SKRIFTLIG FRÅGA E-4028/00

från Angelika Niebler (PPE-DE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Harmonisering av lagstiftningen om reklam i Europeiska gemenskapen

Europaparlamentet antog e-handelsdirektivet vid sin andra behandling i maj 2000. Grundläggande i detta direktiv är principen om ursprungsland. Enligt denna måste de som säljer varor och tjänster över Internet i princip bara följa lagstiftningen om reklam i sitt respektive ursprungsland. Med hänsyn till de olika bestämmelserna om reklam i medlemsstaterna kan detta leda till diskriminering av leverantörer i länder med strikta reklambestämmelser, som i Tyskland.

I Tyskland återfinner man de särskilt strikta reklambestämmelserna i lagen om rabatter och i bestämmelserna om förmåner i samband med köp. Särskilt de tyska bestämmelserna om förmåner i samband med köp, i vilka det fastslås att förmånserbjudandet inte får göras avhängigt av köp av huvudvaran, utgör vid varuförsäljning över Internet ett otillåtet hinder för den fria rörligheten för varor. Detta långtgående förbud omfattar också service och garantier, något som i övriga medlemsstater är praxis i handeln och är vanligt som marknadsföringsinstrument (exempelvis buy one, get one for free). Därigenom diskrimineras främst tyska konsumenter, som måste avstå från extra förmåner, och företag med säte i Tyskland i förhållande till utländska leverantörer.

De negativa konsekvenserna för den inre marknaden kom särskilt tydligt till uttryck i ett utslag i Saarbrückens hovrätt nyligen. I denna dom fastställdes att den livslånga garanti ett företag givit för en produkt utgjorde en överträdelse av bestämmelserna om förmåner i samband med köp och därmed var förbjuden i Tyskland. Samma företag hade inte bara erbjudit denna garanti i alla medlemsstater, utan också i hela världen.

Med hänsyn till denna uppenbara diskriminering av ett lands egna invånare undrar frågeställaren i vilken utsträckning kommissionen anser att man behöver harmonisera reklamlagstiftningen i gemenskapen och i vilken mån den har gett eller kommer att ge instruktioner för förberedelsen av en harmonisering? Ämnar kommissionen vidta lämpliga åtgärder gentemot Tyskland på grund av bestämmelserna om förmåner vid köp, vilka utgör ett hinder för den gränsöverskridande konkurrensen?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 mars 2001)

Precis som det står i grönboken om marknadskommunikation(1) och det senare uppföljningsmeddelandet(2) har kommissionen länge varit medveten om att skillnaderna i de nationella regelverken om marknadskommunikation (vari ingår reklam, marknadsföring, PR, säljfrämjande åtgärder och sponsring) inverkar skadligt på den inre marknaden.

Som ett led i politiken om marknadskommunikation kommer kommissionen i början på detta år att ta fram ett meddelande om säljfrämjande åtgärder på den inre marknaden, där det kommer att anges på vilka områden kommissionen anser att reglerna om säljfrämjande åtgärder behöver harmoniseras för att den inre marknaden skall fungera bättre. Detta kommer att baseras på de senaste två årens yttranden från Expertgruppen för marknadskommunikation, där av medlemsstaterna utsedda experter på reglering om säljfrämjande åtgärder deltar. Meddelandet kommer att omfatta följande erbjudanden: rabatterbjudanden, gratis- eller bonuserbjudanden och pristävlingar.

Det bör för övrigt noteras att för alla typer av nätförmedlad marknadskommunikation finns det i Europaparlamentets och rådets e-handelsdirektiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden(3) fastlagt ett ursprungslandssystem (enligt artiklarna 3 och 6), som går ut på att innehållet i all marknadskommunikation är underkastat lagen (och omfattas av regleringsansvar) i det land det utgår ifrån. När det gäller den tyska lagen om bonus- och gratiserbjudanden (Zugabevordnung), så noterar kommissionen med intresse att de tyska myndigheterna har föreslagit att upphäva den. Kommissionen kommer att följa utvecklingen noga.

(1) KOM(96) 192 slutlig.

(2) KOM(98) 121 slutlig.

(3) EGT L 178, 17.7.2000.