SKRIFTLIG FRÅGA E-3115/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(30 oktober 2002)

Ämne: Stängningen av en protestantisk kyrka i Turkiet

Känner kommissionen till någonting om det som berättas att säkerhetspolisen i provinsen Hatay i södra Turkiet varslat den protestantiska kristna kyrkan i Iskenderun att den skulle stänga och upphöra med sin verksamhet från och med den 14 juni i år och att det i befallningen om detta, som undertecknats av distriktssäkerhetschefen, stod att kyrkan måste stängas eftersom dess verksamhet uppammade religiös och sekteristisk diskriminering, sårade folks religiösa känslor och nationalkänsla och väckte anstöt i samhället, trots att församlingen med sina åttio eller nittio turkiska medborgare som medlemmar hade sammankommit på den nuvarande platsen under de gångna sju åren utan att det tidigare kommit några klagomål från de turkiska myndigheterna?

Turkiet har under långa tider skyddat judar och kristna på sitt territorium. Om det som berättas äger sin riktighet, anser kommissionen då att det är betydelsefullt och känner kommissionen till någonting om huruvida Turkiets regering i Ankara visste om och gick med på att kyrkan stängdes?

Överlag, vad än som talar för respektive emot Turkiets ansökan om medlemskap i Europeiska unionen, välkomnar kommissionen några av de förändringar som skett på det politiska planet i landet och anser kommissionen att det ligger i både Turkiets och Europeiska unionens intresse att utveckla starkare ekonomiska och politiska band, utan att därmed föregripa hur förhållandet mellan de bägge parterna till sist skall gestalta sig?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(19 december 2002)

Kommissionen känner till flera fall där icke-muslimska trossamfund i Turkiet utsatts för förtryck eller trakasserier. Kommissionen känner även till av det särskilda fall som frågeställaren tar upp.

I egenskap av kandidatland har Turkiet förpliktigat sig att uppfylla de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn. Iakttagandet av principen om religionsfrihet är ett av dessa kriterier.

Kommissionen övervakar noga situationen när det gäller religionsfrihet.

I sin återkommande rapport om Turkiet som offentliggjordes den 9 oktober 2002(1) angav kommissionen att även om det i princip råder religionsfrihet, möter icke-muslimska trossamfund ändå rättsliga hinder. Det protestantiska samfundet omnämndes särskilt, eftersom det möter betydande administrativa problem när det gäller att hyra gudstjänstlokaler och uppförandet av nya kyrkor.

Trots dessa svårigheter finns det tecken som tyder på ett ökat erkännande av icke-muslimska trossamfund i praktiken. Den turkiska staten deltar i allt större utsträckning i en ekumenisk dialog internationellt och den håller på att inta en allt öppnare hållning när det gäller religionsutbildning. I oktober 2001 uppmanade inrikesministeriet ledarna för de olika trossamfunden att framföra sina åsikter och krav.

I den återkommande rapporten underströk kommissionen att Turkiet har gjort påtagliga framsteg när det gäller uppfyllandet av de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn, särskilt under det senaste året. De reformer som antogs i augusti 2002 är mycket långtgående. Sammantaget utgör dessa reformer en stor del av grundarbetet med att förstärka demokratin och skyddet av de mänskliga rättigheterna i Turkiet. De öppnar för ytterligare ändringar som gradvis kan leda fram till att den turkiska befolkningen får samma rättigheter och friheter som de finns i unionen.

I det strategidokument som antogs den 9 oktober 2002 rekommenderade kommissionen Europeiska unionen att förbättra sitt stöd till Turkiets förberedelser inför anslutningen i samband med nästa etapp i anslutningsprocessen. Såsom nämns i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Bryssel den 25 oktober 2002 kommer ett beslut om nästa etapp på Turkiets väg mot anslutningen att fattas av Europeiska rådet vid dess möte i Köpenhamn i december 2002.

Kommissionen känner inte till att det skulle ha vidtagits några åtgärder sedan offentliggörandet av den återkommande rapporten som inverkar på det problem som frågeställaren tar upp.

(1) KOM(2002) 700 slutlig.