ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0372/99

från Yvonne Sandberg-Fries (PSE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Europeisk bostadsmässa

En Europeisk Bostadsmässa planeras att genomföras i Malmö, Sverige, under år 2001. Mässan genomförs i samverkan mellan Sverige och Danmark och stöds av respektive lands regeringar. De europeiska bostadsministrarna uppmanade vid sitt möte i Graz i oktober 1998 kommissionen att stödja mässan och framhöll därvid särskilt mässans betydelse för att etablera en gemensam marknad för byggsektorn och därigenom bidra till sysselsättningen i Europa. Den viktigaste delen av mässan är därvidlag den sk "Europeiska staden ". I denna ska alla europeiska länder uppföra ett hus utifrån sina egna ideal och i överensstämmelse med EU:s direktiv. Stora ansträngningar har gjorts av såväl Danmark som Sverige som av experter i medlemsländerna och inom kommissionen för att det viktiga projekt som mässan utgör, ska kunna genomföras. Trots upprepade förfrågningar har kommissionen ännu inte lämnat något klart besked om på vilket sätt den avser att stödja den Europeiska Bostadsmässan. Att beskedet dröjer riskerar nu att bli ett allvarligt problem med tanke på att en inbjudan bör gå ut till Europas länder senast vid månadsskiftet februari/mars i år.

Är kommissionen beredd att snarast lämna ett klart besked om på vilket sätt den avser att stödja den Europeiska Bostadsmässa som avses att genomföras i Malmö, Sverige, år 2001?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0395/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Framstegen inom program för förebyggande och behandling av narkotikaproblem

Att ge vård och psykiskt stöd till narkotikaberoende och f.d. narkotikaberoende, att stärka deras grundförutsättningar och förbättra deras yrkesmeriter hjälper dem att återintegreras i familjen och samhället och att undvika social utslagning. Åtgärd 5 i delprogrammet "Social utslagning" och åtgärd 4 i delprogram 2 "Välfärd" inom programmet för hälso- och sjukvård är avsedda för att ta itu med narkotikaberoendes och f.d. narkotikaberoendes problem i Grekland.

Eftersom det finns en fastställd tidsplan för dessa delprogram vill jag fråga kommissionen:

1. Hur långt har man hunnit inom ovannämnda delprogram och vilka åtgärder har påbörjats?

2. Förekommer det några fördröjningar av utnyttjandet av anslagen och vilka är i så fall orsakerna till dessa fördröjningar?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(16 april 1999)

Under åtgärd 5 i delprogram 3 i det operativa program om bekämpning av utslagning från arbetsmarknaden (ramen för gemenskapsstöd för Grekland 1994-1999)har åtgärder som omfattar förberedande utbildning, utbildning och stödåtgärder genomförts för att stärka grundläggande personliga kunskaper och för att främja återanpassningen till samhället och till arbetsmarknaden av före detta narkotikamissbrukare.

Ungefär 27 % av den totala budget för 1994-1999 som anslogs till denna särskilda målgrupp (± 9 miljoner [fmxeuro]) användes under åren 1994 till 1997. Det ganska låga utnyttjandet beror till stor del på svårigheter vid genomförandet av det överordnade operativa programmet under 1994-1997 till följd av en nyskapande metod, otillräckliga administrativa strukturer och ledning, brist på lämpliga organ för genomförandet och brister när det gäller godkännandet.

Med tanke på det begränsade antal åtgärder som har genomförts för denna särskilda målgrupp bad kommissionen de grekiska myndigheterna att öka sina ansträngningar för att nå ut till största möjliga antal personer så att de fullt ut kan åtnjuta de möjligheter som erbjuds genom det särskilda operativa programmet.

Inom ramen för underprogrammet "Social välfärd" i det operativa programmet "Hälsa och social välfärd" (ramen för gemenskapsstöd för Grekland 1994-1999) planerar man att inrätta ett avgiftningscentrum för narkotikamissbrukare i fängelse.

För att genomföra denna åtgärd har de grekiska myndigheterna (justitieministeriet) förvärvat en lämplig byggnad i närheten av Voiotis. För närvarande håller man på med nödvändig ombyggnad för att få ett centrum med den säkerhet som krävs. Den planerade tidsplanen följs. Efter arbetena kommer centrumet att ha 360 platser med möjlighet till utbyggnad vid behov.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0352/99

från Eva Kjer Hansen (ELDR) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Regler för fiske och odling av europeisk ål

I svaret på min fråga P-3994/97(1) hänvisade kommissionen till att den inte ville ta initiativ till att införa regler om fiske och odling av europeisk ål (Anguilla anguilla L.) med hänvisning till att man avvaktade en rapport från Internationella rådet för havsforskning (ICES). Denna rapport är nu offentliggjord och kommissionen ombeds nu att redogöra för vilka initiativ man kommer att ta till följd av rapportens alarmerande slutsats om läget för den hotade ålen.

Kommissionen ombeds beskriva innehållet i eventuella återutsättningsprogram.

Kommissionen ombeds också att redogöra för om man överväger att införa ett tillfälligt exportförbud i syfte att stabilisera den europeiska marknaden.

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(17 mars 1999)

Kommissionen har beaktat rapporten från Internationella havsforskningsrådet (ICES) när det gäller de minskade ålfångsterna och läget för den europeiska ålen. Det framgår också tydligt av ICES:s rapport att forskarna inte har kunnat fastställa orsakerna till nedgången. ICES påpekar att det fortfarande finns stora luckor i kunskaperna om ålens livsprocess och om ålfiske, varför det inte finns tillräckliga underlag för att utveckla en vittomfattande förvaltningsstrategi för ål, baserad på praktiska och funktionella åtgärder som skulle bidra till en ökning av beståndet.

Innan det kan utvecklas ett förvaltningssystem krävs därför mer information från vetenskapligt håll, från medlemsstaterna och från ålindustrin. Under 1998 sammanträdde kommissionen vid ett antal tillfällen med ålindustrin och ytterligare sammanträden planeras för 1999. Dessutom har ICES uppmanats tillhandahålla ytterligare information under 1999 om möjliga förvaltningsåtgärder. Kommissionen är också beredd att stödja vidare forskning om ål och har avsatt medel för ett projekt som syftar till att övervaka inflödet av ålyngel till Europa.

För att kunna motivera ett förbud mot export av glasål, vilket skulle utgöra en form av handelshinder vilket gemenskapen traditionellt sett vill undvika, skulle det krävas tillräckligt med styrkande bevis och uppgifter för att stödja förbudet. För närvarande är de vetenskapliga bevisen inte tillräckligt starka för att motivera ett sådant förbud. Under tiden undersöker kommissionen möjligheterna att be de kinesiska myndigheterna om hjälp för att på bilateral nivå lösa problemet med obegränsad handel med glasål.

(1) EGT C 187, 16.6.1998, s. 108.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 348 , 03/12/1999 s. 0151



SKRIFTLIG FRÅGA P-1073/99 från Anne McIntosh (PPE) till kommissionen (13 april 1999) Angående: Krav för socialförsäkringar Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta gentemot de franska myndigheterna i Pyrénées-Orientales för brott mot artikel 84.4 i förordning 1408/71(1) mot bakgrund av att kommissionen i ett brev till mig från Padraig Flynn av den 11 mars 1999 medger att det enligt denna förordning är förbjudet att av en icke-fransk EU-medborgare bosatt i Frankrike begära en översättning av hans födelseattest då han ansöker om ett nationellt personnummer? Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (3 maj 1999) Kommissionen avser att kontakta de franska myndigheterna i det ärende som parlamentsledamoten tagit upp. De franska myndigheterna kommer att ombes redogöra för de åtgärder som de kommer att vidta med tanke på att den franska socialförsäkringsinstitutionen i Pyrénées-Orientales har begärt att en icke-fransk medborgare skall lämna in en fransk översättning av sin födelseattest för att få ett nationellt personnummer, trots att det i artikel 84.4 i rådets förordning (EEG) 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen fastställs att en medlemsstats myndigheter, institutioner och domstolar inte får avvisa en ansökan eller andra handlingar som lämnas in till dem på grund av att de har skrivits på en annan medlemsstats officiella språk. (1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0267/99

från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Konkurrens inom organ som utfärdar körkort - Erinran om fråga E-2907/98

Kan kommissionen ange hur långt kommissionen kommit med att samla in de uppgifter som behövs för att kommissionen skall kunna svara på fråga E-2907/98(1) angående konkurrens inom organ som utfärdar körkort?

När tror kommissionen att kommissionen skall kunna svara på ovannämnda fråga?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(3 maj 1999)

Efter det att kommissionen svarat på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2907/98(2) har den gjort efterfrågningar i medlemsstaterna angående deras respektive bestämmelser. Kommissionen har fått in svar från 12 medlemsstater.

I bilaga II punkt 11 till rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(3) fastställs att förrättningsmännens arbete skall granskas och övervakas av ett organ som godkänts av medlemsstaten.

Av de svar som hittills kommit in framgår att medlemsstaterna tillämpar följande bestämmelser om utnämning av myndigheter som ansvarar för att anordna förarprov:

I Belgien, Tyskland, Nederländerna, Portugal och Finland anförtros genom lagstiftningen denna offentliga uppgift åt privata organisationer. I Belgien och Tyskland finns det flera myndigheter som ansvarar för att genomföra förarprov. Var och en av dessa organisationer ansvarar för att anordna förarprov i bestämda regioner.

I Portugal och Finland får de utsedda organisationerna (generaldirektoratet för vägtransporter i Portugal och fordonsförvaltningscentralen i Finland) sluta kontrakt med tjänsteleverantörer för anordnande av förarprov i bestämda geografiska områden. De väljs ut genom öppna anbudsförfaranden. I Förenade kungariket har den logistiska uppläggningen av teoriprovet lagts ut genom en öppen anbudsinfordran.

Det tillämpas olika förfaranden i medlemsstaterna när det gäller överklagan av beslut som fattas av de myndigheter som ansvarar för att utfärda körkort. Enligt de uppgifter som inkommit från medlemsstaterna skall ärendet i allmänhet överklagas genom civil- eller förvaltningsrättsliga förfarandena (D, F, IRL, NL, FIN, UK). I vissa medlemsstater måste man göra en anmälan eller överklaga till körkortsmyndigheten innan man överklagar till domstolen (NL, FIN). I andra medlemsstater måste man vända sig till en högre (GR) eller en annan (P) prövningsinstans för att genomföra ett annat förarprov. I Belgien finns det en särskild kommitté av oberoende erfarna tjänstemän som handhar överklaganden. I Spanien, Italien och Luxemburg görs överklagan till de högsta myndigheterna i den ansvariga regeringsorganisationen.

De medlemsstater som hittills svarat har uppgivit att det endast är de utsedda organen som har tillstånd att anordna förarprov.

(1) EGT C 96, 8.4.1999, s. 153.

(2) EGT C 96, 8.4.1999, s. 153.

(3) EGT L 237, 24.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0498/99

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(25 februari 1999)

Angående: Brott mot direktiv 93/119/EG i Frankrike i samband med Eid-el-Kabir

Kommissionen har klargjort vid flera tillfällen att rituell slakt som utförs utomhus av personer som saknar utbildning för detta inte är tillåtet enligt direktiv 93/119/EG(1). Trots detta utsätts varje år tusentals får för rituell slakt utomhus i Frankrike under festivalen Eid-el-Kabir.

Kommissionen ombeds besvara följande frågor:

1. Vilka åtgärder planerar kommissionen för att förmå Frankrike att se till att direktiv 93/119/EG följs, så att religiös slakt utomhus inte äger rum under detta års Eid-el-Kabir?

2. Planerar kommissionen att väcka talan om fördragsbrott i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget när det gäller Frankrikes oförmåga att uppfylla sina skyldigheter att se till att direktiv 93/119/EG följs?

3. Kommer kommissionen att instruera sin veterinärenhet att närvara vid och övervaka årets Eid-el-Kabir-festival i Frankrike för att bedöma problemets karaktär och omfattning?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 mars 1999)

1. och 2. Efter ett ingripande från kommissionen bekräftade Frankrike att direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning till fullo har genomförts i Frankrike. De franska myndigheterna erkände dock att det i delar av vissa städer med stor muslimsk befolkning inte finns tillräcklig kapacitet på slakthusen för att under högtiden Eid-el-Kébir på ett sätt som står i överensstämmelse med tillämpliga bestämmelser i lagstiftningen slakta det stora antalet djur som krävs för firandet av högtiden.

För att upprätthålla den allmänna ordningen och skydda folkhälsan har ett antal lokala myndigheter funnit det nödvändigt att utse vissa platser utanför slakthusen för att högtiden skall kunna genomföras.

Kommissionen, som är medveten om att ärendet är mycket känsligt, har tagit upp det med Ständiga veterinärkommittén. De flesta medlemsstaterna har understrukit att de har genomfört direktivet på ett sådant sätt att slakt utanför slakthusen är förbjuden. Kommissionen avser dock att diskutera resultaten på nytt i Ständiga veterinärkommittén och sedan dra sina slutsatser.

3. Kommissionen har bevis om att denna högtid firas utanför slakthusen och Frankrike har inte förnekat att detta sker i delar av vissa städer. Under dessa omständigheter anses det inte nödvändigt att genomföra en kontroll på plats för tillfället.

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0807/99

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(6 april 1999)

Angående: Turkisk export av stålprodukter

Turkiet har beviljats undantag från ordningen för gemenskapsövervakning för sådana järn- och stålprodukter som täcks av fördragen om EG och Europeiska kol- och stålgemenskapen, detta trots att Grekland i tid lämnat in sina protester mot detta till den ansvariga förvaltningskommittén för Europeiska kol- och stålgemenskapen.

Ovannämnda undantag gynnar exporten av turkiska stålprodukter som bjuds ut till låga priser, till skada för produktionen i EU:s medlemsstater. Enligt färska statistiska uppgifter ökade den turkiska exporten av stålprodukter med 105 % förra året, vilket framför allt har drabbat den grekiska stålindustrin mycket hårt. Grekland har nyligen officiellt krävt att den turkiska exporten av stålprodukter skall underställas ordningen för gemenskapsövervakning.

Kan kommissionen upplysa mig om huruvida något sådant kommer att ske i framtiden och i så fall när? Jag undrar också över om någon bedömning har gjorts av följderna och konsekvenserna av att turkiska stålprodukter trängt in på marknaderna i Europa?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(29 april 1999)

Undantag från gemenskapens ordning för förhandskontroll beviljades i mars 1998 för stålprodukter med ursprung i Turkiet som omfattas av EG-fördraget och i januari 1999 för stålprodukter som omfattas av Fördraget om Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG), i samband med att Turkiet avskaffade de kvarvarande avgifterna på stålimport från gemenskapen.

Gemenskapens stålimport från tredje land uppgick 1998 till ca 23,5 miljoner ton, vilket innebar en kraftig ökning med omkring 45 % jämfört med 1997. Gemenskapens import från Turkiet ökade med 66 % till ca 1,7 miljoner ton och Greklands stålimport från Turkiet med 90 % till 406 000 ton. Grekland står för nästan 23 % av gemenskapens totala stålimport från Turkiet.

Denna utveckling ägde rum medan de flesta av Turkiets stålprodukter fortfarande omfattades av gemenskapens ordning för förhandskontroll, ett system för förhandsinformation om troliga importrender på grundval av automatiskt utfärdade importlicenser. Ökningen av importen under 1998 förklaras därför inte av om ett land omfattats av gemenskapens ordning för förhandskontroll eller inte. Den allmänna ökningen av gemenskapens stålimport från tredje land, inbegripet Turkiet, har sin grund i att det råder turbulens på de internationella stålmarknaderna vilket i sin tur är ett resultat av kriserna i Sydostasien och Ryssland.

Kommissionen följer uppmärksamt effekterna av den internationella finanskrisen och för en regelbunden dialog med en rad tredje länder, däribland Turkiet, för att diskutera utvecklingen inom stålsektorn. Kommissionen och Turkiet utbyter varje månad detaljerade statistiska uppgifter om handeln med stålprodukter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0176/99

från José Torres Couto (PSE) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Angrepp mot portugisiska journalisters tryckfrihet i Angola

Regeringen i Angola har nyligen givit order om att utvisa en portugisisk journalist och förbjudit en annan att resa in i landet. Myndigheterna i Angola har intagit denna hållning eftersom journalisterna arbetar på dagstidningen Diário de Notícias och har skrivit en artikel i denna tidning som misshagade myndigheterna i Luanda.

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta inom ramen för samarbetsavtalen med Angola för att bemöta detta angrepp mot tryckfriheten?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(23 mars 1999)

Kommissionen är mycket oroad över det förvärrade läget i Angola, där, trots internationella insatser ända upp i FN:s säkerhetsråd, kriget fortsätter med de fruktansvärda konsekvenser som det innebär på det humanitära planet och givetvis när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna.

Denna oro kom till uttryck bl.a. i förklaringen från ordförandeskapet på Europeiska unionens vägnar den 28 december 1998, i vilken unionen enträget "uppmanar Angolas regering och särskilt Unita att respektera de mänskliga rättigheterna...".

Eftersom det här i synnerhet gäller ett problem som rör pressfriheten vill kommissionen göra parlamentsledamoten uppmärksam på att kommissionen finansierar ett program till förmån för "Reportrar utan gränser" som har till syfte att övervaka övergrepp som sker på det området. Kommissionen kan i det sammanhanget upplysa parlamentsledamoten om att "Reporters sans frontières" reagerade omedelbart och sände ett protestbrev till de angolanska myndigheterna om det aktuella fallet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0475/99

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Sysselsätttningsinitiativets effekter

I 1998 års budget betonade Europaparlamentet det så kallade sysselsättningsinitiativet som tilldelades 150 miljoner euro. Samma strategi användes i år, vilket framgår av budgetpost B5-512 om stöd till små och medelstora företag.

1. Hur värderar kommission initiativets effekter så här långt, i ljuset av slutsatserna från toppmötet i Luxemburg?

2. Hur många arbetstillfällen skapades eller bevarades med hjälp av dessa pengar?

3. Hur bör EU:s framtida budgetpolitik se ut för att den skall kunna stödja en ändamålsenlig och effektiv sysselsättningspolitik i medlemsstaterna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(28 april 1999)

Med tanke på den förberedelse som krävs för att få programmet om tillväxt och sysselsättning att fungera, är det alltför tidigt att bedöma dess betydelse på företagsnivå. Man kan dock konstatera att framsteg har gjorts inom de tre fonderna.

När det gäller startfasen har Europeiska teknikfonden (ETF)hittills fått ekonomiskt stöd i 13 av de 15 medlemsstaterna. Ekonomiska mellanhänder har utsetts i två medlemsstater och sju andra fonder förhandlar för närvarande med Europeiska investeringsfonden(EIF). Man håller för närvarande på att bedöma fler än 50 förslag.

När det gäller valet av nationella mellanhänder för små och medelstora företag, har EIF tagit kontakt med alla nationella myndigheter. Två medlemsstater har undertecknat avtal och utfärdar redan garantier. Konkreta förhandlingar pågår med ekonomiska mellanhänder i ytterligare sex medlemsstater.

I initiativet JEV (Joint European venture) har kommissionen fram till den 31 mars 1999 godkänt 18 projekt som inbegriper 36 små och medelstora företag inom gemenskapen. Hälften av projekten finns inom framställningsindustrin, miljö- eller informationsteknik. På grundval av de beräkningar som varje litet eller medelstort företag har gjort förväntas varje samarbetsprojekt skapa i genomsnitt 15 arbetstillfällen.

Det totala antalet nya arbetstillfällen är en del av övervakningen och utvärderingen av fonderna och kommer så långt möjligt att ingå i kommissionens årsrapporter till Europaparlamentet och rådet. Den första rapporten kommer att ges ut senare i år.

Sysselsättningsstrategin är inriktad på prioriteringar i den framtida sysselsättningspolitiken och styr denna politik på nationell nivå och på gemenskapsnivå. Medlemsstaterna har huvudansvaret. Målsättningarna i sysselsättningsriktlinjerna är avgörande för åtgärderna. Det huvudsakliga stödet från gemenskapen kommer att ges av de reformerade strukurfonderna, särskilt Europeiska socialfonden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0282/99

från Riccardo Nencini (PSE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Beklaglig situation ur miljö- och hälsosynvinkel i stadsdelen Tamburi (Taranto)

I staden Taranto, och särskilt i stadsdelen Tamburi som ligger vid metallurgikomplexet ILVA och Shells raffinaderi, föreligger en beklaglig situation ur miljö- och hälsosynvinkel. Den frekvens av tumörsjukdomar som konstaterats år 1997 bevisar ovedersägligen att Taranto intar första platsen i världen när det gäller risker förorsakade av miljöförstöring.

Av de material som används av ILVA innehåller 90 % asbest (enligt analys av A.S.L i Taranto), och detta förorsakar en ökning av allvarliga sjukdomar relaterade till asbest.

Är kommissionen medveten om denna situation, och avser den att vidta lämpliga åtgärder?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

Kommissionen känner ännu inte till den situation som beskrivs av parlamentsledamoten.

Vad gäller förebyggande eller minskning av luftföroreningar kan det antas att rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(1) är tillämpligt på det metallverk och det raffinaderi som nämns av parlamentsledamoten. I enlighet med detta direktiv måste medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att det krävs förhandstillstånd för driften av sådana anläggningar. Ett tillstånd får utfärdas först när alla tillbörliga förebyggande åtgärder mot luftförorening har vidtagits, inbegripet användande av den bästa tillgängliga tekniken, under förutsättning att tillämpningen av sådana åtgärder inte medför orimliga kostnader. Myndigheterna måste också vara övertygade om att anläggningens drift inte kommer att orsaka betydande luftföroreningar. Medlemsstaterna skall också genomföra en politik och strategi, inbegripet lämpliga åtgärder, för att anpassa befintliga anläggningar till den bästa tillgängliga tekniken.

Oljeraffinaderier och anläggningar för tillverkning och förädling av metaller förtecknas uttryckligen i bilaga I till direktivet. Asbest inkluderas i bilaga II, Förteckning över de viktigaste förorenande ämnena.

I direktivet fastställs emellertid inte några gränsvärden för utsläpp av förorenande ämnen.

På grundval av den information som parlamentsledamoten har givit är det inte möjligt att dra slutsatsen att gemenskapslagstiftningen har överträtts.

(1) EGT L 188, 16.7.1984.