ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0407/01

från Ewa Hedkvist Petersen (PSE) till kommissionen

(15 februari 2001)

Ämne: Konkurrensnackdelar för fartyg med katalysator

De rederier som har installerat katalysatorer på sina fartyg och använder bunkerolja med låg svavelhalt har stora svårigheter att skaffa denna typ av olja. Detta leder till att företag som vill satsa på miljövänlig transport drabbas av mycket högre utgifter, vilket självfallet gynnar deras konkurrenter.

Bunkerolja med ett lågt innehåll på 1 % av svavel framställs enbart i Flushing och Brofjorden. Denna olja är mellan 10 och 15 USD dyrare än olja som innehåller 3 % svavel. Utöver detta kommer en högre oljebunkringskostnad på 10 USD för att få oljan fraktad ut till fartygen. Totalt blir det 20-25 USD dyrare att använda olja med lågt svavelinnehåll. Med dagens oljepris på 170 USD/ton innebär detta en prisökning på 12 %. Med en årsförbrukning på 25 000 ton olja

innebär detta i den nuvarande situationen en extra utgift på 5 miljoner kronor. Det är fråga om konkurrenssnedvridning för de företag som värnar om miljön. Betraktar kommissionen det som rimligt att man på detta sätt straffar företag som använder katalysatorer på sina fartyg för att skona miljön?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Besluten om huruvida fartygen skall utrustas med katalysatorer och huruvida bunkerolja med låg svavelhalt skall användas fattas fortfarande av rederierna. En snedvridning av konkurrensen kan endast undvikas genom att lämpliga bestämmelser fastställs om fartygens konstruktion och utrustning samt användningen av bunkerolja med låg svavelhalt.

I bilaga VI till konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (Marpolkonventionen) fastställs harmoniserade tekniska bestämmelser för förhindrande av luftförorening från fartyg, bl.a. bestämmelser om bunkerbränslen. Denna bilaga antogs vid en diplomatkonferens som arrangerades av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) 1997. Efter ett gemenskapsinitiativ inom ramen för IMO kommer både Östersjön och Nordsjön att erkännas som särskilda områden för kontroll av svaveldioxidutsläpp inom ramen för nämnda konvention. Inom dessa områden skall alla fartyg oberoende av flagg vara tvungna att använda bunkerolja med låg svavelhalt (1,5 %), vilket kommer att garantera att fartyg som går i trafik på Östersjön och Nordsjön är jämställda med avseende på tillgången på bunkerbränslen.

Dessa bestämmelser kommer endast att träda i kraft när femton flaggstater som står för hälften av världsflottans tonnage har ratificerat bilaga VI till Marpolkonventionen. Idag är antalet stater som ratificerat bilagan fortfarande otillräckligt. Vid diplomatkonferensen år 1997, under vilken dessa bestämmelser antogs, beräknade man att de harmoniserade bestämmelserna skulle börja tillämpas effektivt senast den 31 december 2002. Om detta inte är fallet har IMO uppmanats att inleda en översyn av bestämmelserna för att fastställa hindren för ikraftträdandet och vidta åtgärder för att undanröja dessa hinder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1034/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(3 april 2001)

Ämne: Den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken

Europeiska unionens nya gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (ESDP) är mycket invecklat uppbyggd och modellen för beslutsfattandet är oklar. Medlemsstaterna verkar vara i färd med att delegera ledningen av politiken till sin egen särskilde representant rådets generalsekreterare. Har det fastslagits vilken roll kommissionen skall spela vid utarbetandet av ESDP och om hur besluten skall fattas om användning av den snabba insatsstyrkan, sedan när detta en gång blir aktuellt?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Kommissionen deltar till fullo i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP), i vilken den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken ingår. Den deltar därför i arbetet inom ramen för unionens andra pelare, särskilt i kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik.

Även om kommissionen är mycket aktiv med avseende på förebyggande av kriser och civil krishantering deltar den inte direkt i utvecklingen av de militära strukturerna och den militära kapaciteten.

Särskilt användandet av militära styrkor inom ramen för en snabb insats faller inom ramen för rådets behörighet, och kommissionen anser därför att frågan skall ställas direkt till rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1563/01

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(28 maj 2001)

Ämne: Byggandet av en idrottsby vid Cecebredammen, Avegondo kommun, Spanien

El real Club deportivo (Kungliga sportklubben) i Coruña vill bygga en idrottsby med en yta på över 100 000 m2 vid Cecebredammen, en plats som tillhör nätverket Natura 2000. Förutom platsens enorma betydelse för miljön (tillflyktsområde för fåglar; förekomst av flyttfåglar, änder och vadare, häger, silkeshäger, kungsfiskare, uttrar, vattenödlor, fiskgjuse, falk, duvhök, hök, iberisk groda, österrikisk snok, ekoxe, räv, näbbmus; häckningsområde för fåglar; område för internationell kontroll och uppföljning av fåglarnas förflyttning; område av speciellt botaniskt intresse; område med atlantiskt skogsbestånd; naturligt landskapsområde)(1). Även kvaliteten på det dricksvatten som försörjer Coruña och dess närområden (400 000 personer) är beroende av att området bevaras. Inom området finns det olika valmöjligheter för en annan placering av de föreslagna installationerna som skulle få mindre skadliga återverkningar. Trots att Coruñas stadsfullmäktige, statens och Galiciens miljö- och naturvårdande icke-statliga

organisationer motsatt sig planerna, inleddes arbetena med planering av området, vilket orsakade en katastrofal miljöförstörelse inom en yta av ungefär sex hektar i ett område i omedelbar närhet till vattnet i dammanläggningen (fram till strandkanten), förstörelse av vegetationen och nivåskillnader med påföljd att vattnet som flyter mot våtmarkerna tog nya vägar.

Projektet har inte föregåtts av någon studie av miljöpåverkan och för de arbeten som har utförts hittills saknas byggnadstillstånd, trots att platsen hotas av olika former av miljöpåverkan, dvs:

a) fysisk (permanenta byggnader och potentiell urban utveckling i området),

b) vattenmiljön i dess dubbla roll som våtmark och dricksvattentäkt (användning av gräsutrotningsmedel och andra kemiska produkter på de tio fotbollsplanerna och avloppsvatten från de tusentals besökare som planeras till området),

c) massiv tillströmning av folk till området som har andra intressen än att se på naturen.

Anser kommissionen att man för att en fotbollsklubb vill bygga en idrottsby får förstöra en del av ett område som ingår i nätverket Natura 2000 och äventyra hela området?

Kan kommissionen undersöka huruvida man iakttagit gällande regler när det gäller utvärdering av miljöpåverkan?

(1) Källa: Consellería Medio Ambiente Xunta de Galicia(http://www.xunta.es/conselle/cma/CMA05e/CMA05eb/p05eb06.htm).

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(16 juli 2001)

Kommissionen känner inte till det projekt frågeställaren nämner.

Kommissionen kan i det här läget inte uttala sig om en eventuell förstörelse av det område som de spanska myndigheterna har utsett som en del av Natura 2000-nätet. Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över innehåller det utpekade området enbart en damm.

Kommissionen kommer inom tio dagar att vända sig till de spanska myndigheterna för att få information om de fakta frågeställaren nämner, för att kontrollera om gemenskapslagstiftningen tillämpas korrekt i det berörda fallet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1278/01 från António Seguro (PSE) till kommissionen. Förskottsbetalning vid bensinstationer.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 261 E , 18/09/2001 s. 0234 - 0234



SKRIFTLIG FRÅGA E-1278/01 från António Seguro (PSE) till kommissionen (2 maj 2001) Ämne: Förskottsbetalning vid bensinstationer Till följd av att man i allt högre grad använder sig av förskottsbetalning vid bensinpumpar skulle jag vilja veta om det är lagligt med förskottsbetalning som enda formen av betalning på bensinstationer? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi (15 juni 2001) Denna fråga ligger utanför kommissionens behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0619/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(2 mars 2001)

Ämne: Demokratisk kontroll av EU:s handelspolitik

Det finns ingen faktisk demokratisk kontroll över Europeiska unionens handelspolitik. Det verkliga makt- och beslutscentrat utgörs av de femton nationella tjänstemännen i kommitté 133. Denna kommitté är inrättad genom artikel 133 i EG-fördraget och utses av rådet för att biträda kommissionen.

Kommissionsledamot Pascal Lamy föreslår en väsentlig ökning av parlamentets inflytande i allt som rör handelspolitiken (P-3674/00)(1). Han inser att hans hänvisning till den roll som regeringarna vilka är ansvariga inför sina nationella parlament spelar via rådet inte är tillräcklig för att uppväga bristen på demokratisk kontroll.

Därför förespråkar Lamy en parlamentarisk kontroll på gemenskapsnivå. Detta skulle inte bara öka handelspolitikens legitimitet utan även dess effektivitet, eftersom EU:s handelspartner skulle veta att kommissionen förhandlar med fullt stöd av demokratiskt valda företrädare för EU:s medborgare.

Stöder rådet kommissionens ståndpunkt att en parlamentarisk kontroll på gemenskapsnivå inte bara skulle öka handelspolitikens legitimitet utan även dess effektivitet, eftersom EU:s handelspartner skulle veta att kommissionen förhandlar med fullt stöd av demokratiskt valda företrädare för EU:s medborgare?

- Om så är fallet, vilka åtgärder tänker rådet vidta för att få till stånd en fullständig parlamentarisk kontroll av EU:s handelspolitik?

- Om så inte är fallet, vilka argument väger tyngst för att inte verka för en fullständig parlamentarisk kontroll av EU:s handelspolitik, trots de argument som kommissionens har fört fram?

(1) EGT C 163 E, 6.6.2001, s. 190.

Svar

(30 maj 2001)

Rådet ber att få hänvisa den ärade parlamentsledamoten till det svar som rådet gett på de skriftliga frågorna E-4034/00, E-4036/00 och E-4037/00.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1206/01

från Francesco Turchi (UEN) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Privatiseringsmodeller och fallet Alenia Marconi Systems

Privatiseringsfrågan har blottat statens frånvaro och slutligen upphävt statens inflytande på diverse områden, vilket har lett till att ansvaret för forskningsverksamhet och sysselsättning har överförts på en marknadsekonomi som styrs av aktieägarnas intressen.

I samband med statliga företag, som till exempel Finmeccanica, har ogenomtänkta privatiseringsåtgärder och samarbetsavtal i själva verket brutit mot de förfaranden som förutses och regleras av regeringen, vilket är fallet med Alenia Marconi Systems.

Kan kommissionen granska huruvida överenskommelserna som Alenia Marconi Systems tagit initiativ till, i en så betydelsefull sektor som försvaret, är i enlighet med förfarandena som fastställts av Segretarmi, ett organ som är direkt underställt försvarsministern och ministerrådet, även med beaktande av att det dominerande engelska deltagandet kan ha försvagat de inbegripna säkerhetsaspekterna vid tillverkningen av militärutrustning?

Kan kommissionen dessutom granska huruvida ändringen av bolagsform för Alenia Marconi Systems, med ett utländskt delägarskap på 50 %, har genomförts med de tillbörliga tillstånd som erfordras och regelmässigt beviljas av de fyra behöriga ministerierna: industriministeriet, försvarsministeriet, utrikesministeriet och inrikesministeriet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monti

(14 juni 2001)

Kommissionen anser sig inte ha någon behörighet i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1588/01

från Adeline Hazan (PSE) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Familjers rätt till återförening

Nästa rådsmöte (rättsliga frågor) skall diskutera förslaget till ett europeiskt direktiv om familjers rätt till återförening, 2829 maj 2001.

Det är en väsentlig text för att förverkliga ett normalt familjeliv, något som understryks i den europeiska stadgan om mänskliga rättigheter, artikel 8, enligt vilken varje människa har rätt till respekt för sitt familjeliv.

Men det finns idag skäl att oroa sig för projektets framtid eftersom vissa medlemsstater, fastän detta är ett första konkret och modigt steg mot att genomföra den tredje pelaren i gemenskapen, vill gå bakåt och införa betydande ändringar:

- förlänga väntetiden till mer än ett år för att personer från tredje land skall få begära återförening av familjen,

- snävt begränsa antalet familjemedlemmar som kan få återförenas genom att utesluta föräldrar, ogifta par, myndiga barn som försörjs av familjen,

- inte ge familjemedlemmar arbetstillstånd när de kommer till mottagarlandet,

- tillåta staterna att dra tillbaka uppehållstillståndet för återförenade familjemedlemmar om de inte längre uppfyller villkoren två år efter återföreningen.

Förslaget till kommissionens direktiv, med parlamentets ändringar, är en viktig text som bör få ett fast och slutgiltigt stöd från gemenskapens institutioner.

Vilken strategi avser kommissionen att välja med tanke på denna opposition? Vilken är kommissionens klara och tydliga ståndpunkt i denna fråga?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(19 juli 2001)

På grund av fortsatt stora meningsskiljaktigheter mellan medlemsstaterna gick det inte att nå enighet om förslaget till direktiv om rätten till familjeåterförening vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) den 2829 maj 2001. Ministrarna beslutade att förhandlingarna skulle fortsätta i arbetsgrupper under det belgiska ordförandeskapet.

Det stämmer att de förslag som parlamentsledamoten nämner har lagts fram under förhandlingarna. Hittills har dock inget av förslagen fått stöd av samtliga medlemsstater.

Kommissionen har under förhandlingarna försvarat sitt förslag, såsom det ändrats efter parlamentets yttrande, utan att fördenskull hindra en godtagbar kompromiss. Kommissionen kommer också, inom ramarna för sin behörighet, att se till att den slutliga texten får en verklig juridisk och politisk betydelse. I detta sammanhang har kommissionen ofta framhållit att personer som fått uppehållstillstånd i unionen också automatiskt bör integreras i värdlandet. Familjeåterförening är ett viktigt medel för att integrera personer som redan är bosatta i unionen, men det är också viktigt att ge de personer som reser in i syfte att förenas med sin familj möjlighet att integreras i sin tur genom att ge dem tillfredsställande rättigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1589/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(1 juni 2001)

Ämne: Orsaker till ökad förekomst av neoplasi

Tumörregistrets årsmöte hölls nyligen i Alghero (provinsen Sassari, Sardinien). Vid mötet konstaterades det att den globala förekomsten av neoplasi ökar 0,5 procent årligen. Den oroväckande

ökningen ger upphov till frågor om eventuella orsaker. Man bör minnas hypotesen om att leukemi och lymfom kan vara förknippade med olika slags föroreningar, däribland möjligen elektromagnetisk strålning.

Kan kommissionen mot bakgrund av dessa uppgifter besvara följande frågor:

1. Känner den till ovanstående uppgifter?

2. Utför man för närvarande studier och undersökningar på europeisk nivå för att verifiera denna ökning och eventuella samband med elektromagnetiska föroreningar, i syfte att förhindra att situationen blir värre? Kan kommissionen i så fall redogöra för resultaten?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Parlamentsledamoten uttrycker oro när det gäller den ökning av global förekomst av cancer som rapporterades vid det regionala tumörregistrets årsmöte i Alghero, Italien Dessa siffror kommer troligen från Världshälsoorganisationen (WHO)/IARC GLOBOCAN/Cancer in Five Continents database), i vilken siffrorna för Europa kommer från det europeiska nätverket för cancerregister (ENCR) med stöd av programmet Europa mot cancer.

Kommissionens stöd till ENCR, till den europeiska prognosundersökningen om cancer och kosthållning (EPIC), och till en mängd olika forskningsinstitut som finansieras genom forskningsprogrammen, syftar till att minska orsakerna till cancer för att slutligen förebygga cancer eller för att förbättra överlevnaden och livskvaliteten hos de européer som drabbats genom en förbättring av tidig diagnos och behandling.

Dessutom görs för närvarande många vetenskapliga undersökningar av hälsoeffekterna av elektromagnetiska fält som en del av det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (livskvalitetsprogrammet, nyckelåtgärd 4: Miljö och hälsa). Inom programmet finansieras fem projekt till ett belopp av totalt ungefär 9 miljoner euro. I dessa projekt undersöker man framför allt de cancerrisker som är potentiellt förknippade med radiofrekvenser. Projekten påbörjades i början av 2000 och kommer att ge resultat under de kommande fyra åren. För att öka dessa undersökningar kommer ytterligare en förslaginfordran att offentliggöras inom samma ram för att undersöka tänkbara biologiska hälsoeffekter, t.ex. huvudvärk eller störd sömnrytm.

Samtidigt har kommissionen nyligen bett Vetenskapliga kommitté för toxicitet, ekotoxicitet och miljö om en uppdatering av dess senaste yttrande som publicerades i juni 1998 om hälsorisker som är förknippade med elektromagnetiska fält när det gäller ny teknisk utveckling och exponeringsförhållanden. Uppdateringen kommer att publiceras under hösten 2001 och vid behov användas för att utarbeta nya lagförslag på EU-nivå på detta område.

Kommissionen kommer att beakta alla nya vetenskapliga rön när det gäller de hälsorisker som inte redan beaktas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0086/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(29 januari 2001)

Ämne: Tolv ecuadorianska invandrare omkomna i en olycka i Murcia i Spanien

Påkörda av ett tåg vid en obevakad järnvägsövergång omkom den 3 januari i år tolv ecuadorianska invandrare i den autonoma regionen Murcia i Spanien då de var på väg till arbetet i en buss som hade alltför många passagerare. Alla tolv var illegalt anställda på ett jordbruksföretag och saknade ett värdigt boende, en regelbunden inkomst, socialförsäkring och vederbörliga fackföreningsrättigheter och civila rättigheter. Dessa personers tragiska död fungerade som en signal för att belysa att det i denna Medelhavsregion bor 20 000 invandrare från Latinamerika som försörjer sig som ackordsarbetare inom jordbruket och som enligt utlänningslagen, som godkändes av den spanska regeringen med tillämpning av gemenskapens bestämmelser, uppehåller sig olagligt i landet. Allt detta om den spanska regeringens uppgifter är korrekta. Kan den spanska regeringen utgå från gemenskapens lagstiftning för att upprätthålla sådana arbets-, bostads- och levnadsvillkor för invandrare från Ecuador eller från andra länder?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(22 mars 2001)

Kommissionen har hört talas om den tragiska olyckshändelsen, där tolv olagliga invandrare dog på väg till arbetet när deras överfulla buss kördes på vid en järnvägsövergång. Denna och liknande tragiska händelser visar tyvärr att människor som arbetar svart ofta inte behandlas på samma sätt som laglig arbetskraft. Det är därför av yttersta vikt att man skapar en politik inom EU för att hantera olaglig invandring och arbetskraft. Unionen är behörig att göra detta enligt artikel 63.3 b (tidigare artikel 73k) i EG-fördraget.

Ännu har inga bindande regler antagits. Kommissionen tänker snart lägga fram ett meddelande om en gemensam politik mot olaglig invandring.

Kommissionen antog ett meddelande om odeklarerat arbete 1998 i syfte att inleda en debatt i medlemsstaterna och bland arbetsmarknadens parter om hur man lämpligast motarbetar svartarbete. En undersökning om medlemsstaternas åtgärder efter meddelandet har just färdigställts.

I kommissionens aktuella meddelande om en invandringspolitik för gemenskapen(1) påpekas det att det finns ett behov av invandring inom vissa delar av ekonomin och att invandring är ett sätt att komma till rätta med den demografiska utvecklingen. En ny inställning till invandring skulle därför också kunna minska antalet olagliga invandrare.

(1) KOM(2000) 757 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0170/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 februari 2001)

Ämne: Bildande av ett vänortsnätverk

Ett antal kommuner i Grekland, Cypern och Frankrike samt andra regioner, som har blivit vänorter genom vänortsprogrammet och på så sätt försöker skapa bättre förutsättningar för att utveckla sitt samarbete, har tagit ytterligare ett steg genom att bilda ett nätverk för vänorter vid Medelhavet. Syftet med nätverket är å ena sidan att skapa gemensam verksamhet och samarbete med olika typer av lokala självstyren i länderna vid Medelhavet, med forskningscentrum och forskningsinstitut samt med EU:s institutioner och internationella organisationer, och å andra sidan att söka en kulturell identitet hos folken vid Medelhavet.

Mot bakgrund av att man i EU:s politik eftersträvar ett mellanstatligt och decentraliserat samarbete vill jag fråga kommissionen:

1. Har EU:s institutioner godkänt en rättslig grund för ett nätverk av vänorter vid Medelhavet? Vilka förutsättningar och villkor gäller för att inrätta det?

2. Vilka möjligheter finns det för nätverket att delta i EU:s olika program (vänortsprogrammet, Meda, Euromed-Heritage m.fl.)?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(27 mars 2001)

Kommissionen erkänner nätverk av vänorter, och är mycket glad över att de upprättas, eftersom själva syftet med denna verksamhet, nämligen närmandet av europeiska medborgare till varandra och deras ömsesidiga förståelse, främjas på ett mycket bättre sätt genom multilateralt samarbete mellan lokala myndigheter.

För att verksamheten inom dessa nätverk ska kunna få bidrag från kommissionen krävs det emellertid att alla deltagande orter har vänortsförbindelser med varandra och att ansökan om bidrag lämnas enligt förfarandet som anges i den aktuella inbjudan att lämna projektförslag.

Orternas deltagande i andra EU-program är i princip möjligt enligt de villkor som gäller för respektive program och under förutsättning att detta inte leder till dubbelfinansiering av verksamheten i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0137/01 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen. Lagstiftningsdiskussioner.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 187 E , 03/07/2001 s. 0193 - 0193



SKRIFTLIG FRÅGA E-0137/01 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (31 januari 2001) Ämne: Lagstiftningsdiskussioner Kan kommissionen i egenskap av deltagare vid ministerrådets möten ange om den ställer sig positiv till att dessa möten öppnas upp för pressen och allmänheten när man diskuterar lagstiftningsärenden? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (5 mars 2001) För ett mer utförligt svar hänvisas parlamentsledamoten till svaret på sin skriftliga fråga E-0134/01(1). Det bör påpekas att kommissionen inbjuds att delta i rådets möten (artikel 5 i rådets arbetsordning), men inte som deltagare. (1) EGT C 174 E, 19.6.2001, s. 255.