SKRIFTLIG FRÅGA E-1429/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(17 maj 2001)

Ämne: Långa leveranstider för järnvägsmaterial till följd av EU-lagstiftning

1. Kan kommissionen bekräfta att det kan vara svårt för järnvägsföretag att komma över nya vagnar och tågset i tid när persontrafiken ökar då det till och med vid en beställning av en redan befintlig modell tar tre år för de beställda produkterna att levereras?

2. Känner kommissionen även till att det första året av denna leveranstid på tre år går åt till att uppfylla villkoren för att få tillstånd att delta i en EU-upphandling?

3. Hur lång tid tar det minst i dagens läge mellan beslutet att köpa ny järnvägsmaterial och tecknandet av ett kontrakt med leverantören?

4. Vilka möjligheter finns det att via ett snabbförfarande beställa tågmaterial av en redan befintlig modell hos en leverantör som redan har levererat detta material en eller flera gånger tidigare?

5. Vad gör kommissionen för att förkorta de väntetider som orsakas av EU-bestämmelser så att järnvägsföretag på ett snabbare och flexiblare sätt kan svara mot den växande efterfrågan på utbyggnad av järnvägskapacitet?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 juli 2001)

Med anledning av frågeställarens uppfattning att tillämpningen av lagstiftningen om offentlig upphandling på leveranser av tåg medför att en tolvmånadersperiod går åt, vill kommissionen anföra följande.

Enligt det tillämpliga direktivet, rådets direktiv 93/38/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna(1) i dess ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/4/EG av den 16 februari 1998(2), skall de upphandlande enheter som omfattas av direktivet ge en uppmaning till anbudsgivning för att öppna EU-marknaden och skapa sann konkurrens.

Direktivet innehåller ett förhållandevis flexibelt system med tre olika alternativ för hur de upphandlande myndigheterna skall göra denna uppmaning till anbudsgivning: genom ett meddelande om upphandling, genom ett periodiskt meddelande i förhand eller genom ett kvalifikationssystem.

Direktivet innehåller tidsgränser så att en sann konkurrens säkerställs effektivt. Tidsgränserna måste alltså vara tillräckligt långa för att de berörda parterna skall kunna lämna giltiga anbud, med hänsyn tagen till de olika faktorer (avtalets komplexitet o.d.) som anges i direktivet. Tidsgränserna är minimitider och måste följas. Om en viss upphandling är särskilt komplicerad bör den upphandlande enheten fastställa en längre tidsgräns.

Om en upphandlande enhet väljer det första alternativet, dvs. att offentliggöra ett meddelande om upphandling, kan den tillämpa det öppna, selektiva eller förhandlade förfarandet. I det öppna förfarandet måste tidsgränsen för inlämnade av anbud vara 52 dagar, vilket kan kortas ned till 36 dagar om den upphandlande enheten offentliggjort ett periodiskt meddelande i förhand som inte är att betrakta som ett meddelande om upphandling. I de selektiva och förhandlade förfarandena skall man enligt direktivet normalt ha en tidsgräns på minst 37 dagar från det att meddelandet skickas iväg, och tidsgränsen får under inga omständigheter understiga 22 dagar (eller i undantagsfall 15 dagar). Till denna tidsgräns kommer tidsgränsen för mottagande av anbud. Enligt direktivet skall den tidsgränsen fastställas gemensamt av den upphandlande enheten och de utvalda anbudsgivarna. Om de inte kan enas, skall tidsgränsen vara minst tre veckor och i alla fall minst tio dagar från det att uppmaningarna att lämna anbud skickats ut.

Om en upphandlande enhet offentliggör ett periodiskt meddelande i förhand som utgör ett meddelande om upphandling, måste den följa de tidsgränser som anges ovan för de selektiva och förhandlade förfarandena.

Med hjälp av ett kvalifikationssystem kan upphandlande enheter, efter offentliggörande i Europeiska gemenskapens officiella tidning, upprätta en förteckning över utvalda leverantörer och uppdragstagare. För enskilda avtal kan sedan den upphandlande enheten be de utvalda anbudsgivarna att lämna ett anbud. Tidsgränsen för mottagande av anbud är densamma som för de selektiva och förhandlade förfarandena, dvs. antingen enligt överenskommelse eller minst tre veckor och i alla fall minst tio dagar från det att uppmaningarna att lämna anbud skickats ut.

Med ett kvalifikationssystem kan de upphandlande enheterna spara tid för varje enskilt avtal, eftersom urvalet redan gjorts. Samtidigt kan de upphandlande enheterna ta hänsyn till tidigare erfarenhet på området, vilket är ett giltigt kriterium för att bedöma en anbudsgivares förmåga.

Härav framgår tydligt att det under inga omständigheter går åt ett år på grund av de EU-rättsliga upphandlingsförfarandena. De tidsgränser som skall hållas varierar mellan åtta veckor (den längsta tidsgränsen) och omkring tre veckor, eller ännu mindre än tre veckor om den upphandlande enheten och anbudsgivarna är eniga om det.

De tidsgränser som skall hållas kan inte heller betraktas som förlorad tid, eftersom en upphandlande myndighet, oavsett om direktivet är tillämpligt eller ej, måste undersöka marknaden och se efter vilka olika möjligheter den har att tillgodose sina behov.

Kommissionen anser därför att det befintliga systemet, som bygger på minimitider för att säkerställa sann konkurrens och där anbudsgivare har en faktisk möjlighet att konkurrera om ett avtal, är tillräckligt flexibelt. De upphandlande myndigheterna har möjlighet att välja hur de utlyser sin upphandling med ledning av vad som passar den aktuella situationen bäst. Dessutom anser kommissionen att de gällande tidsgränserna inte försenar upphandlingen i onödan.

Kommissionen har därför inte för avsikt att ändra de befintliga reglerna för att minska tidsgränserna i direktiven.

I detta sammanhang betonar kommissionen att i förslaget om ändring av den befintliga lagstiftningen(3), antaget av kommissionen den 10 maj 2000, är tidsgränserna väsentligen desamma. Den enda ändringen är kortare tidsgränser när elektroniska medel används för att skicka meddelanden eller om upphandlande enheter erbjuder direkt tillgång till specifikationerna (och andra avtalshandlingar) gratis via Internet. I de nya bestämmelserna införs som allmän regel att tidsgränserna får avkortas om meddelanden skickas med elektroniska medel, och på så sätt beaktas fördelarna med snabbt offentliggörande med hjälp av elektroniska kommunikationsmedel.

(1) EGT L 199, 9.8.1993.

(2) EGT L 101, 1.4.1998.

(3) EGT C 29 E, 30.1.2001.