ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1159/02

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(16 april 2002)

Ämne: Läget i kommissionens undersökning av fallen av legionärssjuka i Alcoy (regionen Valencia, Spanien)

I februari 2001 meddelade kommissionen att den på min begäran inlett en undersökning hos de spanska myndigheterna om de upprepade fallen av legionärssjuka i Alcoy (ärende 2001/2048). I svaret på fråga P-3913/00(1), medgav kommissionen att det rörde sig om ett brott mot direktiv 80/778/EEG(2) om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten.

Av kommissionens svar på min nya förfrågan av den 16 juli 2001 (P-1937/01(3)) framgick det att den nyligen erhållit information från de spanska myndigheterna, vilken skulle granskas av den behöriga tjänstegrenen.

Kan kommissionen redogöra för hur behandlingen av ärende 2001/2048 fortskrider?

Kan kommissionen redogöra för innehållet i svaret från de spanska myndigheterna?

Kan kommissionen redan nu avgöra om det skett en överträdelse av direktiv 80/778/EEG i fallet Alcoy?

(1) EGT C 235 E, 21.8.2001, s. 34.

(2) EGT L 229, 30.8.1980, s. 11.

(3) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 144.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(15 maj 2002)

Till följd av frågeställarens skriftliga fråga P-3913/00 öppnade kommissionen ett ärende om misstänkt överträdelse med referens 2001/2048 för att undersöka om gemenskapsrätten tillämpas på rätt sätt av de spanska myndigheterna i det nämnda fallet.

Vid handläggningen skickade kommissionen ett brev till de spanska myndigheterna och bad om deras synpunkter på frågeställarens observationer och på tillämpningen i detta fall av rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten(1).

Kommissionen har granskat de spanska myndigheternas svar. Efter att ha analyserat den översända informationen och bifogade rapporter har man kommit fram till att lämpliga åtgärder har vidtagits av de spanska myndigheterna för att fastställa och undanröja problemets källa. Nödvändiga åtgärder har också vidtagits för att avhjälpa problemet. Protokoll för övervakning av dricksvattenkvaliteten har också upprättats för att undvika att problemet upprepar sig. Man har också sett till att informationen sprids till allmänheten.

Granskningen har visat att de spanska myndigheterna har gjort vad som krävs för att effektivt bekämpa uppkomsten av legionärssjuka i Alcoy. Det har inte gått att konstatera något brott mot tillämpningen av gemenskapsrätten. Kommissionen har därför beslutat att avsluta fallet.

(1) EGT L 229, 30.8.1980.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1324/02

från Helle Thorning-Schmidt (PSE) till kommissionen

(2 maj 2002)

Ämne: Det danska fotbollsförbundets (Dansk Boldspil Union, DBU) bestämmelser om icke EU-medborgare

Vid matchen mellan de båda danska fotbollsklubbarna AB och Vejle BK den 14 april 2002 skickade AB som ledde med 40 ut en polsk spelare på planen. AB hade då redan tre icke EU-medborgare på planen. Enligt DBU:s bestämmelser är det endast tillåtet att ha tre icke EU-medborgare på planen, varför detta byte stred mot fotbollsförbundets regler.

Till följd av detta tilldömdes Vejle BK segern med 30.

Nu förhåller det sig emellertid så att EU har ett associeringsavtal med Polen, enligt vilket polska arbetstagare som lagligen vistas i ett EU-land har samma status som EU-arbetstagare.

Jag undrar därför om kommissionen kan bekräfta att en polsk fotbollsspelare kan betraktas som en EU-arbetstagare i fotbollssammanhang enligt associeringsavtalet?

Kan kommissionen upplysa om vilka bestämmelser som har företräde, då EU:s och DBU:s bestämmelser strider mot varandra i fråga om vilka nationaliteter som skall räknas som icke EU-medborgare?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 juni 2002)

När det gäller nationalitetsklausuler i idrottsförbundens bestämmelser, kan kommissionen hänvisa till EG-domstolens dom i Bosman-målet(1). I denna dom fann domstolen att artikel 39 (f.d. artikel 48) i EG-fördraget innebär att idrottsförbundsregler som begränsar deltagande av medborgare från andra medlemsstater inte kan tillämpas.

I artikel 37.1 i Europaavtalet mellan gemenskaperna och Polen fastställs att polska arbetstagare som är lagligen anställda inom en medlemsstats territorium inte får diskrimineras på grund av sin nationalitet i förhållande till landets egna medborgare, vare sig det gäller arbetsvillkor, lön eller uppsägning.

När en polsk spelare har fått arbetstillstånd och rekryterats av en idrottsförening, får ett idrottsförbund inte begränsa spelarens rätt att delta i de tävlingar som idrottsförbundet anordnar. Att inte låta en polsk spelare spela i en match utgör diskriminering på grund av nationalitet i fråga om arbetsvillkor.

I enlighet med EG-domstolens rättspraxis(2) måste artikel 37.1 första strecksatsen i Europaavtalet anses ha direkt effekt. Polska medborgare kan alltså med stöd av detta åberopa denna artikel inför de nationella domstolarna i medlemsstaten i fråga. Bestämmelserna i Europaavtalen har företräde om EU:s regler och Danska fotbollsförbundets (DBU) bestämmelser står i konflikt med varandra.

(1) Case C-415/93, Bosman, 115 ECR I-4921, points 115-137.

(2) Case C-162/00, ECJ 29 January 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1344/02

från Wolfgang Ilgenfritz (NI) till kommissionen

(13 maj 2002)

Ämne: Godkännande av fordon för vägtrafik i Italien

Jag hänvisar till min fråga av den 12 april 2000 (E-1450/00)(1) och svaret från kommissionsledamot Bolkestein av den 5 juni 2000, och uppmanar kommissionen att meddela om den, på grund av den dom som nu föreligger i mål C-451/99, har ändrat sin juridiska ståndpunkt? Hur kommer kommissionen att agera i denna fråga i fortsättningen?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 193.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 juni 2002)

I svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1450/00 sade sig kommissionen vara redo att, med utgångspunkt i domstolens dom i målet C-451/99, Cura Anlagen, se över möjligheten att ta initiativ när det gäller skyldigheten för en fordonsinnehavare att ha sitt hemvist eller vara etablerad i en medlemsstat för att få registrera sitt fordon i den staten. Den 21 mars 2002 meddelade domstolen sin dom i ärendet.

Redan i sitt svar på den skriftliga frågan E-1450/00 angav kommissionen att ärendet bör behandlas med hänsyn till den fria rörligheten för tjänster enligt artikel 49 i EG-fördraget. Detta fick stöd av domstolen.

Domstolen beslutade att det strider mot artikel 49 att tillämpa en lagstiftning enligt vilken föreskrivs skyldighet att ha sitt hemvist eller ett driftställe där fordonet brukas för den person i vars namn fordonet där är registrerat, såvitt skyldigheten innebär att leasingföretaget tvingas antingen att ha ett huvudsakligt driftställe i denna medlemsstat eller att godta att fordonet registreras i hyrestagarens namn och de inskränkningar av hans rättigheter till fordonet som detta innebär.

Kommissionen har följaktligen för avsikt att utan dröjsmål utreda de överträdelser som liknar detta domstolsärende så att medlemsstaternas lagstiftning följer denna rättspraxis.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0015/02

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(21 januari 2002)

Ämne: EU-medel för utvecklingsprojekt

Den brittiska regeringen antog nyligen dokumentet Handikapp, fattigdom och utveckling, i vilket det föreskrivs att handikappade personer skall få delta i allt utvecklingsarbete utomlands.

Planerar kommissionen, mot bakgrund av ovanstående och mot bakgrund av resolutionen från Gemensamma parlamentsförsamlingen AVS-EU om handikappade och äldre människors rättigheter i AVS-länderna (ACP-EU 3313/01/slutlig), att använda sig av liknande metoder?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(21 februari 2002)

I utvecklingsländerna skall funktionshindrades integrering främjas genom att funktionshinder görs till ett genomgående tema i allt utvecklingsarbete. Genom nya tillvägagångssätt i de berörda länderna, exempelvis strategier för bekämpning av fattigdom, får olika grupper i det civila samhället också handikapporganisationer en möjlighet att engagera sig mer i och medverka vid utarbetandet

av nationella politiska strategier. EU kommer att fortsätta att finansiera arbetet i organisationer som stöder människor med funktionshinder, med huvudsaklig inriktning på kapacitetsuppbyggnad och organisationsutveckling i utvecklingsländerna. Det kommer att göras en särskild insats för att öka deras deltagande i utvecklingsprogrammen. Syftet är att ge funktionshindrade en tydligare profil, göra det lättare att leva med funktionshinder och öka medvetenheten om problemen på detta område. Det kommer att bli obligatoriskt att involvera funktionshindrade i alla faser av de program som berör denna grupp.

Kommissionen kommer till alla landskontor att sända ut en vägledning om hur funktionshindrades behov bäst kan integreras i framtida program.

Åtgärder för att bekämpa fattigdom, något som står i centrum för EU:s utvecklingsbistånd, kan också ha en förebyggande effekt när det gäller funktionshinder. EU kommer att fortsätta att ge omfattande bistånd till socialsektorerna och skapa så goda förutsättningar som möjligt för att förebyggande av funktionshinder skall kunna kopplas samman med rehabilitering av och större påverkansmöjligheter för funktionshindrade.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0854/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(27 mars 2002)

Ämne: Chiles veto mot att gemenskapsfartyg som fiskar i internationellt vatten utnyttjar landets hamnar

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta inför den chilenska regeringens vägran att låta gemenskapsfartyg som fiskar i internationellt vatten i Stilla havet bland annat galiciska fartyg som bedriver fiske efter svärdfisk landa sin fångst, trots det avtal som ingicks redan för ett år sedan mellan Chile och Europeiska unionen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 april 2002)

Det gemensamma programmet för fiske och forskning som innebär att fyra gemenskapsfartyg skall beredas tillträde till tre chilenska hamnar är en del av överenskommelsen från januari 2001.

För att programmet skulle kunna inledas krävdes det att man löste vissa praktiska problem av teknisk karaktär. I det syftet har kommissionen och den chilenska förvaltningen träffats vid flera tillfällen. Med tanke på behörighetsfördelningen har också den spanska förvaltningen varit direkt engagerad i dessa möten. För närvarande kan vi konstatera att dessa tekniska frågor är lösta och att programmet äntligen kan inledas.

Kommissionen emotser en förteckning över de spanska fartyg som skall delta i programmet och som har för avsikt att landa i chilenska hamnar, då denna förteckning skall skickas till Chile så att programmet kan inledas. Kommissionen kommer uppmärksamt att följa utvecklingen av detta gemensamma program för fiske och forskning, och särskilt då landningarna i enlighet med överenskommelsen av den 25 januari 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1037/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(16 april 2002)

Ämne: Räkfiske i Svalbard

Gemenskapsflottans räkfiske i Svalbard förhindras på ett allvarligt sätt genom de krav som Norge ensidigt har infört på högst fyra flottenheter samtidigt från EU.

Denna praxis som införts gäller sedan några år, varför den riskerar att konsolideras med påföljande skada för gemenskapsflottan som inte kan utnyttja hela sin årligt tilldelade fiskekvot. Till detta skall läggas att nämnda begränsning gäller under det korta intervall under de månader då det går att nå detta område på grund av de svåra klimatvillkoren i området under större delen av året.

Under senare år har kommissionen genomfört samråd med de norska myndigheterna för att lösa detta problem, utan några positiva resultat.

Är Europeiska kommissionen medveten om nämnda problem och den skada detta åsamkar gemenskapsflottan som fiskar räkor i Svalbard?

Kan kommissionen informera om man fortfarande håller överläggningar i frågan med de norska myndigheterna och om så är fallet, vad är resultatet av dessa?

Kan kommissionen informera om man har vidtagit eller kommer att vidta någon annan åtgärd som kan lösa problemet med förlusterna för gemenskapsflottan?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 maj 2002)

För närvarande styrs gemenskapens relationer med Norge när det gäller räkfångst i området kring Svalbard av en muntlig överenskommelse, en s.k. gentlemen's understanding.

Denna överenskommelse som är helt informell och därför inte bindande för någon av parterna, gör det möjligt för gemenskapen att fiska räkor under upp till 519 fiskedagar per år i området kring Svalbard. Högst tio fartyg får användas varav fyra får uppehålla sig i området samtidigt utan tidsbegränsning.

Kommissionen har vid ett flertal tillfällen rådgjort med norrmännen i denna fråga, i syfte att ändra de nuvarande restriktionerna. Norges nuvarande ståndpunkt går ut på att de är ovilliga att ändra fiskevillkoren, trots en klar uppfattning om behovet av att öka gemenskapens tillträde till fisket i dessa vatten.

Kommissionen är fullt medveten om den svårighet situationen innebär för medlemsstaterna. Därför kommer kommissionen att fortsätta sina strävanden att få en dialog med de norska myndigheterna, vilken kan leda till förbättrade tillträdesvillkor för gemenskapens räkfiskeflotta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1113/02

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: Situationen för den lokala personalen i försvarsministeriets avdelning för USA:s styrkor i Spanien.

Med beaktande av framställning nr 299/2001,

Med beaktande av att inget svar ännu har kommit på nämnda framställning och att arbetstagarna fortfarande befinner sig i en fullständigt försvarslös situation, de har nämligen förlorat i genomsnitt mellan 13 och 35 procent av sina nettoinkomster, de har ännu inte fått ut sina innestående nettoinkomster,

de lokalt anställda brandmännen i Rota arbetar fortfarande 72 timmar i veckan sedan 1985, de lokala arbetstagarna diskrimineras fortfarande inom hotellverksamheten trots ett officiellt dokument från USA 1980 enligt vilket situationen skulle vara löst inom högst två år. Den spanske försvarsministern har sagt till den spanska pressen (ABC) att de lokala arbetstagarna inte accepterar erbjudandet från USA:s styrkor för att lösa problemet med de pengar man är skyldig dem, när dessa erbjudanden i själva verket aldrig har gjorts, däremot har ytterligare 20 uppsägningar skett. Den spanske ombudsmannen har två gånger och den andalusiske en gång gjort rapporter till förmån för arbetstagarna vilka ignoreras. Man bryter mot flera artiklar i den spanska konstitutionen (14, 37.1) och mot Stadgan för arbetstagare (4.1.c), och uppsägningsärendena från den amerikanska bokföringsavdelningen (A.A.A) baseras på fiktiva skäl som USA:s styrkor åberopar (dokument skickade till det spanska försvarsministeriet). Dessa arbetstagare kräver dessutom en reglering av lönerna då dessa är de lägsta i förhållande till andra europeiska baser.

Känner kommissionen till denna situation?

Har kommissionen behörighet att ingripa?

Vilka åtgärder skulle kunna vidtas på europeisk nivå för att lösa den osäkra arbetssituationen för dessa arbetstagare?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(31 maj 2002)

Den information som parlamentsledamoten ger visar inte att den beskrivna situationen omfattas av gemenskapsdirektivens tillämpningsområde. För övrigt är det medlemsstaternas institutioner som skall se till att den nationella lagstiftningen tillämpas på ett korrekt sätt, även om den härrör från gemenskapsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1049/02

från Claude Moraes (PSE) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: Fri rörlighet för personer och dödsfallsersättning inom EU

Min väljare, som är mor till en brittisk medborgare som dog medan han arbetade och var bosatt i Nederländerna, har fått se sin begäran om begravningsersättning i vederbörlig ordning avslagen av en brittisk bidragsmyndighet sedan hennes sons kropp återbördades till Förenade kungariket för begravning, som hon organiserade. Detta avslag skedde trots att hon får inkomststöd och det motiveras av att den avlidne inte var bosatt i Förenade kungariket vid tidpunkten för dödsfallet.

Medger kommissionen att detta utgör en allvarlig anomali mot bakgrund av värderingar och arbetslivets krav i en europeisk union som bygger på fri rörlighet för personer?

Medger kommissionen att förordning 1408/71(1) måste ändras för att förhindra att denna typ av situation tillåts uppkomma? Medborgare som inte kan stå för kostnaderna för en begravning kan omöjligt lämnas med en sådan börda som härrör direkt från Europeiska unionen.

Finns det för tillfället någon kompensation som EU kan erbjuda dem som drabbas av denna olägenhet?

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 juni 2002)

Parlamentsledamoten hänvisar till ett fall där en brittisk medborgare ansvarade för begravningen av sin son som arbetade och var bosatt i Nederländerna då han avled. Eftersom den avlidne inte var bosatt i Förenade kungariket då han avled, avslogs moderns ansökan om begravningsbidrag, trots att hon fick inkomststöd (som är förmånsgrundande).

Enligt brittisk lagstiftning måste följande två villkor uppfyllas för att man ska ha rätt till begravningsbidrag:

- Personen som anordnar begravningen måste få ett förmånsgrundande stöd, t.ex. inkomststöd.

- Den avlidne måste vara fast bosatt i Förenade kungariket.

Förordning (EEG) nr 1408/71(1), som är tillämplig i det aktuella fallet, innehåller bestämmelser om dödsfallsersättningar. Dessa definieras som alla engångsbetalningar vid dödsfall (artikel 1 v) och omfattar i princip det brittiska begravningsbidraget. Eftersom den avlidne sonen arbetade i Nederländerna, är i princip dock endast den nederländska lagstiftningen tillämplig med stöd av denna förordning, och det bör observeras att den nederländska lagstiftningen om social trygghet inte omfattar begravningsbidrag.

Det är också skäl i detta sammanhang att komma ihåg att förordning (EEG) nr 1408/71 om samordning av sociala trygghetssystem för personer som flyttar inom EU snarare samordnar medlemsstaternas sociala trygghetssystem än harmoniserar dem. Medlemsstaterna kan med andra ord fritt organisera och finansiera sina system för social trygghet på det sätt de anser är bäst, så länge som huvudprinciperna i EU-lagstiftningen, såsom icke-diskriminering, beaktas.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, EGT L 149, 5.7.1971.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1382/02

från Paul Lannoye (Verts/ALE) till kommissionen

(14 maj 2002)

Ämne: Kontroll av anläggningarna för behandling med joniserande strålning liksom av de livsmedel och livsmedelsingredienser som behandlats med joniserande strålning

I punkt 7.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/2/EG(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om livsmedel och livsmedelsingredienser som behandlats med joniserande strålning fastslås följande:

[] skall medlemsstaterna varje år till kommissionen översända

- resultaten av de kontroller som utförs i anläggningarna för joniserande strålning, i synnerhet när det gäller kategorier och mängder av de produkter som har behandlats och vilka doser som har getts,

- resultaten av de kontroller som utförs vid saluföring av produkterna []

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Kan kommissionen, för varje typ av livsmedel och livsmedelsingredienser som godkänts för behandling med joniserande strålning, ange den mängd som under 2001 bestrålats i de sex medlemsländer som innehar godkända anläggningar för denna typ av behandling? Hur stor del av dessa livsmedel och livsmedelsingredienser var ämnade för försäljning på EU:s inre marknad och hur stor del exporterades till länder utanför EU?

2. Vilka medlemsländer utförde under 2001 inspektioner vid saluföringen för att kontrollera a) en eventuell förekomst på deras område av livsmedel och livsmedelsingredienser som ej godkänts för behandling med joniserande strålning, b) att de livsmedel och livsmedelsingredienser som behandlats med joniserande strålning märkts enligt artikel 6 i direktiv 1999/2/EG.

3. Hur många kontroller har genomförts och vilket resultat har erhållits?

(1) EGT L 66, 13.3.1999, s. 16.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(10 juni 2002)

Enligt artikel 7.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/2/EG av den 22 februari 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om livsmedel och livsmedelsingredienser som behandlats med joniserande strålning ska medlemsstaterna varje år översända till kommissionen:

- Resultaten av de kontroller som utförs i anläggningarna för joniserande strålning, i synnerhet när det gäller kategorier och mängder av de produkter som har behandlats och vilka doser som har getts.

- Resultaten av de kontroller som utförs vid saluföring av produkterna och information om de metoder som används för att detektera bestrålade livsmedel.

I direktivet krävs inte att man lämnar uppgifter om de mängder bestrålade livsmedel som saluförs på den nationella marknaden eller som exporteras till länder utanför gemenskapen.

När det gäller den första rapporten bad kommissionen medlemsstaterna att lämna information för perioden 20 september 2000 (datum då bestämmelserna i direktivet börjar tillämpas) till den 31 december 2001. Kommissionen kommer att sammanställa rapporten och offentliggöra den i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Information om bestrålning av livsmedel finns på följande webbplats från Europeiska kommissionens generaldirektorat för hälsa och konsumentskydd: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/sfp_index_en.html.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0560/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Burma

Har kommissionen framfört sina synpunkter till Burmas regering om fängslandet och den eventuella tortyren av dr Salai Tun Than i Insein-fängelset i Rangoon? Om inte, tänker den göra det?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

Kommissionen kommer att delta i en resa tillsammans med Europeiska unionens trojka till Myanmar. Denna resa håller för närvarande på att planeras.

Vid detta tillfälle kommer unionens trojka att ges möjlighet att diskutera de frågor som inger bekymmer, inklusive frågor angående de mänskliga rättigheterna och enskilda fall, med regeringen i Myanmar.