ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3198/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(8 november 2002)

Ämne: Kommunikationsproblem på språk andra än flamländska i Belgien

I belgisk press har fransktalande belgiska medborgare och andra EU-medborgare klagat över att det inte går att få dokument och handlingar som behövs när man har kontakt med myndigheterna i den flamländska regionen i Belgien på något annat språk än flamländska. Samma sak gäller för domstolarna i den här regionen (till exempel i Antwerpen men även på andra ställen) där de åtalade allt detta enligt de klagomål som framförts inte tillåts tala något annat språk än flamländska.

Vidare vill jag påpeka att det faktum att alla fakturor och offentliga meddelanden i den flamländska regionen enbart är på flamländska är något som föranleder kraftiga protester, eftersom Belgien är ett land med flera än ett officiellt språk och ett land med tusentals utländska medborgare som arbetar vid de många internationella organisationer och ambassader med säte i regionen.

Är de flamländska myndigheternas praxis förenlig med gemenskapens lagstiftning? Strider den inte mot den rätt som landets medborgare och utländska medborgare som vistas långvarigt i landet har att använda sig av ett språk som de behärskar? På vilket sätt skulle Europeiska kommissionen kunna ingripa för att underlätta kommunikationen för de belgiska medborgare som inte är flamländare och de EU-medborgare som inte kan flamländska fastän de är bosatta i områden med flamländska som officiellt språk? Vad anser kommissionen, i synnerhet om de svårigheter som människor ställs inför i kontakt med rättsliga myndigheter i den flamländska regionen i Belgien?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

Kommissionen har ingen behörighet att uttala sig om den språkliga situationen i medlemsstaterna. Det är endast medlemsstaterna själva som har behörighet inom detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2920/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(16 oktober 2002)

Ämne: Rwanda

Kan kommissionen upprätta en lista över de projekt i Ruanda som godkänts för finansiering genom EU:s budget för 2001 och ange det totala investeringsbeloppet för det året?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 och E-2922/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(4 december 2002)

Kommissionen översänder direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat en tabell över de önskade upplysningarna och bifogar även årsrapporten från 2001 om EG:s utvecklingspolitik och genomförande av det yttre biståndet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2011/02

från Hans-Peter Martin (PSE) till rådet

(2 juli 2002)

Ämne: Rådets sammanträden antal och omfattning

Just nu diskuteras rådets och de olika rådskonstellationernas sammanträdesprogram, dels hur ofta man skall sammanträda, dels hur länge sammanträdena skall vara.

Anser rådets nuvarande ordförande att de olika råden sammanträder för ofta eller för sällan?

Vad skulle rådets nuvarande ordförande vilja förändra i detta avseende?

Är rådets nuvarande ordförande nöjd med frekvens och varaktighet vad gäller regeringschefernas respektive fackministrarnas närvaro?

Svar

(16-19 december 2002)

I slutsatserna från Sevilla (den 2122 juni 2002) beslutade Europeiska rådet om ett antal åtgärder för att förbättra rådets och Europeiska rådets sätt att fungera. En av de viktigaste åtgärderna är att kraftigt minska antalet rådskonstellationer från sexton till nio vilket bör leda till färre möten. Samtidigt bör det bidra till att rådets arbete blir rationellare och koncentreras på det väsentliga, och till att öka den nödvändiga samstämmigheten mellan unionens olika politikområden inför utvidgningen. Vad fackministrarnas och regeringschefernas närvaro vid mötena beträffar framgår det av pressmeddelandena att närvarofrekvensen på det hela taget är mycket hög.

Rådet ber att få hänvisa den ärade parlamentsledamoten till rådets beslut av den 22 juli 2002 genom vilket den nya förteckningen över särskilda sammansättningar har införlivats i rådets arbetsordning(1).

(1) EGT L 230, 28.7.2002, s. 7 och följande.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2841/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(2 oktober 2002)

Ämne: Staden Roms utnyttjande av medel från Equal, ESF och fjärde handlingsprogrammet för lika möjligheter

I september 2002 lade det italienska finansministeriets övervakningskommitté fram räkenskaperna för utnyttjandet av medlen från EU. Undersökningen visar att de regionala myndigheterna fördelar medlen till olika projekt oroväckande långsamt och ineffektivt: åtagandena för 2000 utgjorde faktiskt bara 2 procent av den totala gemenskapsstödramen.

Det är alarmerande att de kommunala myndigheterna underutnyttjar de europeiska medlen, vilket även kommissionen har betonat vid flera tillfällen.

Med tanke på att i synnerhet vissa regionala myndigheter som staden Rom har ett stort behov av gemenskapsmedel för yrkesutbildning, sysselsättning, lika möjligheter och social integration uppmanar jag kommissionen att besvara följande frågor:

- Har staden Rom ingivit förslag till projekt för Equal, ESF och fjärde handlingsprogrammet för lika möjligheter?

- Har staden Rom mottagit finansiering för dessa projekt?

- Har medlen utnyttjats?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(29 oktober 2002)

Inom ramen för Strukturfonderna för 20002006 godkände kommissionen den 21 september 2000 det operativa programmet för mål 3 i Lazio-regionen. Budgeten uppgår till 884 miljoner EUR (45 % Europeiska socialfonden, 44 % nationella medel och 11 % regionala medel), varav 90 miljoner EUR (dvs. 10,3 %) har anslagits för lika möjligheter.

Eftersom det rör sig om början av programplaneringsperioden har få projekt valts ut. Det kan förklara att så få projekt har genomförts. Trots allt har 740 projekt lämnats in inom ramen för lika möjligheter under perioden 20002001, varav 188 har godkänts och finansierats.

Även Equal-initiativet finansieras av Europeiska socialfonden och gör det möjligt att pröva nya sätt att bekämpa diskriminering och ojämlikhet, som såväl de människor som har ett arbete som de söker ett kan bli utsatta för. Equal-initiativet omfattar nio temaområden, varav ett är lika möjligheter för kvinnor och män. Staden Rom deltar i två projekt på jämställdhetsområdet i samarbete med Immigrationskontoret.

Staden Rom har inge fått några medel inom ramen för fjärde handlingsprogrammet för lika möjligheter för kvinnor och män.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2442/02

från Marco Cappato (NI) till rådet

(28 augusti 2002)

Ämne: Rapport från Colombias revisionsverk om Plan Colombia

I sin tredje utvärderingsrapport om narkotikabekämpningsplanen Plan Colombia konstaterar Republiken Colombias revisionsverk (Contraloría General de la República colombiana) följande:

- Narkotikabekämpningsplanen Plan Colombia innehåller administrativa oegentligheter.

- Genom att förstöra odlingarna har man inte lyckats besegra narkotikahandlarna: den areal som används för olaglig odling omfattar fortfarande 163 000 hektar i hela Colombia, och odlingarna är mer kraftfulla än åtgärderna för att förstöra dem. Mellan 2000 och 2002 besprutades 152 000 hektar, men trots detta har man redan börjat odla koka i de områden som hittills använts för odling av kaffe.

- Plan Colombia är otillfredsställande med tanke på miljökonsekvenserna.

Europeiska unionen bidrar till planen med 31 miljoner dollar. Ämnar rådet vidta åtgärder och ställa in samarbetet med den colombianska narkotikabekämpningsplanen?

Om så inte är fallet, vilka reformåtgärder har rådet för avsikt att föreslå i syfte att förhindra ytterligare slöseri med gemenskapsmedel?

Svar

(19 december 2002)

1. Även om Europeiska unionen stöder den colombianska regeringens insatser för att få ett slut på det våld som drabbar landet, bidrar unionen inte till den så kallade Colombiaplanen. EU har lagt fram sitt eget stödpaket, som offentliggjordes i Bogotá den 24 oktober 2000. Vid det tredje mötet i stödgruppen för fredsprocessen i Colombia den 30 april 2001 i Bryssel bekräftades ett EG-bidrag på 140 miljoner EUR (105 miljoner EUR i programplanerat bistånd och 35 miljoner EUR i icke programplanerat bistånd). Dessutom uppgår medlemsstaternas bidrag till 230 miljoner EUR.

2. EG-stödet inriktas på

- stöd till pågående colombianska åtgärder för att uppnå fred,

- orsakerna till konflikten,

- humanitärt stöd till konfliktoffren.

3. Beträffande det egna stödet övervakar EU noga att genomförandet överensstämmer med fastställda mål och bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2421/02

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(20 augusti 2002)

Ämne: Avrättningen av Omori Katsuhisa i Japan

Den dödsdömde Omori Katsuhisa, 53 år, kan komma att avrättas de närmaste dagarna. Eftersom det i Japan vanligtvis utförs flera avrättningar samtidigt, kan det befaras att flera avrättningar kommer att äga rum under augusti månad. Avrättningarna sker i hemlighet, vilket innebär att ingen officiell bekräftelse ges av namnet på de personer vars avrättning planeras.

Omori Katsuhisa häktades den 10 augusti 1976 anklagad för att i mars månad samma år ha placerat och apterat en bomb i åklagarmyndighetens byggnader i Hokkaido, i norra Japan. Dödsdomen blev verkställbar då hans överklagande ogillades av högsta domstolen i juli 1994. Det förefaller som om Omori Katsuhisas advokat höll på att förbereda ett nytt överklagande när det blev känt att avrättningen är nära förestående.

Är kommissionen medveten om att Omori Katsuhisa mycket väl kan komma att avrättas under de närmaste dagarna. Har kommissionen redan begärt att de japanska myndigheterna inte skall verkställa denna dödsdom, och heller inte avrätta andra dödsdömda? Vilka initiativ har kommissionen tagit, eller avser kommissionen att ta, för att övertyga den japanska regeringen att genomföra det moratorium avseende avrättningar som Europaparlamentet har krävt i den resolution som antogs i juni?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

Kommissionen har aktivt stött Europeiska unionens insatser för avskaffandet av dödsstraffet i Japan. I december 2001 sammanställde cheferna för medlemsstaternas beskickningar en rapport om dödsstraffet i Japan. EU:s trojka genomförde därefter den 18 februari 2002 en démarche riktad till Japans justitieminister med en fullständig redogörelse för EU:s ståndpunkt beträffande dödsstraffet.

EU:s trojka i Tokyo fick dessutom i februari 2002 ett stående uppdrag att göra démarcher om dödsstraffet och för aktivt en dialog med aktionsgruppen inom det japanska parlamentet för dödsstraffets avskaffande (Japanese Parliamentary League for the Abolition of the Death Penalty). Beskickningscheferna håller frågan under uppsikt i avsikt att ta nya initiativ, bl.a. i detta särskilda fall.

När det gäller Omori Katsuhisa vill kommissionen påpeka att Japans justitieministerium tillkännager avrättningar efter det att de har ägt rum. Den omständigheten att inget tillkännagivande har gjorts antyder att avrättningen ännu inte har verkställts.

Omori Katsuhisa har överklagat och krävt ny rättegång i juli 2002 och den parlamentariska aktionsgruppen har krävt av justitieministern att Omori Katsuhisa inte skall avrättas innan den nya rättegången har ägt rum. Ordföranden i den parlamentariska aktionsgruppen, Shizuka Kamei, har också krävt av justitieministern, Mayumi Moriyama, att Omori Katsuhisa inte skall avrättas efter det att det japanska parlamentet har avslutat sin sammanträdesomgång (vilken har avslutats).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2079/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(8 juli 2002)

Ämne: Uteblivna medel från Urban II-programmet till Rom

Enligt det förra numret av informationsskriften om Urban-programmet har Rom genomfört sina projekt så långsamt att det belopp som ursprungligen beviljades har skurits ned. I det nya Urban II-programmet har Rom enligt information från det italienska ministeriet för infrastruktur och transport, och enligt uppgifter på Europeiska kommissionens webbsida inte beviljats något som helst stöd till dessa projekt. Staden förekommer inte bland de tio särskilt stödberättigade städerna i Europa, och inte heller bland de 20 städer som sedermera uppförts på listan för Urban Italia (lag nr 388/2000). I stället har staden hamnat på 39:e plats på den slutgiltiga listan. Urban är utan tvivel ett av de EU-program som hittills fungerat bäst. Programmet är ett värdefullt redskap för att utveckla storstädernas ytterområden och generellt sett de stadsområden som drabbats av miljöförstöring och social förslumning. En stad som Milano har till exempel placerats på andra plats på denna lista.

Kan kommissionen mot denna bakgrund meddela vilka motiv (formella eller sakliga fel, försent inlämnad ansökan, otillräcklig dokumentation, osv.) som ligger till grund för att Roms stad inte anses vara stödberättigad?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(31 juli 2002)

Efter att ha fått meddelandet från kommissionen till medlemsstaterna av den 28 april 2000 om fastställande av riktlinjer för gemenskapsinitiativet Urban II(1), offentliggjorde ministeriet för infrastruktur och transport i den italienska officiella tidningen nr 168 av den 20 juli 2000, en förslagsinfordran i syfte att välja ut de italienska städer som skulle kunna få bidrag genom gemenskapsinitiativet Urban II.

Denna annons återger korrekt de kriterier för bidragsberättigande som anges i kommissionens ovannämnda meddelande och där preciseras de närmare bestämmelser för utvärdering och urval som antagits av det italienska ministeriet för den generella rangordningen bland mottagna ansökningar. På grundval av detta har de nationella myndigheterna upprättat en förteckning i rangordning över mottagna ansökningar, enligt subsidiaritetsprincipen. Med hänsyn till det anslag som tilldelades Italien för Urban II och målet att koncentrera insatserna till ett begränsat antal områden, blev endast de tio första

städerna i rangordningen berättigade till gemenskapsfinansiering och de tillhörande programmen inlämnades av de italienska myndigheterna till kommissionen i enlighet med artikel 19 i det tidigare nämnda meddelandet.

(1) EGT C 141, 19.5.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1823/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(27 juni 2002)

Ämne: Fortlöpande Microsoft-licenser kan inte mer användas av företagen eftersom möjligheterna till komplettering och modernisering

1. Har det kommit ut till kommissionens kännedom, det klagomål som Netwerk Gebruikersgroep Nederland (NGN) ingav mot Microsoft, eftersom

a) företag med flera licenser från och med den 1 oktober 2001 inte längre kan få uppgraderingar av applikationer (såsom MS-Office) och licenser för tillträde till arbetsstation (CAL) till 50 % av priset för en vanliga licens, så att användarna måste betala mera för att kunna vara up to date,

b) erbjudandena om upgrade advantage enligt vilka kunden under två år förvärvar rätten till senaste versionen av programvaran till ett pris som är endast 5 till 8 procent högre än priset för en gammal upgrade förefaller att gälla endast till den 1 augusti 2002 och att efter detta datum, alla licenser som inte köpts med upgrade advantage eller en software assurance inte längre går att uppgradera så att 66 procent av licenserna för Microsoft därefter kommer att bli färdiga för soptunnan?

c) den lösning som erbjuds med software assurance kommer att innebära kostnader som är ungefär 25 till 29 procent högre än tidigare, medan den alternativa möjligheten med ett subscription programme per år i många fall verkar bli ännu dyrare?

2. Vad kan kommissionen göra för att garantera att programvara som tidigare köpts hos någon som har en ställning av nära nog monopol också i framtiden skall kunna användas och anpassas, också med beaktande av skrivelsen den 22 maj 2002 från Nederländernas konkurrensmyndighet till NGN och svaret från Nederländernas regering på parlamentariska frågor från ledamöter av det nationella parlamentet den 2 november 2001 (Nederländernas andra kammare nr 198) där regeringen med tanke på en lösning på problemet hänvisar till kommissionen med den motiveringen att det handlar om ett gränsöverskridande problem?

3. Hur ser situationen ut med hänsyn tagen till mina frågor 4, 5, 6 och 7 i frågeserien E-3111/01(1) om kedjehandel från Microsofts sida, där kommissionen den 14 januari 2002 till största delen blivit mig svaret skyldig, eftersom de svar som inkommit från Microsoft fortfarande undersöks och kommissionen därför inte kan dra några slutsatser?

(1) EGT C 147 E, 20.6.2002, s. 97.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(31 juli 2002)

1. Kommissionen har tagit del av NGN:s klagomål mot Microsoft. Kommissionen känner också till de allmänna villkoren i Microsofts ändrade licensavtal för uppgraderingar.

2. Kommissionen kom 2001 överens med flera nationella konkurrensmyndigheter om att de skulle göra en första granskning av Microsofts licensavtal för uppgraderingar, och detta av hänsyn till kommissionens begränsade resurser och pågående ärende mot Microsoft. Mot bakgrund av de nationella konkurrensmyndigheternas arbete i frågan utreder kommissionen tillsammans med dem det effektivaste sättet att fortsätta granskningen.

3. Vad beträffar kommissionens pågående granskning lämnade Microsoft in sina sista inlagor i april 2002. Kommissionen slutgranskar nu dossiern (mer än 20 000 sidor).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2039/02

från Maurizio Turco (NI) till kommissionen

(3 juli 2002)

Ämne: Strukturfonderna avslutande av program som påbörjats före 1993

Enligt kommissionens tolfte årsrapport om strukturfonderna(1) fanns det i slutet av 2000 35 oavslutade program som påbörjats före 1989 och 73 program som påbörjats mellan 1989 och 1993.

Kommissionen uppmanas att svara på följande frågor:

- Hur stort är det sammanlagda beloppet för de oavslutade programmen och vilka medlemsländer omfattades av programmen?

- Varför har programmen försenats och hur ser situationen ut just nu?

- Vad tänker kommissionen göra för att avsluta programmen?

(1) KOM(2001) 539.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(2 augusti 2002)

Totalbeloppet för de öppna strukturfondsprogrammen, projekten och andra åtgärder från perioden före 1994 uppgick till 991 miljoner EUR vid slutet av 2000. Sedan dess har avsevärda framsteg gjorts att minska det beloppet enligt vad som framgår av tabellen. I juni 2002 hade det oanvända beloppet i de oavslutade programmen minskat med nästan två tredjedelar till 370 miljoner EUR. Denna summa motsvarar 0.6 % av de anslagna medel som stod till förfogande för 19891993.

>Plats fÄHor tabell>

Några av huvudorsakerna till att avslutandet av programmen har blivit försenat är följande: Det finns rättsliga förfaranden beträffande programmen och projekten i medlemsstaterna, och kommissionen har ingen kontroll över dessa; myndigheterna i medlemsstaterna har inte lyckats lämna någon slutrapport i enlighet med kraven i förordningen; behovet att garantera nödvändig uppföljning av kontrollerna av kommissionen, revisionsrätten eller Europeiska byrån för bedrägeribekämpning.

De framsteg som hittills har gjorts har till stor del berott på den vikt kommissionen har lagt vid detta arbete, bland annat inrättandet av särskilda expertgrupper. Kommissionen kommer att fortsätta sina ansträngningar för att se till att de resterande programmen avslutas så snart som möjligt(1).

(1) Små summor från Danmark, Irland, Luxemburg, Nederländerna, samt några Interreg-program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2546/02

från Marco Cappato (NI) till rådet

(12 september 2002)

Ämne: Franska bestämmelser om rejvpartyn

De franska bestämmelserna om gratis evenemang för undergroundmusik är starkt repressiva. Kriget mot rejvpartyn har bland annat föranlett en underprefekt i Limoux att den 6 juli i år fatta det tvivelaktiga beslutet att förbjuda en radiostation (Radio Ballade) att sända teknomusik.

Anser rådet att dessa bestämmelser är förenliga med europeiska regler?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2544/02 och E-2546/02

(19 december 2002)

Rådet erinrar om att åtgärder som vidtas av eller i medlemsstaterna för att upprätthålla lag och ordning inte omfattas av rådets behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2646/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(20 september 2002)

Ämne: Civila luftfartstjänster och meteorologiska tjänster i EU

Kommissionsledamot de Palacio svarade den 26 juli 2002 på min fråga E-1689/02(1). Trots detta erhöll jag inga upplysningar om det jag frågade om och ser mig därför nödgad att ställa frågorna på nytt och denna gång be om ett konkret svar:

Finns det i EU-länderna civila luftfartstjänster som avbryter sin verksamhet under helgerna, det vill säga veckosluten? Finns det statliga meteorologiska tjänster som också gör så? Om svaret är ja undrar jag vidare i vilka länder dessa tjänster stänger på fredag vid lunchtid och öppnar igen på måndagen? Hör händelsevis den grekiska civila luftfartstjänsten till dessa, eller eventuellt den grekiska nationella meteorologiska tjänsten (EMY)?

(1) EGT C 277 E, 14.11.2002, s. 237.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(22 oktober 2002)

Medlemsstaterna är parter till Chicagokonventionen om civil internationell luftfart. Konventionen överlåter åt parterna själva att bestämma på vilka områden inom deras territorier och vid vilka tider de tillhandahåller luftfartstjänster.

Enligt bilaga 15 om luftfartstjänster i denna konvention skall medlemsstaterna i sina luftfartsmeddelanden (AIP) offentliggöra aktuell och exakt information om vilka luftfartstjänster som är tillgängliga, särskilt uppgifter om avbrott av tjänsterna på flygplatser eller trafikcentra under veckosluten.

Länderna informerar på detta sätt luftfartsoperatörerna om nya, upphörande eller ändrade luftfartstjänster, även meteorologiska tjänster, bland annat vilka tjänster som är tillgängliga en viss dag (denna information kallas inom luftfarten för notice to airmen eller NOTAM). Informationen skall aktualiseras löpande för att alltid uppvisa en korrekt situation.

Kommissionen kan inte ge uttömmande och aktuella uppgifter för alla luftfartstjänster i Grekland. Uppgifterna kan fås från de aktuella flygplatserna och från den centrala nationella civila luftfartsmyndigheten som kan nås dygnet runt (tfn +30 10 89 16 000). Som exempel skickar kommissionen emellertid direkt till frågeställaren och parlamentets generalsekretariat de uppgifter som gällde i slutet av september 2002 för vissa flygplatser vilket gör det möjligt att få en uppfattning av tjänsternas omfattning.

Det finns på detta stadium inga gemensamma regler för tillgången på luftfartstjänster och de enda krav som kan tillämpas i Grekland är de som härrör från internationella avtal, bland annat Chicagokonventionen, och den inhemska grekiska rätten. Kommissionen vill dock uppmärksamma på att tjänsterna omfattas av de regler för det gemensamma luftrummet som har föreslagits(1) för att förbättra styrningen av luftfarten och om vilka parlamentet yttrade sig(2) efter första behandlingen den 3 september 2002. Efter antagandet av de lagstiftande gemenskapsorganen gör dessa regler det möjligt att fastställa krav på kvalitet och kontinuitet.

(1) KOM(2001) 564 slutlig.

(2) P5_TA-Prov(2002)0392.