ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 289 , 11/10/1999 s. 0083



SKRIFTLIG FRÅGA E-3749/98 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (11 december 1998) Angående: Färöarnas självständighet Vilka överenskommelser och fördrag skulle behöva omförhandlas mellan Färöarna och EU om Danmark skulle bevilja Färöarna självständighet? Hur lång tid skulle detta ta? Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (10 februari 1999) Förhållandet mellan gemenskapen och Färöarna regleras för närvarande av två avtal. Det ena gäller fiske (rådets förordning (EEG) 2211/80 av den 27 juni 1980 om ingående av fiskeavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen, Danmarks regering och Färöarnas landsstyre(1)) och det andra handel (rådets beslut av den 6 december 1996 om ingående av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen, å ena sidan, och Danmarks regering och Färöarnas landsstyre, å andra sidan(2)). Dessa avtal skulle behöva omförhandlas om frågan om självständighet för Färöarna skulle bli aktuell. (1) EGT L 226, 29.8.1980; svensk specialutgåva, område 4, volym 1, s. 48. (2) EGT L 53, 22.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3104/98

från Sirkka-Liisa Anttila (ELDR) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Avveckling av EU:s exportöverskott av griskött

BSE-krisen ledde till att konsumtionen av griskött i EU ökade under åren 1996-1998. Konsumenternas tilltagande efterfrågan sporrade i sin tur till en allt större produktion. Produktionen av griskött ökade med över 30 % i EU, vilket är lika med EU:s årliga export av griskött till Ryssland. Men nu finns inga avsättningsmöjligheter på den ryska marknaden. Också konsumtionsökningen, som berodde på BSE-krisen, har mattats av. Därför är problemet med överproduktion allvarligt, eftersom det - om det nu är med hjälp av exporten som problemet skall lösas - skulle kräva nya exportmarknader, lika omfattande som den årliga exporten till tredje land har varit.

Förvaltningskommittén för den här sektorn har rekommenderat att stödet för privat lagring skall tas i bruk. Men enbart en sådan åtgärd är inte nog. Det krävs mer effektiva åtgärder än så för att avveckla överproduktionen inom sektorn. Genom miljöstöd borde man försöka minska produktionen i sådana områden där riskerna med tanke på miljön är allra störst. I många av producentländerna utgör salmonella ett problem. Därför borde en målsättning i samband med att produktionen skärs ner vara en produktion av kött av god kvalitet, och en minskning av sådan produktion som innehåller salmonella.

Inom grishållningen är producentpriserna redan nu låga och de täcker inte mer än en del av produktionskostnaderna. Det är därför som sektorn har drabbats av en allvarlig marknadsstörning. Vi får inte låta denna situation fortgå, för den kommer att resultera i omfattande konkurser inom sektorn.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att sätta stopp för överproduktionen inom sektorn för grisproduktion och den allvarliga marknadsstörning som denna situation medfört, och hur ser tidsschemat för dessa åtgärder ut?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 november 1998)

Det är riktigt att grisköttsproduktionen i gemenskapen ökar i förhållande till 1997 års nivå, antagligen med omkring 6 %. Den allvarliga störningen på marknaden orsakas av detta köttöverskott, och svårigheterna på exportmarknaderna har naturligtvis gjort situationen ännu allvarligare.

Gemenskapen exporterade 1997 totalt 1,06 miljoner ton griskött till tredje länder, av vilka 32 % exporterades till Ryssland. Efter den ryska krisens inledning i augusti, sjönk gemenskapens export snabbt, men det har redan skett en återhämtning eftersom vissa medlemsstater nu exporterar till Ryssland. Utvecklingen under de senaste veckorna visar att exporten till Fjärran Östern ökar och att man även har funnit nya avsättningsmöjligheter.

Så länge som de framtida exportmöjligheterna tycktes dåliga ansåg man inte att det var effektivt att höja exportbidragen. Nu när utsikterna för den framtida exporten tycks ljusna har exportbidragen för slaktkroppar och styckningsdelar av gris höjts från och med den 15 oktober 1998. Exportbidrag och stöd till privat lagring utgör de enda marknadsstödjande åtgärderna inom ramen för organisationen av marknaden för griskött. De tillämpas nu båda effektivt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3860/98

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Byggande av sjukhus på skogsmark och en arkeologisk plats i kommunen Vari

Miljö- och hälsovårdsministeriet i Grekland har gett tillstånd till byggande av en stor medicinsk forskningsanläggning på 5 010 kvadratmeter i kommunen Vari i Attika. Den skall inrymma ett centrallaboratorium för folkhälsa, ett statligt forskningscentrum samt ett institut för forskning om och kvalitetskontroll av sjuk- och hälsovård. Det handlar sannolikt om en anläggning för kemisk och biologisk forskning med farligt giftigt och kemiskt avfall. Anläggningen, som finansieras av Europeiska unionen, skall byggas i ett skogsområde och på en arkeologisk plats. Under en enda natt jämnades två tunnland skog med marken. Byggandet av anläggningen har framkallat starka reaktioner från invånarna och myndigheterna för lokalt självstyre i området, och kulturministeriets enhet med ansvar för arkeologiska platser motsätter sig byggandet av anläggningen, om man inte utför de utgrävningsundersökningar som krävs för att konstatera om man kan fortsätta byggnadsarbetena eller inte, utan att utsätta de omfattande antika lämningarna i området för risker.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående upplysa mig om följande:

1. Känner kommissionen till detta, har alla föreskrivna bestämmelser och förfaranden iakttagits och har de grekiska myndigheterna lämnat all nödvändig dokumentation till kommissionen då den skulle ge sitt godkännande till finansieringen av byggandet av anläggningen?

2. Har det gjorts någon miljökonsekvensanalys enligt kraven i direktiv 85/337/EEG och finns det finns några analyser som intygar att det inte existerar några som helst risker för det omgivande arkeologiska området?

3. Vilka åtgärder avser kommissionen med kännedom om dessa klagomål att vidta för att utröna deras tillförlitlighet, och har de grekiska myndigheterna iakttagit alla nödvändiga bestämmelser och förfaranden?

4. Om det konstateras att klagomålen från invånarna i området är tillförlitliga, vilka möjligheter finns det att återställa det som redan hunnit förstöras, särskilt i skogsområdet?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(16 februari 1999)

Projektet i fråga samfinansieras av det operativa programmet "förebyggande hälsovård" inom ramen för kommissionens nuvarande stöd till Grekland. Programmets övervakningskommitté har godkänt denna samfinansiering efter att ha tagit del av de upplysningar och dokument som krävs enligt gällande förfaranden.

De nationella myndigheterna har meddelat att laboratoriet inte kommer att generera något giftigt eller farligt avfall. Följaktligen kan rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1) inte tillämpas.

De grekiska myndigheterna har dessutom meddelat att alla de tillstånd och godkännande som krävs enligt nationella lagar och andra författningar när det gäller arkeologiska platser, skogsområden och annat har lämnats.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3346/98

från Kyösti Virrankoski (ELDR) till kommissionen

(16 november 1998)

Angående: Tjurbidrag och försvunnen anmälan

I Finland måste jordbrukaren upprätthålla ett register över nötkreaturen på sin gård. Bland annat alla nötkreatur som föds samt numren på deras öronmärken måste införas i registret. Dessutom måste jordbrukaren skicka uppgifterna till den datacentral som jordbruksförvaltningen upprätthåller. Inget meddelande om att uppgifterna mottagits sänds ut.

För ett år sedan i januari skickade en finsk jordbrukare ett brev till datacentralen. Detta brev kom bort. I mars ansökte jordbrukaren om tjurbidrag. I oktober fick jordbrukaren avslag på ansökan, eftersom datacentralen inte hade några uppgifter om djuren eftersom brevet ju hade kommit bort. Man gjorde en kontroll på gården och kunde konstatera att djuren fanns och att de hade införts i det register över nötkreatur som fanns på gården. Nötkreaturen har nu sålts, men jordbrukaren har inte fått något tjurbidrag. Jordbrukaren har överklagat beslutet och behandlingen pågår fortfarande.

Mot bakgrund av ovanstående frågar jag följande: Utbetalas tjurbidrag för att nötkött produceras på en gård eller för att brev anländer till datacentralen?

Har registret över nötkreatur samt kontroller som gjorts på ort och ställe ingen betydelse?

Vad ämnar kommissionen göra för att den finska jordbrukarens rättsskydd också skall gälla när posten eller datacentralen tappat bort ett brev?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 december 1998)

Enligt gemenskapens lagstiftning, både för veterinära frågor och nötkreatursbidrag, måste producenterna underhålla dataregistren över sina nötkreatur och transporterna till och från gårdarna. Födda kreatur och kreaturstransporter måste anmälas till den nationella databasen. Syftet med dessa krav är att garantera att nötkreaturen har god hälsa och är bidragsberättigande.

Att reglerna följs säkras genom de kontroller som myndigheterna i respektive medlemsstat utför. För att fastställa berättigandet till nötkreatursbidrag måste kontrollerna även omfatta granskning av registret över djurbesättningen samt av handelsdokument. I syfte att bekämpa bedrägeri och oegentligheter föreskriver gemenskapslagstiftningen, om bestämmelser inte följs, naturligtvis även sanktioner och vite, som dock skall stå i proportion till aktuell överträdelse.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3984/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till rådet

(4 januari 1999)

Angående: Folkomröstning om självständighet för Västsahara

Vid sitt senaste besök till flyktinglägren i Västsahara i början av december 1998 lyckades FN:s generalsekreterare Kofi Annan avskaffa ett av hindren för förberedelserna av folkomröstningen om självständighet för Västsahara, genom att befrielseorganisationen Polisario accepterade att flera tusen personer kunde välja att bli uppförda i valregistret för folkomröstningen som planerats för 1999.

Trots detta mycket viktiga genombrott har Marockos regering ännu en gång framfört invändningar som kan äventyra utgången av Kofi Annans initiativ.

Anser inte rådet att Europeiska unionen, mot bakgrund av sitt intresse av att utveckla en politik för Medelhavsområdet, i mycket större utsräckning aktivt borde bidra till att övervinna hinder och svårigheter, så att folkomröstningen om självständighet för Västsahara kan genomföras utan nya fördröjningar enligt planerna under 1999?

Svar

(29 mars 1999)

Rådet är redan mycket engagerat i Förenta nationernas pågående verksamhet med de förberedelser som kan göra det möjligt att under 1999 hålla en folkomröstning om självbestämmande för Västsahara.

Rådet har följt och övervakat utvecklingen genom sina medlemsstaters verksamhet i området och genom FN i New York. Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, särskilt i den behöriga arbetsgruppen, har rådet regelbundet diskuterat FN:s initiativ på området.

I enlighet med sitt fortsatta stöd till FN:s generalsekreterares strävan att nå en rättvis och hållbar lösning för Västsahara och med anledning av dennes besök i området utfärdade ordförandeskapet den 29 december 1998 en förklaring på Europeiska unionens vägnar, i vilken det

- gav sitt stöd till den av FN:s generalsekreterare föreslagna fredsplanen för Västsahara,

- noterade att mer än 147 000 väljare nu hade identifierats inför folkomröstningen, men att det alltjämt var djupt bekymrat över de fortsatta motsättningarna om tre ifrågasatta stamgrupperingar,

- välkomnade det medlingsförslag som FN:s generalsekreterare har lagt fram för parterna för att föra identifieringsprocessen framåt.

Det uppmanade även parterna att formalisera UNHCR:s närvaro på territoriet och att anta protokollet om repatriering av flyktingar. Det uppmanade också till ett snabbt undertecknande av avtalet om styrkeförhållandena inom Minurso (FN:s grupp för folkomröstningen i Västsahara).

Europeiska unionen har därför med stort intresse erfarit att den marockanska regeringen under tiden har undertecknat avtalet om fastställande av styrkeförhållandena inom Minurso och hoppas att detta kommer att leda till ytterligare framsteg på vägen mot folkomröstningen om självbestämmande. EU står berett att stödja FN-processen i detta kritiska skede.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3790/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(4 december 1998)

Angående: Program och projekt för små och medelstora företag samt turism i Katalonien

Med hänsyn till att kommissionen bedriver en politik till förmån för öppenhet och insyn ifråga om dess utgifter: Kan kommissionen, med avseende på de projekt som genomförts i Katalonien under perioden 1994-1999, uppge vilka projekt som har erhållit stöd i förhållande till de olika stöd som är tillgängliga inom ramen för projekt för små och medelstora företag samt för turistprojekt?

Kan kommissionen även specificera hur stora belopp som slutligen har beviljats för varje sådant projekt?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(18 januari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3761/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Fiskeavtal mellan EU och Mauretanska Republiken

Det finns ett fiskeavtal mellan EU och Mauretanska Republiken som löper fram till den 31 juli 2001.

Kan kommissionen ange följande, för att ge en överblick över hur avtalet har fungerat:

1. Hur många licenser skall det enligt avtalet tilldelats till portugisiska fartyg av olika typer och för olika typer av fångst?

2. Hur många licenser har begärts för portugisiska fartyg och vilka kategorier har det rört sig om?

3. Vilka kvantiteter av fisk har tagits upp (i ton) inom ramen för de licenser som tilldelats?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(1 februari 1999)

Fiskeavtalet mellan gemenskapen och Mauretanien trädde i kraft den 1 augusti 1996. Det regleras med ett system av tremånaderslicenser. Portugals fiskemöjligheter (uttryckta i bruttoton och fartyg) har utnyttjats på följande sätt:

>Plats för tabell>

De fartyg som har erhållit licens har för avtalets andra tillämpningsår (1.8.1997/31.7.1998) anmält fångster på 217,65 ton skaldjur med undantag av langust, 317,20 ton bottenlevande arter med undantag av svart kummel med andra redskap än bottentrål och 4,58 ton för tonfiskefartyg som bedriver spöfiske med fasta linor och fartyg som bedriver ytfiske med långrev.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3291/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen

(9 november 1998)

Angående: Misshandel i hemmet

Problemet med övergrepp mot och misshandel av kvinnor i parrelationer har ökat avsevärt i omfattning. I vissa medlemsstater förekommer en seriös debatt om problemet, antingen som enskilt fenomen eller kopplat till andra former av våld i hemmet (barnmisshandel).

Vilka åtgärder (för analys eller handling) har kommissionen vidtagit eller planerar den att vidta?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(7 januari 1999)

Kommissionen är medveten om att våld mot kvinnor och barn förekommer både utanför och i hemmet. Den medger att problemet utifrån främst nationell statistik är mycket vanligt förekommande och mycket omfattande. Kommissionen anser att det är ett uppenbart brott mot de grundläggande rättigheterna.

Våld mot kvinnor och barn i hemmet upprepas systematiskt. Det är ett särdrag som förtjänar speciell uppmärksamhet i medlemsstaternas lagstiftning. En del medlemsstater har redan nu vidtagit åtgärder mot familjevåld och våldtäkt inom äktenskapet.

Kommissionen respekterar subsidiariteten och stöder kampen mot våld mot kvinnor genom en politik som främjar lika möjligheter för kvinnor och män samt avser att införliva denna dimension i all gemenskapspolitik, alla gemenskapsprogram och gemenskapsåtgärder för att göra det möjligt för kvinnor att fullt ut utöva sina rättigheter, inklusive rätten att leva i ett "område med frihet, säkerhet och rättvisa".

Genom initiativet Daphne stöder kommissionen ett antal transnationella projekt som är inriktade på detta problem och som försöker att förebygga våld, särskilt våld i hemmet, och stödja offer genom lämpligt utbyte av uppgifter och erfarenheter.

Kommissionen har bland annat antagit ett förslag till ett flerårigt program benämnt Daphne (2000-2004)(1), vars syfte är att stödja studier och insatser för ett nära samarbete med berörda organisationer och lokala och nationella myndigheter.

Kommissionen planerar dessutom att tillsammans med Europaparlamentet, medlemsstaterna (i synnerhet de båda ordförandeländerna) och berörda organisationer anordna specialevenemang under 1999 inom ramen för en kampanj för nolltolerans mot våld mot kvinnor. En första konferens anordnades i Wien den 1-4 december 1998. Temat var polisens roll i kampen mot våld mot kvinnor. Nästa konferens planeras till våren. Den kommer att anordnas av det tyska ordförandeskapet i rådet i samarbete med kommissionen.

(1) EGT C 259, 18.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3717/98

från José Valverde López (PPE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Metylbromid - kommissionens förslag om ämnen som påverkar ozonskiktet

I rådets förslag till förordning om ämnen som påverkar ozonskiktet skall bekämpningsmedlet metylbromid, som används inom jordbruket, vara avskaffat till år 2001. Denna bestämmelse förutsätter en tidigareläggning av det planerade användningsförbudet till år 2005 som angivits i Montreal-protokollet från september 1997.

I de europeiska länderna får enbart företag med särskilt register och specialiserade användare använda metylbromid. 95 % av dessa användare uttryckte under 1996 sin önskan att eliminera miljöutsläppen, genom att använda tillgängliga förbättringar och den mest avancerade tekniken.

Institutionernas senaste forskning har visat att 95 % av metylbromidutsläppen kan elimineras genom användning av bättre teknik, som t.ex. ogenomtränglig plast.

Har man i beslutet att tidigarelägga förbudet tagit hänsyn till att producenterna nu föreslår en eliminering av utsläppen och en minskad effekt från användningen av metylbromid på ozonskiktet genom användning av bättre teknik och att det inte finns alternativa produkter för ohyrebekämpning vid vissa lokala förhållanden, med anledning av de betydande följder ett tidigareförlagt förbud skulle få för många lantbrukare inom EU och den negativa ekonomiska följden för många fattiga jordbruksregioner?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Enligt bilaga V till kommissionens förslag om avveckling av metylbromid(1) krävs att man tillämpar bästa tillgängliga teknik för att minska utsläppen, när man som undantag för kritisk användning fortsätter använda metylbromid efter avvecklingen. Ett liknande krav fastställs också i artikel 16.2 som gäller de försiktighetsåtgärder som skall vidtas för att förhindra utsläpp av metylbromid från desinfektionsanläggningar. Båda krav hänger ihop med att det finns nästan ogenomträngliga plastmaterial som kan användas för att minska utsläppen och som förespråkas av desinfektionsföretagen och andra användare av metylbromid.

Att använda dessa plastmaterial är dock i sig ingen tillräcklig åtgärd för att avveckla konsumtionen och förbrukningen av metylbromid i enlighet med Montrealprotokollet. Visserligen måste man som tillfällig åtgärd uppmuntra användningen av alla tillgängliga medel för att minska utsläppen, men för att uppnå ett fullgott skydd av ozonskiktet måste metylbromiden ersättas med ozonvänliga alternativ.

Där det på grund av särskilda lokala förhållanden, exempelvis markegenskaper, sluttning eller klimat, är tekniskt eller ekonomiskt omöjligt att använda alternativ till metylbromid, föreslår kommissionen ett undantag för kritiska användningsområden, vilket innebär att man kan fortsätta använda metylbromid tills man hittar ett möjligt alternativ. Detta undantag skulle också kunna beviljas efter avvecklingen år 2005, som föreskrivs i Montrealprotokollet, under förutsättning att alla parter enas om användningsområden som kan anses vara kritiska på grund av att det saknas lämpliga alternativ.

(1) KOM(98) 398 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3206/98

från Nuala Ahern (V) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Förbindelseledningen (el) mellan Skottland och Nordirland

Enligt mina uppgifter utarbetar GD XVI för närvarande en rapport inför nästa sammanträde som SPD-uppföljningskommittén skall hålla i slutet av november i Belfast. Kan kommissionen garantera att SPD-uppföljningskommittén för förbindelseledningen mellan Skottland och Nordirland skjuter upp beslut om förbindelseledningen till dess den nordirländska regleringsmyndigheten OFREG har offentliggjort sin rapport? Kan kommissionen garantera att ERUF-medel inte kommer att utbetalas förrän alla parter godkänt den senaste ekonomiska analysen av förbindelseledningen?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(11 november 1998)

Elledningsprojektet är en del av det samlade programplaneringsdokumentet för Nordirland (1994-1999) som överenskommits mellan kommissionen och de nordirländska myndigheterna. Motivet för att elledningsprojektet skulle ingå som en del i programplaneringsdokumentet var mer strategiskt än ekonomiskt, vilket framgår av prioritet 3 i dokumentet "Att minska effekterna av det perifera läget" som är utformat för att bidra till säkrare elförsörjning av Nordirland, till ökad diversifiering av Nordirlands energikällor, till att isoleringen av Nordirlands elektricitetssystem bryts och till att motverka effekterna av det perifera läget för elförsörjningen i Nordirland.

Europaparlamentet och rådet har erkänt projektet som ett projekt av gemensamt intresse inom de transeuropeiska energinäten genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1254/96/EG av den 5 juni 1996(1). Projektets mål är dels att stärka ekonomisk och social sammanhållning, dels att göra gemenskapens energiförsörjning tillförlitligare och säkrare.

Mot bakgrund av bidraget från generaldirektören för Nordirlands energiförsörjning (regleringsmyndigheten), kan man notera att resultaten från den inledande ekonomiska bedömningen publicerades i juni 1995 och att de visade att Northern Ireland Electricity inte skulle bryta mot sina ekonomiska förpliktelser om man fortsatte med projektet. För att kontrollera om dessa resultat fortfarande stämmer inledde regleringsmyndigheten en andra ekonomisk bedömning av elledningsprojektet i januari 1998. Regleringsmyndigheten är ett oberoende organ och bestämmer själv när och hur slutsatserna skall offentliggöras.

Kommissionen beslutar inte enväldigt om elledningsprojektet skall genomföras. Beslutet skall fattas tillsammans med de nordirländska myndigheterna inom ramen för övervakningskommittén för programplaneringsdokumentet. Övervakningskommittén kommer att förvissa sig om att driften överensstämmer med alla relevanta förfaranden (t.ex. att man erhållit planeringstillstånd både i Skottland och Nordirland) och att man beaktat alla relevanta faktorer, varvid regleringsmyndighetens åsikter bedöms som viktiga. Som redan nämnts kan det här projektet inte bara mätas i ekonomiska termer. Även om projektet förhoppningsvis innebär ekonomiska fördelar för de nordirländska konsumenterna, måste man även beakta andra faktorer.

(1) EGT L 161, 29.6.1996.