SKRIFTLIG FRÅGA E-0266/03

från Joachim Wuermeling (PPE-DE) till kommissionen

(6 februari 2003)

Ämne: Monopol för organisationer för förvaltning av upphovsrättigheter

I Europeiska unionens medlemsstater finns det nationella organisationer med uppgift att förvalta upphovsrättigheterna eller skyddet av verk enligt annan lagstiftning, inklusive nyttjanderättigheterna. Dessa organisationer övervakar föranstaltningar dit allmänheten har tillträde och driver in avtalsenliga ersättningar. För bevakningen av upphovsrättigheter i utlandet har organisationerna i de enskilda medlemsstaterna ingått ömsesidiga avtal. Enligt dessa avtal företräder varje nationell organisation i sitt hemland också motsvarande utländska intresseorganisationer, förmedlar utländska upphovsrättigheter och driver in upphovsrättsliga ersättningar, som sedan kvittas mot varandra länderna emellan. Avtalen grundar sig på territoriell exklusivitet och leder till att rätten till uppförande av ett verk kan förvärvas endast hos en enda intresseorganisation i var och en medlemsstat. Någon konkurrens existerar inte. Detta leder till att avgifterna för förvaltning av upphovsrättigheter hela tiden stiger.

Europeiska kommissionen har med anslag från Phare och Tacis tagit initiativet till ett program för skydd av upphovsrättigheter i kandidatländerna. Målet är bland annat att bygga upp ett fungerande system för skydd av upphovsrättigheter.

1. Hur ser kommissionen på den monopolställning som de ovannämnda organisationerna innehar?

2. Gynnar kommissionen uppkomsten av sådana monopol i samband med att det skapas en rättslig ram för skydd av upphovsrättigheter i kandidatländerna?

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 mars 2003)

Kommissionen har redan flera gånger sett över förvaltningsorganisationernas monopol Såväl kommissionen som EG-domstolen har tidigare i konkreta fall(1) ansett att viss verksamhet som dessa förvaltningsorganisationer ägnar sig åt är konkurrenshämmande. Samtidigt är det allmänt känt att dessa organisationer spelar en viktig roll i förvaltningen av upphovsrättigheter och närstående rättigheter, bl.a. därför att de kan erbjuda sina medlemmar och användarna en gemensam kontaktpunkt som väsentligt underlättar tillgången till skyddade verk och annat skyddat material. Ömsesidighetsavtal gör det möjligt för organisationer att erbjuda användarna en världsomspännande katalog, under förutsättning att avtalen inte strider mot konkurrenslagstiftningen(2).

Eftersom konkurrensaspekterna och reglerna för den inre marknaden hänger ihop vill kommissionen göra parlamentsledamoten uppmärksam på att den redan för flera år sedan tog upp frågan om förvaltning av immaterialrättigheter, särskilt kollektiv förvaltning. Kommissionen menar att kollektiv förvaltning ska vara effektiv fullt ut på den inre marknaden, och den redigerar för närvarande ett meddelande om förvaltning av immaterialrättigheter. I detta meddelande kommer man att redogöra för analysen i denna sektor, de frågor som uppkommit och de svar som kan ges.

När det gäller den andra punkten som parlamentsledamoten tar upp påminner kommissionen om artikel 295 i EG-fördraget: Detta fördrag skall inte i något hänseende ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Immaterialrättigheternas existens kan inte ifrågasättas men kommissionens roll är ändå att se till att förvaltningen av dessa rättigheter inte strider mot konkurrensreglerna och föreskrifterna på den inre marknaden. Kommissionen vill samtidigt poängtera att förvaltningsorganisationer är nödvändiga för att effektivt kunna utöva vissa immaterialrättigheter. Ofta finns det inga andra rättsliga eller praktiska möjligheter att få sådana licenser. Kommissionen anser därför att det är nyttigt att sådana organisationer existerar inom gemenskapen och i kandidatländerna, om deras verksamhet regleras genom särskilda rättsliga föreskrifter och om de kontrolleras av behöriga myndigheter, i synnerhet myndigheter som inrättats av denna anledning och konkurrensmyndigheter.

(1) GEMA, kommissionens beslut av den 2 juni 1971, EGT L 134, 10.6.1971; Domstolens dom av den 13 juli 1989 i mål 395/87 Tournier; Domstolens dom av den 13 juli 1989 i målen 110/88, 241/88, 242/88, Lucazeau.

(2) Se t.ex. kommissionens beslut av den 8 oktober 2002 i mål 38 014 IFPI Simulcasting, som finns på:http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/cases/decisions/38014/en.pdf.