ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3660/01

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(9 januari 2002)

Ämne: Bestämmelser om avfallshantering -Irland (miljöavgifter)

Anser kommissionen det godtagbart att de irländska bestämmelser om avfallshantering som nu är på förslag i praktiken skulle innebära, om de antas i nuvarande form, en begränsning av importen av biologiskt nedbrytbara förpackningsmaterial och skulle stå i strid med direktiv 94/62/EG(1) och artiklarna 28 och 30 i EU-fördraget?

Denna bedömning bygger på kommissionens tolkning av de krav som anges i direktivet och i EU-fördraget, och som nyligen bekräftades av generaladvokat M Damaso Ruiz-Jarabo i mål nr C-246/99: kommissionen mot Danmark.

Såsom de nu är formulerade görs i de föreslagna bestämmelserna ingen åtskillnad mellan nedbrytningsbara och icke-nedbrytningsbara förpackningsmaterial, eftersom båda åläggs samma fasta avgift. Effekten av dessa bestämmelser, om de antas, skulle vara att resa hinder för biologiskt nedbrytningsbara plastpåsar, vilket måste anses stå i strid med direktivets syfte som ju är att minska avfallsmängden.

(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(30 januari 2002)

Det irländska utkastet till avfallslagstiftning (förordningar om miljöskatt och plastpåsar) anmäldes till kommissionen i september 2001 inom ramen för direktiv 94/62/EG(1) och direktiv 98/34/EG(2). I förordningsutkasten föreslås det, i syfte att minska uppkomsten av avfall genom användning av plastpåsar, att ta ut 15 cent avgift på vissa typer av plastpåsar vid försäljningspunkten. Ett antal plastpåsar skall undantas från den föreslagna avgiften, t.ex. sådana som är avsedda för återanvändning, används för att förpacka varor och säljs för minst 70 cent.

Kommissionen slutförde granskningen av utkastet i november 2001. Utgående från de uppgifter och de analyser som finns tillgängliga för tillfället ser kommissionen inga skäl att anta att bestämmelserna i förordningsutkastet skulle vara oförenligt med gemenskapsrätten, exempelvis direktiv 94/62/EG eller artikel 90 (f.d. artikel 95) i EG-fördraget. I artikel 4 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att förebygga uppkomsten av förpackningsavfall. I artikel 15 i direktivet fastställs att medlemsstaterna i syfte att uppnå direktivets mål har rätt att tillämpa ekonomiska styrmedel i enlighet med de principer som gäller för gemenskapens miljöpolitik. Till direktivets mål hör att man skall

försöka förebygga och minska de miljökonsekvenser som uppstår genom förpackningar och förpackningsavfall. Eftersom den föreslagna åtgärden är en skatteåtgärd snarare än en kvantitativ bestämmelse kan artiklarna 28-30 (f.d. artiklarna 30-36) i EG-fördraget inte tillämpas när man bedömer huruvida åtgärden är förenlig med gemenskapens lagstiftning.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall, EGT L 365, 31.12.1994.

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1330/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Flygpassagerare och djup ventrombos

Loyola de Palacio, ledamot av kommissionen, meddelade i sitt svar på min parlamentsfråga E-0191/01(1) att kommissionen hade skrivit till flera olika organ och uppmanat flygbolagen att vidta en rad åtgärder, bland annat att ombord på planen upplysa passagerarna om vad man kan göra för att minska risken för blodpropp. Vad har kommissionen fått för respons på detta?

Finns det belägg för att flygbolagen numera vidtar dessa åtgärder och då särskilt upplyser passagerarna före avgång?

Är kommissionen nöjd med den respons den fått hittills?

(1) EGT C 235 E, 21.8.2001, s. 131.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 juli 2001)

Kommissionen hänvisar till sitt svar till den skriftliga frågan E-1189/01(1) från Juan Naranjo Escobar, i vilken kommissionens engagemang i denna fråga beskrivs.

När det gäller de åtgärder som vidtagits av flygbolagen har kommission efter ovannämnda svar erhållit svar från de organisationer som den kontaktat och från en rad flygbolag avseende de särskilda åtgärder som de vidtagit. Sådana åtgärder har bl.a. omfattat informationsblad som delats ut till passagerarna, inlagor i flygbolagens egna tidningar och videoprogram ombord på flygplanen som visar övningar som passagerarna kan göra. Alla dessa åtgärder kommer att bidra till att passagerarna får mera information och blir mer medvetna, vilket i sin tur leder till att säkerheten förbättras.

Med tanke på den korta tid som gått sedan verksamheten inleddes och på utvecklingen på det internationella planet är kommissionen relativt nöjd med det angreppssätt som tillämpats för att lösa problemet, men kommer även att fortsätta övervaka alla de initiativ som tas.

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 195.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3186/01

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till rådet

(23 november 2001)

Ämne: Bushmeat

Kan rådet bekräfta att rådet den 6 november fått ta emot 340 000 underskrifter från europeiska medborgare som därmed protesterade mot att bushmeat från Afrika får en allt större avsättning i Europa, varvid det lär röra sig om en utförsel på 4 miljoner ton årligen?

Vet rådet om, att detta kött kommer från olika djur som lever i vilt tillstånd i Afrika, bland vilka också märks utrotningshotade djur?

Är rådet berett att införa importförbud mot sådant kött eller genomföra en rigorös och väl övervakad kvotering av denna köttimport, eftersom vissa kategorier av vilt levande djur i Afrika i annat fall kommer att dö ut inom 10 år, som en konsekvens av denna export?

Svar

(18 mars 2002)

Rådet noterar med intresse den ärade parlamentsledamotens hänvisning till ett dokument med 340 000 namnunderskrifter från europeiska medborgare som protesterar mot ökande europeisk försäljning av djungelkött från afrikanska vilda djur men har hittills inte mottagit detta.

Rådet noterar också uppgiften från den ärade parlamentsledamoten att detta kött delvis kommer från utrotningshotade arter.

Beträffande införande av importförbud eller kontrollerade importkvoter är det kommissionens sak att utreda denna fråga grundligt samt rapportera till rådet och om den finner anledning därtill lägga fram ett konkret förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3486/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: EIB

Har kommissionen några åsikter om Europeiska investeringsbankens försök att öka sitt kapital?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(25 januari 2002)

Europeiska investeringsbankens uppgift är att bidra till medlemsstaternas integration, balanserade utveckling samt ekonomiska och sociala sammanhållning.

Medlemmar i Europeiska investeringsbanken är medlemsstaterna. De har samtliga bidragit till bankens kapital utifrån sin ekonomiska styrka inom gemenskapen. Bankens råd, som är dess högsta beslutande organ, består av en minister från varje medlemsstat, vanligtvis finansministern. Styrelsen består av 25 ledamöter och 13 suppleanter som utses av bankens råd.

Banken är en självständig juridisk person och åtnjuter ekonomiskt oberoende, men bedriver ett nära samarbete med andra gemenskapsinstitutioner för att uppnå gemenskapens målsättningar. Tack vare detta samarbete kan banken samordna sina insatser med de övriga institutionernas och samtidigt bevara sitt oberoende och sin egen beslutsprocess i enlighet med vad som föreskrivs i de olika fördragen.

Om man vill undvika betydande störningar i bankens låneverksamhet, måste förslag om att öka kapitalet med verkan från början av 2003 läggas fram vid nästa sammanträde i bankens råd i juni 2002. Styrelsen har börjat diskutera saken, så att banken under våren 2002 skall kunna överväga förslag om långsiktiga riktlinjer och kapitalökningen, vilken skall kunna äga rum utan att medlemsstaterna måste öka sitt tecknade kapital. Kapitaltillskottet skall i stället ske med användning av fria reserver.

Kommissionen är företrädd i styrelsen och yttrar sig över bankens finansieringsförslag. Eftersom kommissionen inte har några andelar i bankens kapital, skulle ett kapitaltillskott inte ha några konsekvenser för gemenskapens budget. Kommissionens företrädare i styrelsen deltar emellertid aktivt i diskussionerna för att se till att banken behåller sin möjlighet att bidra till särskilda politiska åtgärder och behov enligt parlamentets och rådets önskemål.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0301/01

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Rivning av en fastighet i Viana do Castelo

I Viana do Castelo i Portugal har kommunfullmäktige beslutat att man med stöd av gemenskapsmedel från Polis-programmet skall riva en fastighet kallad Edifício Jardim eller Prédio Coutinho, som ligger i stadens centrum och som är nästan 27 år gammal, men som är i gott skick och där ungefär 90 hushåll bor, de flesta bestående av äldre människor.

De boende har redan på olika sätt protesterat mot beslutet, som fattades utan att de tillfrågades, och de ifrågasätter varför man skall prioritera att riva en fastighet i gott skick när det finns så många andra brister att åtgärda. Jag vill därför fråga följande:

1. Har man redan skickat något förslag till kommissionen om genomförande av Polis-programmet i Viana do Castelo som inbegriper rivning av ovannämnda fastighet?

2. Om svaret är ja, vilken ståndpunkt kommer kommissionen att inta?

Kompletterande svarfrån Michel Barnier på kommissionens vägnar

(22 januari 2002)

Enligt de uppgifter som inkommit från de portugisiska myndigheterna skall rivningen av Prédio Coutinho på Viana do Castelo finansieras genom det nationella programmet POLIS som en del av restaureringen av stadens historiska centrum. Rivningskostnaderna kommer inte att samfinansieras via strukturfonderna.

Bidraget från strukturfonderna till POLIS-programmets åtgärder på Viana do Castelo under perioden 20002006 omfattar följande:

- Projekt rörande parkeringsmöjligheter kring marknaden, stängning av ringvägen som omger området (Fecho do Anel Envolvente) och förbättring av gågatorna (åtgärd 2.6 i det operativa programmet Norte).

- Undersökningar och åtgärder för att öka miljömedvetandet så att de negativa effekterna av arbetena kan minimeras (åtgärd 3.16).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3204/01

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(22 november 2001)

Ämne: Illegal soptipp vid Kotichio (Ilias) flodmynning

Klagomål har framförts mot en illegal soptipp vid Kotichio (Ilias) flodmynning som anlagts utan tillstånd och som tar emot avfall från kommunen Lechaina med omgivningar. Området skyddas genom den internationella Ramsarkonventionen. De hundratals ton avfall som samlas upp förstörs genom förbränning, vilket dels leder till mycket farlig gasbildning som sprids med oförutsebara konsekvenser för invånarna i staden Lechaina, och dels innebär att stora mängder gifter och plast via uttorkade bäckar leds ut i Kotichios flodmynning.

Ämnar kommissionen undersöka dessa klagomål? Strider detta mot gemenskapens lagstiftning? Tänker kommissionen ta några initiativ för att sätta stopp för dessa överträdelser?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 januari 2002)

Grekland har klassificerat Kotychi-lagunen som särskilt skyddsområde (kod GR 2330006) i enlighet med ådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1). Samma område föreslås också (med samma kod) som område av gemenskapsintresse i enlighet med rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2). Med tanke på att detta område skall inkluderas i det europeiska ekologiska nätet Natura 2000 skall de grekiska myndigheterna sörja för att företagens verksamhet inte medför en försämring av området, i enlighet med bestämmelserna i artikel 6 i direktivet om livsmiljöer.

Kommissionen har inlett en undersökning på grundval av de uppgifter som parlamentsledamoten har lämnat. Kommissionen har skickat ett brev till de grekiska myndigheterna i vilket man begär information om efterlevnaden av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975(3), ändrat genom rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991 om avfall(4). Efter att den har fått svar från de grekiska myndighetera kommer kommissionen att undersöka om det finns någon som helst oförenlighet med ovannämnda gemenskapsbestämmelser och den kommer att vidta de nödvändiga åtgärderna för att gemenskapens miljölagstiftning skall uppfyllas.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.

(3) EGT L 194, 25.7.1975.

(4) EGT L 78, 26.3.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3217/01

från Jean Lambert (Verts/ALE) till kommissionen

(22 november 2001)

Ämne: Kraftverk i Megalopolis i Grekland

I ett av kommissionens forskningsprojekt, ExterneE, anges att De resultat som erhållits bekräftar att lignit är ett av de mest förorenande bränslen som används för elproduktion. Detta gäller särskilt i Grekland, på grund av den låga kvalitet som kännetecknar de grekiska lignitfyndigheterna och i synnerhet deras låga värmevärde och deras avsevärda svavelhalt.

Det har kommit till vår kännedom att två kraftverk i Megalopolis i Grekland, som uppenbarligen är lignit-eldade kraftverk, förorenar mycket. Skulle ni därför kunna svara på följande frågor:

Har kommissionen några siffror på hur mycket föroreningar som släpps ut från dessa två kraftverk?

Är kommissionen säker på att dessa kraftverk inte bryter mot EU:s utsläppsbestämmelser?

Finansierar kommissionen några initiativ för att utröna alternativ till lignit-eldade kraftverk?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

I gemenskapslagstiftningen regleras för närvarande utsläpp från kraftverk av rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar(1). I detta direktiv finns olika bestämmelser för befintliga och nya anläggningar. När det gäller anläggningar för vilka det ursprungliga tillståndet till uppförande utfärdats före den 1 juli 1987 (s.k. befintliga anläggningar), innehåller direktivet krav i form av utsläppstak och mål för minskningen av utsläpp av svaveldioxid och kväveoxider från denna kategori av anläggningar för varje medlemsstat. Anläggningar för vilka det ursprungliga tillståndet utfärdats efter nämnda datum får inte överskrida de utsläppsgränsvärden som fastställs i direktivet.

Kommissionen kommer att fråga de grekiska myndigheterna om de anläggningar som avses är att betrakta som nya eller befintliga enligt direktiv 88/609/EEG, och undersöka om de uppfyller respektive krav.

När det gäller finansiering av initiativ för att undersöka alternativ till brunkolsanläggningar, går en betydande del av de medel som finns att tillgå inom femte ramprogrammets (19982002) Energie-program till förnybara energikällor. Det slutliga målet är att gemenskapens beroende av fossila bränslen, framför allt sten- och brunkol, skall minska.

När det gäller befintliga brunkolsanläggningar finansieras genom samma program initiativ för att utveckla möjligheten att även använda biomassa i dessa anläggningar, i syfte att minska användningen av brunkol och därmed förbundna utsläpp, framför allt utsläpp av växthusgaser.

(1) EGT L 336, 7.12.1988.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3313/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Stöd för att främja vinkonsumtionen inom EU

Överskott och låga priser har försatt den spanska vinsektorn i en svår situation. Inför den kommande säsongen står odlare inför problemet med hela sjöar av överskottsvin. Mängden bordsvin i lager verkar överstiga 10 miljoner hektoliter. Som ett resultat av detta har druvpriserna fallit under lönsamhetsminimum.

Vinodlarnas förening har därför sökt om tillstånd att vidta handelsåtgärder för att öka exportmöjligheterna liksom att genomföra marknadsföringskampanjer riktade mot den inhemska marknaden.

Kan kommissionen, mot bakgrund av de åtgärder som den har vidtagit till stöd för andra jordbruksprodukter, ge besked om den är beredd att finansiera en kampanj för att främja vinkonsumtionen såväl inom som utom landet och därmed hjälpa den spanska vinsektorn att överkomma de svårigheter som den nu står inför?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 januari 2002)

Kommissionen antog nyligen beslutet om att godkänna programmen för säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter i tredjeländer. Bland de 18 program som godkändes finns två program som gäller spanska viner med ursprungsmärkning.

När det gäller säljfrämjande åtgärder i gemenskapen kommer kommissionen inom kort att för godkännande i Gemensamma förvaltningskommittén för främjande av jordbruksprodukter lägga fram utkastet till tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2826/2000 av den 19 december 2000 om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden(1).

I bilaga III till detta utkast till förordning fastställs riktlinjer för säljfrämjande åtgärder inom vinsektorn.

(1) EGT L 328, 23.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2695/01

från Mario Mauro (PPE-DE) till kommissionen

(3 oktober 2001)

Ämne: Finansiering vid generaldirektoratet för regionalpolitik

Kan kommissionen göra en förteckning över de projekt som under åren 20002001 lagts fram inom det finansieringsområde som handhas av generaldirektoratet för regionalpolitik vad gäller de italienska regionerna Ligurien, Lombardiet, Piemonte och Valle d'Aosta och namnge de projekt som därefter antagits?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(31 januari 2002)

Generaldirektoratet för regionalpolitik samfinansierar inga projekt men väl program för regional utveckling för enskilda regioner och för grupper av regioner.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1), är det de regionala och nationella förvaltningsmyndigheterna och inte kommissionen som ansvarar för bedömningen och urvalet av projekt och det är för övrigt till dessa myndigheter som eventuella förslag skall lämnas in. Myndigheterna skall hålla uppgifterna tillgängliga för kommissionen och för de kontroller som genomförs.

Kommissionen föreslår därför att frågeställaren vänder sig till myndigheterna i de aktuella regionerna för en förtecknings över vilka projekt som föreslagits och godkänts under 2000 och 2001.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3685/01

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(17 januari 2002)

Ämne: De nationella hälso- och sjukvårdsmyndigheterna

Kan kommissionen bekräfta att Förenade kungarikets regering enligt EU-lagstiftningen inte får förbjuda de nationella hälso- och sjukvårdsmyndigheterna att ingå kontrakt med leverantörer av sjukvårdstjänster från andra medlemsstater då dessa myndigheter får ingå kontrakt med privata leverantörer av sjukvårdstjänster i Förenade kungariket?

Är det tillåtet för Förenade kungarikets regering att förbjuda de nationella hälso- och sjukvårdsmyndigheterna att ingå kontrakt med leverantörer av sjukvårdstjänster från andra medlemsstater tills Förenade kungariket antar lagstiftning som fastställer villkoren för ingående av kontrakt över gränserna? Är en sådan begränsning acceptabel då de nationella hälso- och sjukvårdsmyndigheterna enligt lag ansvarar för sjukvården på sina orter?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(4 mars 2002)

Alla upphandlingsförfaranden som gynnar nationella leverantörer eller förbjuder inköp av tjänster från leverantörer i andra medlemsstater torde stå i strid med gemenskapsrätten.

Efter domstolens domar i Geraets-Smits och Peerbooms-målet (C-157/99) och Vanbraekel-målet (C-368/98) underrättade de brittiska myndigheterna kommissionen om att de har för avsikt att förtydliga reglerna för inköp av sjukhustjänster inom ramen för det allmänna sjukförsäkringssystemet. De uppgav också att de kommer att klargöra för hälso- och sjukvårdsmyndigheterna och primärvården att de kan köpa tjänster från andra EU-länder.

I pressen har man rapporterat om att brittiska patienter behandlas i andra EU-länder för att de inte skulle behöva vänta på att få behandling inom den nationella hälso- och sjukvården.

Domstolens domar i ovannämnda mål har rest ett antal frågor och kommissionen samarbetar med medlemsstaterna för att hitta en lösning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2317/01

från Maria Carrilho (PSE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Kap Verde

I Europaparlamentets resolution, godkänd vid sammanträdet den 14 juni 2001, om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om utveckling av tjänsten för yttre representation nämns i punkt 15 behovet av att behålla delegationerna i de länder som spelar en positiv roll i den demokratiska processen och för de mänskliga rättigheterna i olika regionala sammanhang. I kommissionens meddelande om utvecklingen av tjänsten för yttre representation av den 3 juli 2001 nämns emellertid möjligheten att omvandla delegationen i Kap Verde till ett informationskontor.

Vilka planer har kommissionen för sin delegation i Kap Verde?

Är kommissionen medveten om att det skulle få stora regionalpolitiska konsekvenser om dess representation i Kap Verde underställdes delegationen i Senegal, och att detta skulle vara negativt för Kap Verde?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 november 2001)

I kommissionens meddelande av den 4 juli 2001 om utveckling av tjänsten för yttre representation(1) redogör kommissionen för sitt program med prioriteringar för öppnande av nya delegationer. Det innehåller också en redogörelse för kommissionens planer när det gäller de stängningar och den effektivisering av flera befintliga delegationer som, med hänsyn till de begränsade finansiella resurser som står till förfogande för förvaltning av tjänsten för yttre representation, krävs för att göra det möjligt att öppna nya delegationer.

Samtidigt som det är riktigt att en hänvisning görs till delegationen i Kap Verde i meddelandet av den 4 juli 2001, hade beslutet att effektivisera delegationen i Praia och att utnämna en icke bofast delegationschef fattats tidigare inom ramen för kommissionens meddelande av den 18 juli 2000 om utveckling av tjänsten för yttre representation(2).

I enlighet med detta beslut utnämndes ingen ersättare för delegationschefen i Kap Verde när han lämnade landet vid sin pensionering i slutet av februari 2001.

Beslutet att flytta ansvaret för delegationen i Kap Verde till den befintliga regionala delegationen i Senegal, som också ansvarar för delegationen i Gambia, fattades enbart på grundval av administrativa och logistiska hänsyn. Inom ramen för delegeringsprocessen kommer delegationen i Senegal att tilldelas extra personal för att göra det möjligt för den att lämna utökat stöd till de övriga länder som den ansvarar för. Bemanningen i Kap Verde kommer också att förstärkas inom ramen för delegeringsprocessen.

Med detta ökade stöd förutses därför att kommissionens beslut inte kommer att påverka samarbetsprogrammet med Kap Verde negativt.

(1) KOM(2001) 381 slutlig.

(2) KOM(2000) 456 slutlig.