SKRIFTLIG FRÅGA E-2220/01

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(24 juli 2001)

Ämne: Förbud mot betalning av advokaters restid

Enligt Danmarks rättssystem kan en advokat förordnas att handha ett brottmål. Detta innebär att staten gör upp med advokaten så att advokaten ur statliga medel får betalt för de timmar han lagt ner på sin arbetsinsats. Om staten i sista hand skall betala advokatens arvode beror på utgången av målet.

Staten betalar ofta också reskostnader och ersättning för förlorad arbetsinkomst till följd av advokatens resor. I vissa fall beslutar domstolen att den inte skall betala för den tid som advokaten lagt ner på resor (jfr den danska rättsvårdslagen § 336c stycke 3). I dessa fall kommer en lokal advokat att gynnas i konkurrenshänseende på bekostnad av en advokat från någon annan stad eller något annat land.

Denna skillnad kan utjämnas genom ett avtal mellan en klient och hans advokat från annan ort. Till exempel: En dansk advokat har kontor i London och använder 12 resor, vilket motsvarar 100 restimmar à 2 500 kronor på att driva ett mål inför Östre Landsret i Köpenhamn. Det avtalas om att den tilltalade eller hans familj skall betala 250 000 kronor för advokatens resor till Östre Landsret, om rätten på förhand vägrat att betala dessa 250 000 kr.

I den danska rättsvårdslagen § 336c stycke 5 ingår det emellertid stadganden som kan tolkas som ett förbud mot att den anklagade/tilltalade ingår avtal med en advokat om att betala dennes reskostnader, trots att staten vägrat betala dem och trots att den anklagade/tilltalade inte vid någon tidpunkt försöker få ersättning för detta belopp ur offentliga medel.

Advokaten kommer efter detta att befinna sig i en väsentligt sämre ställning än en lokal advokat.

Den anklagade kommer också att befinna sig i en sämre ställning, i och med att han på det här sättet kommer att avhändas sina möjligheter att fritt välja advokat, såvida han inte själv måste betala utgifterna för restid för den advokat han önskar anlita i det brottmål som han är part i.

Kan detta förbud mot att den anklagade/tilltalade ingår avtal med en advokat om att betala dennes reskostnader antas stå i överensstämmelse med sedvanlig konkurrensrätt och framför allt med gemenskapens konkurrensrätt och gemenskapens avtalsrätt?

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(24 september 2001)

Kommissionen bedömer att ett allmänt förbud, såsom det i korthet beskrivs av parlamentsledamoten, i realiteten lätt skulle kunna hindra eller försvåra det fria tillhandahållande av advokattjänster, som säkerställs genom artiklarna 49-55 i EG-fördraget.

I samband med uppföljningen av sitt meddelande om en ny strategi för tjänster på den inre marknaden(1) inleder kommissionen för närvarande den första fasen i denna strategi, som består i att ingående kartlägga och analysera förekommande hinder för det fria tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster mellan medlemsstaterna. Denna fas kommer att följas av en andra fas, där de lämpligaste lösningarna på uppkomna problem kommer att föreslås. I detta sammanhang har kommissionen för avsikt att undersöka de bestämmelser i dansk civilrätts- och brottsmålslagstiftning, till vilka parlamentsledamoten hänvisar, för att kunna avgöra om en sådan bestämmelse strider mot föreskrifterna i fördraget när det gäller fritt tillhandahållande av tjänster och att i förekommande fall föreslå lämpliga åtgärder för att lösa detta problem.

(1) KOM(2000) 888.