SKRIFTLIG FRÅGA E-1540/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(28 maj 2001)

Ämne: Tvångsarbete och utsugning i östra delen av Kongo-Kinshasa till följd av utvinningen av råvaran coltan för mobiltelefoni

1. Känner kommissionen till den artikel i den nederländska dagstidningen Trouw av den 18 april 2001, i vilken det beskrivs hur området Kivu i östra delen av Kongo-Kinshasa tidigare var ett välbärgat jordbruksområde men nu ödeläggs genom en ohejdad brytning av coltan, hur de skadorna inte bara påverkar miljön utan även kostar människoliv genom att de handgrävda gruvschakten är mycket känsliga för ras, hur inte bara livsmedelsförsörjningen stagnerar utan även hur trettio procent av barnen inte längre kan gå i skola eftersom de används för att gräva efter coltan och hur den rwandiska armén också har några gruvor där kongolesiska krigsfångar och hutuer från rwandiska fängelser måste utföra tvångsarbete?

2. Intäkterna från de gruvor som är i rwandiska händer går direkt till inköp av vapen. Ger detta faktum anledning till att åtgärder skall vidtas för att motverka sådana inköp?

3. Känner kommissionen till att de uppgifter som avses i fråga 1 och 2 återfinns i en FN-rapport som inte får offentliggöras i sin helhet?

4. Vad kan Europeiska unionen göra för att bidra till att motverka detta farliga tvångsarbete?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1539/01 och E-1540/01 ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(3 september 2001)

Kommissionen känner till de uppgifter rörande utvinningen av coltan i Demokratiska republiken Kongo som parlamentsledamoten hänvisar och som också har offentliggjorts i pressen. Uppgifterna bekräftas i stor utsträckning av kommissionens samtalspartner i området (icke-staliga organisationer, internationella organ) och återges i en interimsrapport av Förenta nationerna (FN).

Rapporten handlar om olaglig utvinning av naturtillgångar och andra rikedomar i Demokratiska republiken Kongo. Den lades fram för säkerhetsrådet av generalsekreteraren Kofi Annan den 14 april 2001 och blev föremål för mycket livliga diskussioner. För att följa upp kritiken gav FN:s generalsekreterare de experter som skrivit rapporten ytterligare tre månaders mandat för att komplettera forskningsresultatet. Experterna får därigenom tillfälle att noggrannare undersöka villkoren för utvinning av såväl coltan som andra naturtillgångar och göra en bedömning av andra ekonomiska följder av konflikten, t.ex. avtalen med de styrkor som sägs vara inbjudna av Demokratiska republiken Kongo mot att de militärt stöder regeringen i Kinshasa. Rapporten kommer att bli en viktig utgångspunkt för det internationella samfundet, som kommer att ombedas att ta ställning till den.

Slutversionen av rapporten kommer att vara särskilt användbar vid bedömningen av möjligheten att förhindra att coltan som utvunnits illegalt i Demokratiska republiken Kongo införs till Europa. Ett sådant embargo är emellertid varken tänkbart eller effektivt utan ett beslut i FN:s säkerhetsråd. Rapporten kommer också att bidra till att skapa klarhet i frågan om tvångsarbete och barnarbete i gruvorna. I versionen av den 13 april nämns, på grundval av uppgifter från panelen eller enligt vittnesutsagor, användningen av fångar (punkt 60) och barn (punkt 69) som arbetskraft i minorna.

Det faktum att de krigförande parterna i Demokratiska republiken Kongo har ett ekonomiskt intresse av att utvinna coltan förvärrar ödeläggelsen av Kivu ytterligare. Regionens tillbakagång började under president Mobutus regim och är ett resultat av flera faktorer, av vilka de etniska konflikterna är de mest avgörande.

Situationen förvärrades kraftigt efter folkmordet i Rwanda och efter Rwandas inblandning i de två krigen i Demokratiska republiken Kongo, vilka ursprungligen motiverades med säkerheten vid de yttre gränserna.

Det internationella samfundet känner till sambandet mellan ekonomiska intressen och det fortsatta kriget i Kivu.

Enligt kommissionen finns det ingen annan hållbar lösning än att fortsätta fredsprocessen och stärka legitima institutioner som kan utöva kontroll över utvinningen av naturtillgångarna och arbetsvillkoren i gruvorna. Det är detta mål som kommissionen och medlemsstaterna eftersträvar genom att inrätta en rad finansiella, politiska och diplomatiska instrument som är nödvändiga för att stödja den fredsprocess som förefaller ha inletts efter undertecknandet av avtalet om eldupphör i Lusaka.