ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0303/00

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Europeiska unionens anslutningsförhandlingar med Tjeckien

Europeiska rådet har vid toppmötet i Köpenhamn 1993 bekräftat sin beslutsamhet att sörja för att alla människor skall skyddas mot kränkningar av de grundläggande fri- och rättigheterna. I detta sammanhang hänvisar Europeiska rådet bland annat till Förenta Nationernas konvention om avskaffande av alla former av rasdiskriminering. I denna konvention ingår en förpliktelse att avskaffa diskriminerande lagar och föreskrifter.

Hur ser kommissionen på att Tjeckien, i strid med det ovansagda, fortfarande har i kraft de så kallade Benesch-dekreten (från 1945 och 1946) och amnestilagen (från 1946), vilka uttryckligen riktar sig mot vissa folkgrupper?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0293/00, E-0294/00, E-0295/00, E-0296/00, E-0297/00, E-0298/00, E-0299/00, E-0300/00, E-0301/00, E-0302/00, E-0303/00 och E-0398/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(20 mars 2000)

Anslutningsförhandlingarna med Tjeckien rör främst dess godtagande av och anpassning till Europeiska unionens regelverk och dess förmåga att uppfylla de av Europeiska rådet fastställda villkoren för medlemskap. Tjeckien måste som medlemsstat anta och tillämpa alla delar av gemenskapslagstiftningen och gemenskapspolitiken, inklusive principerna om fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt. Den fråga som togs upp av parlamentsledamoten måste i första hand ses mot bakgrund av detta, men de politiska kriterierna från Köpenhamn spelar givetvis också en roll, eftersom skyddet av de mänskliga rättigheterna och av minoriteternas rättigheter ingår i dessa. Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen när det gäller dessa frågor i samtliga kandidatländer.

Det är emellertid viktigt att observera att det problem som läggs fram i dessa frågor rör händelser som inträffade innan EG-fördraget trädde i kraft. De så kallade Benesch-dekreten kommer därför inte att ha någon betydelse i samband med anslutningsförhandlingarna. Dessutom anges det i artikel 295 (tidigare artikel 222) i EG-fördraget att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen har därför inte möjlighet att ingripa när det gäller frågor som rör återlämnande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Tjeckien är dock ansluten till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna sedan 1992. Genomförandet av konventionen är Europarådets ansvarsområde. Frågor med anknytning till denna konvention bör därför ställas till Europarådet.

Kommissionen ber dessutom att få hänvisa parlamentsledamoten till de relevanta bestämmelserna i den tjeckisk-tyska förklaring om ömsesidiga förbindelser som antogs den 21 januari 1997.

Av de olika skäl som anförts ovan finner kommissionen det svårt att inta en ståndpunkt beträffande de särskilda fall som parlamentsledamoten tar upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0895/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Utvärdering av dioxinkrisen i Belgien

Dioxinkrisen i Belgien visade på nytt hur sårbara livsmedelskedjan och övervakningen är. En utvärdering av det slag som genomförts av deputeradekammarens så kallade dioxinutskott kan bidra till att problematiska punkter åtgärdas. Såväl Europeiska unionen som EU:s femton medlemsstater måste i detta sammanhang ta på sig en viktig roll.

Parlamentsledamöterna har på flera ställen förespråkat tydliga och bindande direktiv för säker användning av animaliskt avfall.

Anser kommissionen att nuvarande direktiv är tillräckligt tydliga och bindande för att garantera säker användning av animaliskt avfall?

a) Om så är fallet, vilka argument har kommissionen för att i motsats till det så kallade dioxinutskottet tala om tydliga och bindande direktiv för säker användning av animaliskt avfall?

b) Om så inte är fallet, kommer kommissionen att utarbeta förslag till ett bindande och tydligt system för säker användning av animaliskt avfall?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(12 maj 2000)

Kommissionen delar de åsikter som framförts av den belgiska deputeradekammarens dioxinutskott när det gäller animaliskt avfall.

Man har under en tid diskuterat det tänkbara uteslutandet av visst animaliskt avfall från livsmedelskedjan på politisk, teknisk och vetenskaplig nivå. Mot bakgrund av dessa diskussioner anses det lämpligt att förbjuda återvinning av animaliskt högriskavfall i livsmedelskedjan.

I detta syfte håller ett förslag till rådets och parlamentets förordning på att utarbetas. I förordningen fastställs nya bestämmelser för bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall. Man planerar att lägga fram det för rådet och parlamentet i juni 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1364/00

från Marielle De Sarnez (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Livslång utbildning

Fortbildning och tillgång till ny teknik har förklarats ett prioriterat område för att samtliga medborgare skall kunna arbeta i informations- och kunskapssamhället. Avser kommissionen inrätta ett gemenskapsprogram med målet att främja livslång utbildning?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(26 juni 2000)

Livslångt lärande främjas redan i ett antal gemenskaps- och handlingsprogram. Efter Europeiska året för livslångt lärande 1996 har det blivit ett mer uttalat begrepp i den nya fasen av gemenskapsprogrammen för utbildning (Sokrates), yrkesutbildning (Leonardo da Vinci) och ungdomspolitik (Youth).

Kommissionen håller för närvarande på att förbereda två nya initiativ som direkt anknyter till livslångt lärande, nämligen ett meddelande om e-learning för att förbättra datakunskaper och möjligheter till lärande för alla medborgare samt ett meddelande om livslångt lärande för aktivt medborgarskap i ett kunskapens Europa. Det senare syftar till att ge drivkraft åt den europeiska processen för att genomföra livslångt lärande, särskilt efter slutsatserna från Lissabon, och att sammanfatta de insatser som gjorts för att utveckla livslångt lärande i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå, att utveckla ett begreppsmässigt ramverk för att kunna identifiera utmaningar och åtgärder samt att föreslå rekommendationer för målinriktade handlingar, bänkmärken eller riktlinjer underbyggda av indikatorer och information.

Livslångt lärande har finansierats av Europeiska socialfonden, mål 3. Nyskapande förslag finansieras också genom gemenskapsinitiativet EQUAL. Det livslånga lärandet främjas även i de europeiska sysselsättningsriktlinjerna (Luxemburgprocessen) enligt vilka medlemsstaterna, tillsammans med arbetsmarknadens parter, skall utveckla livslångt lärande i dess vida mening och följa upp det med konkreta mål.

Att gynna livslångt lärande är en viktig del också i det tredje, fjärde och femte ramprogrammet för forskning, särskilt i FoTU-programmet DELTA om inlärningsteknik, telematiktillämpningar för utbildning och yrkesutbildning samt inom programmet för teknik för informationssamhället (IST) som är inriktat på utbildning och tillämpningar på utbildningsområdet.

Inbjudan att lämna förslag i februari 2000 var särskilt inriktat på den lärande medborgaren och hur man med ny teknik, nya synsätt, metoder och tjänster kan stimulera motivationen för och underlätta möjligheten till livslångt lärande för allmänheten.

Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon den 2324 mars 2000 har kommissionen föreslagit en handlingsplan för initiativet eEurope som är inriktat på två uttryckliga mål, nämligen att förbereda europeiska ungdomar för den digitala tidsåldern och att arbeta i den kunskapsbaserade ekonomin.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0174/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(31 januari 2000)

Ämne: Uppmaning till ECB att byta ut systemet med veckoauktioner

Några spanska banker har bett om vissa ändringar när det gäller några aspekter i ECB:s penningpolitik, exempelvis den repoauktion som hålls varje vecka, eftersom den missgynnar de spanska kreditinstituten.

Bankerna skulle också önska att dessa repoauktioner som för närvarande avser fasta räntor, i stället skulle avse rörliga räntor, vilket skulle minska frestelsen att lägga överbud.

Anser kommissionen att den bör föreslå att man tar hänsyn till denna förfrågan från de spanska kreditinstituten, genom att uppfylla deras önskemål om att offentliggöra tidigare lagda bud?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(1 mars 2000)

Parlamentsledamotens fråga gäller hur Europeiska centralbanksystemet (ECBS) genomför penningpolitiken inom euroområdet. Detta är en av de grundläggande uppgifter som ECBS har och som finns förtecknade i artikel 105 i EG-fördraget. Kommissionen är inte behörigt på området i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1349/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Obligatorisk omvandling av de brittiska enheterna för mått och vikter till metersystemet (varor i lösvikt)

Den 1 januari 2000 införde Förenade kungarikets regering lagstiftning som innebär att det blir olagligt för brittiska handelsmän att sälja varor till brittiska kunder i traditionella brittiska standardmått och vikter som exempelvis pund, uns, fot, tum, pint och gallon.

Trots att man fick intrycket att den brittiska regeringen uttryckligen tillät brittiska handelsmän att använd brittiska enheter för mått och vikter enligt lagen om mått och vikter från 1985, hävdar regeringen nu att den måste följa Europeiska unionen och genomföra ett direktiv från 1989 enligt vilket all försäljning i Förenade kungariket skall ske i metersystemet.

Nyligen utförda opinionsundersökningar i Storbritannien har visat att det finns motstånd mot att omvandlingen till metersystemet blir obligatorisk, och över 90 procent av de brittiska konsumenterna motsätter sig att köpa varor i lösvikt i kilogram, meter osv.

Europeiska unionen framhåller i sina publikationer ofta att den stödjer kulturell mångfald.

Det pågår en omfattande motståndskampanj i Storbritannien mot dessa åtgärder och tiotusentals handelsmän trotsar öppet regeringens bestämmelser om övergången till metersystemet. Orsaken är att många britter inte ser någon anledning att sluta med sina traditionella mått och vikter som har många fördelar jämfört med metersystemet.

Kan kommissionen besvara följande:

1. Med vilka förfaranden kan man upphäva direktivet från 1989, eller andra direktiv som gäller obligatorisk omvandling till metersystemet, med tanke på den uppenbara viljan hos majoriteten av befolkningen att inte vilja använda metersystemet?

2. Insisterar Europeiska unionen verkligen på att den brittiska regeringen fullständigt skall övergå till metersystemet vid försäljning av varor i lösvikt, eller har den brittiska regeringen någon möjlighet enligt Europeiska unionen att skjuta upp genomförandet av dessa åtgärder?

3. Godkänner Europeiska unionen att de brittiska handelsmän som säljer varor i traditionella brittiska standardmått riskerar straffrättsliga påföljder i syfte att uppnå obligatorisk omvandling till metersystemet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 juni 2000)

1. Det krävs ett nytt direktiv för att ändra rådets direktiv 89/617/EEG av den 27 november 1989 om ändring av direktiv 80/181/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter(1).

2. Kommissionen har inte mottagit någon hemställan från den brittiska regeringen om att ändra på den planerade övergången till metersystemet.

3. Det är naturligtvis de brittiska myndigheternas sak att avgöra vilka mekanismer de använder för att genomdriva den brittiska lagstiftningen om genomförande av direktivet.

(1) EGT L 357, 7.12.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0688/00

från Robert Goebbels (PSE) till rådet

(13 mars 2000)

Ämne: Eventuell revidering av artikel 105.6 i EG-fördraget

I artikel 105.6 i EG-fördraget fastställs det att rådet får tilldela ECB särskilda uppgifter i samband med tillsynen över kreditinstitut och andra finansinstitut med undantag av försäkringsföretag.

Det krävs emellertid övergripande tillsyn över den stora europeiska marknaden för finansiella tjänster som för tillfället håller på att inrättas, framför allt efter det stora antalet sammanslagningar/uppköp och korsägande mellan banker, försäkringsföretag, investeringsfonder och andra verksamma organ inom den finansiella sektorn. Flera medlemsstater inom EU har redan inrättat, eller håller på att inrätta, ett nationellt och unikt tillsynssystem för hela den finansiella sektorn, inklusive försäkringsföretagen.

Borde man inte dra fördel av regeringskonferensen för att föreslå en ändring av artikel 105.6 i syfte att fastställa den rättsliga grund som behövs för att rådet skall kunna tilldela ECB särskilda uppgifter också i samband med tillsynen över försäkringsföretag?

Svar

(18 maj 2000)

Rådet påminner den ärade parlamentsledamoten om att det i enlighet med artikel 48 (f.d. artikel N) i Fördraget om Europeiska unionen tillkommer deltagarna i regeringskonferensen, dvs. företrädarna för medlemsstaternas regeringar, att i samförstånd komma överens om de ändringar som skall göras i fördragen. Om det är fråga om institutionella ändringar på det monetära området skall även Europeiska centralbanken höras.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0829/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 mars 2000)

Ämne: Åkerrenbestämmelser som leder till miljöskador

Över 50 procent av åkerrenarna i min valkrets (sydvästra England) överstiger två meter. Kommissionen och revisionsrätten har nyligen gett anvisningar

till jordbruks-, fiskeri- och livsmedelsdepartementet om en minskning av stödet till jordbrukare vars åkerrenar överstiger två meter. Om jordbrukare i sydvästra England inte önskar förlora sitt årliga stöd på i medeltal 969 GBP kommer de att vara tvungna att plöja ända fram till häckarna, och möjligtvis skära av dem. Detta medför skador på natur- och djurlivet och innebär att mark som är nödvändig för att förebygga erosion på branta landområden försvinner.

Förenade kungariket har bett att kommissionen skall tillåta att man i Storbritannien skall kunna öka åkerrenarna till tre meter. Ur miljösyfte, kan kommission tänka sig att omvärdera sin strategi åtminstone beträffande jordbrukare som traditionellt bevarat breda åkerrenar?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 maj 2000)

Den situation som ledamoten hänvisar till är inte ny. Rekommendationerna om den maximala bredden för åkerrenar har funnits sedan 1994 och har sedan dess tillämpats i hela gemenskapen.

Kommissionen är av den åsikten att frågan om huruvida och i vilken utsträckning områden som planteras med häckar nu kan betraktas som en del av jordbrukslotter som är berättigade till stöd måste klargöras genom en förordning. Uppenbarligen kommer en sådan ändring av gemenskapslagstiftningen inte att träda i kraft tillräckligt tidigt för att kunna tillämpas på stöd för skörden år 2000. Därför har kommissionen föreslagit för Förenade kungarikets myndigheter att det förfarande rörande bestämmelser om arealmätning som tillämpats tidigare år behålls, i enlighet med vad som föreskrivs i punkt 2 i kommissionens arbetsdokument 2 VI/8388/94. En kopia av detta dokument skickas direkt till ledamoten och parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0573/00 från Christopher Huhne (ELDR) till rådet. Rådets personal.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 330 E , 21/11/2000 s. 0188 - 0188



SKRIFTLIG FRÅGA E-0573/00 från Christopher Huhne (ELDR) till rådet (2 mars 2000) Ämne: Rådets personal Kunde rådet ange hur många anställda rådet har haft under vart och ett av de senaste fem åren, därvid medräknat alla tjänstegrenar såsom tolkning och översättning? Svar (2 maj 2000) Den ärade parlamentsledamoten finner nedan en tabell som återger utvecklingen av personalstyrkan vid rådets generalsekretariat under de fem senaste åren. >Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-1135/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Livsmedelsmyndighetens arbete skall omfatta hela produktionskedjan för livsmedel och täcka såväl livsmedelssäkerhet som frågor i anslutning till djurfoder. Myndigheten skall få en egen budget för omedelbar forskning vid oväntade larmsituationer och skall upprätthålla kontakter med de vetenskapliga kommittéerna och kommissionen (stycke 45 ff.).

Det vetenskapliga sekretariatet för (stöd till) vetenskaplig rådgivning måste utvidgas för att den vetenskapliga rådgivningen skall få bättre kvalitet och gå snabbare. En egen budget för omedelbar forskning skapar större flexibilitet. Dessutom är frågan om hur myndighetens personal skall vara sammansatt av avgörande betydelse.

1. Vilken budget anslår kommissionen för livsmedelsmyndigheten?

2. Vilka kriterier skall gälla för dess rekrytering av medarbetare? Hur många medarbetare kommer livsmedelsmyndigheten att ha (på alla nivåer)?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0344/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(14 februari 2000)

Ämne: Omorganisering av generaldirektoraten för energi och transport

Generaldirektoraten för transport och energi kommer att slås samman till ett enda generaldirektorat, vilket innebär att energifrågorna, särskilt den nya energitekniken som Europaparlamentet vid upprepade tillfällen uttryckt sitt stöd för, kommer att få minskat utrymme. Hur stor del av det nya generaldirektoratets personal kommer, mot denna bakgrund, att särskilt ägna sig åt energifrågor, och hur stor del av denna andel kommer att ägna sig åt förnybara energikällor?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(29 mars 2000)

Efter sammanslagningen av generaldirektoraten för energi och transport arbetar 142 tjänstemän i kategorierna A, B och C särskilt med energi (av vilka 26 tjänstemän enbart sysslar med förnybara energikällor) och 189 tjänstemän i kategorierna A, B och C arbetar särskilt med transport.

Dessutom handlägger ca 200 tjänstemän viktiga horisontella uppgifter om energi och transport, inbegripet frågor om den inre marknaden, internationellt samarbete, miljöskydd, information, kommunikation och spridning av teknik samt de transeuropeiska näten. På grund av det integrerade tillvägagångssättet för energi- och transportfrågor är det inte möjligt att specificera den exakta uppdelningen mellan energi och transport för dessa tjänstemän.

Det bör emellertid framhållas att ett betydande antal tjänstemän som arbetar i horisontella direktorat har viktiga uppgifter avseende politiken av förnybar energi och främjande av teknik, till exempel vad gäller miljöskydd och spridning av innovativ teknik. Främjandet av förnybar energi har därför totalt sett stärkts i den nya organisationen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0295/00

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Tjeckiens framsteg på vägen mot anslutning

Delar kommissionen uppfattningen att de tjeckiska bestämmelserna för ersättning strider mot folkrätten eftersom en avsaknad av tjeckiskt medborgarskap, även om detta inte gavs upp självmant, också innebär att man inte kan återbördas egendom? Är kommissionen beredd att göra Tjeckien uppmärksam på att folkrätten måste iakttas som en ovillkorlig förutsättning för anslutning?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0293/00, E-0294/00, E-0295/00, E-0296/00, E-0297/00, E-0298/00, E-0299/00, E-0300/00, E-0301/00, E-0302/00, E-0303/00 och E-0398/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(20 mars 2000)

Anslutningsförhandlingarna med Tjeckien rör främst dess godtagande av och anpassning till Europeiska unionens regelverk och dess förmåga att uppfylla de av Europeiska rådet fastställda villkoren för medlemskap. Tjeckien måste som medlemsstat anta och tillämpa alla delar av gemenskapslagstiftningen och gemenskapspolitiken, inklusive principerna om fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt. Den fråga som togs upp av parlamentsledamoten måste i första hand ses mot bakgrund av detta, men de politiska kriterierna från Köpenhamn spelar givetvis också en roll, eftersom skyddet av de mänskliga rättigheterna och av minoriteternas rättigheter ingår i dessa. Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen när det gäller dessa frågor i samtliga kandidatländer.

Det är emellertid viktigt att observera att det problem som läggs fram i dessa frågor rör händelser som inträffade innan EG-fördraget trädde i kraft. De så kallade Benesch-dekreten kommer därför inte att ha någon betydelse i samband med anslutningsförhandlingarna. Dessutom anges det i artikel 295 (tidigare artikel 222) i EG-fördraget att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen har därför inte möjlighet att ingripa när det gäller frågor som rör återlämnande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Tjeckien är dock ansluten till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna sedan 1992. Genomförandet av konventionen är Europarådets ansvarsområde. Frågor med anknytning till denna konvention bör därför ställas till Europarådet.

Kommissionen ber dessutom att få hänvisa parlamentsledamoten till de relevanta bestämmelserna i den tjeckisk-tyska förklaring om ömsesidiga förbindelser som antogs den 21 januari 1997.

Av de olika skäl som anförts ovan finner kommissionen det svårt att inta en ståndpunkt beträffande de särskilda fall som parlamentsledamoten tar upp.