SKRIFTLIG FRÅGA E-1632/01

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Finansiering av utvecklingen av förnybara energikällor

I grönboken om tryggad energiförsörjning nämndes behovet av att utveckla nya och förnybara energikällor med målet att EU skulle producera upp till 22 procent av sin elektricitet med hjälp av sådana energikällor.

Hur planerar kommissionen, med tanke på detta ambitiösa mål, att finansiera utvecklingen av förnybara energikällor utan att detta missgynnar andra miljövänliga energikällor (såsom kärnkraft) och utan att skapa oacceptabla snedvridningar på elektricitetsmarknaden?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(2 augusti 2001)

Parlamentsledamoten hänvisar till att 22 % av den elektricitet som produceras inom EU skall komma från förnybara energikällor. Detta mål ingår i kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om främjande av el från förnybara energikällor på den inre marknaden för el(1). Ministerrådet antog sin gemensamma ståndpunkt den 23 mars 2001(2).

Det bakomliggande målet för förslaget till direktiv är att skapa ett ramverk för att på medellång sikt åstadkomma en kraftig ökning av den elektricitet som kommer från förnybara energikällor inom gemenskapen. Det är en viktig del av de åtgärder som syftar till att gemenskapen skall kunna uppnå målen från Kyoto att minska utsläppen av växthusgaser och måste ses mot bakgrund av det vägledande målet att fördubbla andelen förnybar energi från nuvarande 6 % till 12 % av den inhemska bruttoförbrukningen i enlighet med vitboken(3) om förnybara energikällor, vilket också stöddes av rådet (energi) i maj 1998. Enligt förslaget till direktiv skulle medlemsstaterna vara tvungna att ange nationella mål för elförbrukningen från förnybara energikällor. I en bilaga till förslaget finns indikativa nationella mål. Om alla nationella mål uppnås, skulle andelen elektricitet från förnybara energikällor av den inhemska bruttoförbrukningen inom gemenskapen öka från cirka 14 %, som dagens siffra ligger på, till 22,1 % år 2010.

Förslaget innehåller inga specifika åtgärder för stöd till förnybara energikällor och i det förespråkas inte heller införandet av ett harmoniserat stödsystem, beroende på bristande erfarenhet på området. Därför är det omöjligt att ange hur höga de hypotetiska framtida kostnaderna för att främja förnybar elektricitet i medlemsstaterna blir. Eftersom det saknas internalisering av de externa kostnaderna, är det rimligt att anta att stödet till förnybara energikällor på kort sikt innebär offentliga utgifter. Förslaget syftar dock till att underlätta att det skapas en marknad för förnybar elektricitet, vilket skulle innebära sänkta kostnader på medellång och lång sikt.

Kommissionen erkänner att det finns ett behov av offentlig stöd till förnybara energikällor. Reglerna i EG-fördraget, i synnerhet artiklarna 87 och 88, kommer även fortsättningsvis att gälla för sådant offentligt stöd. I det här sammanhanget förtjänar det att påpekas att kommissionen den 22 december 2000(4) antog nya riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön. De nya riktlinjerna innehåller transparenta kriterier för statligt stöd till förnybara energikällor. Genom riktlinjerna tillåts nödvändigt offentligt stöd samtidigt som de förhindrar att vissa företag överkompenseras för att undvika en oacceptabel snedvridning av elmarknaden.

(1) EGT C 311 E, 31.10.2000.

(2) EGT C 142, 15.5.2001.

(3) KOM(1997) 599 slutlig.

(4) EGT C 37, 3.2.2001.