SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/587

(2004/C 88 E/0600)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0113/03

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Migrerande arbetskraft från de nya medlemsstaterna

I samband med EU:s förestående utvidgning med tio nya medlemsstater har flera europeiska forskningsinstitut försökt bedöma hur stort inflödet kan tänkas bli av arbetskraft från de nya medlemsstaterna till de nuvarande EU-länderna. Kommissionen har sammanfattat de största undersökningarna i sitt informations-meddelande av den 6 mars 2001 om fri rörlighet för arbetstagare i samband med utvidgningen. I detta meddelande drar man slutsatsen att de flesta arbetstagarna kommer att invandra till Tyskland och Österrike.

Dessa undersökningar är dock ytterst ofullständiga då de bortser från att Tyskland och Österrike kommer att tillämpa övergångsbestämmelser i sju år. Vidare tar de tidigare undersökningarna inte hänsyn till att EG/EU aldrig tidigare har utvidgats med så många länder där välståndet är relativt lågt. Undersökningarna hänvisar i regel till att Spanien, Portugal och Grekland upptogs som medlemmar under 80-talet och att dessa länders välstånd inte var lika högt som övriga medlemsstater. Dessutom bortser man helt från att de dåvarande EG-länderna faktiskt införde övergångsbestämmelser om den fria rörligheten för arbetstagare från de nya medlemsländerna.

Den 9 december 2002 publicerade ”Ugebrevet A4” (ett veckobrev som utges av danska LO) en opinionsundersökning som visade att upp emot 150 000 polacker och 70 000 estländare planerar att söka arbete i Danmark så snart deras länder kommer med i EU. Av de undersökningar som har publicerats i Danmark är detta den första som tar hänsyn till att Tyskland och Österrike under sju år kommer att ha övergångsbestämmelser om den fria rörligheten för arbetskraft. Dessa siffror avviker kraftigt från tidigare undersökningar, där man alltså inte tar hänsyn till de tyska och österrikiska förbehållen.

Kommissionen uppmanas därför att göra en bedömning av hur antalet migrerande arbetstagare från de nya medlemsstaterna kommer att påverkas av att Tyskland och Österrike tänker utnyttja möjligheten att införa övergångsbestämmelser i sju år, så att arbetstagare från de tio nya länderna inte kan söka arbete i dessa två länder under de nya ländernas sju första år som EU-medlemmar. Kommissionen uppmanas att i sitt svar ge en bedömning av huruvida de migrerande arbetstagare som skulle ha sökt arbete i dessa två länder i stället kommer att söka sig till andra av de nuvarande EU-länderna.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(28 februari 2003)

Kommissionen har noga undersökt all tillgänglig vetenskaplig information om möjliga migrationsflöden från kandidatländerna efter deras anslutning och har också gett en grupp oberoende forskningsinstitut i uppdrag att utföra en undersökning. Dessutom har kommissionen utarbetat det informationsmeddelande (The free movement of workers in the context of enlargement om den fria rörligheten för arbetstagare i samband med utvidgningen) som frågeställaren hänvisar till. Syftet med informationsmeddelandet var att ge faktainformation och möjliggöra en vägledande debatt i frågan i samband med anslutningsförhandlingarna. I informationsmeddelandet togs full hänsyn till de tidigare fallen med Spaniens och Portugals anslutning. På grundval av den tillgängliga informationen drog kommissionen slutsatsen att migrations-strömmar inte gärna kan förutsägas med vetenskapliga metoder och att det finns få jämförbara historiska data att tillgå. De tidigare erfarenheterna i samband med de sydliga ländernas anslutning visar endast på måttliga effekter av avlägsnandet av hinder för den fria rörligheten, men kommissionen tog uttryckligen hänsyn till de stora inkomstskillnaderna mellan de nuvarande medlemsstaterna och kandidatländerna liksom faktum att inkomstskillnaderna när det gäller utvidgningen österut är större än vid någon annan utvidgningsrunda och att Tyskland och Österrike förefaller att beröras mest. Av denna anledning rekommenderade kommissionen att rådet skulle inta en försiktig men flexibel hållning i utvidgningsförhandlingarna, och föreslog en övergångsordning för alla kandidatländer i Öst- och Centraleuropa, vilken godtogs och den utgör numera en del av anslutningsfördraget. Övergångsordningen ger alla nuvarande medlemsstater möjlighet att kontrollera och reglera tillträdet för arbetstagare från de nya medlemsstaterna till respektive nationella arbetsmarknader enligt nationell lagstiftning i högst sju år. På så sätt försätts ingen av de nuvarande medlemsstaterna i en sådan situation att den inte till fullo kan tillgodose sina egna behov. Den enda bestämmelse som specifikt gäller Tyskland och Österrike är att dessa har rätt att vidta nationella kompletterande åtgärder för att avhjälpa sådana allvarliga störningar eller risk för sådana i särskilt känsliga tjänstesektorer (såsom byggverksamhet eller industristädning) på sina arbetsmarknader som kan uppstå i vissa regioner på grund av gränsöverskridande tillhandahållande av tjänster, inklusive utstationering av arbetstagare.

Hittills har kommissionen inte fått några officiella upplysningar från de nuvarande medlemsstaterna om hur de ämnar tillämpa övergångsordningen efter anslutningen. Det kommer dock att finnas en förklaring i anslutningsfördraget där det anges att de nuvarande medlemsstaterna skall sträva efter att bevilja ett ökat tillträde till arbetsmarknaden enligt sin nationella lagstiftning. Avsikten med förklaringen är att påskynda tillnärmningen till gemenskapens regelverk och att uppmuntra medlemsstaterna till att förbättra tillträdet redan före anslutningen.

Eftersom varje medlemsstat har möjlighet att välja i vilken utsträckning den önskar liberalisera den fria rörligheten för arbetstagare med avseende på de nya medlemsstaterna kan kommissionen ännu inte bedöma effekterna av medlemsstaternas val på arbetsmarknaderna i andra medlemsstater. Därtill kommer att även om man känner till de enskilda ländernas migrationspolitik under övergångsperioderna finns det inte tillgång till jämförbara uppgifter om antalet invandrade personer och migrationsströmmarna för samtliga medlemsstater - eller så gäller de enbart för korta tidsperioder. Detta utgör ett allvarligt hinder för en användning av ekonometriska modeller på EU-15-nivå. Slutligen kan effekterna av själva utvidgningen inte uppskattas på detta stadium. Utvidgningen kommer att ytterligare förstärka tillväxten och förbättra sysselsättningsmöjligheterna i de blivande medlemsstaterna, och erfarenheterna tyder på att invånarna kommer att avstå från att utvandra eller rentav återvända till sitt ursprungsland efter anslutningen till unionen.

Kommissionen ser inte opinionsundersökningar som något lämpligt instrument för en kvantitativ värdering av migrationspotentialen. Svaren är vanligen subjektiva och visar på avsikt, inte på val. Detta är en av de slutsatser som dragits i German Socio-Economic Panel, i vilken befolkningen i östra Tyskland årligen tillfrågats om sina avsikter att flytta till västra Tyskland. Resultaten utvisar att endast fem procent av dem som i början av 1990-talet uttryckte sin avsikt att flytta till västra Tyskland faktiskt flyttade dit inom de fem följande åren.