ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1302/00

från Andrew Duff (ELDR) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Uttalande av rådets ställföreträdande generalsekreterare

Instämmer kommissionens ordförande, i sin egenskap av ledamot av Europeiska rådet, i det uttalande som rådets ställföreträdande generalsekreterare Philippe de Boissieu riktade till utskottet för konstitutionella frågor den 3 april, om att Europeiska rådet aldrig läser ordförandeskapets slutsatser och inte heller skulle kunna redogöra för dem?

Delar han de Boissieus uppfattning om att Europeiska rådet inte förmår spela en effektiv roll när det gäller att samordna rådets allmänna angelägenheter?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Prodi

(23 maj 2000)

Kommissionen har för vana att inte uttala sig om interna förhållanden i gemenskapens övriga institutioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1019/00

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till rådet

(6 april 2000)

Ämne: Fem fall av tortyr och kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Turkiet

De sju senaste dagarna har olika tidningar, icke-statliga organisationer samt källor hos internationella Röda korset och FN informerat Europaparlamentet om de allvarliga fall som rör fem turkiska yrkesutövare, ingenjörer och företagare Halil Muftuoglu, Emre Nil, Ferhat Terkoglu, Hasan Basri Guner och Timur Ayan vilka efter utdragen och grym tortyr har tvingats att underteckna falska bekännelser om brott mot staten. Enligt uttalanden från offren och enligt bevismaterial från olika källor bestod tortyren bland annat av elchocker i testiklarna, kallvattendusch, slag med batonger insvepta i handdukar för att inte lämna blåmärken efter sig. Detta har inte nämnts i den turkiska pressen. De som utförde tortyren var tjänstemän och andra anställda vid enheten för bekämpning av organiserad brottslighet i Istanbul, ett organ som tillhör den turkiska statens spaningspolis. Alla fem är för närvarande häktade i fängelset i Bayrampasa i väntan på rättegång.

1. Anser inte rådet att det mycket stora antalet allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna på ett iögonenfallande sätt dementerar premiärminister Ecevits och hela den turkiska regeringens bekräftelser om att reformerna av rättssystemet redan påbörjats för att underlätta Turkiets anslutning till Europeiska unionen?

2. Under den resa som Verheugen, kommissionsledamot med ansvar för utvidgningen, nyligen gjorde till Istanbul uttalade han sig positivt om de framsteg som Turkiet gjort på detta område. Anser inte rådet att detta till stor del var omotiverat eller i alla fall förhastat?

3. Är inte rådet av den åsikten att den turkiska regeringen omedelbart bör krävas på förklaringar om den omänskliga behandling som de fem häktade personerna har genomgått, innan förhandlingar om Turkiets anslutning till Europeiska unionen inleds?

Svar

(10 juli 2000)

Europeiska unionen har tagit upp, och kommer på nytt att ta upp, frågan om de mänskliga rättigheterna med den turkiska regeringen, senast i samband med mötet i associeringsrådet för EG och Turkiet den 11 april 2000. EU är bekymrat över rapporter om kränkningar av de mänskliga rättigheterna och kommer att fortsätta med att noga övervaka situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i Turkiet och vid behov ta upp enskilda fall med de turkiska myndigheterna.

Turkiet har inlett en reformprocess på detta område. EU välkomnar Turkiets avsikt att förbättra situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna och kommer att fortsätta med att stödja och uppmuntra de turkiska insatserna i detta avseende. EU ser fram emot ytterligare framsteg på detta område.

I detta sammanhang erinrar EU om att överensstämmelse med de politiska Köpenhamnskriterierna, som även garanterar de mänskliga rättigheterna, är en förutsättning för att anslutningsförhandlingar skall inledas. Följaktligen har några sådana förhandlingar ännu inte påbörjats med Turkiet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0226/00

från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) till rådet

(28 januari 2000)

Ämne: Fängslandet av moderata kubanska oliktänkande

Nyligen fängslades två moderata oliktänkande på Kuba, Osvaldo Payá Sardiñas och Héctor Palacios, och fördes sedan till okänd ort. Enligt den kubanska kommissionen för mänskliga rättigheter och nationell försoning har cirka 300 oliktänkande och människorättsaktivister fängslats sedan november 1999.

Har rådet kännedom om dessa händelser?

Hur bedömer rådet dessa frihetsberövanden?

Har rådet för avsikt att vidta någon form av åtgärder med anledning av denna situation?

Svar

(2 maj 2000)

Som den ärade ledamoten säkert känner till, följer rådet mycket uppmärksamt situationen för de mänskliga rättigheterna på Kuba i allmänhet och för oliktänkande i synnerhet.

När det gäller frågan om gripandet av Osvaldo Paya Sardiñas från Movimiento Cristiano de Liberación och Héctor Palacios, medlem i och en av grundarna till Partido de Solidaridad Democrática, vilka greps den 25 januari, hölls rådet hela tiden informerat om deras situation och gladde sig över meddelandet om att de släppts fria dagen efter gripandet.

På området för de mänskliga rättigheterna har EU klargjort sitt ställningstagande så snart det behövts, både genom offentliga uttalanden och genom hänvändelser till de kubanska myndigheterna. EU:s beskickningar i Havanna arbetar också regelbundet tillsammans i människorättsfrågor och för en fruktbar dialog med kubanska oliktänkande och andra grupper i det kubanska samhället. I mars förra året gjorde rådet ett uttalande där EU beklagade utgången av rättegången mot de fyra medlemmarna i Internal Dissidence Working Group och upprepade sin uppmaning om att de fyra snarast måste frisläppas.

Enligt den gemensamma ståndpunkt om Kuba som antogs av rådet den 2 december 1996 är EU:s målsättning när det gäller landet att uppmuntra till en övergångsprocess till pluralistisk demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, och även en hållbar ekonomisk återhämtning och förbättring av levnadsförhållandena för det kubanska folket. EU anser att en resultatorienterad dialog samt humanitärt bistånd är de bästa medlen för att nå detta mål.

När den sjätte utvärderingen gjordes av den gemensamma ståndpunkten i november förra året drog rådet slutsatsen att inga förändringar hade skett på Kuba som kunde motivera en ändring av EU:s hållning.

Rådet kommer att fortsätta att ta upp dessa och andra frågor om de mänskliga rättigheterna med de kubanska myndigheterna vid varje tillfälle som ges.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0678/00

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Skillnader i förekomsten av hjärtsjukdomar mellan EU:s medlemsstater och behovet av fortsatta preventiva åtgärder

Inom EU finns det skillnader i förekomsten av hjärtsjukdomar (på Irland är det nästan fem gånger så vanligt med hjärtsjukdomar som i Frankrike). Kvinnorna på Irland står numera för nästan hälften av alla dödsfall som beror på hjärtstillestånd. Många fall av hjärtsjukdomar kan dessutom lätt förebyggas. Kan kommissionen mot bakgrund av detta och artikel 152 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen kommentera dessa skillnader och ange vad den eventuellt tänker göra för att ta itu med hjärtsjukdomarna i EU (särskilt i länder som Irland) för att se till att de höga dödstalen sjunker?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(14 april 2000)

Kommissionen är medveten om det problem som parlamentsledamoten tar upp.

Denna fråga diskuteras för närvarande inom ramen för Europeiska hjärthälsoinitiativet, ett projekt som genomförs i hela EU och syftar till att göra beslutsfattare, hälso- och sjukvårdspersonal och på lång sikt även allmänheten i alla medlemsstater mer medvetna om hur viktigt det är att bekämpa hjärt- och kärlsjukdomar och om olika sätt att förebygga dem.

Inom ramen för projektet förväntas förslag till riktlinjer läggas fram om hur man bör angripa problemet med hjärt- och kärlsjukdomar och om vilka politiska åtgärder och strategier för ett sundare Europa som bör utarbetas och genomföras i detta avseende.

Den nya folkhälsostrategin och det nya handlingsprogrammet kommer att utgöra en gedigen grund för de fortsatta insatserna för att bekämpa hjärt- och kärlsjukdomar inom EU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0868/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Bryssels taxichaufförer bojkottar passagerare från Österrike

Union des Taxis de Bruxelles har förklarat som sin avsikt att från och med i dag, onsdagen den 8 mars 2000, inte mera befordra några österrikiska medborgare. Denna bojkott drabbar framför allt medarbetare och kunder hos Österrikes ambassad och representation hos EU samt de österrikiska delstaternas kontor. Som motivering anges att flertalet av taxichaufförerna är invandrare.

Detta beteende strider mot alla principer om tolerans och alla människors lika värde, oavsett ras, nationalitet, kön och religiös övertygelse. Uppenbarligen sker här en kränkning av Österrikes rättigheter i och med att medborgarna förvägras tillgång till varor och tjänster.

På grund av frågans brådskande karaktär ombeds kommissionen ge besked om vilka åtgärder kommissionen ämnar vidta mot denna EU-stridiga diskriminering av österrikiska medborgare, alltså unionsmedborgare.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 maj 2000)

Frihet att tillhandahålla tjänster är en grundläggande princip som bygger på icke-diskriminering på grund av nationalitet och som det åligger medlemsstaternas nationella myndigheter och organisationer som kollektivt reglerar en yrkeskategori att följa.

Enligt den information som kommissionen har fått och så som parlamentsledamoten beskriver situationen är taxichaufförernas handlande resultatet av en ekonomisk aktörs eget initiativ, och inte en instruktion från de belgiska myndigheterna.

I det sammanhanget förfogar kommissionen inte över några juridiska möjligheter att vidta åtgärder för att sätta stopp för de diskriminerande metoder som beskrivs.

Privata handlingar som diskriminerar kunder på grund av nationalitet lyder emellertid under nationell lagstiftning. Offren kan angripa handlingen antingen genom att göra en anmälan (som part i civilmål till åklagarmyndigheten i Bryssel) eller genom att väcka enskilt åtal om skadestånd för ideell skada.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0100/00

från Theresa Zabell (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Social trygghet för idrottsmän

Kan Europeiska kommissionen underrätta Europaparlamentet om vilka system för social trygghet de olika EU-länderna tillämpar när det gäller idrottsmän som inte räknas som professionella men ändå deltar i OS eller andra tävlingar på hög nivå?

1. I hur hög grad omfattas dessa idrottsmän av sådana system under och efter idrottsutövandet?

2. Vilka rättigheter har de i händelse av tillfälliga eller bestående handikapp?

3. Vilken gemenskapsbestämmelser finns på detta område?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

För dem som utövar idrott som amatörer gäller samma lagstiftning som för dem som utför avlönat eller oavlönat arbete och deras avgifter betalas till de nationella socialförsäkringssystemen i överensstämmelse med lagstiftningen i de medlemsstater där de är försäkrade. Om frågeställaren önskar information om medlemsstaternas socialförsäkringssystem hänvisar kommissionen till rapporten från MISSOC (Mutual Information System on Social Protection in the European Union) som finns på webbsite Europa med följande adress:

http://europa.eu.int/comm/dg05/soc-prot/missoc98

Då amatöridrottsmän reser i medlemsstaterna samordnas deras rättigheter genom rådets förordning (EG) nr 1408/71 ändrad genom rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71(1), som bl.a. också omfattar invaliditetsrisken.

(1) EGT L 28, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0675/00

från José Pomés Ruiz (PPE-DE) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Den vakanta direktörstjänsten vid EG:s kontor för humanitärt bistånd (ECHO)

Ända sedan det blev känt att Alberto Navarro skulle arbeta vid Javier Solanas kansli, har man vetat att en ny direktör för ECHO måste utses. Varför tog det så lång tid innan den nya kommissionsledamoten Nielson föreslog att nomineringen skulle ske? Varför tillåts den kandidat som utsetts dröja så länge med att tillträda tjänsten?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(21 mars 2000)

Alberto Navarro, den tidigare direktören för Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO), är sedan den 1 oktober 1999 Javier Solanas kanslichef.

Sabato Della Monica utnämndes i enlighet med de administrativa förfarandena till tf. direktör för ECHO, med verkan från och med den 1 oktober 1999 till dess att direktörsposten slutgiltigt tillsatts.

Den vakanta posten som direktör för ECHO kungjordes den 10 november 1999, i samförstånd med den för humanitärt bistånd och andra biståndsfrågor ansvariga kommissionsledamotens kansli. Ansökningstiden löpte ut den 24 november 1999.

Rådgivande kommittén i utnämningsfrågor sammanträdde den 16 december 1999 för att upprätta en slutlista över kandidater. Kommittén avgav sitt yttrande den 20 januari 2000, efter ingående samtal. Kommissionen beslutade därefter att utnämna Costanza Adinolfi till den vakanta posten (protokoll (2000)1466 av den 15 februari 2000). Adinolfi tillträdde tjänsten som direktör för ECHO den 15 mars 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1117/00

från Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Konkurrensen på den spanska elmarknaden

Till följd av att det blivit känt att ett uppköpserbjudande lagts på aktier i Hidrocantábrico och att detta bud förmodligen kommer att godkännas kan man förvänta sig minskad konkurrens på den spanska elmarknaden. Detta blir alltid följden, vilket till exempel sammanslagningarna av Endesa, Fecsa och Sevillana de Electricidad visar.

Anser kommissionen mot denna bakgrund att man kan acceptera kostnaderna för övergången till en marknad med fri konkurrens? Anser kommissionen att det finns en verklig konkurrens på den spanska elmarknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(24 maj 2000)

Äldre åtaganden eller nyttjanderätter än Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(1) vilka kanske inte kan uppfyllas på grund av direktivet kompenseras genom statligt stöd för så kallade strandade kostnader, som det inte går att få täckning för i en konkurrensutsatt marknad. Kompensationen avser alltså historiska kostnader som hämmar konkurrenskraften efter avregleringen av elmarknaden. Varje bolags kompensation fastställs individuellt. Den aktuella sammanslagningen borde alltså i princip inte påverka bedömningen av om kostnaderna är förenliga med EG-fördragets bestämmelser om statliga stöd.

Kommissionen kan på detta stadium ännu inte uttala sig om hur konkurrensen på den spanska elmarknaden skulle påverkas av den transaktion ledamoten tar upp, eftersom den inte undersökts enligt tillämpliga bestämmelser. Transaktionen måste undersökas av kommissionen bara om den har en sådan gemenskapsdimension som avses i artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer.(2) I annat fall skall den bedömas av nationella myndigheter.

(1) EGT L 27, 30.1.1997.

(2) EGT L 395, 30.12.1989, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1310/97 av den 30 juni 1997 (EGT L 180, 9.7.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0502/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Arbetstiden för kommissionens personal

Vilka är de föreskrivna arbetstiderna sammanlagt per vecka samt den dagliga arbetstidens början och slut för kommissionens personal? På vilket sätt erbjuds personalen att ta igen flextid?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(23 mars 2000)

Enligt artikel 55 i tjänsteföreskrifterna skall tjänstemän i aktiv tjänst alltid stå till sin institutions förfogande. Enligt gällande avtal skall en normal arbetsvecka dock inte överstiga 42 timmar och en tjänsteman kan inte beordras att arbeta övertid mer än 150 timmar under en sexmånadersperiod. För kommissionens personal har tillsättningsmyndigheten i enlighet med tjänsteföreskrifterna fastställt att en arbetsvecka skall vara 37,5 timmar (gäller sedan den 1 oktober 1986).

Kommissionen tillämpar följande arbetstider: officiell arbetstid är 8.3013.00 (från 8.45 på måndagar) och 14.1517.30 (till 16.30 på fredagar). Under dessa timmar måste alla avdelningar vara bemannade.

Följande har avtalats när det gäller flexibel arbetstid: alla anställda måste vara på plats 9.3012.00 och 14.4517.00, utom på fredagar då den obligatoriska närvaron upphör 16.00. Återstående arbetstid skall förläggas mellan 8.00 och 20.00 med en obligatorisk lunchpaus på 30 minuter och en maximal daglig arbetstid på 10 timmar.

Varje enhetschef ansvarar för den flexibla arbetstidens funktion och fastställer lämpliga kontrollförfaranden i samråd med personalen.

Dessa bestämmelser gäller i princip all personal som omfattas av tjänsteföreskrifterna och som arbetar i Bryssel. För övriga arbetsorter fastställs flexibla arbetstider utifrån rådande behov och förutsättningar där.

Det skall noteras att många tjänstemän ofta arbetar mer än normal veckoarbetstid på grund av de krav som arbetet ställer och vilken relevant personal som finns tillgänglig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1418/00 från Bill Miller (PSE) till kommissionen. Importandel.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 046 E , 13/02/2001 s. 0191 - 0191



SKRIFTLIG FRÅGA E-1418/00 från Bill Miller (PSE) till kommissionen (5 maj 2000) Ämne: Importandel Kan kommissionen ge en förteckning över hur stor importens respektive andel varit inom var och en medlemsstat sedan 1988 inom följande områden: - Varor som kräver stor forskningsinsats, - varor som kräver medelstor forskningsinsats, - varor som kräver liten forskningsinsats? Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar (27 juni 2000) Kommissionen samlar in och lagrar statistik över utrikeshandeln och använder sig då av Kombinerade nomenklaturen, en varuklassificering för tull- och statistikändamål. Med hjälp av omräkningstabeller kan uppgifterna analyseras med utgångspunkt i flera andra nomenklaturer, t.ex. den internationella klassificeringsstandarden för utrikeshandel (SITC) eller gemenskapens produktionsstatistik. Det finns dock inte någon analys av produkter efter forskningsinsats, vilket skulle göra det möjligt att tillhandahålla de efterfrågade uppgifterna. Kommissionen arbetar emellertid med en analys av handel med högteknologiska produkter, där man använder omräkningstabeller som sammanställts av OECD.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0110/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(26 januari 2000)

Ämne: Decentralisering av flygförbindelserna

Kommissionsledamoten med ansvar för transport meddelade att man har för avsikt att europeisera det europeiska luftrummet till följd av den kaotiska situation som rått under de senaste åren. Ämnar kommissionen främja decentraliseringen av flygförbindelserna och utveckla alternativa internationella flygplatser, exempelvis Santiago de Compostela i Galicien i Spanien, för att på så sätt undvika att luftrummet fylls till följd av att flygplanen helt irrationellt koncentreras till Madrid, dit centralregeringen fortfarande försöker koncentrera flygplatsinvesteringarna genom att bygga nya banor och till och med en ny flygplats?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(8 mars 2000)

Gemenskapens gällande lagstiftning om luftfart inom gemenskapen innebär att flygbolagen, utifrån egna affärsmässiga bedömningar, fastlägger sina linjenät, däribland turtätheten och anslutande flygplatser. Därvid tar de hänsyn till faktorer såsom flygplatsavgifter, tillgången på slot-tider och storleken på de marknader som skall betjänas. Beträffande flyg till och från destinationer i tredje länder ingår det emellertid i de flesta bilaterala luftfartsavtal, som ingåtts av enskilda medlemsstater, bestämmelser som begränsar de regionala flygplatsernas möjlighet att ta på sig ytterligare trafik.

Kommissionen anser att direkta offentliga ingripanden i flygbolagens affärsmässiga beslutsfattande om verksamhetens lokalisering bör begränsas till bestämda situationer, t.ex. när det gäller att på grundval av bestämda regler i gemenskapens lagstiftning skydda allmännyttigt flyg eller fördela trafiken inom ett flygplatssystem. Mer generella ingripanden som syftar till att flytta över trafiken från en flygplats till en annan är inte förenliga med de regler och mål som gäller för luftfartens liberalisering.

Oaktat dessa allmänna principer håller kommissionen för närvarande på att utreda huruvida den ökande koncentrationen av luftfarten till några få huvudflygplatser (nav) skulle kunna minskas genom ändamålsenliga stödåtgärder för att bygga ut de regionala flygplatsernas roll (sekundära flygplatser eller nav) i det samlade flygplatssystemet. Kommissionen avser att under 2001 lägga fram resultaten av denna utredning. Dessutom kommer kommissionen stadigt att öka sina ansträngningar för att ingå luftfartsavtal med tredje länder för gemenskapen som helhet. Sådana avtal skulle förbättra de regionala flygplatsernas möjlighet att ta på sig ytterligare trafik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0003/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(19 januari 2000)

Ämne: Punktskatt på viner i Irland

Kan kommissionen svara på följande frågor med anledning av svaret från Nino Gemelli, ordförande i utskottet för framställningar, och kommissionen på framställning nr 1229/97 från Paris Cugini, italiensk medborgare, om punktskatt på viner i Irland:

1. Har kommissionen konsulterat de irländska myndigheterna?

2. Har något nytt skett i utvecklingen av fallet?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 februari 2000)

Till följd av framställning nr 1229/97 från Paris Cugini, om möjlig diskriminerande beskattning till nackdel för vin och till förmån för öl, har kommissionen vänt sig till de irländska myndigheterna för att erhålla klargöranden i denna fråga.

Inom ramen för förfarandet vid åsidosättande av skyldigheter enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget, avgav kommissionen ett motiverat yttrande till den irländska regeringen den 25 augusti 1999.

I oktober 1999 besvarade den irländska regeringen kommissionens motiverade yttrande. Detta svar studeras för närvarande av kommissionen och omfattas av den konfidentialitet som överträdelseförfaranden kräver gentemot den berörda medlemsstaten.