ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0023/99

från David Hallam (PSE) till kommissionen

(12 januari 1999)

Angående: Import av fjäderfäkött och kontroll av restämnen

Producenter av fjäderfäkött i Förenade kungariket och de övriga medlemsstaterna följer unionens stränga bestämmelser om veterinärmedicinsk kontroll av restämnen, som syftar till att säkerställa en så hög konsumentskyddsnivå som möjligt. Kan kommissionen

1. tillhandahålla närmare uppgifter om det kontrollprogram som tillämpas och de ämnen som kontrolleras när det gäller producenter av fjäderfäkött i länder som Brasilien och Thailand, som exporterar fjäderfäkött till EU,

2. säkerställa att systemen i tredje länder för kontroll av restämnen i fjäderfäkött som exporteras till EU inte är mindre stränga än det system som gäller i unionen,

3. offentliggöra resultaten av de program för kontroll av restämnen som tillämpas i tredje länder som exporterar betydande mängder fjäderfäkött till EU?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

I enlighet med rådets direktiv 96/23/EG om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav(1) skall tredje land, i enlighet med artikel 8.3, senast den 31 mars 1999 underrätta kommissionen om resultaten av de nationella planerna för 1998.

Kommissionen är för närvarande, tillsammans med en grupp experter från medlemsstaterna, i färd med att granska samtliga tredje länders nationella planer (inklusive Brasilien och Thailand) för att kunna vidta lämpliga åtgärder.

(1) EGT L 125, 23.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0258/99

från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen

(5 februari 1999)

Angående: Förmodade bedrägerier i samband med Europeiska socialfonden i Katalonien

Kataloniens högsta domstol har gått med på att ta upp ett fall som rör en anmälan om upprepade fall av förmodat tjänstemissbruk i samband med misstanke om oegentligheter i hanteringen av stöd från Europeiska socialfonden i Katalonien.

Hur väl insatt är kommissionen i detta ärende? Har kommissionens enheter, konkret UCLAF, vidtagit några åtgärder mot dessa förmodade bedrägerier?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Padraig Flynn

(3 mars 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0039/99

från Umberto Bossi (NI) , Luigi Moretti (NI) , Marco Formentini (NI) och Gipo Farassino (NI) till kommissionen

(20 januari 1999)

Angående: Rasism i den italienska skolan

Under de senaste dagarna har man i italienska tidningar, bland annat "La Repubblica", "Il Corriere della sera", "La Provincia Pavese" och "La Padania", kunnat läsa om en händelse där en person nekats sina medborgerliga rättigheter. Händelsen inträffade i en skola i Miradolo Terme (Pavia-provinsen) och drabbade den elvaårige Paolo Buttaboni. Hans gymnastiklärare, Annamaria Conforte, slet av honom hans t-shirt, som var en fotbollströja från klubben "Padania Calcio", ett lag som är registrerat i det nationella idrottsförbundet CONI och som möter andra lag både från norra och södra Italien. Läraren hotade också med att låta sina släktingar från södra Italien spöa upp pojken och dennes föräldrar. Det bör kanske påpekas att varken pojken eller hans föräldrar är politiskt aktiva eller medlemmar i något politiskt parti. Biträdande rektor Giancarla Simonini ställde sig på gymnastiklärarens sida. De andra eleverna uppmanades att reta pojken och själva ta på sig sina favoritlags tröjor, medan pojken samtidigt tvingades skriva texten till nationalsången "Fratelli d'Italia" 50 gånger i sitt skrivhäfte. Händelsen är ett allvarligt utslag av rasism, till råga på allt en lärares rasism, och strider mot alla europeiska lagar och förordningar om den enskildes och familjens frihet.

Känner kommissionen till detta utslag av rasism?

Avser kommissionen att göra något uttalande om det som inträffat, med tanke på kommissionens åtagande att aktivt motverka alla former av rasism?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(2 mars 1999)

Kommissionen lägger stor vikt vid informationskampanjer i skolor och bland ungdomar för att öka toleransen.

Kommissionen anser dock att det fall som parlamentsledamöterna nämner inte hör till kommissionens ansvarsområde. Medlemsstaterna ansvarar själva för upptäckande av konkreta fall av diskriminering inom sitt territorium och för straffpåföljderna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 182 , 28/06/1999 s. 0141



SKRIFTLIG FRÅGA E-0143/99 från Brigitte Langenhagen (PPE) till kommissionen (11 februari 1999) Angående: EU-bidrag till landsbygdskommunen Osterholz-Scharmbeck Vilken typ av bidrag har landsbygdskommunen Osterholz-Scharmbeck fått från Europeiska unionen under valperioden 1994-1999? Vilka belopp handlar det om och hur ser tilldelningen ut fördelat på bidragsområde?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3692/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Agenda 21

Håller kommissionen med om att det, med hänsyn till fördragets åtagande om hållbarhet, vore lämpligt att ha en lokal Agenda 21-samordnare vid kommissionen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(24 februari 1999)

Kommissionen och medlemsstaterna har, förutom att de genom EG-fördraget har åtagit sig att främja en hållbar utveckling, undertecknat Agenda 21 och därmed visat att de godkänner det förfarande för den lokala Agenda 21 som beskrivs i kapitel 28. Genom artikel 10 i Europaparlamentets och rådets beslut nr 2179/98/EG av den 24 september 1998(1) om en översyn av det femte åtgärdsprogrammet har gemenskapen gjort ytterligare åtaganden beträffande den lokala Agenda 21, som anses vara särskilt viktig i samband med stadsfrågor. I meddelandet "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram"(2) nämns föresatsen att stimulera Agenda 21-verksamhet och se till att det finns en rättslig grund som är lämplig för att finansiera sådan verksamhet på en flerårig grundval.

Gemenskapen har därmed ett grundmurat politiskt åtagande beträffande både Agenda 21 och en hållbar utveckling samt den lokala Agenda 21. Kommissionen stöder redan flera aktiviteter som rör en hållbar utveckling på det lokala planet, till exempel kampanjen "Hållbara städer i Europa" och arbetet på lokala energikontor. Antagandet av ovannämnda meddelande innebär ytterligare arbetsinsatser på detta område, till exempel att undersöka olika sätt att bevaka de framsteg som görs med den lokala Agenda 21 (ett viktigt inslag i rapporteringen till FN:s kommission för hållbar utveckling), vidareutveckla lokala indikatorer på en hållbar utveckling och pröva praktiska möjligheter för en tätare dialog med de lokala myndigheterna.

Utöver detta kan kommissionen överväga om det finns behov av nya instrument. Kommissionen har noterat att parlamentet i juli 1998 antog en rapport på eget initiativ om att stärka EU:s politik för tätortsmiljön, där kommissionen bland annat uppmanas att genomföra en metod för hållbarhetsrevision.

Det administrativa ansvaret för kommissionens olika åtgärder för att främja en hållbar utveckling på lokal nivå är fördelat på flera olika enheter och generaldirektorat. Med tanke på de många befintliga och sannolika framtida verksamheterna på detta område skulle man, som tillkännagivits i ovannämnda meddelande, kunna överväga möjligheten att utnämna en samordnare för den lokala Agenda 21 inom en särskild enhet inom kommissionen. Kommissionen har ännu inte fattat något beslut i den frågan.

Det bör också noteras att sedan kommissionen i juli 1997 fattade beslut om miljövänlig förvaltning har den en handlingsplan för mer miljöanpassad verksamhet och för att minimera de negativa effekter som dess närvaro har på den lokala stadsmiljön.

(1) EGT L 275, 10.10.1998.

(2) KOM(98) 605.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3805/98

från Marie-Arlette Carlotti (PSE) till kommissionen

(4 december 1998)

Angående: Urvalskriterier för program för decentraliserat samarbete

Det förnyade genomförandet av program för decentraliserat samarbete som Europeiska kommissionen informerat om åtföljs av nya mycket stränga urvalskriterier, däribland kravet på en bankgaranti.

Ämnar kommissionen behålla ett sådant kriterium som dels drabbar alla små organisationer (föreningar, frivilligorganisationer) som inte har möjlighet att skriva under en sådan garanti, dels står i strid med fransk lagstiftning om lokala myndigheter?

Franska lokala myndigheter förutsätts enligt fransk lag vara solventa. Det bankgarantikriterium som kommissionen påbjuder skulle kräva av de lokala myndigheterna att de betalade bankavgifter och härmed de facto strida mot bestämmelserna om offentlig bokföring.

Kommissionens nya kriterier för programmen för decentraliserat samarbete riskerar i själva verket att hindra en högre grad av delaktighet från det civila samhällets sida.

Det civila samhället har väntat länge sedan det decentraliserade samarbetet blockerades. Kan inte kommissionen införa ett alternativt system som ger mindre organisationer och lokala myndigheter möjlighet att oförhindrat delta i ett förnyat lanserande av denna typ av program?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(2 februari 1999)

Inom ramen för kommissionens förslag avseende strukturfonderna under perioden 2000-2006 kan en bankgaranti i förekommande fall krävas för att allmänna medel skall ställas till förfogande för en organisation som förmedlar medlen. Dessa bestämmelser gäller inte för den slutliga stödmottagaren.

Medlemsstaterna är skyldiga att utforma konkreta metoder för att genomföra dessa bestämmelser i enlighet med de nationella lagstiftningarna. Sådana arrangemang tillämpas redan i vissa medlemsstater, bland annat för de lokala aktionsgrupperna inom ramen för gemenskapsinitiativet Leader.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2876/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Grönbok om idrott

Kommissionsledamot Marcelino Oreja sade i sitt svar (E-3426/97 av den 27 november 1997)(1) på min skriftliga fråga om idrottens ställning i unionen, att kommissionen har för avsikt att godkänna ett meddelande om idrott före augusti 1998. I sitt svar konstaterade kommissionsledamoten också att det kan hända att godkännandet av meddelandet leder till utarbetandet av en grönbok.

Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga kommissionen om ifrågavarande meddelande redan har godkänts och, om så är fallet, vilka åtgärder som vidtagits för att färdigställa en grönbok om idrott?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

Under EU:s åttonde idrottsforum lade kommissionens fram två dokument för idrottsorganisationerna.

Den ena "Gemenskapens åtgärder inom idrotten: utveckling och perspektiv" preciserar den grundhållning gemenskapen bör inta inom ramen för sina befogenheter.

Den andra "Den europeiska idrottsmodellen" är ett reflexions-dokument som tar upp frågor som berör idrottens utveckling i Europa.

Svaren från idrottsorganisationerna kommer att ligga som grund för förberedandet av unionens idrottskonferens som kommissionen räknar med att anordna första veckan i maj 1999 i Olympia.

(1) EGT C 134, 30.4.1998, s. 162.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3924/98

från Michl Ebner (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Erkännande av jaktlicenser

Inom gemenskapen finns det såväl mellan de enskilda medlemsstaterna som mellan de olika regionerna och delstaterna stora skillnader när det gäller jaktlicenser, i fråga om innehåll, förutsättningar, omfattning och kostnader.

Varje jägare som vill jaga i en annan medlemsstat kan göra detta med en så kallad gästjaktlicens för vilken det inte krävs någon jägarexamen. Ortsbor måste emellertid absolut avlägga en sådan examen, vilket i viss mån innebär att dessa diskrimineras.

De jaktlicenser som erhållits i en medlemsstat erkänns delvis inte alls i andra länder.

Kan kommissionen med anledning av detta meddela följande:

- Har man för avsikt att i detta ärende arbeta för en harmonisering respektive anpassning av föreskrifterna för jaktlicenser?

- Har man för avsikt att med tanke på upprättandet av den inre marknaden förmå medlemsstaterna att åtminstone åstadkomma ett ömsesidigt erkännande av de jägarexamina som krävs för erhållande av jaktlicens?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(12 mars 1999)

I och med rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 infördes en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(1). Senare kompletterades direktivet av rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning(2). Detta andra direktiv rör sådana examensbevis som inte togs upp i direktiv 89/48/EEG. Dessa direktiv omfattar yrkesrelaterade examensbevis, och alltså inte jaktlicenser som ger möjlighet att bedriva en fritidsaktivitet.

Gemenskapens miljölagstiftning, framför allt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(3) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(4), innehåller visserligen bestämmelser om jakt, men den innebär inga krav på de examina som jägare måste klara för att få jaktlicens.

Kommissionen har inte på detta stadium för avsikt att skapa harmonisering på gemenskapsnivå på detta område. Kommissionen fäster frågeställarens uppmärksamhet på artikel 3b i EG-fördraget, där följande står: "Gemenskapen skall handla inom ramen för de befogenheter som den har tilldelats och de mål som har ställts upp för den genom detta fördrag" och "Gemenskapen skall inte vidta någon åtgärd som går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i detta fördrag".

(1) EGT L 19, 24.1.1989.

(2) EGT L 209, 24.7.1992.

(3) EGT L 103, 25.4.1979.

(4) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3193/98

från Arthur Newens (PSE) till kommissionen

(27 oktober 1998)

Angående: Handel med Turkiet

Kan kommissionen tillhandahålla detaljerade sifferuppgifter som visar förändringarna i handelsvolymen mellan å ena sidan EU i sin helhet och EU:s medlemsstater, och å andra sidan Turkiet, sedan tullunionen trädde ikraft.

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(16 november 1998)

Handeln mellan gemenskapen och Turkiet har ökat betydligt sedan tullunionens ikraftträdande, från ca. 22 miljarder ecu år 1995 till över 28 miljarder ecu år 1996 och ca. 34 miljarder ecu år 1997. Gemenskapens överskott i handelsbalansen har vuxit under denna period, från ca. 4 miljarder ecu år 1995 till 8 miljarder ecu år 1996 och över 10 miljarder ecu år 1997. Denna utveckling återspeglas i siffrorna för medlemsstaternas bilaterala handel med Turkiet.

Kommissionen har i sin årliga rapport om utvecklingen av förbindelserna med Turkiet sedan tullunionens ikraftträdande(1) analyserat vilka följder tullunionen fått för handeln mellan gemenskapen och Turkiet.

(1) KOM(98) 147 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3243/98

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(19 oktober 1998)

Angående: Utnyttjande av barnarbetskraft

Fackföreningsledaren Dervish Kaplan i Istanbul anklagade nyligen det stora italienska företaget Benetton för att i den del av företagets beklädnadsproduktion som är förlagd till Turkiet utnyttja barn i åldern 9 till 13 år som arbetskraft och dessutom betala dessa barn mycket dåligt för deras arbete.

Utnyttjandet av barnarbetskraft är ett allvarligt och mycket utbrett fenomen, Enligt en undersökning som nyligen utfördes vid Internationella arbetsbyrån finns det i hela världen ca 250 miljoner arbetande barn i åldern 5 till 14 år. Dessa barn arbetar under mycket svåra förhållanden och den ersättning de får är mycket liten. 120 miljoner barn tvingas avbryta sin skolgång för att i stället arbeta.

Jag vill fråga kommissionen vilka insatser den gjort för att bekämpa de stora multinationella företagens utnyttjande av barn som arbetskraft och vad kommissionen gör för att trygga barnens rättigheter.

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kommissionen har också nyligen fått kännedom om de omständigheter som frågeställaren återger. Barnarbetet i Turkiet har bl.a. kritiserats flera gånger av ILO, Internationella arbetsorganisationen.

Enligt de uppgifter kommissionen inhämtat har Benetton just undertecknat en överenskommelse med det turkiska företag som har Benettons licens i Turkiet, i avsikt att bryta kontraktsförbindelserna med underleverantörer som använder barn under 15 år som arbetskraft.

Kommissionen har å sin sida under de senaste åren vidtagit ett stort antal åtgärder och tagit många initiativ avseende barnarbete (se det den 11 maj 1998 uppdaterade kommissionsdokument som tillställs frågeställaren och parlamentets generalsekretariat).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3919/98

från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Reglering av tillverkning och försäljning av ädelmetallprodukter

Den spanska föreningen för guld- och silversmeder samt urmakare (Asociación Española de Joyeros, Plateros y Relojeros) lade den 31 juli 1998 fram ett formellt klagomål för Europeiska kommissionen om hinder för den fria rörligheten på gemenskapsmarknaden för spanska produkter inom denna sektor. Det råder olikheter i medlemsstaternas lagstiftning om tillverkning och försäljning av ädelmetallprodukter och det existerar inte något gemenskapsdirektiv som skulle reglera detta, vilket enligt nämnda förening gör det möjligt för vissa medlemsstater (i synnerhet Portugal, Förenade kungariket, Frankrike, Holland och Irland) att försvåra och hindra saluföring av spanska produkter i dessa länder, trots att de kontroller som genomförs är identiska med eller liknar dem som genomförs i Spanien. Sålunda måste stämpeltaxor och stämpelavgifter kontrolleras två gånger, eftersom kontrollerna inte endast genomförs i ursprungslandet utan även i mottagarlandet. Detta förfarande leder till att handelstransaktionerna fördröjs och t.o.m. avbryts.

Mot bakgrund av ovanstående ställs kommissionen följande frågor:

1. Kan kommissionen uppge om man inlett någon undersökning för att bekräfta eller förneka att det förekommer sådana snedvridningar i handeln som den spanska föreningen för guld- och silversmeder samt urmakare påtalat och som påstås leda till att vissa medlemsstater hindrar den fria rörligheten för spanska produkter? Om svaret är ja; vilka resultat har nämnda studier gett?

2. Har kommissionen övervägt möjligheten att lagstifta om tillverkning och försäljning av ädelmetallprodukter?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Mario Monti

(17 februari 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-3158/98 från Concepció Ferrer(1).

(1) EGT C 207, 21.7.1999, s. 33.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3840/98

från Luigi Moretti (NI) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Italienska statens institut för polygrafi och myntprägling

Det har nyligen kommit till min kännedom att kommissionsledamot Van Miert har översänt en skrivelse till den italienske finansministern om italienska statens institut för polygrafi och myntprägling (Istituto Poligrafico e Zecca), i vilken han anmärker på ett antal punkter som rör institutet, däribland dess monopol på att tillhandahålla pappersmaterial till den offentliga administrationen.

Kan kommissionen ge mer ingående information om denna fråga och redogöra för de punkter som anmärkningen har riktats mot samt de slutsatser som kommissionsledamot Van Miert har dragit?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(14 januari 1999)

Kommissionen började granska det eventuella statliga stödet till Poligrafico i april 1997. Vid flera tillfällen lämnade de italienska myndigheterna uppgifter på begäran från kommissionen, men dessa uppgifter övertygade inte kommissionen om att det inte var fråga om statligt stöd.

Den 28 oktober 1998 beslutade kommissionen därför att inleda förfarandet enligt artikel 93.2 i EG-fördraget. Den italienska regeringen underrättades om beslutet i en skrivelse av den 26 november 1998. Den italienska regeringen skulle lämna såväl synpunkter som de begärda uppgifterna inom en månad från mottagandet av skrivelsen.

Förfarandet kommer att göra det möjligt för kommissionen att bedöma om det är fråga om statligt stöd och, om så är fallet, om detta stöd är förenligt med den gemensamma marknaden när det gäller kapitaltillskottet till Cartiere Miliani de Fabriano, som kontrolleras av Poligrafico, och den ensamrätt att tillhandahålla produkter och tjänster till staten som beviljats Poligrafico. Kommissionen kommer dessutom att bedöma det ytterligare stöd som staten kommer att bevilja i samband med omstruktureringen av koncernen.

Stödåtgärderna kommer att bedömas i enlighet med EG-fördragets regler om statligt stöd och framför allt i enlighet med riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3699/98

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(4 december 1998)

Angående: Undersökningar angående tidsfrister för övergångsbestämmelser

Den österrikiske förbundskanslern talade inför toppmötet i Pörtschach om en undersökning som, enligt överenskommelse med kandidatländernas regeringschefer, hade uppdragits åt forskningsinstitut för att dessa skulle ta fram faktaunderlag för beräkning av tidsfrister för övergångsbestämmelser.

1. Känner rådet till detta?

2. Förfoga rådet över information angående huruvida och till vem dessa undersökningar har givits i uppdrag?

3. Har det genomförts något anbudsförfarande inom hela EU när det gäller dessa undersökningar, eller rör det sig om ett rent österrikiskt initiativ?

4. Är rådet engagerat i dessa undersökningar genom att man ställt sitt eget material till förfogande?

Svar

(29 mars 1999)

Rådet känner inte till den undersökning som den ärade parlamentsledamoten tar upp om faktaunderlag för beräkning av tidsfrister för övergångsbestämmelser.

Europeiska unionen anser allmänt att anslutningen förutsätter fullt godtagande av unionens regelverk. Anslutningen till unionen innebär ett fullständigt godtagande av de befintliga och potentiella rättigheter och skyldigheter som utgör grunden för unionen och dess institutionella ram och som kallas unionens regelverk. Godtagandet av dessa rättigheter och skyldigheter kan undantagsvis ge anledning till övergångsbestämmelser som kommer att fastställas vid anslutningsförhandlingarna. Härav följer att övergångsbestämmelser endast undantagsvis kan medges och att sådana skall vara begränsade i tid och innehåll samt bör åtföljas av en plan med klart fastställda etapper för tillämpningen av regelverket.

Det tillkommer regeringskonferenserna för anslutning att förhandla om lämpligheten av eventuella övergångsbestämmelser samt villkor och varaktighet. Det erinras om att unionens gemensamma ståndpunkt fastställs av rådet vid dessa konferenser.