ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2005/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Lag 196 av 1997 om Treu-paket

I EGT (1), publiceras kommissionens beslut av den 11 maj 1999 (2000/128/EG) rörande Italiens stöd till sysselsättningsskapande åtgärder i form av utbildnings- och arbetsavtal, dels vad avser tidsbegränsade avtal som har tillämpats efter november 1995, dels vad avser ändring av sådana avtal till icke tidsbegränsade avtal enligt lagen 196 artikel 15 av den 24 juni 1997 (Treu-paketet). Syditalien är ett av de områden i Europa som har den högsta arbetslösheten. Många företag i Syditalien har slutit avtal sedan november 1995, i enlighet med en italiensk lag (L. 863/84) som fastställer krav på tillträde och genomförande som inte överensstämmer med kommissionens beslut. Dessa företag drabbas nu enbart därför att de har följt italiensk lag. Om de måste betala tillbaka stöd som de erhållit under de senaste 15 åren skulle de säkerligen gå i konkurs, med förlust av tusentals arbetsplatser.

Vilka beslut ämnar kommissionen ta för att hindra eventuella skador för Syditaliens företag?

(1) EGT L 42, 15.2.2000.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(18 juli 2000)

I sitt beslut av den 11 maj 1999 (2000/128/EG) om de stödordningar som Italien genomfört för sysselsättningsfrämjande åtgärder(1) konstaterar kommissionen att stöd för att uppmuntra användningen av utbildnings- och anställningsavtal är förenligt med den gemensamma marknaden bara om det gäller skapandet av nya arbetstillfällen i det mottagande företaget för personer som ännu inte har haft någon anställning eller som har förlorat sin tidigare anställning, eller om det gäller anställning av personer med särskilda svårigheter att komma in eller återinträda på arbetsmarknaden. Stöd till omvandling av tidsbegränsade utbildnings- och anställningsavtal till tillsvidareanställningar är förenligt med den gemensamma marknaden under förutsättning att det uppfyller villkoret att stödet måste skapa en nettoökning av antalet stabila arbetstillfällen i företaget.

Allt stöd för att uppmuntra användningen av utbildnings- och anställningsavtal och till omvandling av tidsbegränsade utbildnings- och anställningsavtal till tillsvidareanställningar som inte uppfyller dessa villkor har betraktats som oförenligt med den gemensamma marknaden och måste alltså krävas tillbaka för att återupprätta den konkurrenssituation som rådde före det olagliga beviljandet av det stöd som har påverkat utbytet inom gemenskapen och snedvridit konkurrensen.

I sitt beslut om ovannämnda stödordning har kommissionen tagit hänsyn till de särskilda ekonomiska problemen och sysselsättningsproblemen i det italienska Mezzogiorno.

I fråga om stöd som bedöms vara oförenligt med den gemensamma marknaden föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(2) att kommissionen vid ett negativt beslut om ett olagligt stöd skall kräva att medlemsstaten i fråga skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagarna.

(1) EGT L 42, 15.2.2000.

(2) EGT L 83, 27.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1338/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Flytt av arbetstillfällen från Förenade kungariket till Tyskland på grund av skattelättnader

Känner kommissionen till flyttningen av arbetstillfällen från Commercial Hydraulics Ultra Division i Cheltenham, Förenade kungariket till Sachsen Hydraulics i Chemnitz, Tyskland? Detta leder till att 252 arbetstillfällen går förlorade och att fabriken stängs. Känner kommissionen också till att denna flytt i stor utsträckning beror på att företaget beviljas skattelättnader i Tyskland men inte i Förenade kungariket?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(9 juni 2000)

Kommissionen kände ännu inte till de förhållanden som parlamentsledamoten nämner. Emellertid har kommissionen fullständig förståelse för de sociala och ekonomiska problem som uppstår i regioner som förlorar arbetstillfällen till förmån för andra delar av gemenskapen.

Kommissionen har godkänt ett antal statliga stödordningar i Sachsen, inräknat en skattestödsordning, kallad Investungszulage (investeringstillägg), genom vilken man godkänner skattelättnader för gjorda investeringar. Till skillnad från Cheltenham, är Sachsen ett område där levnadsstandarden är onormalt låg och av denna anledning är det berättigat till regionalt statligt stöd enligt artikel 87.3 a (tidigare artikel 92.3 a) i EG-fördraget. Kommissionen har för närvarande inte någon information som antyder att man i detta fall brutit mot reglerna om statligt stöd.

Kommissionen anser det vara av vikt att man inte överskattar betydelsen av statligt stöd när det gäller beslut i företag. Även om stöd kan ha påverkan på valet av ny lokaliseringsort, är det mycket mer tveksamt om det har avgörande påverkan på beslut om att lägga ner en befintlig anläggning eller göra neddragningar i dess verksamhet. Andra interna och externa villkor, såsom företagets mer övergripande strategier, tillgång till arbetskraft, lönenivå och infrastrukturer spelar en viktig roll.

Dessutom har kommissionen redan vidtagit åtgärder för att inskränka antalet stimulansåtgärder som medlemsstater kan ge företag för att lägga ner sin verksamhet på en plats och påbörja den någon annanstans.

Kommissionen har i synnerhet inskränkt antalet stödåtgärder som medlemsstaterna kan godkänna i sina nya riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål(1). De sektorsövergripande rambestämmelserna för regionalstöd till stora investeringsprojekt(2) ger möjlighet att ytterligare inskränka nivåerna på dessa stöd inom stora projekt.

Kommissionen har även kungjort ett meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag(3), i vilket man förklarar hur reglerna om statligt stöd kan tillämpas på stimulansåtgärder som innebär skattelättnader.

(1) EGT C 74, 10.3.1998.

(2) EGT C 107, 7.4.1998.

(3) EGT C 384, 10.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1966/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Dopingskandalen i före detta DDR

Två personer Manfred Ewald och Manfred Hoeppner har dömts i Tyskland, efter anklagelser om att de har medverkat till att främja doping när de arbetade som ordförande för riksidrottsorganisationen i DDR respektive biträdande direktör för en avdelning för idrottsmedicin i DDR. De har anklagats för medverkan till kroppslig skada för 142 kvinnliga idrottsmän och för att ha skapat ett system för att kontinuerligt skapa blivande idrottsmedaljörer.

Det är inte den första domen av detta slag, eftersom andra personer tidigare har blivit dömda för liknande brott.

Kommissionen prioriterar på idrottens område kampen mot doping.

Dessa fall är verkligen skrämmande och bevisar på ett oroväckande sätt i vilken utsträckning sporten i före detta DDR präglas av missförhållanden, som har lett till stora hälsoproblem för många människor och allvarliga kränkningar av grundläggande humanitära principer. Dessa fall bör tjäna som avskräckande exempel och får inte falla i glömska. De kan bidra till att liknande händelser förhindras i framtiden.

Har kommissionen följt utvecklingen i samband med dessa domar eller andra tidigare domar för liknande brott? Har kommissionen för avsikt att, mot bakgrund av den skrämmande utvecklingen i före detta DDR, inom ramen för en politik för bekämpande av doping uppmuntra till forskning, information och utbildning för att förhindra att liknande fall inträffar nu eller i framtiden och därigenom verka för att kommande idrottsgenerationer inte utsätts för övergrepp och olagliga metoder?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

Kommissionen har med intresse följt de rättsfall som rör dopning i f.d. Östtyskland.

Kommissionen instämmer i att det behövs ett starkt fördömande av sådana metoder. Man måste se till att utvecklingen inte går åt samma håll idag som den gjorde med politiska förtecken i f.d. Östtyskland, till exempel på grund av att idrotten blir alltför kommersialiserad.

Kommissionens ordförande berörde kampen mot dopning i sitt första tal inför Europaparlamentet den 21 juli 1999. En redogörelse för kommissionens inställning ges i meddelandet om gemenskapens plan för stöd till kampen mot dopning inom idrotten(1) av den 1 december 1999.

I gemenskapsplanen anges en rad olika tänkbara EU-insatser som kan göras på olika politikområden, från folkhälsa till rättsliga och inrikes frågor. Forskning ingår som ett av huvudområdena.

Kommissionen avser också att stödja en rad olika pilotprojekt inom utbildning och information.

Genom detta strukturerade åtgärdspaket syftar kommissionen till att stödja de insatser som görs av idrottsorganisationerna (som dock måste ta ledningen på det här området) när det gäller att bekämpa detta gissel som i hög grad skadar idrottens anseende.

(1) KOM(1999) 643 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1387/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Hur kvinnobilden utformas av massmedierna

Eftersom det redan sedan en längre tid tillbaka varit vetenskapligt påvisat och även nyligen framhållits av den portugisiska rådsordföranden Maria De Belém Roseira, att massmedierna i hög grad präglar bilden av könen och att därvid kvinnor delvis alltjämt i mycket hög grad görs till rena objekt, uppmanas kommissionen tala om, vad kommissionen inom ramen för sin kommande massmediepolitik tänker göra för att motverka detta problem.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(5 juli 2000)

Kommissionen är också övertygad om att man genom att bevara negativa eller stereotypa bilder av kvinnor och män i medierna inte ger en riktig eller realistisk bild av kvinnors och mäns många roller i samhället.

Medierna borde bidra till att förändra allmänhetens uppfattning av existerande könsstereotyper och att presentera en rättvis bild av könen eftersom medierna kan fungera som redskap för att skapa nya värderingar, samtidigt som yttrandefriheten skall respekteras.

För att gynna en rättvis och inte stereotyp bild av kvinnor i media har kommissionen finansierat Niki-priset mellan 1988 och 1997. Detta pris delades ut till program som belyste kvinnors situation och som handlade om kvinnors ansträngningar för att spela en rättvis och aktiv roll i samhället. Inom ramen för programmen för lika möjligheter för kvinnor och män har kommissionen likaså uppmärksammat detta ämne och har finansierat olika åtgärder som exempelvis evenemang för att höja medvetenheten och gränsöverskridande projekt om hur man ska förbättra bilden av kvinnor i medierna.

Det krävs mer insatser av alla inblandade för att den stereotypa könsdiskrimineringen skall upphöra, särskilt i medierna, och för att god praxis skall utvecklas på detta område.

I gemenskapens nya ramstrategi för jämställdhet (20012005)(1) som antogs av kommissionen den 7 juni 2000 föreslås att problemet skall fortsätta att bekämpas genom att man införlivar ett könsperspektiv i mediapolitiken, gynnar meningsutbyten och god praxis i medierna samt anordnar åtgärder för att höja medvetenheten.

(1) KOM(2000) 335 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1507/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(12 maj 2000)

Ämne: EN 469

Vilka åtgärder finns det för att garantera att brandsäkerhetsutrustning som inte uppfyller kraven i EN 469 dras in från marknaden? På vilket sätt kan berörda personer framföra klagomål om dessa säkerhetskrav inte uppfylls?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(30 juni 2000)

Personlig skyddsutrustning, och däri ingår brandskyddsutrustning, omfattas av direktiv 89/686/EEG i dess ändrade lydelse och skall därmed uppfylla de grundläggande hälso- och säkerhetskrav som föreskrivs i detta direktiv.

På grund av den allvarliga risk som föreligger skall brandskyddsutrustning dessutom genomgå provning av ett godkänt organ och tillverkningsprocessen skall kontrolleras.

Standarden EN 469 Skyddskläder för brandmän Fordringar och provningsmetoder för skyddskläder vid brandbekämpning är en harmoniserad standard enligt direktivet, vilket gör att dessa skyddskläder förutsätts överensstämma med de krav som föreskrivs i direktivet. Det är inte obligatoriskt att tillämpa denna standard, och om den inte tillämpas innebär detta inte alls att produkten inte överensstämmer med de krav som ställs enligt direktivet. För närvarande råder ingen oenighet om denna standard.

Medlemsstaterna svarar för att direktivet tillämpas på personlig skyddsutrustning inom det egna nationella territoriet och det är deras sak att vidta nödvändiga åtgärder om en produkt som inte stämmer överens med de krav som ställs enligt gemenskapsrätten släpps ut på marknaden. Kommissionen har dock inte fått några uppgifter från behöriga myndigheter om att det skulle råda några problem av detta slag på deras nationella marknader.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2726/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Skördetröskor

Hur många skördetröskor finns det per hundra hektar mark där det odlas spannmål i de olika medlemsstaterna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2723/00, E-2724/00, E-2725/00, E-2726/00 och E-2728/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(14 september 2000)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1229/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(14 april 2000)

Ämne: Import av apelsinjuice från Mexiko

Kommissionen har nyligen godkänt omfattande importkvoter på preferensvillkor, i synnerhet för 31 000 ton apelsinjuice från Mexiko, 750 ton snittblommor och 400 ton exotiska blommor, 30 000 ton honung och 1 000 ton meloner. Efter ingåendet av Euro-Medelhavsavtalet är denna åtgärd absurd och innebär ytterligare ett slag under bältet för jordbruket i södra Italien och i synnerhet på Sicilien, där krisen inom citrusfruktsektorn har försatt tiotusentals odlare i en desperat situation.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Enligt vilka kriterier kan illojal konkurrens betraktas som förenlig med samarbetet med mindre gynnade länder?

2. Anser kommissionen att man mot bakgrund av de ändrade förhållandena på marknaden bör se till att eliminera de förödande effekterna av bilaterala jordbruksavtal och anta kompenserande åtgärder, något som bland annat fastställs i avtalen med tredje land?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 maj 2000)

Kommissionen anser att den nyligen ingångna handelsavtalet med Mexiko är det samlade utfallet för jordbruket är välbalanserat. Man skulle faktiskt kunna säga, att vad beträffar sektorerna för frukt och grönsaker och snittblommor är utfallet till EU:s fördel. Mexiko kommer beträffande många produkter inom dessa sektorer att bevilja en omedelbar liberalisering för import från gemenskapen. Förutom ett begränsat antal kvoter som gemenskapen kommer att bevilja Mexiko, kommer den att behålla de flesta av dessa produkter på en förteckning över produkter som inte kommer att liberaliseras i detta skede.

Kommissionen anser likaså att de kvoter som beviljats inte negativt kommer att påverka varken utvecklingsländer eller europeiska producenter. Frågan om att kompensera europeiska producenter uppkommer därför inte. Man bör även notera att kommissionen i ett uttalande som gjordes i samband med överenskommelsen gick med på att övervaka den import till gemenskapsmarknaden inom kvoten för apelsinjuice som ledamoten av Europaparlamentet refererar till. Vidare stadgas i artikel 15 i avtalet om vissa skyddsförfaranden i händelse av särskilda svårigheter till följd av import till antingen gemenskapsmarknaden eller den mexikanska marknaden.

Kommissionens förhandlare säkerställde likaså att gemenskapens ingångsprissystem enligt avtalet ska fortsätta att fungera. Ledamoten av Europaparlamentet inser lätt att detta är särskilt viktigt inom sektorn för frukt och grönsaker.

Slutligen bör man påpeka det utomordentliga utfallet i fråga om ursprungsbestämmelser för jordbruksprodukter enligt avtalet, där Mexiko för många produkter accepterade gemenskapens ursprungsbestämmelser. Det innebär exempelvis att i det anförda fallet med kvoter för apelsinjuice, måste denna juice komma från apelsiner odlade i Mexiko.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1924/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Utvidgning och decentralisering

Kommissionsledamot Günther Verheugen vidhöll nyligen inför Europaparlamentet att decentralisering och regionalisering var en nödvändig förutsättning för kandidatländerna.

Varför är decentralisering och regionalisering av så stor betydelse? Kan kommissionen lämna information om omfattningen av decentraliseringen i kandidatländerna?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(30 juni 2000)

Decentraliserings- och regionaliseringsbegreppen rör en stor del av den författningsmässiga verkligheten i medlemsstaterna och kandidatländerna. Gemenskapens regelverk tas i detta avseende upp i det förhandlingskapitel som behandlar regionalpolitik och samordning av strukturinstrumenten. Till de bakomliggande principerna hör subsidiaritet, partnerskap och effektivitet.

Subsidiaritetsprincipens tillämpning på regionalpolitik och strukturinstrument kräver att genomförandet av stödet sker på medlemsstatens ansvar, på den territoriella nivå som är lämplig i enlighet med de ordningar som gäller i respektive medlemsstat.

Med partnerskapsprincipen avses nära samråd mellan kommissionen och medlemsstaten tillsammans med de myndigheter och organ som utses av medlemsstaten inom ramen för dess nationella bestämmelser och gällande praxis, dvs. regionala och lokala myndigheter och andra behöriga offentliga myndigheter; näringslivet samt andra relevanta organ inom denna ram (t.ex. med ansvar för miljö och främjande av jämställdhet mellan kvinnor och män). Partnerskapet skall omfatta förberedelse, finansiering, övervakning och utvärdering av bistånd.

För att garantera effektivitet i samband med regionalpolitiken och strukturinstrumenten har man i det relevanta förhandlingskapitlet gjort kandidatländerna uppmärksamma på att det är viktigt att det finns en tillräcklig arbetskapacitet på NUTs II-nivå(1) för att genomföra mål 1-program.

Kandidatländerna har anmodats att tillsammans med kommissionen (Eurostat) snarast möjligt göra en preliminär NUT-klassificering som återger den aktuella administrativa uppbyggnaden och den socioekonomiska statistik som står till förfogande.

(1) NUTs II: Nomenklatur för gemenskapens stastistiska territoriala enheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0925/00

från Joan Colom i Naval (PSE) till kommissionen

(25 mars 2000)

Ämne: Stockholmsdeklarationen om undervisning om förintelsen

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att i praktiken genomföra Stockholmsdeklarationen om undervisning om förintelsen i EU och i medlemsstaterna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0925/00- och E-1000/00 ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(4 maj 2000)

Kommissionen lägger största vikt vid kampen mot rasism, främlingsfientlighet och antisemitism, och rent allmänt vid att främja attityder och värderingar som innebär respekt, accepterande och tolerans, särskilt i mångkulturella sociala miljöer.

När det gäller gemenskapens insatser inom skolundervisningen ingår det åtgärder för transnationellt samarbete för interkulturell utbildning i området Comenius i Sokrates-programmet, där skolor och andra aktörer med en utbildningsfunktion medverkar. Under de fem år som Sokrates I har pågått har cirka 100 transnationella projekt per år fått stöd inom detta område.

Den interkulturella dimensionen, inklusive utbildning, när det gäller de attityder och värderingar som utgör grunden för ett mångkulturellt samhälle, förstärks i Sokrates II och blir en av de gemensamma dimensioner som genomsyrar initiativ i skolor, projekt för fortbildning av utbildningspersonal och Comenius-nätverken.

Å andra sidan bör det betonas att det är medlemsstaterna som har hela ansvaret för organisationen av utbildningssystemen i EU och deras innehåll.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1949/00

från Ulla Sandbæk (EDD) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Biomedicinsk etik och bioetik

I Europaparlamentets och rådets beslut nr 182/1999/EG(1) av den 22 december 1998 om femte ramprogrammet för forskning är avsikten bland annat att genomföra studier av problem som gäller biomedicinsk etik och bioetik i samband med respekten för grundläggande mänskliga värden.

Det verkar dock som om detta område gradvis har nedprioriterats. I det fjärde ramprogrammet för forskning hade man avsatt 30 miljoner euro mot endast 10 miljoner euro i det femte ramprogrammet. Av dessa fördelades bara 2,5 miljoner euro vid senaste utdelningen, vilket innebär att endast mycket få projekt tilldelats medel.

Min fråga är för det första om GAEIB:s (den rådgivande gruppen för etik inom biotekniken) uttalande nr 10 ligger till grund för de aktuella prioriteringarna inom detta område, och för det andra om kommissionen anser att området för biomedicinsk etik och bioetik kan bevaras som ett forskningsområde?

(1) EGT L 26, 1.2.1999, s. 1.

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(18 juli 2000)

Ledamoten påpekar helt korrekt att under femte ramprogrammet för forskning har nivån på det finansiella stödet till problem som rör biomedicinsk etik och bioetik i samband med respekten för grundläggande mänskliga värden hittills varit lägre än i det tidigare ramprogrammet.

Detta beror delvis på de begränsade resurser som finns tillgängliga för hela området av generisk verksamhet inom programmet för livskvalitet och förvaltning av de levande resurserna (bioresurserna) där forskning om biomedicinsk etik och bioetik endast utgör en del.

Såsom beskrivs i kommissionens meddelande från januari 2000 om ett europeiskt område för forskningsverksamhet(1), fäster kommissionen stor vikt vid utvecklingen av en gemensam europeisk syn på etniska frågor, i synnerhet när det gäller biovetenskap. Forskningen om bioetik kommer att ha stor betydelse i detta sammanhang.

Det tionde yttrandet från den rådgivande gruppen för etiska konsekvenser av bioteknik har redan riktat kommissionens uppmärksamhet mot behovet av forskning.

Kommissionen håller på att undersöka hur omprioriteringar kan göras inom de generiska aktiviteterna inom programmet för livskvalitet och förvaltning av de levande resurserna (bioresurserna). Detta kan eventuellt göras genom ytterligare förslagsomgångar för forskning om biomedicinsk etik och bioetik i linje med förverkligandet av ett europeiskt område för forskningsverksamhet.

(1) KOM(2000) 6 slutlig.