SKRIFTLIG FRÅGA E-0396/00

från Doris Pack (PPE-DE) till kommissionen

(15 februari 2000)

Ämne: FIBT:s TV-sändningsrättigheter

FIBT (Fédération Internationale de Bobsleigh et de Tobogganing) med säte i Milano, Italien genomför årligen en serie tävlingar för två- och fyrmansbob i form av världscuptävlingar samt EM och VM.

FIBT överlåter dessa tävlingar åt enskilda nationella förbund och åt banägare i enlighet med ett avtal för arrangemang som utformats av FIBT och som arrangören måste acceptera utan ändringar.

Enligt FIBT:s internationella bestämmelser punkt 1.13.4 tillhör alla rättigheter för TV-sändningar, film, video, radio och nya medier inklusive CD-rom och internet och samtliga övriga rättigheter endast FIBT.

FIBT har med hänvisning till denna paragraf i sina internationella bestämmelser slutit ett avtal för längre tid med Eurosport. De lokala arrangörerna och nationella förbunden som tar på sig hela affärsrisken för tävlingarna ges inte tillstånd att själva marknadsföra sändningsrättigheterna. Nationella förbund som är medlemmar i FIBT och som arrangerar tävlingarna erhåller inte heller några medel för framtida finansiering av de konstfrusna banorna.

Till kommissionen riktas således följande frågor:

1. Står FIBT:s bestämmelser och deras avtal med tävlingsarrangörerna i strid med EG -rättens utveckling beträffande idrott?

2. Innebär FIBT:s bestämmelser ett hinder för friheten att tillhandahålla tjänster?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(27 mars 2000)

Enligt domstolens rättspraxis måste idrott och verksamhet i samband med idrott, såsom anordnande av idrottsevenemang och sändningsrättigheter för TV, följa gemenskapslagstiftningen eftersom det rör sig om ekonomisk verksamhet i den betydelse som avses i artikel 2 i fördraget(1).

Gemenskapens konkurrensbestämmelser gäller följaktligen i princip i sådana fall där idrottsförbund gemensamt säljer TV-rättigheterna till evenemang som organiseras i deras regi.

Man kan emellertid inte ta ställning till om gemensam försäljning av TV-rättigheterna till bobevenemang är förenlig med gemenskapens konkurrenslagstiftning utan att först utförligt granska fakta och omständigheterna i fallet. I detta sammanhang bör man undersöka om förfarandet påverkar handeln mellan medlemsstaterna och i betydande grad hindrar konkurrensen på den berörda marknaden, vilket är sannolikt åtminstone om det rör sig om handel med dyra sändningsrättigheter till evenemang som riktar sig till en mycket talrik publik.

När det gäller friheten att tillhandahålla tjänster gäller principen för fri rörlighet på den inre marknaden förutom de offentliga myndigheternas verksamhet även alla bestämmelser av annan typ som syftar till att offentligt reglera förvärvsarbete.

Kommissionen har inte mottagit några klagomål eller anmälningar om sändning av eller kollektiv försäljning av TV-rättigheter till bobevenemang i strid mot principerna för fri rörlighet (särskilt fri rörlighet att tillhandahålla tjänster). Kommissionen undersöker för närvarande frågan om gemensam försäljning av TV-rättigheter till andra idrottsevenemang, och resultatet av denna undersökning kommer även att beröra den gemensamma försäljningen av TV-rättigheter till bobevenemang. Därför tänker kommissionen inte undersöka denna fråga närmare i detta läge.

(1) Se domarna 36/74 (Walrave) av 12.12.1974 eller C-415/93 (Bosman) av 15.12.1995.