SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/589

(2004/C 88 E/0601)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0130/03

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Hur punkt 6 i Dohaförklaringen om Trips-avtalet och folkhälsa omsätts i praktiken

I punkt 4 i Dohaförklaringen om Trips-avtalet (WTO:s avtal om handelsrelaterade aspekter av immaterial-rätter) och folkhälsa står det att Trips-avtalet varken kan eller får hindra medlemmarna att vidta åtgärder till skydd för folkhälsan och att avtalet kan och bör tolkas och utföras på ett sätt som blir till stöd för WTO-medlemmarnas rätt att värna om folkhälsan och framför allt deras rätt att arbeta för att alla skall få tillgång till läkemedel.

I punkt 5 b i förklaringen slås det dessutom än en gång fast att alla medlemmar av WTO har rätt att utfärda tvångslicenser samt rätt att själva bestämma på vilka grunder sådana licenser skall utfärdas.

Erkänner kommissionen att varken Dohaförklaringen eller Trips-avtalet begränsar denna princip till att gälla endast för somliga folkhälsorelaterade problem, men inte för andra och inte heller står det någonting där om att de ovannämnda rättigheterna skulle tillkomma endast vissa slags länder?

Erkänner kommissionen att syftet med punkt 6 i Dohaförklaringen är att se till att WTO-medlemmar som saknar adekvat tillverkningskapacitet skall få dra full nytta av det som föreskrivs i förklaringen, på samma villkor som de WTO-medlemmar som faktiskt har en sådan kapacitet?

Erkänner kommissionen därför att det skulle strida mot andan i Dohaförklaringen om man påförde ytterligare eller nya begränsningar som en del av lösningen på det problem som finns angivet i punkt 6 och att utvecklingsländerna med all rätt skulle se detta som ett tecken på att det brister i god vilja?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(25 februari 2003)

Genom Dohaförklaringen om TRIPs-avtalet (Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om handels-relaterade aspekter av immaterialrätter) och folkhälsa bekräftades och klargjordes vilken befintlig flexibilitet som enligt TRIPs-avtalet skall råda, särskilt när det gäller tvångslicenser och parallellimport, och bekräftades återigen enligt tolkningen i förklaringen vikten av artiklarna 7 och 8 i TRIPs-avtalet. Förklaringen är av stort rättsligt värde eftersom den ger vägledning när det gäller tolkningen av TRIPs-avtalet.

I punkt 6 i förklaringen behandlas en fråga som inte kunde lösas i Doha och i vilken TRIPs-avtalet inte har någon skräddarsydd lösning att erbjuda. Punkt 6 handlar därför egentligen inte om genomförandet av Dohaförklaringen. Dohaförklaringen kan i sig genomföras av alla medlemsstater utan att det behövs ytterligare internationella rättsliga instrument. I punkt 6 talas det om att göra TRIPs-avtalet och Dohaförklaringen ännu mer flexibla. Detta innebär att länder utan tillverkningskapacitet i läkemedelssektorn inom ramen för TRIPs-avtalet skall kunna lösa sina problem genom att faktiskt använda sig av tvångslicenser.

Den största skillnaden jämfört med de tvångslicenser som redan finns enligt TRIPs-avtalet är att tillverkningen sker i ett land och att hela produktionen sedan exporteras till ett annat land (enligt TRIPs-avtalets nuvarande bestämmelser skall tillverkning och förbrukning av en övervägande del av produktionen ske i samma land). Villkoren för användningen av sådana licenser måste därför anpassas till denna verklighet. Det handlar därför inte om att införa några ytterligare betungande begränsningar utan om att anpassa villkoren till olika omständigheter. Detta har skett genom utkastet till beslut av den 16 december 2002 (1) i vilket det fastställs ett minimum av skyddsåtgärder mot omläggning av handel och i vilket det dessutom (på EU:s förslag) anges att sådana åtgärder bör stå i proportion till de berörda ländernas administrativa förmåga. Denna ordning, som godkänts av alla medlemmar av WTO (utom en) och som faktiskt skulle göra det möjligt för länder som saknar tillverkningskapacitet att använda sig av tvångslicenser, ligger helt och fullt i linje med Dohaförklaringen.

Som parlamentsledamoten vet har EU till fullo godkänt texten av den 16 december 2002, inbegripet förteckningen över sjukdomar genom hänvisning till punkt 1 i Dohadeklarationen. Kommissionen beklagar att Förenta staterna inte anslöt sig till konsensus och EU kommer att fortsätta sina ansträngningar för att så snart som möjligt uppnå en multilateral lösning. EU kan inte godta att dessa förhandlingar strandar. WTO-medlemmarna åtog sig i Doha att finna en multilateral lösning och detta åtagande måste fullgöras. EU tog därför nyligen ett initiativ och föreslog att man skulle vända sig till Världshälsorganisationen för att systemet skulle kunna tillämpas med flexibilitet, i överensstämmelse med Dohaförklaringen.

(1) Utkast till beslut av ordföranden för TRIPs-rådet inom WTO (Draft Decision of the President of the TRIPs Council of the WTO, dokument nr JOB (02) 217).