SKRIFTLIG FRÅGA E-3327/00

från Christoph Konrad (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Konsumentskydd och ohederliga affärsmetoder/försäljningsmetoder

I Tyskland har cirka 100 000 medborgare fallit offer för ett organiserat bedrägeri i stor skala inom ramen för bristfällig finansiering av en s.k. Treuhandmodell. Genom mellanhänder i form av s.k. Strukturvertriebe erbjöd man köpare att förvärva fastigheter (bostadsrätter) och fondandelar i slutna fastighetsfonder med kalkyler som påvisade avsevärda skattelättnader och hög avkastning samtidigt som man erbjöd fullständig finansiering och garanterade hyresintäkter, vilket dock inte uppfylldes.

I detta sammanhang uppstår följande frågor:

1. Känner kommissionen till den ovannämnda skuldsättning i stor skala som drabbat bedragna köpare genom helfinansierade fastighetsköp (lägenhet och finansiering i form av paket) via avtal mellan banker, förvaltare och säljare och innebär dessa förhållanden eventuellt ett brott mot gällande EU:bestämmelser om konsumentskydd?

2. Anser kommissionen vidare att dessa ohederliga affärsmetoder strider mot den av kommissionen formulerade och av övriga EU-institutioner erkända principen om att oförbehållsamt tillvarata konsumenternas ekonomiska och rättsliga intressen i Europeiska unionen samt motverka konsumenters höga skuldsättning genom försäljning genom s.k. pyramider och kedjebrev (Schneeballsystem(1))?

3. Hur avser kommissionen att ingripa för att reglera den verksamhet som bedrivs av rättsligt självständiga försäljningsorganisationer som använder sig av tvivelaktiga metoder gentemot konsumenterna (aggressiva försäljningsmetoder för att komma till avslut, vilseledande eller felaktig information, löften som ges i reklam uppfylls ej).

4. Hur ser kommissionen på bestämmelserna om skulder och ansvarsskyldighet med hänsyn till bankernas brister i att uppfylla sin skyldighet att utöva försiktighet (banker som kreditgivare och samtidigt delaktiga i den fastighet som finansieras genom avtal mellan bankerna och säljorganisationerna samt motsvarande finansieringsavtal)?

5. Vilka möjligheter står till buds för de konsumenter med stora skulder på grund av s.k. Treuhandmodell-finansiering när det gäller att med hjälp av samtliga tillgängliga rättsliga medel erhålla kompensation respektive skadestånd?

(1) Jfr kommissionens meddelande Handlingsplan för konsumentpolitiken 1999-2001 (KOM(1998) 0696 samt Europaparlamentets och rådets resolutioner om detta meddelande. Se även Europaparlamentets och rådets beslut nr 283/1999/EG av den 25 januari 1999 om inrättande av en allmän ram för gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterna.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(17 januari 2001)

1. Kommissionen kände inte till omfattningen av de affärsmetoder som parlamentsledamoten tar upp. Mot bakgrund av den tillgängliga informationen verkar dessa metoder inte omfattas av gemenskapens nuvarande lagstiftning om konsumentskydd. Det är möjligt att de har lett till fall med missledande reklam i enlighet med rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam(1). Detta direktiv ger emellertid medlemsstaterna en stor frihet när det gäller genomförande och därför bör specifika klagomål riktas till behöriga myndigheter i de berörda medlemsstaterna. Mot bakgrund av den tillgängliga informationen verkar det inte som om det skulle ha skett någon överträdelse av gemenskapslagstiftningen om konsumentskydd.

2. och 3. Sådana metoder som parlamentsledamoten nämner skadar verkligen konsumenternas ekonomiska och rättsliga intressen.

I kommissionens meddelande Handlingsplan för konsumentpolitiken 19992001(2) åtog sig kommissionen att undersöka om det skulle vara möjligt att utarbeta en allmän ram för god affärssed. I enlighet med detta åtagande håller kommissionen på att förbereda ett meddelande om denna fråga. Meddelandet kommer att överlämnas till EU-institutionerna inom ett par månader. Det går emellertid inte att avgöra på grundval av den tillgängliga informationen om de misstänkta verksamheterna skulle kunna omfattas av en sådan allmän ram för god affärssed.

I vilket fall som helst kan inte heller en allmän ram för god affärssed nödvändigtvis förhindra kriminell verksamhet. Den verksamhet som parlamentsledamoten beskriver skulle verkligen kunna omfatta kriminella element.

4. Det eventuella avtalsförhållandet i dessa fall omfattas av den tyska privaträtten och inte av gemenskapslagstiftningen.

5. De berörda konsumenterna skulle kunna be om råd av en juridisk rådgivare eller kontakta konsumentorganisationer för att få råd eller stöd enligt den tyska lagstiftningen.

(1) EGT L 250, 19.9.1984.

(2) KOM(1998) 696 slutlig.