SKRIFTLIG FRÅGA E-0738/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(11 mars 2003)

Ämne: Tyska bankers och försäkringsbolags osäkra fordringar som överförs till en offentligt finansierad organisation

1. Känner kommissionen till uppgifterna i Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung den 23 februari 2003 om att Commerzbank, Dresdner Bank och HypoVereinsbank skulle överföra osäkra fordringar på minst 7 miljarder euro till en bankakut som skulle finansieras genom tyska staten och/eller Bundesbank?

2. Finns det arrangemang i flera av EU:s medlemsstater som innebär att bankers och försäkringsbolags förluster överförs till staten eller till organisationer som finansieras av staten, samtidigt som den vinstgivande delen av lånen kommer dessa finansiella institut själva till godo?

3. Vilka blir följderna för eurons värde av det faktum att Bundesbank sedan den 1 januari 2002 inte längre är utgivare av tyska pengar utan är del av EMU-systemet? Betyder detta att ett arrangemang som det som avses i fråga 1 finansieras på bekostnad av det kollektiva och individuella utgiftsutrymmet för alla invånare i de 12 länderna i euroområdet?

4. Har kommissionen för avsikt att utsträcka möjligheterna till sådana arrangemang till alla medlemsstater eller avser kommissionen att begränsa eller motverka detta på grund av att det anses som en form av otillbörligt statsstöd?

Källa: Den nederländska dagstidningen De Volkskrant den 24 februari 2003.

Svar från Mario Monti på kommissionen vägnar

(16 april 2003)

1. Kommissionen är medveten om att det i pressartiklar förekommit uppgifter om att vissa tyska banker vill låta inrätta en bankakut, som skulle ha till uppgift att överta dåliga lån. I sitt svar på kommissionens begäran om upplysningar angav de tyska myndigheterna att det inte fanns några sådana planer på att införa ett sådant institut.

2. Enligt vad kommissionens känner till finns det inga generella system för övertagande av osäkra tillgångar inom bank- och försäkringssektorerna. Vid enskilda undsättnings- och omstruktureringsåtgärder har övertagande av osäkra tillgångar tillåtits i undantagsfall (till exempel Crédit Lyonnais).

3. Kostnaden för ett sådant system (om det skulle genomföras) skulle i första hand drabba de enskilda skattebetalarna i medlemsstaterna. Som redan har påpekats har den tyska regeringen emellertid inte för avsikt att införa ett sådant system.

4. Om ett sådant system infördes skulle det kunna uppfylla kriterierna för att anses som statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Statligt stöd är i princip förbjudet, även om förbudet inte är absolut. I artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget anges under vilka omständigheter ett statligt stöd kan anses vara förenligt med den gemensamma marknaden.

Av artikel 87.3 c följer att kommissionen kan tillåta stöd som syftar till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(1). Sådant stöd måste emellertid anmälas till kommissionen och bedömas särskilt för varje bank som får del av stödet. Allmänna stödprogram för företag i svårigheter är endast tillåtna för små och medelstora företag.

Utöver de frågor som omfattas av gemenskapens bestämmelser om statligt stöd, kunde det även bli aktuellt att tillämpa artikel 81 i EG-fördraget, om inrättandet av en bankakut skulle innebära att det ingås avtal mellan företag. För närvarande har kommissionen inga uppgifter som talar för att så skulle vara fallet.

(1) Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, EGT C 288, 9.10.1999.