SKRIFTLIG FRÅGA E-1185/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(25 april 2002)

Ämne: Exportstopp för ämnen som innehåller asbest från EU-medlemsstaterna till andra länder efter införandet av ett förbud mot användning inom EU

1. Kommer kommissionen ihåg att många av de som yttrade sig under diskussionen om exponering för asbest i arbetet(1), som ägde rum den 10 april 2002 under Europaparlamentets plenarsammanträde, frågade om det efter 2005 fortfarande skulle vara möjligt att exportera asbest, asbestprodukter och asbestavfall från EU

till tredje länder om ett allmänt förbud skulle träda i kraft till följd av dess mycket farliga inverkan på folkhälsan, och att kommissionens svar var att denna komplicerade fråga ännu inte hade behandlats färdigt?

2. Hur pass omfattande är dessa exporter? Vilka ämnen som innehåller asbest gäller det, och i vilka länder släpps de ut på marknaden?

3. Anser kommissionen att det finns medlemsstater som skulle påverkas ovanligt negativt av ett exportförbud? Vilka stater berörs, och hur kommer kommissionen fram till de slutsatserna?

4. Vilka andra skäl utgör fortfarande ett hinder för införandet av ett dylikt exportstopp?

5. Hur kan man gå tillväga för att ändå uppnå att ett exportstopp införs?

6. När kan ett exportstopp, efter det att alla nödvändiga förfaranden har avslutats, tidigast träda i kraft?

7. Vad gör kommissionen för att ett sådant förbud skall kunna införas så snart som möjligt?

(1) KOM(2001) 417 C5-0347/2001 2001/0165(COD) A5-0091/2002.

Svar avgivet av Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(19 juni 2002)

Kommissionen fattade år 1999 beslutet (kommissionens direktiv 1999/77/EG(1)) att utöka förbudet mot utsläppande på marknaden och användning av alla slags asbestfibrer. Detta förbud omfattar även produkter som innehåller dessa fibrer. Antagandet av dessa restriktiva åtgärder fick under de senaste två åren till följd ett drastiskt fall i asbestexportens volym vilken i dag har ett mycket ringa värde. I realiteten har den sammanlagda volymen av asbestexport från unionen till tredje land under januarinovember 2001 beräknats till 266,2 ton(2) mot 8 991 ton år 2000. År 2001 exporterades asbest i avtagande mängd till följande tredje land: Turkiet, Indien, Cuba, Sri Lanka och Angola.

När det gäller avfallsexport (rådets förordning (EEG) nr 259/93(3)) är denna sedan år 1994 redan förbjuden för allt asbestavfall till länder som ej är med i Europeiska frihandelssammanslutningen och som är avsett för förstöring och likaledes sedan den 1 januari 2002 för allt avfall till länder som ej tillhör Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och som är avsett för tillvaratagande.

I rådets förordning (EEG) nr 2455/92(4) föreskrivs anmälningsskyldighet vid export till tredje land för all slags asbest med undantag för krysotil. Dessutom tillämpas enligt denna förordning, särskilt för krokidolit, det internationella förfarande (Prior Informed Consent PIC), som utarbetats inom ramen för det arbete som utförts under ledning av FAO(5) och UNEP(6) och som fastställts genom PIC-konventionen. Förhandlingar pågår inom ramen för denna konvention(7) för att på samma sätt införa all slags asbest, inbegripet krysotil, i förteckningen över de ämnen som är underkastade PIC-förfarandet.

I kommissionens förslag till en ny förordning om export och import av farliga kemikalier(8), enligt vilket PIC-konventionen skall genomföras i gemenskapen och förordning (EEG) nr 2455/92 ersättas, behandlas redan all slags asbest (även krysotil). Detta förslag har redan underställts parlamentet och rådet. I detta nya regelverk föreskrivs bl. a. att importlandet uttryckligen skall ge sitt medgivande för att exporten skall få äga rum.

Samtliga dessa åtgärder bör medföra att ett effektivt skydd för människor och miljö säkerställs i tredje land gentemot de risker som uppstår av internationell handel med asbest.

Under tiden har kommissionen enligt bestämmelserna i skäl 10 i direktiv 1999/77/EG rådgjort med Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö (SCTEE) genom att hos denna begära en analys av vetenskapliga rön efter år 1999, så att hälsoeffekterna av såväl krysotil som dess ersättningsprodukter kan omvärderas (se kommissionens svar på den skriftliga frågan nr E-0200/02 från Tannock, Arvidsson och Trakatellis(9)).

(1) Direktiv 1999/77/EG av den 26 juli 1999 om anpassning till tekniska framsteg för sjätte gången av bilaga I till rådets direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (asbest) EGT L 207, 6.8.1999.

(2) Källa: Eurostat.

(3) Rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen EGT L 30, 6.2.1993.

(4) Rådets förordning (EEG) nr 2455/92 av den 23 juli 1992 om export och import av vissa farliga kemikalier EGT L 251, 29.8.1992.

(5) Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation.

(6) Förenta nationernas miljöprogram.

(7) PIC-konventionen ingicks under ledning av FAO och UNEP den 10 och 11 september 1998 vid Rotterdam-konferensen. Fram till den 31 maj 2002 hade 72 länder undertecknat (+ EG) och 21 länder ratificerat den. Den träder i kraft när 50 länder ratificerat den.

(8) KOM(2001) 803 slutlig.

(9) EGT C 160 E, 4.7.2002, s. 197.