SKRIFTLIG FRÅGA E-0510/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(28 februari 2000)

Ämne: Studier i skillnaden i inflationstakten

Känner kommissionen, mot bakgrund av svaret på den skriftliga frågan E-2228/99(1), till de studier som genomförts av forskare och marknadsaktörer om en hållbar skillnad i inflationstakten för varje medlemsstat i euro-området? Kan kommissionen för varje medlemsstat göra upp en förteckning över de skillnader i inflationstakten som i de olika studier som genomförts av forskare och marknadsaktörer föreslås vara hållbara?

(1) EGT C 219 E, 1.8.2000, s. 127.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(4 april 2000)

De akademiska studier som försöker bedöma utrymmet för en hållbar skillnad i inflationstakten inom den ekonomiska och monetära unionen (EMU) är Alberola och Tyrväinen (1998) samt Canzoneri och mldr, (1998). Dessa studier grundas på den så kallade Balassa-Samuelson-modellen eller en ändrad version av den. Internationella valutafonden har också försökt beräkna Balassa-Samuelson-effekterna i flera rapporter som nyligen getts ut. Marknadsaktörerna har en tendens att endera hänvisa till dessa studier eller att hänvisa till historiska erfarenheter från vissa befintliga monetära unioner, i synnerhet Förenta staterna eller Förenade kungariket. Den europeiska centralbanken (ECB) analyserade frågan om skillnader i inflationstakten i en monetär union i sin månatliga bulletin för oktober 1999.

De simulerade hållbara inflationssatserna från de akademiska studierna finns i en tabell som sänds direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat. Simuleringarna utgår från tre grundläggande antaganden: (i) långsiktig köpkraftsparitet för den konkurrensutsatta sektorn inom euro-området, (ii) skillnaden i produktivitetsökningen mellan den konkurrensutsatta och den skyddade sektorn kommer att fortsätta vara densamma för varje land inom den ekonomiska och monetära unionen som under den historiska perioden och (iii) priserna inom varje sektor kommer att utvecklas i förhållande till arbetskraftskostnaderna per producerad enhet. I Alberola och Tyrväinens modell möjliggörs skillnader i löneutvecklingen inom olika sektorer, vilken de kallar en utvidgad Balassa-Samuelson-modell.

Dessa numeriska beräkningar är värdefulla för att visa att hållbara skillnader i inflationstakten inom den ekonomiska och monetära unionen kan vara berättigade. Det är viktigt att detta faktum tas upp i den ömsesidiga övervakningsprocessen och i den ekonomiska politik som förs av euroområdets deltagande länder.

Simuleringarna skall inte ses som exakta prognoser för de framtida långsiktiga skillnaderna i inflationstakten inom den ekonomiska och monetära unionen. Den roll som produktiviteten i den konkurrensutsatta sektorn spelar för att förklara industriländernas faktiska växelkursnivåer är en fråga som fortfarande debatteras i den ekonomiska litteraturen (se Rogoff, 1996). Erfarenheterna från de länder som deltar i den ekonomiska och monetära unionen visar att de nationella prisnivåer som mäts i den gemensamma valutan under längre tidsperioder avviker betydligt mindre än i ovannämnda simuleringar. I själva verket uppfylls inte de antaganden som ligger till grund för simuleringarna (och behöver inte heller göra det i framtiden), till exempel uppfylls inte den långsiktiga köpkraftspariteten i den konkurrensutsatta sektorn för alla de länder som ingår i urvalet (se Canzoneri et al., 1998), de relativa priserna i den skyddade sektorn har generellt sett inte ökat så snabbt som framgår av den relativa produktivitetsutvecklingen (se Canzoneri et.al., 1998), skillnader i produktivitetstakten mellan sektorer kan komma att ändras med tiden (det utrymme som återstår för att man skall hinna ikapp i t.ex. Italien och Spanien är mindre idag än under början av 1970-talet).

Erafarenheter från andra monetära unioner kan hjälpa till att belysa frågan om skillnaderna i inflationsnivåerna inom den ekonomiska och monetära unionen. Från 1950 till 1978 (när det irländska pundet upphörde att vara knutet till det brittiska pundet), uppgick den genomsnittliga skillnaden i inflationstakten för konsumentprisindexet mellan Irland och Förenade kungariket (länder vars ekonomiska utvecklingsnivå vid denna tidpunkt var stor) till 0,4 % per år. Mellan Luxemburg och Belgien uppgick den genomsnittliga skillnaden under perioden 195088 till ungefär 0,3 % per år.

Kommissionen betraktar ovan angivna mekaniska simuleringar som övre gränser för det sannolika utrymmet för en hållbar inflationsskillnad inom den ekonomiska och monetära unionen. Likväl är det inom den ekonomiska förvaltningen av euron mycket viktigt att medge att ständiga skillnader i inflationstakten kan vara berättigade med tanke på mer långsiktiga strukturkrafter. Kommissionen välkomnar parlamentets intresse för detta viktiga ämne och fortsätter gärna att diskutera dessa frågor med parlamentsledamoten.