SKRIFTLIG FRÅGA P-0791/00

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Program för förtidspensionering av jordbrukare

För att de grekiska jordbrukarna som stödberättigade skall kunna delta i programmet för förtidspensionering av jordbrukare inom ramen för förordning nr 2079/92/EEG har den grekiska regeringen fastslagit en tabell över minimistorlek av de jordbruksodlingar som kan komma ifråga.

Denna har fastställts till:

- 2,5 hektar för jordbruksodlingar i torra områden

- 0,5 hektar + kvot för tobaksodlingar

Eftersom många jordbruk i Grekland är belägna i bergstrakter är det uppenbart och logiskt att de minsta ovannämnda ytarealen per jordbrukare utgör sällsynta undantag. I bergsområdena i Grekland sker odling i torra områden i regel på ett ytterst litet hektarområde och ytarealen är ännu mindre vad gäller tobaksodling.

Denna situation resulterar i att många jordbrukare som skulle kunna hänföras till förordningen i teorin ändå i praktiken inte kan delta i programmet eftersom deras odlingar inte omfattar den minimiareal som krävs.

1. Anser kommissionen att det här slaget av krav på areal, som är överdrivet tilltagna för ett stort antal grekiska jordbrukare, tjänar ändamålet med förordningarna nr 2079/92/EEG och nr 1257/99/EG?

2. Är kommissionen villig att försvara kriterierna om 0,5 hektar för jordbruksodlingar i torra områden och endast kvot oberoende av arealstorlek vad gäller tobaksodling, kriterier som skulle gälla endast bergsområden i Grekland?

3. Har kommissionen för avsikt att, med beaktande av genomförandet av förordning nr 1257/99/EG, samarbeta med den grekiska regeringen för att se till att de greker som bedriver jordbruk i bergsområden och som redan nu befinner sig i en förfördelad situation inte belastas ytterligare på grund av det grekiska genomförandet av en EU-förordningar vars tillämpningar förmodas vara dem till nytta och gagn?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 april 2000)

1. I artikel 6.3 i förordning (EEG) nr 2079/92(1) föreskrivs att storleken på jordbruksföretag som bildas efter överförandet av den mark som frigörs av den överlåtande parten (dvs. den förtidspensionerade) måste ökas i avsikt att förbättra den ekonomiska livskraften. Det är här frågan om den ekonomiska livskraften inom efterträdarens jordbruksföretag. Samma krav på ekonomisk livskraft anges för övrigt i artikel 10 och 11.2 i förordning (EG) nr 1257/1999.(2) Kommissionen anser därför att om programmet för förtidspensionering skulle omfatta förmånstagare vilkas företag är alltför små skulle detta kunna medföra att den ekonomiska livskraften inte kan garanteras för de jordbruksföretag som överlämnas åt efterträdaren.

2. Av ovannämnda skäl är kommissionen inte beredd att godta att minimistorleken på de jordbruksföretag som överlämnas sänks under ett lägsta tröskelvärde för ekonomisk livskraft. Kommissionen har härvid även beaktat andra faktorer som likaledes ingår i definitionen av detta livskraftsbegrepp.

3. Kommissionen avser att samarbeta med den grekiska regeringen vid förhandlingarna om den plan för landsbygdsutveckling som Grekland har lagt fram i enlighet med förordning (EG) nr 1257/1999, i syfte att definiera villkoren för genomförande av ett framtida program för förtidspensionering, bland annat de parametrar som säkerställer den ekonomiska livskraften inom det jordbruksföretag som skapas genom överlåtelsen.

(1) EGT L 215, 30.7.1992.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.