ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0694/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Lån från Europeiska investeringsbanken för projekt för reparationer av skador efter jordbävningen på Attika

Europeiska investeringsbanken har med anledning av de jordbävningar som drabbade Attika beviljat lån om cirka 300 miljarder drakmer efter en särskilt begäran från den grekiska regeringen. Har detta lån betalats ut? Om så inte är fallet, vad var problemet? Vad tänker EIB göra i det här fallet?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(16 maj 2001)

Europeiska investeringsbanken (EIB) undertecknade den 9 december 1999 ett låneavtal på 300 miljoner euro för en brådskande rekonstruktion i Atenområdet som den 7 september 1999 drabbades av en förödande jordbävning. Lånet var avsett att stödja genomförandet av ett program för återuppbyggnaden efter jordbävningen, som leds och samordnas av ekonomiministeriet i samarbete med andra ministerier. Medlen har gjorts tillgängliga för återuppbyggnaden av offentliga och kommunala anläggningar, industribyggnader och kommersiella byggnader samt privatbostäder som förstörts eller skadats genom jordbävningen. Utbetalningarna planerades till en period på två till tre år. Enligt låneavtalet skall ekonomiministeriet, som agerar som låntagare, lämna en anslagsansökan för hela lånebeloppet senast den 10 mars 2001.

Den 15 december 1999 utbetalades enligt avtalet en första del på 150 miljoner euro, resterande obetalda belopp uppgår därmed till 150 miljoner euro.

Ministeriet lämnade inom utsatt tidsfrist en fullständig förteckning över de olika program ansökan avsåg, med en motivering för utnyttjandet av hela lånebeloppet. Enligt låneavtalet kan utbetalningen av resterande lånebelopp göras allt eftersom arbetet med de olika programmen fortskrider.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0674/01

från Johan Van Hecke (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2001)

Ämne: Riktlinjer för planering beträffande markutnyttjande kring flygplatserna inom EU

Med hänvisning till kommissionens meddelande om luftfarten och miljön av den 1 december 1999 i vilket kommissionen bekräftade sin avsikt att ta fram riktlinjer för planeringen av markutnyttjandet kring flygplatserna inom EU och med hänvisning till Europaparlamentets resolution om detta meddelande från kommissionen, som antogs av Europaparlamentet den 7 september 2000 skulle jag vilja ställa följande frågor till kommissionen:

1. Kommer man att ta något initiativ när det gäller att ta fram riktlinjer för planeringen av markutnyttjandet kring flygplatserna inom EU?

2. Hur ser tidsplaneringen ut?

3. När kommer man inleda remissförfarandet?

4. Är det redan klart vilka som kommer att involveras i remissförfarandet?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(31 maj 2001)

Kommissionen vill bekräfta att den anser att lämpliga riktlinjer för markutnyttjandet runt flygplatser är en viktig del i en balanserad strategi för att dämpa inverkan av buller från flygplan. Därför anser den att man kan utarbeta rekommendationer som ett användbart instrument för det fortsatta arbetet på det här området.

Alla sådana initiativ måste emellertid ta hänsyn till fördelningen av ansvarsområden och det faktum att gemenskapen inte har direkt kompetens beträffande beslut om markanvändning. Av denna anledning anser kommissionen att arbetet med denna fråga måste utgå från den befintliga balansen mellan institutionerna och ta hänsyn till alla berörda parter, även utanför luftfartsområdet.

Mot den bakgrunden arbetar kommissionen med att inrätta en expertgrupp med företrädare för de nationella myndigheter som fattar beslut om markanvändningen runt flyplatser, företrädare för flygplatser och för icke-statliga organisationer på miljöområdet. Denna grupp kommer att utföra det grundläggande arbetet för rekommendationer på detta område. Information från genomförandet av andra gemenskapsinstrument, som förslaget till direktiv om bedömning och hantering av omgivningsbuller(1), kan vara viktig för gruppens arbete.

Kommissionen hoppas att gruppen kan börja arbeta före sommaravbrottet 2001. Samråd med berörda parter kommer att inledas så snart gruppens arbetsuppgifter har fastställts.

(1) EGT C 337 E, 28.11.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1616/01

från James Provan (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Kostnaderna för att snygga upp Berlaymont-byggnaden

Skulle kommissionen kunna ange kostnaderna för att renovera Berlaymont-byggnaden, det belopp som ursprungligen budgeterades för ändamålet, när byggnaden förväntas vara färdig samt tilläggskostnaderna för att flytta personalen från den gamla byggnaden till den nya renoverade?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(27 juli 2001)

Den senaste beräkningen från S.A. Berlaymont 2000 av kostnaden för renoveringen av Berlaymont-byggnaden den 31 mars 2001 uppgick till 15 714 miljoner belgiska franc (390 miljoner euro).

Detta kommer emellertid inte vara den slutgiltiga siffran eftersom ingen tidpunkt för närvarande finns för när byggnaden förväntas vara färdig vilket är följden av förseningar på grund av juridiska tvister om S.A. Berlaymont 2000:s ledning av byggplatsen. Den ursprungliga budgetberäkningen som gjordes i juli 1997 uppgick till 13 073 miljoner belgiska franc (324 miljoner euro).

Tilläggskostnaderna för att flytta personal från den gamla till den nya renoverade byggnaden är inte lätta att beräkna med exakthet eftersom många flyttningar från, eller in i, en byggnad kräver ett antal kompletterande flyttningar i eller till andra byggnader. 1991 när kommissionen lämnade Berlaymont flyttade omkring 3000 personer till ersättningsbyggnader vilket grovt räknat gav upphov till 6000 kompletterande flyttningar. Det är troligt att återinflyttningen i byggnaden skulle kräva ett liknande antal flyttningar. 2001 uppgick genomsnittskostnaden för en flyttning, inklusive möbler och informationsteknik, till mellan 100 euro och 300 euro per person beroende på tekniska förhållanden och hur invecklat det arbete som skulle utföras var. Dessa omflyttningsutgifter ingår som en del i de totala utgifterna för byggnad och informationsteknik som förutses i kommissionens budget under rubrikerna A-1 och A-5.

I detta sammanhang är det viktigt att uppmärksamma att när kommissionen utrymde Berlaymont 1991, kom man överens om att den skulle fortsätta att betala hyra för byggnaden och att den belgiska staten i gengäld skulle täcka den mycket högre hyreskostnaden för de byggnader som kommissionen tvingas använda som tillfällig ersättning för Berlaymont. 2001 betalar kommissionen en hyra på 14 140 135 euro för Berlaymont medan den belgiska staten betalar 32 382 920 euro för ersättningsbyggnaderna. Detta arrangemang kommer att leva vidare tills återinflyttningen i Berlaymont har slutförts på ett tillfredsställande sätt.

För ytterligare information hänvisar kommissionen ledamoten till svaren på de skriftliga frågorna E-936/01 av herr Sjöstedt(1) och E-1575/01 av fru van der Laan(2).

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 155.

(2) Se s. 152.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0636/01

från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet

(8 mars 2001)

Ämne: EU-pengar till Jasser Arafat

1. Kan rådet vänligen ge besked om några EU-pengar förmedlats direkt till Jasser Arafat i form av kontanter?

Om så är fallet: kan rådet ge besked om:

- vilka belopp som utbetalats,

- hur mycket som utbetalats,

- utbetalningsdatumen,

- huruvida avsikten är att dessa utbetalningar skall fortsätta på detta sätt,

- vilken budgetpost som dessa utbetalningar kom från,

- vilka ändamål den ifrågavarande budgetposten inrättats för,

- vilka försiktighetsmått rådet vidtar för att se till att medlen används för sitt rätta ändamål,

- om kontanta utbetalningar innebär ett brott mot några regler, lagar, bestämmelser eller principer för god förvaltningssed?

2. Kunde rådet närmare bestämt ge besked om det har fattats ett beslut att det skall betalas ut mellan 20 och 30 miljoner euro per månad så länge krisläget i Mellanöstern fortsätter?

Svar

(13 juli 2001)

Den ärade parlamentsledamotens frågor har översänts även till kommissionen, som är ansvarig för förvaltningen av stöd från EU till den palestinska myndigheten, när det gäller utbetalning av pengar.

Rådet betonade vid sitt möte den 26 februari 2001 behovet av att EU spelar en viktig roll i de samlade internationella ansträngningarna för att undvika att ekonomi och institutioner faller samman i de palestinska territorierna. Rådet betonade att de nödvändiga villkoren för en fungerande palestinsk ekonomi måste säkerställas.

Rådet beslöt därför att EU bör uppmana den palestinska myndigheten att i nära samarbete med IMF upprätta en reviderad återhållsam budget för att skapa en grund för internationellt stöd och kräva att myndigheten vidtar verksamma åtgärder mot korruption och för större demokratisk öppenhet.

EU skulle dessutom skyndsamt arbeta för att anordna ett internationellt givarmöte och uppmuntra andra givare att bevilja medel till stöd för den palestinska budgeten. Det skulle fullt ut utnyttja tillgängliga kontanta medel till förmån för den palestinska myndigheten - i en gemensam ansträngning tillsammans med det internationella samfundet - inom ramen för en långsiktig strategi

Den strategi som rådet antagit har förts vidare av ordförandeskapet och kommissionen i senare kontakter med parterna, särskilt under det besök som rådets ordförande och kommissionären för yttre förbindelser gjorde i området den 1213 mars.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1345/01

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(4 maj 2001)

Ämne: Arbetare från tredje land som lagligen bor i Schweiz och som reser genom medlemsstaternas territorium

Ca 365 000 personer av jugoslaviskt och turkiskt ursprung arbetar och bor för närvarande lagligen i Schweiz. De har både arbets- och uppehållstillstånd.

Många av dessa immigranter reser varje år under semestern eller av andra skäl till sitt hemland. De reser landvägen vilket tvingar dem att åka genom vissa EU-medlemsstater såsom Tyskland, Österrike och Italien.

Enligt gällande bestämmelser blir arbetarna tvungna att ansöka om visum vid varje transitlands ambassad, vilket gör att de blir tvungna att planera resan långt på förhand (det tar mellan tre och åtta veckor att få varje visum). Situationen gör det omöjligt för dem att resa då något allvarligt hänt, samtidigt som tilläggskostnader uppstår och arbetsdagar går förlorade.

I september i fjol skickade fackföreningen Syndicat Industrie & Bâtiment en skrivelse till kommissionen där den begärde att visumkraven för dessa genomresande medborgare som lagligen bor i Schweiz skulle avskaffas. Eftersom de arbetar och bor i Schweiz för det inga risker med sig för medlemsstaterna. Medborgare från tredje land som lagligen bor i EU sedan augusti 2000 behöver heller inget visum för att resa genom Schweiz.

Jag skulle därför vilja fråga kommissionen vad den ämnar göra för att göra det lättare för medborgare att åka igenom vissa EU-medlemsstater för att komma till sitt hemland.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(17 juli 2001)

Kommissionen är medveten om den situation som parlamentsledamoten nämner.

Rättsligt sett måste alla medlemsstater som är bundna av rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav(1) kräva visering av medborgare i de tredje länder som finns på listan i bilaga 1. De medborgare i dessa tredje länder som är lagligt bosatta i Schweiz måste därför ansöka om en Schengen-visering för transiteringen genom medlemsstaterna. Kommissionen noterar att inget av de nationella undantag som medlemsstaterna själva kan besluta om enligt förordning (EG) nr 539/2001 tillåter att utländska arbetstagare med uppehållstillstånd i Schweiz undantas från viseringskravet om deras ursprungsland finns med på listan i bilaga 1 i förordningen.

När det är motiverat med hänsyn till de enskilda omständigheterna för de personer som parlamentsledamoten nämner anser kommissionen emellertid att medlemsstaterna skulle kunna utfärda Schengen-viseringar för multipel inresa med längre giltighetstid för att underlätta transiteringen. Detta skulle kunna göras utan att de nuvarande reglerna ändras.

Kommissionen tänker undersöka denna fråga för att överväga alla institutionella, juridiska och politiska aspekter. Schweiz begäran om att delta i Schengen kommer också att beaktas.

(1) EGT L 81, 21.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0313/01

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: EU-center

Skulle kommissionen med anledning av svaret på den skriftliga fråga E-3046/00(1) av den 8 december 2000 kunna ange vilket slags finansiering som möjliggjorde inrättandet av EU-center i USA?

På den litteratur som erbjuds av centret i Kalifornien, vilken är försedd med EU-flaggan med de tolv stjärnorna, förekommer uppgiften: inrättat med bistånd från Europeiska kommissionen.

Vilka uppgifter avsågs dessa centra uppfylla när detta finansiella bistånd beviljades?

(1) EGT C 151 E, 22.5.2001, s. 47.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Efter en rekommendation från Europaparlamentet inledde kommissionen 1998 en anbudsinfordran för upprättandet av 10 EU-centrer i Förenta staterna. Dessa centrer har till uppgift att främja målen i den nya transatlantiska agendan, särskilt dem som anges i kapitel IV Att bygga broar över Atlanten. Initiativet finansieras inom ramen för den nya transatlantiska agendan.

Initiativet har till syfte att:

- främja målen i den nya transatlantiska agendan genom förstärkta mellanfolkliga kontakter mellan medborgarna i unionen och i Förenta staterna,

- öka förståelsen i Förenta staterna för Europeiska unionen som en styrelseform under utveckling och som en internationell aktör samt öka kunskaperna om gemenskapens politik på olika områden, och

- öka medvetenheten i Förenta staterna om hur betydelsefulla de transatlantiska förbindelserna, särskilt de allt mer utvidgade förbindelserna mellan gemenskapen och Förenta staterna, är ur politisk, ekonomisk och kulturell synvinkel.

Ytterligare upplysningar om Europeiska unionens centrer i Förenta staterna finns på fölajnde webbplats: http://www.eucenters.org/.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0296/01

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(9 februari 2001)

Ämne: Tillämpning av regionalpolitiken på Kanarieöarna

Vilket resultat gav EU:s regionalpolitik gentemot Kanarieöarna (region i det yttre randområdet) under 19941999 när det gäller miljö, råvaror och budgetanslag?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(18 april 2001)

Under den senaste programperioden 19941999 för strukturfonderna och 19931999 för Sammanhållningsfonden erhöll Kanarieöarna sammanlagt 1 585,4 miljoner euro från följande källor:

- Europeiska regionala utvecklingsfonden: 811,2 miljoner euro

- Europeiska socialfonden: 192,6 miljoner euro

- Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (utvecklingssektionen): 87,6 miljoner euro

- Gemenskapsinitiativ: 230,8 miljoner euro

- Sammanhållningsfonden: 263,2 miljoner euro

Dessutom beviljades Kanarieöarna ungefär 530 miljoner euro i gemenskapsstöd inom ramen för de centrala spanska myndigheternas multiregionala program.

Det har framgått av halvtidsutvärderingen av de regionala strukturfondsprogrammen att dessa betydande överföringar har haft en positiv inverkan på öarnas ekonomi, särskilt när det gäller anslag till den ekonomiska och sociala infrastrukturen.

Statistiken visar på en allmän förbättring av den ekonomiska situationen.

Projekt för vilka ekonomiska åtaganden gjordes under perioden 19941999 är fortfarande under genomförande och därför görs fortfarande utbetalningar. Först när alla betalningar beträffande dessa projekt har gjorts fristen går ut i slutet av 2001 kan kommissionen göra en fullständig utvärdering av effekterna. Arbetet med utvärderingen kommer därför att påbörjas 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0557/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(27 februari 2001)

Ämne: Revisionsförklaring för generaldirektoratet för ekonomi och finans

Vid budgetkontrollutskottets möte den 7 februari 2001 meddelade kommissionsledamot Fischler att den exakta felfrekvensen 1999 för de ekonomiska transaktionerna inom generaldirektoratet för jordbruk uppgick till 3,06 procent.

I den anda av samarbete och öppenhet som råder mellan de europeiska institutionerna skulle jag vilja be den kommissionsledamot som har ansvaret för ekonomi och finans att ta fram motsvarande siffra för de ekonomiska transaktionerna inom detta generaldirektorat? Om det inte kan göras, vad är orsaken till detta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 och E-0570/01 ingivet av Michaele Schreyer för kommissionen

(11 april 2001)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att revisionsrätten inte anger någon felmarginal i sin revisionsförklaring till den allmänna budgeten, eftersom rätten anser att det skulle ge en alltför förenklad bild av kommissionens ekonomiska förvaltning om man grundade sig endast på denna indikator.

Därför beslutade revisionsrätten för tre år sedan att inte ange någon allmän felmarginal och att ändra revisionsförklaringens innehåll för att därmed ge den myndighet som beviljar ansvarsfrihet en mer utförlig, beskrivande framställning.

Revisionsrätten har vid flera tillfällen påpekat att angivande av en eventuell felmarginal på lägre nivå (till exempel per sektor eller generaldirektorat), framräknad från en allmän felmarginal, skulle vara helt missvisande. De transaktioner som revideras av rätten är alltför fåtaliga och det vore inte möjligt att fastställa en korrekt felmarginal på lägre nivå.

Följaktligen kan kommissionen inte lämna de begärda uppgifterna till parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0739/01

från Roy Perry (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2001)

Ämne: En rapport om framtida mål för utbildningssystemen

Europeiska rådet i Lissabon 2000 anmodade rådet (utbildning) att allmänt dryfta konkreta framtida mål för utbildningssystemen med fokusering på gemensamma intressen och prioriteringar och respekt för den nationella mångfalden i syfte att bidra till Luxemburgprocessen och Cardiffprocessen och kunna lägga fram en mer omfattande rapport inför Europeiska rådet under våren 2001. När kommer denna rapport att framläggas?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(18 maj 2001)

Till följd av den begäran med vilken Europeiska rådet i Lissabon vände sig till rådet (utbildningsministrarna) i mars 2000, nämligen att allmänt dryfta konkreta framtida mål för utbildningssystemen och att lägga fram en mer omfattande rapport inför Europeiska

rådet under våren 2001, antog utbildningsministrarna församlade i rådet den 12 februari 2001 en rapport med de framtida konkreta målen för de europeiska utbildningssystemen under kommande år. Rapporten utarbetades med ledning av ett utkast som kommissionen lade fram för Europaparlamentet.

Inom ramen för det goda samarbetet mellan institutionerna, överlämnades sedan rapporten, efter att rådet (utbildningsministrarna) antagit den, till Europaparlamentet.

Rapporten bekräftades av stats- och regeringscheferna under Europeiska rådets möte i Stockholm den 2324 mars 2001. I uppföljningen av rapporten om målen kommer kommissionen att uppmärksamma alla kommentarer som Europaparlamentet framför under detta år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1144/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(11 april 2001)

Ämne: Anpassning av ISO-normer i EU:s medlemsstater

Internationella standardiseringsorganisationen upprättades 1947 i syfte att fastställa internationella normer för tekniska, fysiska och geografiska storheter och enheter, inklusive symboler och skrivsätt för dessa. ISO-normerna är resultatet av ett nära internationellt samarbete och används över hela världen.

På 1950-talet kom SI-systemet till stånd för enheter inom vetenskap och teknik (meter, kilogram, sekunder, ampere). 1974 fick alla länder i FN samt vissa entiteter (framför allt öar) en officiell symbol eller kod. ISO-3166 fastställer tre koder per land eller entitet: en med tre siffror, en med tre bokstäver och en med två bokstäver. Dessa symboler ändras om statsstrukturen ändras och FN erkänner detta.

Även om ISO-normerna är internationellt erkända, används de ofta felaktigt. Standardexempel på sådana fel kan hämtas från symboler för person- och lastbilar, i den internationella postgången, på trafikskyltar och vid valutabeteckningar.

Är rådet förespråkare för en fullständig och korrekt användning av alla ISO-normer i EU:s medlemsstater? Om så inte är fallet, varför anser rådet att en fullständig och korrekt användning av alla ISO-normer i EU:s medlemsstater inte är nödvändig? Om så är fallet, vilka initiativ kommer rådet att inleda för att förverkliga en fullständig och korrekt användning av alla ISO-normer i EU:s medlemsstater?

Svar

(27 september 2001)

I sin resolution om Standardiseringens roll i Europa, antagen den 28 oktober 1999, erkände rådet de internationella standardernas växande roll. Rådet betonade också den förebild som Wienavtalet mellan ISO och CEN (Europeiska standardiseringskommittén) utgör.

Angående riktig användning av de ISO-standarder som åberopas i EU-lagstiftningen är det kommissionens behörighet att övervaka deras korrekta införande i medlemsstaternas lagtexter.