SKRIFTLIG FRÅGA E-0058/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Disciplinära åtgärder

Kommissionen har, genom sin hantering av det specifika fall som avser Van Buitenen, visat att tjänsteföreskrifterna endast utnyttjats för att ge en tjänsteman ett hårt straff utan att ge honom någon som helst möjlighet att försvara sig.

1. Kan kommissionen när det gäller Van Buitenen närmare redogöra för

- hur många dagar det tog kommissionen att fatta sitt beslut och vidta straffåtgärden,

- vilka straffåtgärder man pålagt tjänstemannen och orsakerna till att man just valt dessa straff,

- vilka möjligheter den bestraffade tjänstemannen haft att försvara sig,

- om inte kommissionen anser att en bokstavlig och byråkratisk tillämpning av fördraget i ett så betydelsefullt fall som detta kan tolkas som en repressalier gentemot Van Buitenen och som ett hot som syftar till att avskräcka andra tjänstemän från att uppmärksamma missförhållanden i förvaltningen?

2. Kan kommissionen rent generellt redogöra för

- hur många tjänstemän som under de senaste tre åren bestraffats på samma sätt som Van Buitenen, och varför,

- när kommissionens säkerhetstjänst och EG:s kontor för humanitärt bistånd började utreda förskingringen, det vill säga de så kallade förvaltningsmässiga problemen, och hur länge denna utredning pågick?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

Angående det ärende som parlamentsledamoten tar upp, vill kommissionen understryka att inga som helst disciplinåtgärder ännu vidtagits mot Paul Van Buitenen. Beslutet om att avstänga honom från tjänsten är en förebyggande administrativ åtgärd som enligt artikel 88 i tjänsteföreskrifterna kan tillgripas vid misstanke om att en tjänsteman har begått ett allvarligt fel. Kommissionen ansåg att detta villkor var uppfyllt. Det pågår ett disciplinförfarande mot Van Buitenen. Avstängningen är inte unik; kommissionen har avstängt tjänstemän förut, av helt andra orsaker. År 1997 skedde detta i sex fall, 1998 i fem fall.

Kommissionen vill också framhålla att disciplinförfarandet i detta ärende inte inletts därför att tjänstemannen avslöjat bedrägerifall. Saken är den att han utan tillstånd och i strid med tjänsteföreskrifterna lämnat ut uppgifter till utomstående.

Det rör sig bland annat om:

- handlingar i ärenden som är under rättslig utredning på kommissionens intiativ, vilket äventyrat utredningarna,

- handlingar från preliminära revisioner där den part som granskats ännu inte givits tillfälle att yttra sig, samt

- handlingar som innehöll ostyrkta anklagelser mot kollegor.

Det skall nämnas att disciplinförfarandet är ett kontradiktoriskt förfarande, det vill säga tjänstemannen har rätt att försvara sig och har rätt att biträdas av en försvarare av eget val.

Vad beträffar ärendet Groupe 4/Securitas inledde styrekonomen och UCLAF en utredning i augusti 1997. Efter UCLAF:s rapport i ärendet begärde kommissionen att en förundersökning skulle inledas av åklagare i Bryssel. Dessutom inleddes en intern administrativ utredning som ledde till att kommissionen i juli 1998 inledde disciplinförfaranden mot fyra tjänstermän. Dessa förfaranden pågår.

UCLAF inledde i oktober 1997 en utredning i fråga om fyra avtal som undertecknats av Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO). UCLAF skrev en rapport i ärendet den 18 maj 1998. En slutrapport lades fram den 10 juli 1998 om de kontroller på platsen som skett hos de inblandade företagen och denna rapport överlämnades samma dag till rättsvårdande myndigheter. Efter UCLAF:s rapport den 18 maj 1998 inledde kommissionen en administrativ utredning, som i sin tur utmynnade i en rapport den 9 november 1998, där även de ansvarigas uppgifter togs med . I detta ärende har kommissionen inlett tre disciplinförfaranden.