ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2183/99

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Kommittéer och arbetsgrupper på det rättsliga området

Kan kommissionen upplysa om vilka kommittéer, arbetsgrupper m.m. som tillsatts på det rättsliga området i EU?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(3 mars 2000)

Efter att ha tagit kontakt med parlamentsledamoten har kommissionen fått bekräftat att frågan rör kommittéer och arbetsgrupper på området rättsliga och inrikes frågor.

De aktuella programmen inom området rättsliga och inrikes frågor (Oisin(1), Falcone(2), Stop(3), Grotius(4) och Odysseus(5)) genomförs av kommittéer som lyder under kommissionen. Kommittéernas rättsliga grund är de gemensamma åtgärder som antagits av rådet och varigenom programmen upprättades. Kommittéerna skall hjälpa kommissionen med att genomföra de insatser som föreskrivs i de gemensamma åtgärderna. De består av en företrädare för varje medlemsstat med kommissionen som ordförande.

Kommissionen har ingen befogenhet att svara på frågor om rådets kommittéer och arbetsgrupper. Parlamentsledamoten uppmanas därför att ställa den delen av frågan till rådet.

(1) EGT L 7, 10.1.1997.

(2) EGT L 99, 31.3.1998.

(3) EGT L 322, 12.12.1996.

(4) EGT L 287, 8.11.1996.

(5) EGT L 99, 31.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2840/99

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Totalt antal ansökningar med anknytning till forskning om klimatförändringar efter den första inbjudan att lämna förslag

Hur många ansökningar efter den första inbjudan att lämna förslag inom ramen för det femte ramprogrammet betrakas som relevanta för det femte ramprogrammets olika underavsnitt om klimatförändringar? Hur många av dessa valdes ut för finansiering och hur många av de ansökningar som bedömdes ha en god eller mycket god vetenskaplig och teknisk nivå har inte finansierats eller valts ut för förhandlingar om tilldelning av forskningskontrakt?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(15 februari 2000)

Det totala antalet ansökningar efter den första inbjudan att lämna förslag inom ramen för femte ramprogrammets särskilda program för klimatförändringar var cirka 85, varav 35 ansågs vara stödberättigade. Tyvärr kunde endast 15 förslag finansieras med tillgängliga budgetmedel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2813/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Administration av anbudsinfordingar inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken

För att kunna fördela anslag inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, i synnerhet från budgetpost B2-5122, offentliggjorde kommissionen en anbudsinfordran rörande finansiering av projekt som hade lagts fram av aktörer inom jordbrukssektorn.

Tidsfristen för att lägga fram projekt hade fastställts till den 15 november 1999.

Till de enheter som deltog i upphandlingen hörde skogsbrukskonsortiet Terra dei Santi e Colline del Po, som erhöll om stöd för att etablera ett centrum till förmån för jordbruket och en hållbar utveckling i detta område.

Alla dokument som rör projektet översändes den 13 november 1999 till Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för jordbruk, enhet VI.AII.1, rue de la Loi 200, B-1049 Bryssel.

Kommissionen avvisade emellertid projektet och förklarade att ansökningsfristen hade tidigarelagts från den 15 november 1999 till den 30 oktober 1999, och att projektet således hade lagts fram efter fristens slut.

Kan beslutet om tidigareläggning av en tidsfrist betraktas som laglig? Beslutet har skadat ansökarna i hög grad, eftersom de nu inte har någon möjlighet att erhålla finansiering.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 februari 2000)

Budgetpost B2-5122 inrättades för att öka allmänhetens kunskap om den gemensamma jordbrukspolitiken. Varken anbudsförfaranden eller inbjudan att lämna förslag utlystes inom denna ram. Däremot fanns en vägledning för eventuella bidragssökande tillgänglig på webbplatsen för generaldirektoratet för jordbruk.

I vägledningen stod det ursprungligen att ansökningar kunde skickas till kommissionen till och med den 15 november 1999. Datumet flyttades faktiskt fram till den 31 oktober 1999 för att ge kommissionen bättre möjligheter att behandla ansökningarna innan budgetförfarandet för 1999 skulle avslutas. Denna ändring tillkännagavs via samma informationskanal som användes för vägledningen, nämligen via Internet.

När det gäller det specifika fall som parlamentsledamoten hänvisar till mottogs ansökan från le Consorzio forestale terra dei Santi et Colline del Po den 13 november 1999. Trots detta granskades ansökan grundligt varvid det framkom att den planerade åtgärden inte kunde anses stödberättigad enligt budgetpost B2-5122.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2865/99

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Den spanska elmarknadsstrukturen och kostnader för övergång till fri konkurrens

Enligt uppgifter som publicerats i den spanska pressen (Expansión, 7.12.1999) innehar de spanska elbolagen, efter 22 månader av fri konkurrens, fortfarande en marknadsandel på 98 procent. Den nationella kommittén för elsystem har i sina rapporter betonat att konkurrensen inom denna sektor i Spanien är mycket begränsad på grund av hinder för etablering (höga investeringskostnader) och på grund av att Spanien som marknad nästan är en ö, vilket betyder att kostnaderna för övergång till fri konkurrens kan få en dubbel effekt: för det första försvårar dessa kostnader ytterligare nya operatörers inträde på marknaden eftersom dessa inte får ersättning för kostnaderna för övergång till fri konkurrens, och för det andra skapar systemet den paradoxala situationen att företag erhåller bidrag för övergång till en fri konkurrens som i själva verket inte existerar.

Anser kommissionen att den nuvarande spanska elmarknadsstrukturen, som beskrivits i pressen, kommer att påverka bedömningen av kostnaderna för övergång till fri konkurrens?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 mars 2000)

De åtgärder som vidtagits av den spanska regeringen för att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(1) anses generellt sett leda till en gradvis utveckling av effektiv konkurrens. Det är riktigt att marknaden för närvarande fortfarande karakteriseras av ett begränsat antal företag som innehar en stor kollektiv marknadsandel och av otillräcklig länkningskapacitet.

Den här situationen kommer naturligtvis att utvecklas med tiden, dels på grund av de åtgärder som för närvarande undersöks av kommissionen och de ansvariga myndigheterna i Spanien med hänsyn till länkningskapaciteten, dels på grund av att nya elproducenter träder in på marknaden.

Man kan redan se de praktiska och gynnsamma effekterna av liberaliseringen. Elpriserna har redan sjunkit avsevärt, vilket framgår av den tabell som skickats direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat. Dessutom kommer ett antal nya anläggningar att uppföras under de kommande åren.

Alla dessa aspekter är naturligtvis relevanta när kommissionen skall överväga övergångsbestämmelsena, eftersom man vid all prövning av statligt stöd måste ta full hänsyn till alla rättsliga och faktiska förhållanden som är relevanta.

(1) EGT L 27, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2439/99

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Skydd av europeiska företag i Kosovo

Under den diskussion som följde på min muntliga fråga H-0608/99 till kommissionen om Skydd av EU-företags intressen i Kosovo den 16 november 1999(1) sade kommissionsledamot Patten att kommissionen inte hade fått någon information om att europeiska företag skulle utsättas för påtryckningar eller hot i Kosovo. För att råda bot på hans brist på information i frågan gav jag honom personligen skriftväxlingen mellan företaget Mytilinaios och herrarna Kouchner och Dixon. Dessutom bad jag honom att söka information om dagens situation och om verksamheten på telekommunikationsområdet i Kosovo för att han skulle få en helhetsbild.

Den goda kommunikationen mellan Europaparlamentet och kommissionen skall bidra till att skydda EU:s intressen om de hotas, och just nu står europeiska företags suveräna rättigheter på spel. Det grekiska televerket (OTE) och italienska STET International, vars andel av Srbija Telekom är 20 % respektive 29 %, skadas av att Srbija Telekom inte betalar sina avgifter för användningen av telekommunikationsnätet i Kosovo. Samtidigt kräver UCK-gerillan med stöd av andra grupperingar, att de två bolagen skall utföra återuppbyggnaden av det förstörda nätet och att det sedan skall nationaliseras av Albanien, i strid mot alla internationella avtal. Men den värsta olagliga handlingen utfördes dock alldeles nyligen, då en särskild kommitté i vilken företrädare för FN och kosovoalbaner deltog, på ett fullständigt illegalt sätt överlät rättigheterna till mobiltelefonnätet till det franska företaget Alcatel. Dessa rättigheter tillhör uteslutande OTE och STET International i enlighet med redan gällande internationella avtal som fastställer att Kosovo ligger inom det område där de har rätt att bedriva affärsverksamhet.

Jag vill fråga kommissionen hur den tänker skydda europeiska företags legala rättigheter i Kosovo, rättigheter som just nu hotas av illegala grupperingar i vilka man även börjat ta med högt uppsatta FN-tjänstemän som motarbetar sina åtaganden, vilka innebär att de skall se till att lag och rätt efterlevs i området?

(1) Fullständiga förhandlingsreferatet av den 16 november 1999, s. 60.

Kompletterande svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(10 mars 2000)

Kommissionen tackar frågeställaren för att han återigen riktar kommissionens uppmärksamhet på frågan om det rättsliga skyddet för europeiska företag i Kosovo och för att han tillhandahållit ytterligare handlingar i denna känsliga fråga.

Det rättsliga skyddet för företag i Kosovo är en fråga där Förenta nationernas uppdrag i Kosovo (UNMIK) är direkt behörig enligt säkerhetsrådets resolution 1244 (1999). Alla handlingar i detta ärende innehas av UNMIK som är den enda instans som kan lämna förslag om den begärda åtgärden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2705/99

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Fiske: Överföring av anslag från FFU

Kan kommissionen bekräfta om en medlemsstat som inte utnyttjat sina medel från FFU till fullo är fri att överföra dessa till ett annat program inom sektorer som inte rör fiske? Om så är fallet, kan kommissionen ge exempel på fall där detta har tillåtits?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2705/99 och E-2706/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(22 februari 2000)

En medlemsstat kan inom ramen för förordningarna om strukturfonderna omfördela gemenskapsmedel från ett program till ett annat, eller mellan fonder i medlemsstaterna. En medlemsstat kan även helt eller delvis låta medlen gå tillbaka till kommissionen för omfördelning till en annan medlemsstat eller till andra ändamål. Många av medlemsstaterna har tillämpat ett eller flera av dessa alternativ.

Den sammanlagda tilldelningen från Fonden för fiskets utveckling (FFU) till fisket i Storbritannien under perioden 19941999 var 128,14 miljoner euro. År 1999 minskades beloppet med 25,25 miljoner euro på begäran av de brittiska myndigheterna, främst på grund av mindre finansieringsbehov i samband med att fiskefartyg togs ur drift. Beloppet som Storbritannien återförde omfördelades inte till någon annan medlemsstat utan användes för att få en balanserad gemenskapsbudget för 1999.

Tilldelningarna från FFU 1998 och 1999 var för hela Storbritannien (alla mål 1- och mål 5a-program) sammanlagt 14,5 miljoner euro respektive 41,2 miljoner euro. Alla dessa tilldelningar är redan öronmärkta.

Det är viktigt att notera att de belopp som tilldelats för åtgärder i ett program endast är vägledande och att det är normalt att ändringar görs då och då beroende på omständigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2485/99

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Stöd i samband med Öresundsbron

Kan kommissionen, i samband med att Öresundsbron öppnas för trafik, upplysa om huruvida de danska och/eller svenska myndigheterna har anmält det statliga stöd som svenska Banverket och danska Banestyrelsen har fått för att hålla nere priserna på tågbiljetter, motsvarande den faktiska broavgiften alltså stöd till själva driften?

Kan kommissionen också upplysa om huruvida den anser att nationellt tilldelat stöd som syftar till att täcka en broavgift för statliga järnvägsmyndigheter snedvrider konkurrensen gentemot de rederier som fraktar passagerare över Öresund? Anser kommissionen att ovannämnda är förenligt med fördragets bestämmelser om statligt stöd?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(9 februari 2000)

Den 30 september 1998 anmälde de danska myndigheterna ett program för statligt stöd avseende miljösubventioner för godstransport med järnväg till kommissionen. Rättslig grund för programmet är den danska lagen 289 av den 18 maj 1998 som upprättar ett regelverk för järnvägsdrift i Danmark och bland annat omfattar bestämmelser om betalning av infrastrukturavgifter och beviljande av subventioner till järnvägsföretag av miljöskäl.

Den 21 april 1999 beslöt kommissionen att det anmälda stödprogrammet var förenligt med den inre marknaden, I sitt beslut tog kommissionen hänsyn till att subventionen är betydligt mindre än de beräknade obetalda externa kostnaderna för vägtransport, att stödprogrammet är öppet för alla företag som transporterar gods med järnväg, och att den inte berör transittrafik, och därför inte hotar den ävenledes miljövänliga sjötrafikens intressen.

Alla nationella åtgärder som befriar transportföretag från avgifter i någon form kan i princip leda till snedvridning av konkurrensen mellan transportsätten, och därför omfattas av EG-fördragets regler för statligt stöd såtillvida som de påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Konkret uttryckt kan statligt stöd till järnvägen snedvrida konkurrensen med sjöfarten och vice versa, om sådant stöd beviljas på ett marknadssegment (en rutt) där järnväg och sjötrafik konkurrerar.

För att kunna bedöma huruvida sådant stöd är förenligt med EG-fördraget måste stödet på vederbörligt sätt anmälas till kommissionen i enlighet med artikel 88.3 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget. Det är dock inte möjligt att ge ett adekvat svar på denna fråga utan att dessförinnan ha granskat alla uppgifter som måste ligga till grund för bedömningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2776/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Finansiering av en skola för studier i turism

I Grekland finns ingen skola för studier i turism och kunskaperna hos de som idag arbetar som turistguider grundar sig på deras egen erfarenhet och företagskurser.

Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Skulle kommissionen vara beredd att medfinansiera grundandet av en eftergymnasial skola för studier i turism?

2. Vilka företagskurser i turism finansierade EU i Grekland mellan 1996 och 1999 och hur stora belopp rörde det sig om?

3. Hur många personer deltog i dessa kurser?

4. Det har uttryckts klagomål om att vissa av de som deltog i dessa kurser senare inte gavs möjlighet att utöva yrket som turistguide eftersom det yrke de redan utövar inte tillåter detta (detta gäller till exempel för statligt anställda). Kan kommissionen försäkra oss om att sådana personer inte deltog i kurserna mellan 1996 och 1999?

Kompletterande svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(21 mars 2000)

Hittills har ingen ansökan inkommit till kommissionen om samfinansiering av en skola för turistguider inom gemenskapens stödramar för Grekland för programperioden 1994-1999. Vi vill dessutom påminna om att det är medlemsstaten som är behörig att välja ut och föreslå projekt för samfinansiering.

Inom det operativa programmet för turism och kultur i gemenskapens andra stödramar för Grekland tillhandahöll Europeiska socialfonden (ESF) samfinansiering för utbildning av cirka 5 500 personer på 480 kurser till en sammanlagd kostnad på 7,2 miljoner euro.

Kurserna som anordnades av godkända centrum för yrkesutbildning omfattade en rad ämnen beträffande förvaltning och drift av turistanläggningar samt fritids-, sport- och kulturaktiviteter.

Enligt information från grekiska myndigheter var målgrupperna för dessa kurser arbetslösa och personer som redan var anställda inom turistsektorn men hotades av arbetslöshet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2347/99

från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Import av tomater från Marocko

Varför har Europeiska kommissionen inte krävt att Marocko skall betala särskild tullavgift då priset på landets exportprodukter varit lägre än det pris som fastställs i associeringsavtalets protokoll nummer 1, i artikel 2?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2344/99, E-2345/99, E-2346/99, E-2347/99, E-2348/99 och P-2483/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(20 januari 2000)

Kommissionen följer noga utvecklingen av importen av färska tomater med ursprung i Marocko.

Efter att i slutet av regleringsåret 1998/99 ha konstaterat att de överenskomna kvantiteterna hade överskridits har kommissionen för de marockanska myndigheterna betonat vikten av att dessa kvantiteter iakttas för att det skall råda balans på gemenskapsmarknaden.

För innevarande regleringsår begärde kommissionen, med beaktande av importutvecklingen under oktober månad 1999, omedelbara samråd med de marockanska myndigheterna. Dessa samråd, som hölls i Rabat den 22 december 1999, gjorde det inte möjligt att finna en lösning som kan garantera att den beviljade kvoten inte överskrids. Med hänsyn till detta, och utan att det påverkar senare samråd, införde kommissionen genom förordning (EG) nr 2767/1999 ett system med importlicenser, i enlighet med skriftväxlingen mellan gemenskapen och Konungariket Marocko av den 22 december 1994.

Kommissionen vill påpeka att medlemsstaterna ansvarar för att gällande bestämmelser tillämpas på ett korrekt sätt vid importen, särskilt fastställandet av de tullavgifter som krävs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2397/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Vägnätet kring staden Carrara

I Carrara (Toscana, Italien) är marmorindustrin den viktigaste ekonomiska sektorn, med ungefär 10 000 anställda. På senaste tiden har man börjat protestera mot att marmorn transporteras med långtradare.

Den tunga trafiken upplevs lokalt som ett akut problem, eftersom den gör att livskvaliteten i staden kraftigt försämras.

En lösning skulle kunna vara att investera 75 miljarder lire och bygga en cirka fem kilometer lång väg öster om staden. Det skulle göra det möjligt att halvera marmorns transporttid, minska trafiken genom staden och skapa en interregional genomfartsled varifrån man kunde nå Europavägen mellan Tirreno och Brennero.

Områdets isolerade läge och dåligt utbyggda vägnät skulle kunna förbättras en gång för alla om man byggde en endast 15 kilometer lång motortrafikled som band samman östra Lunigiana med Toscanas nordvästra kust.

Jag vill därför fråga kommissionen: Finns det några särskilda finansieringsinstrument för att genomföra ett infrastrukturprojekt som det ovan nämnda?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(21 januari 2000)

Strukturfonderna kan finansiera sådana infrastrukturprojekt som det som parlamentsledamoten nämner, under förutsättning att de ligger i ett stödberättigat område.

I samband med detta inväntar kommissionen de italienska myndigheternas reviderade förslag avseende mål 2 i enlighet med de gällande bestämmelserna för den kommande programplaneringsperioden 20002006(1).

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2321/99

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Samhälls- och solidaritetstjänst i Europa

I många medlemsstater har värnplikten avskaffats, eller man för åtminstone en diskussion om en reform av den obligatoriska militärtjänsten. Europaparlamentet antog redan den 22 september 1995 en resolution om skapandet av en europeisk samhällstjänst, där parlamentet uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag om skapande av en europeisk samhällstjänst. Jag uppmanar kommissionen att meddela om man överväger möjligheten att ta initiativ och vidta åtgärder för att inrätta en samhälls- och solidaritetstjänst på tre till fyra månader som skall omfatta alla medborgare kvinnor och män på samma sätt.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Ett program för europeisk civil- och solidaritetstjänst har inrättats genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1686/98/EG av den 20 juli 1998 om att inrätta gemenskapens handlingsprogram Europeisk volontärtjänst för ungdomar(1).

Programmets mål är följande (Artikel 1):

(mldr) Avsikten med programmet är att med iakttagande av principen om lika möjligheter för kvinnor och män stimulera ungdomars rörlighet och solidaritet inom ramen för ett aktivt medborgarskap, att gynna erfarenhet av informell utbildning inom flera verksamhetsområden, att göra det möjligt för ungdomar att förvärva denna erfarenhet, som kan utgöra en grund för deras framtida inriktning, samt att genom deras deltagande i gränsöverskridande allmännyttig verksamhet, uppmuntra dem till att aktivt bidra till att tjäna demokratins, toleransens och solidaritetens idéer inom ramen för det europeiska bygget och till samarbete mellan Europeiska gemenskapen och tredje land.

Det måste emellertid betonas att Europeiska volontärtjänsten inte ersätter militärtjänst eller alternativ tjänst, vilka i enlighet med subsidiaritetsprincipen ligger inom medlemsstaternas befogenheter. Beträffande detta anges i beslutets 21:a skäl följande:

Verksamheten inom den europeiska volontärtjänsten ersätter inte medlemsstaternas militärtjänst eller alternativa vapenfria tjänst eller den obligatoriska samhällstjänst som finns i flera medlemsstater(mldr).

Verksamheten inom Europeiska volontärtjänsten kommer från och med år 2000 att fortsätta inom ramen för gemenskapens handlingsprogram Ungdom(2), som för närvarande förhandlas fram.

Kommissionen har nyligen företagit en jämförande analys och beskrivning av alla system för civiltjänst i medlemsstaterna, även av dem som utgör alternativ till militärtjänst. Resultaten bör bli tillgängliga under andra halvåret 2000, och bland annat ange möjligheter till samverkan mellan nationella civiltjänstsystem och Europeiska volontärtjänsten.

(1) EGT L 214, 31.7.1998.

(2) EGT C 210, 22.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2818/99

från Pietro-Paolo Mennea (ELDR) till rådet

(10 januari 2000)

Ämne: Straffrättslig gemenskapslagstiftning mot doping

Doping är ett gissel som blir allt vanligare inom idrottsvärlden, såväl bland professionella idrottsmän som på lekmans- och amatörnivå, och tyvärr även bland unga idrottsmän. Dopingmissbruket innebär allvarliga hälsorisker och fysiska skador för idrottsutövarna, och idrottsmän och alla andra som använder dopingmedel utsätter sig för stora faror. De olika internationella och nationella idrottsförbunden och sportklubbarna har under många år haft i uppdrag att kontrollera problemet genom sina idrottsrättsliga instanser, men detta har inte haft någon som helst effekt i kampen mot dopingen. I medlemsstaterna dömer de vanliga domstolarna regelbundet i mål som avser dopingfall inom idrotten. Dopingproblemet håller på att anta mycket oroande dimensioner och man borde därför skapa gemensamma bestämmelser för samtliga medlemsstater.

Kan rådet i enlighet med sina befogenheter arbeta för att en gemensam straffrättslig lagstiftning utfärdas, vars allmänna principer antas av och blir bindande för samtliga medlemsstater?

Svar

(10/11 april 2000)

Rådet är medvetet om det problem som dopingen utgör inom idrotten och fäster stor vikt vid det. Inget initiativ om detta har hänskjutits till rådet.