SKRIFTLIG FRÅGA E-0968/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(10 april 2002)

Ämne: Funktionshindrades rättigheter

Enligt Världsbankens uppskattningar utgörs 20 procent av de fattigaste i världen av funktionshindrade. Om kommissionen verkligen skall få till stånd några framsteg på väg mot det internationella utvecklingsmålet om att fattigdomen i världen skall minskas med hälften till 2015 är det av största vikt att de funktionshindrade tas med i alla strategier för minskning av fattigdomen.

Den gemensamma parlamentsförsamlingen AVS-EU antog nyligen en resolution om funktionshindrades och äldres rättigheter i AVS-länderna. Vad gör kommissionen för att se till att de funktionshindrades rättigheter som ett led i alla program för minskning av fattigdomen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(14 maj 2002)

Den gemensamma parlamentariska församlingen för länderna i Afrika, Västindien och Stilla havet och EU (AVSEU) antog nyligen en resolution om funktionshindrades rättigheter i AVS-länderna. Dessa rekommendationer kan även tillämpas på funktionshindrade i Asien.

De funktionshindrade måste, föra att deras integrering i samhället skall förstärkas, beaktas i allt det biståndsarbete som gemenskapen utför i fattiga länder. Genom nya strategier för t.ex. fattigdomsbekämpning på nationell nivå kan grupper i det civila samhället, inbegripet dem som företräder de funktionshindrade, få större gehör och delaktighet i utarbetandet av den nationella politiken.

Kommissionen anser att en socialpolitik som förbättrar tillgången till och höjer kvaliteten på grundläggande social infrastruktur och sociala tjänster (framför allt inom hälso- och sjukvård samt utbildning) är det effektivaste sättet att tillgodose de mest sårbara och eftersatta gruppernas särskilda behov. Genom åtgärder för fattigdomsbekämpning, den grundläggande målsättningen för gemenskapens utvecklingsbistånd, kan även funktionshinder förebyggas. Kommissionen kommer att fortsätta lämna ett omfattande stöd till de sociala sektorerna och i största möjliga mån öka möjligheterna att kombinera förebyggandet av funktionshinder med ökade möjligheter för de funktionshindrade att klara sig på egen hand.

Bland exemplen på verksamheten i Asien återfinns landstrategidokumentet och det nationella vägledande programmet för Bangladesh. I det senare, i avsnittet om utbildning, nämns uttryckligen funktionshindrade barn.

I Indien har 150 miljoner EUR satts av till regeringens distriktsprogram för undervisning på primärskolenivå (District Primary Education Programme, DPEP) för att bland annat stödja pilotinitiativ som syftar till att förbättra tillgången till skolundervisning för barn med funktionshinder. Programmet för en höjning av utbildningsnivån (Programme for Enrichment of School Level Education, PESLE) har i samarbete med Aga Khans stiftelse samma uppgift inom den informella sektorn (EU:s bidrag uppgår till 11 miljoner EUR).

I Kambodja håller kommissionen på att utarbeta ett program för att förbättra tillgången till grundläggande högkvalitativ undervisning och utbildning samt göra denna mer avpassad och överkomlig för barn och ungdomar från särskilt fattiga och

utestängda delar av befolkningen. I samband med detta kommer särskild uppmärksamhet att ägnas åt barn med funktionshinder. Utbildningsministeriet har genom sin strategiska plan för utbildningssektorn, som ligger till grund för planeringen av finansieringen av utbildningen, åtagit sig att ta itu med både frågan om skolbarn med funktionshinder och ministeriets rekrytering av personal med funktionshinder.

Barnen, framför allt de fattigaste bland dem, är en naturlig målgrupp för kommissionens insatser inom hälso- och sjukvården i Asien, t.ex. i Indien, där kommissionen lämnar stöd till programmet för hälso- och sjukvård samt familjevård. När det gäller barn med funktionshinder riktar kommissionen in sig på förebyggande arbete genom stöd till vaccinationer (t.ex. de utvidgade vaccineringsprogrammen (Expanded Programmes of Immunisation, EPI) i Bangladesh) och, mer specifikt, program för utrotning av polio.

Kommissionen har fäst särskild vikt vid de funktionshindrades rättigheter i Kambodja. Andelen amputerade är i Kambodja bland de högsta i världen (1 av 236 personer). Även om antalet olyckor minskar, fortsätter landminor och odetonerad krigsmateriel att utgöra ett stort hot mot befolkningen, framför allt i fattiga och avlägsna områden.

När det gäller det förebyggande arbetet har kommissionen finansierat ett stort antal minröjningsaktioner. Den har också lämnat stöd till den institutionella förstärkningen av de nationella myndigheter som ansvarar för minröjningen. Ytterligare stöd har planerats in i det nationella vägledande programmet 20022004.

Kommissionen stöder också aktivt den verksamhet som bedrivs av icke-statliga organisationer, t.ex. Handicap International, som är direkt inblandade i den fysiska och samhällsekonomiska rehabiliteringen av de funktionshindrade och i stärkandet av kapaciteten hos socialministeriet och andra organisationer som tillhandahåller tjänster till funktionshindrade.

Genom ett stort antal program, som finansieras av kommissionen, lämnas också stöd till återuppbyggnaden och utvecklingen av den offentliga hälso- och sjukvården, vilket bidrar till att förebygga och behandla olika former av funktionshinder.

Kommissionen kommer att fortsätta finansiera det arbete som utförs av organisationer som hjälper de funktionshindrade. Finansieringen riktas in på kapacitetsuppbyggnad och utveckling av organisationer söderut. Målet är att öka deras insatser i programplaneringen av utvecklingsarbetet, att stärka deras profil, att minska fördomarna och att öka medvetenheten. Funktionshindrade måste obligatoriskt involveras i alla faser av de program som är avsedda för dem.

Kommissionen kommer att skicka ut en vägledning till alla nationella kontor för funktionshindrade om hur de funktionshindrades behov på bästa sätt kan beaktas i den framtida programplaneringen.