SKRIFTLIG FRÅGA E-2424/03

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(21 juli 2003)

Ämne: Salthalten i barnmat

Näringsexperter agerar för mindre salt i maten. De poängterar att detta är av vikt framför allt för barn och spädbarn. Vid sidan om osunda matvanor framhåller de också ett alltför högt saltintag som en av orsakerna till övervikt och för högt blodtryck längre fram i livet. Det finns vetenskapliga normer för hur högt det dagliga intaget av salt får vara om man vill hållas frisk. Av samma vetenskapliga undersökningar framgår det emellertid att barn och spädbarn via maten som de äter får i sig mera salt än vad normerna föreskriver. Därför uppmanar näringsexperterna industrin att minska mängderna salt i maten.

Känner kommissionen till vad man kommit fram till på näringsexperthåll? Har kommissionen mera information?

Delar kommissionen oron över att vår mat innehåller för mycket salt?

Tänker kommissionen ta initiativ för att ålägga livsmedelsindustrin att minska mängden salt i maten? Kan kommissionen ge ytterligare upplysningar om detta?

Har kommissionen någon information av vilken det framgår att livsmedelsindustrin anstränger sig för att minska mängden salt i sina produkter?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 september 2003)

Kommissionen känner till de resultat som framkommit och de rekommendationer som nationella och internationella myndigheter, Världshälsoorganisationen (WHO), FN:s organisation för livsmedel och jordbruk (FAO) samt läkare utfärdat när det gäller européernas stora saltförbrukning. Ett stort saltintag har satts i förbindelse med förhöjt blodtryck eller hypertension. Högt blodtryck är orsak eller medverkande orsak till ett stort antal dödsfall i Europa; över 170 000 dödsfall om året bara i England.

Att få ned saltintaget hos befolkningen är bara en aspekt av de insatser som bör göras om man på lång sikt skall kunna förbättra den europeiska befolkningens vanor när det gäller kost och näringsintag. En sund och balanserad kost kommer att förbättra befolkningens hälsa och minska förekomsten av de sjukdomar som är huvudorsakerna till tidiga dödsfall och kroniska sjukdomar. Om man kan få ned genomsnittsbefolkningens saltintag kommer det att ge en proportionell sänkning av befolkningens genomsnittliga blodtryck och förbättra folkhälsan markant. Då ca 75 % av saltintaget via kosten härstammar från förädlade livsmedel eller livsmedel som intas utanför hemmet (resten tillsätts under matlagningen eller vid bordet) skulle det behövas en sänkning av saltinnehållet i förädlade livsmedel och drycker, något som kräver samarbete från livsmedelsindustrins sida.

Delar av livsmedelsindustrin har reagerat på denna oro över befolkningens höga saltintag och vidtagit åtgärder för att begränsa saltinnehållet i flera vanliga förädlade livsmedel. Detalj- och tillverkningsindustrin i Storbritannien har t.ex. sedan 1998 arbetat på att få ner saltinnehållet i bröd med i genomsnitt 13 %, och under samma period lyckades man få ner saltinnehållet med 16 % i märkesvaror i form av frukostflingor. Trots de goda resultaten har reaktionen från Storbritanniens livsmedelsindustri i sin helhet mött kritik. De nationella myndigheternas och konsumentorganisationernas huvudkritik har handlat om att bland livsmedel med ett högt saltinnehåll har det förekommit få sänkningar av saltinnehållet. Det är bl.a. i livsmedel som är populära hos barn som saltinnehållet inte har reducerats. I EU:s lagstiftning begränsas dock användningen av salt i livsmedel som särskilt är avsedda för spädbarn och småbarn, bl.a. övergångskost till spädbarn.

Den 16 juli 2003 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel(1). Förordningen innehåller närmare bestämmelser om utarbetandet av näringsprofiler för livsmedel, för vilka tillverkarna kan använda närings- och hälsopåståenden i märkningen och presentationen av produkterna samt i reklam för dem. Samlat fettinnehåll, mättade fettsyror, transfettsyror, socker, natrium eller salt (i varierande mängder) anges ofta som kriterier för produkters näringsprofil. I publikationen Diet, Nutrition and the Prevention of Chronic Diseases, Report of a joint WHO/FAO Expert Consultation från 2003 visas på ett samband mellan högt intag av sådana näringsämnen och vissa kroniska sjukdomar, t.ex. hjärt- och kärlsjukdomar, diabetes, flera cancertyper, fetma, osteoporos och tandsjukdomar.

(1) KOM(2003) 424 slutlig.