ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1871/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Information om risker vid piercing

En snedvriden kroppskultur har spritt det självskadande modet piercing bland ungdomarna. I några medlemsländer finns det bestämmelser om piercing som syftar till att säkerställa hygien- och säkerhetsnormer. De som följer detta mode löper allvarliga risker om de inte respekterar vissa regler avseende material och metoder för piercing av vissa delar av kroppen. De mest frekventa riskerna är infektioner och hepatitis.

1. Kan kommissionen uppge vilka länder i unionen som har bestämmelser om piercing?

2. Kan kommissionen uppmana de länder som inte har en sådan lagstiftning att anta en?

3. Anser kommissionen inte att man borde lägga fram förslag om informationskampanjer i skolorna där man skulle betona riskerna vid piercing och avråda ungdomar från att följa detta bestialiska mode?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

Piercing som sådan är för närvarande inte föremål för någon gemenskapslagstiftning. Emellertid förbjuds användning av nickel vid piercing genom Europaparlamentets och rådets direktiv 94/27/EEG av den 30 juni 1994 om ändring för tolfte gången av direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar)(1), som nyligen trätt i kraft. Detta är av betydelse eftersom 15 % av kvinnorna i gemenskapen för närvarande är allergiska mot nickel och detta beror delvis på användningen av denna metall vid piercing.

Kommissionen förfogar inte över uppgifter om särskilda bestämmelser på det området som eventuellt tillämpas av vissa medlemsstater. Kommissionen kommer att genomföra en enkät bland medlemsstaterna för att fastställa om gemenskapsinitiativ på detta plan är befogade och nödvändiga, och vilka initiativ det skulle kunna röra sig om. Kommissionen kommer att underrätta parlamentsledamoten om resultaten av enkäten.

(1) EGT L 188, 22.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1952/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Stödberättigade och inte stödberättigade arealer och bomullsmängder

Enligt den tidsplan som offentliggjorts på Europaparlamentets officiella webbsida kommer diskussionen om den nya förordningen för bomull förmodligen att äga rum den 4 september 2000, ett faktum som innebär att den nya förordningen inte kommer att gälla för perioden 20002001.

I enlighet med den nu gällande förordningen för bomull kan några begränsningar inte komma i fråga med avseende på areal där bomull odlas och några individuella rättigheter vad odlingen beträffar tillåts inte heller. Alla odlingsytor och mängder om vilka anmälan gjorts och som kontrollerats är stödberättigade. Jag vill mot bakgrund av detta fråga kommissionen om följande:

1. På vilka bestämmelser grundar sig det grekiska jordbruksministeriets definition om en maximi-areal för varje bomullsodlare som denna har rätt att odla och anmäla och vars produkt är det enda han får stöd för?

2. Kommer det under perioden 20002001 att finnas stödberättigade och inte stödberättigade bomullsarealer samt mängder som är stödberättigade och andra som inte är det, i enlighet med de åtgärder som Grekland vidtagit, fastän bestämmelser om något sådant inte ingår i den gällande förordningen?

3. Genom vilka förfaranden skall sådana arealprodukter överlämnas och erhålla stöd som det grekiska jordbruksministeriet nu inte anser vara stödberättigade, eftersom det grekiska ministeriet här åberopar bestämmelser i en ny förordning som forfarande inte vare sig diskuterats eller godkänts av EU:s institutioner detta samtidigt som dessa produkter enligt den gällande förordningen de facto är stödberättigade?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Det finns inga gällande gemenskapsregler som innebär begränsningar avseende areal där bomull odlas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1140/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Nuvarande lagstiftning är inte enhetlig. Enligt kommissionen bör det göras en översyn av livsmedelslagstiftningen (stycke 64). Observatörer har konstaterat att den nuvarande livsmedelslagstiftningen tillkommit framför allt som en reaktion på den inre marknaden. En översyn av lagstiftningen måste bygga på entydiga principer.

Är kommissionen beredd att utarbeta en allmän livsmedelslag för EU, som skall omfatta hela livsmedelskedjan? Om inte: varför och utgående från vilka argument avvisar kommissionen tanken på en sådan allmän livsmedelslag? Om så är fallet: hur snart kan en sådan lag fås till stånd?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 och E-1162/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(9 juni 2000)

De frågor som parlamentsledamoten har tagit upp undersöks i syfte att man skall kunna lägga fram förslag till lagstiftning enligt den tidsplan som fastställts i vitboken om livsmedelssäkerhet.

Det skulle vara olämpligt att för närvarande föregripa detaljerna i varje förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2137/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Fördragsbrottsförfarande mot Spanien med anledning av att direktivet om offentlig upphandling införlivats på felaktigt sätt

I början av mars månad detta år offentliggjorde kommissionen sin avsikt att ge Konungariket Spanien en frist på två månader för att detta lands myndigheter skulle kunna rätta till de oegentligheter som lett till att ett fördragsbrottsförfarande inletts med anledning av att direktiv 93/37/EEG(1) om offentlig upphandling tillämpats felaktigt. Rent konkret uppstod klagomålet till följd av det förfarande som följts för att välja det företag som skulle få i uppdrag att uppföra det nya fängelset i Segovia. Därigenom har emellertid hela den spanska modellen för att tilldela kontrakt till offentliga kommersiella företag ifrågasatts. Denna modell används av flera regionala regeringar.

Sedan den för de spanska myndigheterna utsatta fristen löpt ut har ingen hänvisning stått att finna till att någon talan skulle ha väckts i förteckningen över spanska mål vid EG-domstolen (vilken uppdaterades den 18 maj 2000).

Kan kommissionen uppge om den faktiskt har väckt talan om fördragsbrott mot Spanien vid EG-domstolen i Luxemburg avseende direktiv 93/37/EEG och, om så är fallet, i vilket stadium målet befinner sig?

Har kommissionen erhållit nya yttranden från de spanska myndigheterna? Kan kommissionen uppge vad som sägs i dessa?

(1) EGT L 199, 9.8.1993, s. 54.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 september 2000)

Kommissionen beslutade den 22 december 1999 att väcka talan vid domstolen mot Spanien, inom ramen för ett överträdelseförfarande angående en anbudsinfordran som utlysts av Sociedad Estatal de Infraestructuras y Equipamientos Penitenciarios (SIEPSA) för uppförandet av Segovias centrum för experimentell kriminalvård.

Anbudsinfordran i fråga, som publicerades i den nationella pressen men inte i EGT, utlystes utan att någon hänsyn togs till rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandet vid upphandling av bygg- och anläggningsarbeten. De spanska myndigheterna

ifrågasätter riktigheten av att tillämpa detta direktiv på SIEPSA eftersom det rör sig om ett affärsdrivande statligt bolag som lyder under civilrätten. SIEPSA är dock en upphandlande enhet enligt direktivet såtillvida att det uppfyller villkoren i artikel 1 i detta. Det gäller särskilt villkoret att ha grundats för att fylla behov av allmänt intresse vilka inte är av industriell eller affärsdrivande karaktär.

Beslutet att väcka talan vid domstolen antogs av kommissionen efter det att Spanien den 22 november 1999 svarat på kommissionens motiverade yttrande av den 25 augusti 1999, då kommissionen inte ansåg sig kunna ändra sin bedömning på grundval av de argument som framfördes i svaret.

Ärendet överlämnades nyligen till domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1727/00

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Forskning om miljöriskerna vid läckage vid olika kärnkraftverk

Vilken forskning har utförts av kommissionen, av Euratom och av det gemensamma forskningscentrat för kommissionens räkning om riskerna för miljön om det skulle ske läckage från tankar i förvaringsanläggningar för starkt radioaktiva vätskor, i exempelvis

a. BNFL Sellafield,

b. UKAEA Dounreay,

c. Cogema La Hague,

d. CEA Marcoûle,

e. KFK Karlsruhe?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1726/00 och E-1727/00 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(20 juli 2000)

Lagringsanläggningen för den högaktiva vätskan (HAL) i Sellafield har varit i drift sedan 1955. I samband med inneslutningen av det högaktiva avfallskoncentratet i glas på Windscale förglasningsanläggning (WVP) 1990, lades det i enlighet med artikel 37 Euratomfördraget

fram allmänna uppgifter för denna anläggning i januari 1990 och kommissionen yttrade sig om detta. De allmänna uppgifterna gav information om en referensolycka vilket var förlusten av kylning till HAL inmatningskärl. Man drog slutsatsen att de doser som det är troligt att befolkningen i Irland eller någon annan medlemsstat i händelse av ett oplanerat usläpp av denna typ och omfattning skulle motta inte är signifikanta ur hälsosynpunkt. Den uppdaterade säkerhetsgranskningen för lagringen av den högaktiva avfallsvätskan vid British Nuclear Fuel Limited (BNFL) Sellafield (HM Nuclear Installations Inspectorate, februari 2000) ger inte information som ger anledning till en omprövning av denna bedömning.

Det är respektive medlemsstats ansvar att kräva att liknande bedömningar görs för de lagringstankar som är i drift vid United Kingdom Atomic Energy Authority i Dounreay, Compagnie générale des matières nucléaires i La Hague, Commissariat à l'Energie Atomique i Marcoule och Forschungscentrum i Karlsruhe vad gäller allmänhetens potentiella exponering och de därav följande hälsoeffekterna.

Med tanke på att det finns flerdubbla inneslutningsskikt skulle ett hål i inneslutningen likväl kunna leda till betydande radioaktivitetsnivåer i floder eller i havsmiljön. Det är därför lämpligt att undersöka de eventuella skadorna på miljön utöver på människor. Kommissionen har dragit igång ett forskningsprogram om effekterna på djur- och växlivet i området och de motsvarande ekologiska skadorna samt om utvecklingen av grunderna och metoderna för att fastställa skyddsnormer i syfte att inrätta miljökvalitetsnormer. Sådana normer skulle sedan kunna tillämpas på utvärderingen av konsekvenserna av ett stort utsläpp av flytande radioaktivt avfall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1294/00

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Europeiskt stöd till personer som lider av multipel skleros

Kan kommissionen ange vilket europeiskt stöd och/eller vilka möjligheter till hjälp som i eftersatta områden som omfattas av mål 1, exempelvis Wales, erbjuds personer som lider av multipel skleros?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 maj 2000)

Västra Wales och Valleys har för programplaneringsperioden 20002006 utsetts till mål 1-område. Det regionala partnerskapet för västra Wales och Valleys har vid utarbetandet av utgiftsplanen för det samlade programplaneringsdokumentet inkluderat ett antal åtgärder (t.ex. samhällsinsatser för social integrering) som basorganisationer kan få tillgång till för att finansiera grupper av typen personer som lider av multipel skleros. Man skall dock vara uppmärksam på att medel inte finns att tillgå för behandling av multipel skleros, utan kan fås för utbildning, rehabilitering och för att undvika diskriminering på arbetet.

Kommissionen hanterar inte ansökningar om finansiering av projekt av detta slag, utan detta har delegerats till brittiska myndigheter och mer specifikt till Wales nationalförsamling och Wales europeiska finansieringskontor. Följaktligen är det till dessa senare organisationer intresserade grupper ska rikta sina ansökningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1269/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Nytt förslag till gemenskapsförordning om ett system för att främja jordbruksprodukter

Gemenskapen deltar i finansieringen av flera program som syftar till att främja vissa jordbruksprodukter, bland annat olivolja, äpplen och citrusfrukter eller russin.

Kommissionen har för avsikt att inom kort lägga fram ett förslag till förordning i syfte att harmonisera och förenkla systemet för att främja jordbruksprodukter inom gemenskapen.

Kan kommissionen ange om man redan fastställt ett datum för när nämnda förordning skall läggas fram?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 maj 2000)

Ännu har inget exakt datum fastställts för framläggande av förslaget till rådets förordning om det nya gemenskapssystemet för att främja jordbruksprodukter på den inre marknaden.

Kommissionen håller på att utarbeta förslaget till förordning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1291/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Förslag om uppförande av en reningsanläggning i distriktet Gondomar inom ramen för projektet för rening av hela Ria de Vigo som finansieras av Sammanhållningsfonden

I kommissionens beslut om att ge stöd från Sammanhållningsfonden till flera projekt för att rena Ria de Vigo i Galicien (kommissionens beslut 95/11/61/035) slås det bland annat fast en särskild åtgärd för en totalsanering av Gondomar och floden Minor. Utgifterna för detta specifika projekt uppgår totalt till 4 836 036 ecu. Den första etappen av saneringen av Gondomar består i att det byggs en reningsanläggning med olika uppsamlingsbehållare. Anläggningen är redan uppförd, men har ännu inte satts i drift officiellt. Projektet har gett upphov till omfattande diskussioner och ärendet har blivit förelagt den galiciske ombudsmannen (Valedor do Povo) på grund av att reningsanläggningen skulle uppföras på privatägd mark med en enda ägare, som sålde området enligt en hemlig överenskommelse som inte respekterar gällande regler och som gav överdrivna ekonomiska fördelar för ägaren. Ägaren har dessutom ansökt om att området skall omfattas av stadsplanen, för att möjliggöra att området bebyggs. Dessutom ligger infartsvägen till reningsanläggningen på samma persons ägor (vägen förbinder Ramallosa-Gondomar med Dorna kommun i Gondomardistriktet). Denna väg är ännu inte färdiganlagd, vilket innebär att det inte går att ta sig till reningsanläggningen.

Kan kommissionen se till att det görs en undersökning av dessa förhållanden och en bedömning av hur man bör gå vidare med projektet, som för närvarande ligger nere och som har omfattats av oegentligheter?

Kompletterande svar från David Barnier på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

Enligt information som tillhandahållits av de spanska myndigheterna avslutades byggnadsarbetet med reningsanläggningen i Gondomar i februari 2000 och för närvarande pågår försöks- och genomförandearbeten. Anläggningens placering valdes efter det att tekniska undersökningar hade genomförts. Marken ställdes till det oberoende organet Augas de Galicias förfogande av kommunalförvaltningen i Gondomar.

Kommissionen avser inte för närvarande att inleda en särskild utredning av detta projekt. Kommissionen vill dock påminna parlamentsledamoten om att övervakningen av de projekt som finansieras genom Sammanhållningsfonden säkerställs av en övervakningskommitté som sammanträder två gånger per år. Kommissionen kommer att kontrollera projektet i fråga inom ramen för denna kommitté.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2298/00

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Gemenskapsfiskare som inte följer bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken

Det är allmänt känt att det finns fiskefartyg från gemenskapens medlemsstater som bedriver fiske i internationellt vatten och som bryter mot bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken (beträffande resursbeståndet, hygien- och sanitetsförhållanden, besättningens sociala förhållanden och arbetsförhållanden etc.) genom att segla under bekvämlighetsflagg. Det förekommer många uppgifter om dessa fartygs härjningar.

Mindre känd är emellertid den verksamhet som bedrivs av fartyg från vissa av unionens medlemsstater. Vissa gemenskapsfartyg föredrar att utöva sin fiskeverksamhet fritt, utan de restriktioner som begränsar t.ex. volymen och storleken på fångsten, genom att begagna sig av så kallade privata avtal med tredje land, vilket naturligtvis strider mot bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken. Detta är fallet med vissa fartyg som bedriver fiskeverksamhet i vatten som lyder under marockansk jurisdiktion, en verksamhet vars laglighet inte alls ifrågasätts.

Hur avser kommissionen att gå tillväga för att i den framtida reformen av den gemensamma fiskeripolitiken 2002 upprätta en skillnad mellan fartyg som för gemenskapsflagg, fartyg som för någon av medlemsstaternas flagg men som bedriver fiske genom privata avtal med tredje land, och fartyg som för bekvämlighetsflagg?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

När det gäller processen med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken under år 2002 avser kommissionen att inleda en fullständig undersökning av alla delar av denna politik, inbegripet den del som rör tredje land.

Beträffande de tre kategorier av fiskefartyg som parlamentsledamoten nämner fartyg som för gemenskapsflagg inom ramen för avtal som ingåtts av gemenskapen, fartyg som för gemenskapsflagg, men inom ramen för privata avtal och fartyg som för bekvämlighetsflagg utanför gemenskapens vatten är det kommissionens avsikt att behandla dessa kategorier med strikt iakttagande av gemenskapens internationella åtaganden, och kommissionen kommer att beakta de åsikter och ståndpunkter som framkommer vid de ovan avsedda diskussionerna.

Emellertid vill kommissionen, utan att äventyra framtida diskussioner, påminna om sitt åtagande att bekämpa illegal fiskeverksamhet. Kommissionen kan redan nu ange mer effektiva riktlinjer och tvångsmedel, bland annat kan nämnas utarbetandet av en gemensam strategi för europeiskt djuphavsfiske, möjligheten att ställa medborgarna inför rätta i hemlandet samt en stärkt kontroll av gemenskapens egna fartyg som lägger till i gemenskapens hamnar, men också av fartyg som för tredje lands flagg.

Kommissionen vill påminna om att den gemensamma fiskeripolitiken, inbegripet den del som rör tredje land, är en gemenskapspolitik som har införlivats och som det åligger medlemsstaterna att genomföra, och att det är dessa som har de polisiära befogenheterna när det gäller fiske.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1370/00

från Jules Maaten (ELDR) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Tobak-gemenskapens fond för forskning och information

1. Kan kommissionen bekräfta att varje år 2 procent av det belopp som avsatts som bidrag för tobak (kapitel B-17 i budgeten), alltså ungefär 20 miljoner euro, tillförs Gemenskapsfonden för forskning och upplysning om tobak (B1-175), såsom rådet tillkännagivit?

2. Kan kommissionen ange om några forskningsprojekt sedan 1997 satts i gång inom ramen för denna fond?

3. Kan kommissionen ange för vilka projekt för forskning och upplysning kring tobak som dessa medel utbetalats under 19971999 och hur stora belopp det därvid rört sig om?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-1369/00 och P-1370/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(15 juni 2000)

1. Gemenskapens tobaksfond (forskning och information) skapades under tillämpning av bestämmelserna i artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 2075/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak(1). Denna artikel ändrades genom rådets förordning (EEC) nr 1636/98 av den 20 juli 1998(2). Målsättningarna med fonden har utvidgats och de till fondens förmån kvarhållna medlen har fördubblats till att motsvara 2 % av det bidrag som betalas till tobaksodlarna för varje skörd, vilket för närvarande utgör en summa i storleksordningen 19 miljoner euro.

I praktiken sätter kommissionen igång aktioner som finansieras enligt en tillfällig rubrik kallad Gemenskapens fond för forskning och information (B1-185). Denna rubriks anslag motsvarar uppskattningen av de reella kostnader som uppstått under den aktuella budgetperioden. Kommissionen övervakar att anslagen/utgifterna för denna rubrik inte överstiger avkastningen av de kvarhållna medlen.

2. Sedan 1997 har fonden inte finansierat några nya projekt, dock har de disponibla anslagen gjort det möjligt att finansiera pågående projekt, vilka har valts som resultat av två anbudsinfordringar år 1994 respektive 1996. Finansieringen av dessa fleråriga projekt är i själva verket uppdelad på ett år i taget.

Kommissionen har för avsikt att igångsätta nya projekt under de följande månaderna.

3. Vad beträffar den tredje frågan är pågående projekt och de anslagna medlen för åren 19971999 följande:

Forskning:

- 1997: 2 747 666 euro, gällande projekten 94/T/12, 94/T/19-24, 94/T/22, 96/T/18, 96/T/66 och 96/T/67.

- 1998: 2 690 916 euro, gällande projekten 94/T/12, 94/T/19-24, 94/T/22, 96/T/18, 96/T/24, 96/T/35, 96/T/55, 96/T/66 och 96/T/67.

- 1999: 2 385 727 euro, gällande projekten 94/T/12, 94/T/19-24, 94/T/22, 96/T/18, 96/T/24, 96/T/35, 96/T/55, 96/T/66 och 96/T/67.

Information:

- 1997: 610 719,16 euro, gällande projekten 96/I.T./13, 96/I.T./26, 96/I.T./28, 96/I.T./33, 96/I.T./37, 96/I.T./57 och 96/I.T./73.

- 1998: 1 311 027,30 euro, gällande projekten 96/I.T./13, 96/I.T./26, 96/I.T./33, 96/I.T./36, 96/I.T./44, 96/I.T./55, 96/I.T./57, 97/I.T./12 och 97/I.T./33.

- 1999: 210 748,61 euro, gällande projekten 96/I.T./28, 96/I.T./37, 97/I.T./3 och 97/I.T./33.

(1) EGT L 215, 30.7.1992.

(2) EGT L 210, 28.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0568/00 från Christopher Huhne (ELDR) till rådet. Personaluppsägningar och lönekostnader.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 330 E , 21/11/2000 s. 0187 - 0187



SKRIFTLIG FRÅGA E-0568/00 från Christopher Huhne (ELDR) till rådet (2 mars 2000) Ämne: Personaluppsägningar och lönekostnader Hur stor del av rådets personal har sagts upp under vart och ett av de senaste fem åren, och vilken är proportionen mellan antalet uppsagda och det totala antalet nyanställda varje år? Hur höga var institutionens totala lönekostnader, och vilken var medellönen för en anställd under vart och ett av åren? Svar (2 maj 2000) Rådet kan meddela att en person av de 2 400 som utgör genomsnittligt antal anställda tjänstemän vid generalsekretariatet under de senaste fem åren har avsatts från sin tjänst enligt artikel 86.2 f i tjänsteföreskrifterna och att en person inte fått fast anställning efter provanställningens slut enligt artikel 34.2 andra stycket i tjänsteföreskrifterna.