenskapsflottan faktiskt ger möjlighet att ingå privata avtal med tredje land eller att ansöka om en andel i de kvoter som gemenskapen avtalat med sådana stater? Skulle kommissionen kunna ange hur många fartyg av detta slag som är registrerade?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 januari 2002)

Enligt artikel 1 i kommissionens förordning (EG) nr 2090/98 av den 30 september 1998 om gemenskapens register över fiskefartyg(1) skall alla gemenskapens fiskefartyg som för en medlemsstats flagg eller som är registrerade i en medlemsstat vara registrerade i gemenskapens register över fiskefartyg.

Denna registrering medför inte automatiskt rätten att göra privata överenskommelser eller ansöka om en kvotandel. Enskilda personer och företag har dock rätt att göra privata överenskommelser med tredjeländer samt ansöka om tilldelning av en kvot inom ramen för ett fiskeavtal som slutits mellan gemenskapen och tredjelandet i fråga. Fiskaren skall skicka in ansökan till flaggmedlemsstaten som skall översända den till kommissionen för vidarebefordran till tredjelandet. Ansökan får högst avse de fiskemöjligheter som tilldelats den medlemsstaten enligt villkoren i fiskeavtalet. Det är sedan tredjelandet som utfärdar licensen till de av gemenskapens fiskefartyg som önskar fiska i det landets vatten.

När det gäller tilldelning av kvoter till enskilda fartyg och utfärdande av fiskelicenser enligt artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 3690/93 av den 20 december 1993 om ett gemenskapssystem för fastställande av bestämmelser om vilka uppgifter som minst måste ingå i fiskelicenser(2), bör det framhållas att det inte är kommissionen, utan flaggmedlemsstaten som är ansvarig.

(1) EGT L 266, 1.10.1998.

(2) EGT L 341, 31.12.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2205/01

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Val i Albanien utan observatörer från Europaparlamentet

Med hänsyn till att situationen i Albanien präglas av att man där ännu är långt från fria, demokratiska och korrekta val med allmänt deltagande, kan kommissionen uppge varför det vid den andra valomgången (en mycket känslig fas, då upprepade fall av fusk och polisingripanden hade rapporterats) inte sändes någon observatör från Europaparlamentet? Enligt vilka regler valdes de vallokaler som observatörerna sändes till?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(14 september 2001)

Parlamentet var ensamt behörigt att fatta beslut om huruvida observatörer skulle skickas för att övervaka den andra valomgången i Albanien. Kommissionen är överhuvudtaget inte behörig när det gäller detta slags parlamentsbeslut.

I syfte att säkerställa en tillfredsställande övervakning av hela valprocessen i Albanien har man inrättat en internationell delegation för valövervakning, vilken står under överinseende av OSSE:s (organisationen för säkerhet och samarbete i Europa) kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODHIR). I denna delegation ingår ett stort antal internationella valexperter, observatörer på lång sikt och på kort sikt, medlemmar av Europarådets parlamentariska församling och, under första valomgången, parlamentsledamöter. Kommissionen anser att denna delegation utövar sitt mandat på ett tillfredsställande sätt.

Kommissionen känner inte till exakt vilka kriterier som OSSE/ODHIR använder för att fördela observatörerna mellan de olika vallokalerna. I detta avseende förlitar sig kommissionen helt på OSSE/ODHIR:s allmänt erkända expertis och kunnande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2910/01

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: Prishöjning hos mobiloperatören Viag Interkom i samband med omställningen till euro

I samband med omställningen till euro kommer mobiloperatören Viag Interkom AG att runda av sina priser till hela euro-cent. Därmed kommer ett tio minuter långt lokalsamtal som rings vid en tid på dygnet då det är billigt att ringa och som före omställningen kostar 50 pfennig, att kosta 30 cent (59 pfennig) efter omställningen.

Känner kommissionen till liknande fall av prishöjningar till följd av omställningen till den gemensamma valutan?

Anser kommissionen att det vid småbelopp inte bara är lämpligt, utan rent av nödvändigt, att avrunda till belopp med flera decimaler, åtminstone i de fall då företag använder sig av belopp med flera decimaler i sin marknadsföring?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(17 december 2001)

Omräkningsreglerna i artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 1103/97 av den 17 juni 1997 om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron(1) gäller penningbelopp som skall betalas eller redovisas. Telefonmarkeringar omfattas inte av denna bestämmelse. Därför måste företaget Viag Interkom AG:s ändring från 50 pfennig till 30 cent per samtalsmarkering helt enkelt betraktas som en prishöjning och inte som en följd av omräkningsreglerna. Det är endast konsumenterna som kan bestraffa överdrivna prishöjningar.

I fråga om det allmänna problemet med omräkning av småbelopp delar kommissionen parlamentsledamotens åsikt och anser att det är lämpligt att efter omräkning behålla så många decimaler som möjligt. Gemenskapsrätten innehåller inga krav på att avrunda belopp.

(1) EGT L 162, 19.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3158/01

från Massimo Carraro (PSE) och Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(14 november 2001)

Ämne: Airbus

Enligt pressuppgifter skall den italienske försvarsministern Antonio Martino ha uttryckt avsikten att avstå från att köpa 16 flygplan av typen A400M som projekteras av Airbus då han anser dem vara av föga nytta.

Kan kommissionen på grundval av sina tidigare meddelanden och av de ställningstaganden som övriga gemenskapsinstitutioner tidigare har gjort förklara följande. Vilken betydelse har genomförandet av detta projekt, som avser ett militärt taktiskt och logistiskt transportflygplan, för den europeiska försvarsindustrins utveckling och för uppbyggandet av en gemensam europeisk försvarspolitik?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(21 december 2001)

Kommissionen framlade sin syn på framtiden för Europas försvarsindustrier i sina meddelanden av 1996 och 1997(1).

Som en reaktion på sjunkande efterfrågan och stigande konkurrens har den europeiska försvarsindustrin inlett en omstrukturering. De europeiska industrierna bör kunna få företa nödvändiga omstruktureringar, samarbeta eller slå samman verksamheter som liknar eller kompletterar varandra, för att på så sätt förbättra sin konkurrensställning. Industrin måste gå i täten för denna process, men medlemsstaterna och EU:s institutioner bör sträva efter att inrätta de ramar som den europeiska marknaden för försvarsutrustning behöver för att kunna fungera väl.

Kommissionens verksamhet är främst inriktad på utbudssidan och syftar till att främja initiativ som kan hjälpa till att utveckla en europeisk marknad för försvarsutrustning och göra europeiska inköp av denna mer kostnadseffektiva.

När det gäller efterfrågansidan är medlemsstaternas och andra multilaterala organisationers roll särskilt viktig på områden som tidsmässig och innehållsmässig harmonisering av funktionskraven och upprättandet av en europeisk försvarsmaterielmyndighet som kan handha program på europeisk nivå.

Kommissionen ser med tillfredsställelse på den omständigheten att gemensamma krav i allt högre utsträckning utmynnar i gemensamma program såsom A400M. När detta betydelsefulla europeiska program, som förenar resurserna hos Europas största flygplanstillverkare, sätts i verket kommer det rent konkret att innebära att Airbus Military Company skapas.

Detta överensstämmer med de politiska mål som man enades om vid Europeiska rådets möte i Helsingfors, där medlemsstaterna också enades om att sträva efter ytterligare harmonisering av militära krav samt av planläggningen och tillverkningen av vapen, i den utsträckning medlemsstaterna finner det lämpligt.

(1) KOM(1996) 10 slutlig och KOM(1997) 583 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2915/01

från Pere Esteve (ELDR) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: Förklaring om allmän trafikplikt i enlighet med förordning (EG) nr 2408/92

För invånarna på ön Menorca är flygtransport inte en lyx utan en väsentlig och grundläggande transportform; en nödvändighet.

Bara mellan 1996 och 2001 steg priserna för öborna som åtnjuter en rabatt om 33 procent för en resa från Menorca till flygplatsen i Palma med 41,58 procent. Närmare bestämt steg priset från 12 000 pesetas till 16 990 pesetas.

Enligt förordning (EG) nr 2408/92(1) får varje medlemsstat inom sitt territorium införa allmän trafikplikt med avseende på regelbunden lufttrafik till ett ytterområde eller ett utvecklingsområde eller på en flyglinje med låg trafikintensitet till en regional flygplats, om flyglinjen anses väsentlig för den ekonomiska utvecklingen i den region där flygplatsen är belägen.

Enligt artikel 103 i 1997 års lag om fiskala och administrativa åtgärder och om den sociala ordningen skall Spaniens regering avge en förklaring om sådan allmän trafikplikt som föreskrivs i den ovannämnda förordningen.

Med hänsyn till det ovanstående önskas svar på följande frågor:

1. Föreligger det med hänsyn till förordning (EG) nr 2408/92 något tekniskt hinder för att den spanska regeringen, om den så önskar, skall avge en förklaring om allmän trafikplikt för flygtransporter mellan de baleariska öarna samt mellan Balearerna och Iberiska halvön?

2. Anser kommissionen att det är lämpligt att en sådan förklaring om allmän trafikplikt avges för sagda flygsträcka, med hänsyn till att det finns precedensfall inom EU, exempelvis godkännandet av förklaring om allmän trafikplikt för flygförbindelserna mellan Kanarieöarna?

(1) EGT L 240, 24.8.1992, s. 8.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(7 december 2001)

Så vitt kommissionen vet finns det inget som hindrar de spanska myndighterna från att åberopa bestämmelserna i artikel 4 i rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen(1).

I fallet som parlamentsledamoten tar upp är det dock uteslutande de spanska myndigheterna som kan fatta beslut. Kommissionen kan endast kontrollera att medlemsstaterna tillämpar bestämmelserna i artikel 4 i förordning nr 2408/92 på rätt sätt.

(1) EGT L 240, 24.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2566/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(21 september 2001)

Ämne: Avskyvärda hygieniska förhållanden på den centrala köttmarknaden Rendi i Grekland

Enligt mina källor (pressen och behöriga myndigheter) uppfyller grossistmarknaden för kött i Aten, som tillhör organisationen för den centrala marknaden i Aten som i sin tur står under tillsyn av handelsministeriet inte villkoren i kommissionens beslut nr 96/658/EG(1) och drivs olagligen och utan det godkännande av den behöriga myndigheten som anges i artikel 4 i beslutet.

Det råder brist på utrymmen och utrustning på marknaden, personalen bryr sig inte om bestämmelserna om personlig hygien, på de öppna områdena där det vimlar av insekter och möss samlas avfall och annat kasserat material på hög, köttet, som inte är emballerat, styckas mitt bland kunder, besökare och hundar och transporteras till köttaffärerna huller om buller på smutsiga bilar, i bland till och med i bagageutrymmet på personbilar. Trots detta är marknaden i drift och de ansvariga ser inte till att gemenskapskraven uppfylls.

1. Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta för att Grekland skall rätta sig efter den gällande gemenskapslagstiftningen?

2. Vilka risker medför ovannämnda förhållanden för folkhälsan?

3. Kommer den tredje gemenskapsstödramen att omfatta finansiering av anläggandet av en ny marknad?

(1) EGT L 302, 26.11.1996, s. 22.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

Kommissionen kände inte till de förhållanden på Rentis grossistmarknad för kött som parlamentsledamoten beskriver.

I gemenskapslagstiftningen fastställs de standarder och normer som skall tillämpas på köttproduktion, och denna lagstiftning riktar sig till medlemsstaterna. Det är de centrala myndigheternas uppgift att kontrollera genomförandet av gemenskapsbestämmelserna och att vidta korrigerande åtgärder vid behov. Kommissionen har skrivit till de grekiska myndigheterna och begärt att situationen omedelbart skall utredas. Den information den får kommer att sändas vidare till parlamentsledamoten. Kommissionen kommer mot bakgrund av svaret från Grekland att överväga vilka ytterligare åtgärder som skall vidtas utöver de pågående ansträngningarna att få Grekland att bättre följa gemenskapslagstiftningen.

Kommissionen administrerar inga enskilda projekt som omfattas av gemenskapsstödramen. Därför kan den inte bekräfta om det fanns öronmärkta CSF 3-anslag för detta projekt. Det är de grekiska myndigheterna som bestämmer om projektet skall ingå i det relevanta programmet.