ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1265/03

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(3 april 2003)

Ämne: Resultaten av transportrådets beslut från december 2002 om medlemsstaternas avtal med sina näringsgrenar

I transportrådet i december 2002 beslutades det att medlemsstaterna skulle sluta avtal med sina näringsgrenar för att säkerställa kvalitetssjöfart och förbjuda att tankfartyg med enkla skrov transporterar tung brännolja.

Vad blev resultaten av beslutet? Hurdana avtal har medlemsstaterna slutit med sina näringsgrenar?

Svar

(22 juli 2003)

Som den ärade parlamentsledamoten mycket riktigt har noterat uppmanade rådet i sina slutsatser om säker sjöfart och förhindrande av föroreningar som antogs den 6 december 2002 som svar på olyckan med Prestige medlemsstaterna att sluta avtal med sina respektive näringsgrenar för att säkerställa kvalitetssjöfart och förbjuda fartyg med enkelskrov att transportera tung olja, samt uppmanade kommissionen att utarbeta ett modellavtal i detta avseende.

Kommissionen ansåg det dock lämpligare att inlemma förbudet mot transport av tung olja med tankfartyg med enkelskrov i sitt förslag till ändring av förordning 417/2002 om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov som lades fram för Europaparlamentet och rådet den 20 december 2002 i syfte att säkerställa likvärdigt genomförande i hela gemenskapen.

Rådet har följt kommissionens resonemang i frågan och samtyckte vid mötet den 27 mars 2003 till en allmän strategi om förslaget, inbegripet förbud mot transport av tung olja i tankfartyg med enkelskorv.

Som framgår av kommissionens meddelande Rapport till Europeiska rådet om åtgärder för att ta itu med konsekvenserna av Prestige-katastrofen av den 5 mars 2003 verkar det som om näringsgrenarna delar uppfattningen att gemenskapslagstiftningen är den lämpligaste metoden att säkerställa lika behandling mellan konkurrerande företag.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0909/03

från Seán Ó Neachtain (UEN) till kommissionen

(18 mars 2003)

Ämne: Kontakter med Europeiska kommissionen på iriska

I enlighet med artikel 21 i fördraget har alla medborgare i unionen rätt att skriftligen vända sig till Europeiska kommissionen på något av de språk som anges i artikel 314 och få svar på samma språk. Bland de språk som räknas upp i artikel 314 finns även iriska. Trots dessa fördragsbestämmelser finns det ingen möjlighet att välja iriska som varken första eller andra språk när man fyller i formuläret på kommissionens sida för allmänna informationstjänster (http://europa.eu.int/geninfo/mailbox/form_en.htm). Vilka åtgärder föreslår kommissionen att man vidtar för att rätta till denna situation och garantera att artikel 21 i fördraget respekteras och att medborgarna kan använda iriska vid elektronisk kommunikation med kommissionen?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(16 april 2003)

Parlamentsledamoten beskriver den rättsliga ramen för skriftlig korrespondens med gemenskapens institutioner helt riktigt. I EG-fördragets artikel 314.2 anges iriska som ett av de språk på vilka fördraget är bindande, medan det i artikel 21.3 anges att alla unionsmedborgare har rätt skriftligen vända sig till institutionerna på något av de språk som anges i artikel 314 och få svar på samma språk. Eftersom iriska omfattar gaeliska får alla medborgare skriva till kommissionen på gaeliska och kräva att få svar på samma språk. Gaeliska nämns dock inte i förordning (EEG) nr 1/1958 om de språk som används av Europeiska ekonomiska gemenskapen(1) och, efter progressiva ändringar, om unionens officiella arbetsspråk.

Sedan EU:s webbsida Europa lanserades 1995 har kommissionen börjat tillämpa principen om användning av alla EU:s officiella språk även på den elektroniska utgivningen.

Förutom offentliga handlingar har allmänheten tillgång till mycket inofficiell information på Europaservern (http://europa.eu.int). Kommissionens mål är att så långt tekniskt, personal- och budgetmässigt möjligt ge allmänheten tillgång till Europaservern på valfritt officiellt språk. Målet prioriteras inför utvidgningen.

(1) EGT B 17, 6.10.1958.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1277/03

från Dana Scallon (PPE-DE) till rådet

(4 april 2003)

Ämne: Uniatiska kyrkor i Rumänien

Den 7 februari 2002 slog en domstol fast att den grekisk-katolska minoritetskyrkan (även kallad den östortodoxa kyrkan, eller uniatiska kyrkan) skulle återfå äganderätten till sin kyrkobyggnad i Ocna Mures i Transylvanien, Rumänien.

Den 16 mars 2002, dvs. några veckor senare, kördes församlingsmedlemmarna ut ur denna kyrka av en skränande folkhop. I spetsen för denna folkhop stod ortodoxa präster som understöddes av den lokala polisen.

För några år sedan inträffade en liknande händelse i staden Ardud. Vid detta tillfälle hotade polisen den grekisk-katolska prästen med fängelse. Därefter framförde man samma hot till var och en av församlingsmedlemmarna. År 1995 såg den ortodoxa biskopen till att armén och polisen förstörde den grekisk-katolska kyrkan i staden Craiova.

Känner rådet till om det förekommer någon diskriminering av detta slag mot den uniatiska minoriteten i Rumänien?

Kan rådet ta upp frågan om religionsförföljelse i samband med anslutningsförhandlingarna?

Är rådet berett att kräva ett stopp för denna diskriminering av den katolska minoriteten eller av andra religiösa minoriteter i Rumänien?

Svar

(22 juli 2003)

Rådet anser det ytterst viktigt att kandidatländerna respekterar de mänskliga rättigheterna, inbegripet religionsfrihet. När det gäller Rumänien noterar rådet att det i kommissionens återkommande rapport för 2002 om Rumäniens framsteg på vägen mot anslutning, som gavs ut i oktober 2002, sammanfattningsvis sägs att Rumänien i det stora hela fortsätter att uppfylla de politiska Köpenhamnskriterierna.

Vad beträffar den specifika fråga som den ärade parlamentsledamoten tar upp anges det i den återkommande rapporten att religionsfrihet i Rumänien garanteras genom konstitutionen och i praktiken iakttas. Där finns dock en särskild punkt som rör kyrkornas egendom. Angående detta sägs det i rapporten att parlamentet i juli 2002 antog lagstiftning i vilken förfarandet för att återlämna egendom som konfiskerats från kyrkorna klargörs. Genom denna lagstiftning utvidgas räckvidden för den tidigare lagen i flera viktiga avseenden. Det är emellertid endast kyrklig egendom som omfattas och det finns för närvarande ingen rättslig ram för återlämnande av själva kyrkorna. Detta är en särskilt viktig fråga för den grekisk-katolska kyrkan från vilken den kommunistiska regimen konfiskerade ett stort antal egendomar men som fortfarande inte har fått någon rättslig upprättelse. Regeringen har förbundit sig att utarbeta särskild lagstiftning i denna fråga men förseningar med att förbereda en sådan lag innebär att det inte har gjorts några väsentliga framsteg.

Inom ramen för föranslutningsstrategin kommer unionen även fortsättningsvis att följa situationen i Rumänien mot bakgrund av Köpenhamnskriterierna för anslutning och vid behov diskutera frågan med Rumänien, särskilt i de organ som upprättats genom Europaavtalet, t.ex. associeringsrådet och associeringskommittén.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0940/03

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(26 mars 2003)

Ämne: Hotellkomplex på den lilla ön Alatas och dess miljökonsekvenser

Kommuner i området, miljöorganisationer och det tekniska rådet för Magnesia uttrycker stark oro över de miljökonsekvenser som befaras till följd av turistexploateringen på den lilla ön Alatas i Pagasitikos-bukten.

- Enligt Agenda 21 är småöar ekologiskt bräckliga och sårbara och kräver ett strikt miljöskydd och en varsam förvaltning.

- Det är uppenbart att en liten ö på en halv kvadratkilometer inte kan ta emot ett hotellkomplex med 1 000 sängplatser och en total yta på 33 000 kvadratmeter utan allvarliga återverkningar på miljön och förändringar av det naturliga landskapet.

- Enligt den särskilda regionplanen för Pelion och Norra Sporaderna är ön att beteckna som naturskyddsområde.

- Projektets vattenförsörjning är problematisk med hänsyn till regionens resurser.

- Stora frågetecken kan sättas för avfallshanteringen och för situationen när det gäller genomfart och parkering för lastbilar, turistbussar och personbilar vid intilliggande kuster.

Skulle kommissionen med tanke på ovanstående kunna meddela om den anser att detta projekt bidrar till en varsam turistutveckling i regionen och om det är förenligt med Europaparlamentets och rådets rekommendation 2002/413/EG(1) om genomförandet av en integrerad förvaltning av kustområden i Europa?

(1) EGT L 148, 6.6.2002, s. 24.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 maj 2003)

Europaparlamentets och rådets rekommendation 2002/413/EG av den 30 maj 2002 om genomförandet av en integrerad förvaltning av kustområden i Europa innehåller allmänna principer om en hållbar utveckling av Europas kustområden med iakttagande av ekosystemens bärkraft. I rekommendationen konstateras dock också att det är nödvändigt med hållbarhet när det gäller ekonomiska möjligheter och sysselsättning. Sektorn för turism spelar här en viktig roll. På internationell nivå är man överens om att små öar är särskilt sårbara, men det är inte uteslutet att utvecklingsprojekt kan genomföras. Frågan om ett visst lokalt utvecklingsprogram kan godkännas eller inte avgörs genom en avvägning mellan miljömässiga, sociala och ekonomiska aspekter. Teknisk vägledning för bedömning av den lokala kapaciteten ges i undersökningar som kommissionen utfört och, när det gäller just Medelhavsområdet, i handlingsprogrammet för Medelhavet(1).

När det gäller miljöeffekterna av det byggnadsprojekt som parlamentsledamoten tar upp måste det enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(2), som införlivats i grekisk lagstiftning, göras en fullständig miljökonsekvensbedömning av projekt för att bygga hotell av denna storlek.

(1) Se http://europa.eu.int/comm/environment/iczm/home.htmrespektive http://www.pap-thecoastcentre.org/activities.html.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1439/03

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(24 april 2003)

Ämne: Reformen av det disciplinära förfarandet

I samband med reformen av tjänsteföreskrifterna har även kommissionen föreslagit ändringar av de disciplinära förfaranden som regleras där.

För närvarande gäller att redan avslutade disciplinära förfaranden kan tas upp till förnyad prövning inte bara på begäran av den berörde tjänstemannen utan även på initiativ av tillsättningsmyndigheten, om nya och väl underbyggda fakta blir kända som ställer tjänstemannens beteende i en helt annan dager.

Om kommissionens förslag antas, kommer i framtiden endast den berörde tjänstemannen att ha möjlighet att åter ta upp det disciplinära förfarandet.

I praktiken skulle detta innebära att tillsättningsmyndighetens händer är bundna, när den får tillgång till ny belastande information om en tjänstemans felaktiga beteende efter att denne tidigare har undkommit utan disciplinåtgärd.

Varför har kommissionen föreslagit denna ändring, genom vilken den gör sig själv handlingsoförmögen i en avgörande fråga?

Vidhåller kommissionen sitt förslag eller kommer den att ändra det?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(19 juni 2003)

I den version av kommissionens förslag till ändring av tjänsteföreskrifterna som parlamentsledamoten tydligen har sett råkade orden på eget initiativ eller av misstag försvinna från den nya artikeln 25 i bilaga IX. Artikeln i de ändrade tjänsteföreskrifterna rättades senare. Den text som rådet godkände för de gällande tjänsteföreskrifterna lyder sålunda: Det disciplinära förfarandet kan tas upp på nytt på tillsättningsmyndighetens initiativ eller efter ansökan från den berörda tjänstemannen om nya omständigheter framkommer som stöds av relevanta bevis(1).

(1) Se Europeiska rådets 5752/03 STAT 10 FIN 31 av den 6 februari 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1091/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(31 mars 2003)

Ämne: Kommunen Anconas utnyttjande av medlen från åtgärdsprogrammet för räddningstjänst

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Ancona, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att skydda personer och varor genom att förebygga eller på bästa sätt lindra eventuella naturkatastrofer eller s.k. tekniska och industriella katastrofer. Kommissionen uppmanas att besvara följande frågor:

1. Har kommunen Ancona lagt fram projekt inom ramen för åtgärdsprogrammet för räddningstjänst?

2. Har kommunen Ancona beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0829/03, E-0889/03, E-1091/03, E-1092/03,E-1093/03, E-1094/03, E-1095/03, E-1096/03, E-1097/03, E-1098/03,E-1099/03, E-1100/03, E-1101/03, E-1102/03 och E-1103/03ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(22 april 2003)

Kommissionen vill upplysa frågeställaren om att kommunerna Frosinone, Fiumincino, Ancona, Carrara, Livorno, Firenze, Macerata, Massa, Perugia, Pesaro, Pisa, Pistoia, Prato, Siena och Terni under de senaste två åren inte har lagt fram några projekt inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten, som inrättats genom rådets beslut 1999/847 av den 9 december 1999(1). Därför har de inte heller erhållit något ekonomiskt stöd i detta avseende.

Det ovan nämnda programmet syftar till att stödja och komplettera medlemsstaternas insatser för skydd av personer, egendom och miljö vid naturkatastrofer och tekniska olyckor på nationell, regional och lokal nivå. Programmets budget uppgår till 1,5 miljoner euro per år (budgetpost B4-308), vilket gör det möjligt att finansiera åtgärder för förebyggande, intervention, omedelbar hjälp samt analys av de socioekonomiska följderna av olyckor. Endast åtgärder som är av intresse för alla medlemsstater eller för en stor andel av dessa kan få stöd. Stödberättigande åtgärder måste vara förenliga med de prioriteringar som kommissionen varje år fastställer med hjälp av en förvaltningskommitté.

Kommissionen vill också upplysa frågeställaren om att det på Internetsidan http://www.europa.eu.int/comm/environment/civil/ finns en hel rad exempel på projekt som utvecklats inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten.

(1) EGT L 327, 21.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0964/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(26 mars 2003)

Ämne: Kommunen Livorno: utnyttjande av medlen från Save II och Altener II

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Livorno, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att begränsa koldioxidutsläppen, förbättra luftkvaliteten och bekämpa föroreningar. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Livorno lagt fram projekt inom ramen för programmen Save II och Altener II?

2. Har kommunen Livorno beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0961/03, E-0962/03, E-0963/03,E-0964/03, E-0965/03, E-0966/03, E-0967/03, E-0968/03,E-0969/03, E-0970/03, E-0971/03, E-0972/03 och E-0973/03ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(25 april 2003)

Kommissionen vill upplysa frågeställaren om att ett Save-II-projekt har fått gemenskapsstöd för de kommuner som nämns i frågan (Ancona, Carrara, Firenze, Livorno, Macerata, Massa, Perugia, Pesaro, Pisa, Pistoia, Prato, Siena och Terni), medan ett inlämnat projektförslag inom ramen för Altener II inte valdes ut för samfinansiering.

1. Staden Pistoia har lämnat in ett projektförslag till Altener-II-programmet inom ramen för ansökningsomgången 2001. Detta projektförslag, Resred, var inte framgångsrikt, och erhöll inget stöd.

2. Staden Perugia har lämnat in ett projektförslag till SAVE-programmet inom ramen för ansökningsomgången 2002. Detta projektförslag, Awareness Programme for Policy Makers in Energy Efficiency Low Income Housing (APPEEL) (medvetandehöjande för beslutsfattare i fråga om energieffektivt boende för låginkomsttagare) valdes ut för stöd.

Budgeten för APPEEL kommer att användas under 2003 och 2004.

Den avtalsslutande parten är staden Perugia.

Staden Perugia deltar som en av sammanlagt sex avtalsparter i detta antagna projektförslag APPEEL. Projektets avtalsnummer kommer att vara 4.1031/Z/02-025. Den sammanlagda projektbudgeten uppgår till 484 406 euro, och gemenskapens bidrag uppgår till 242 203 euro. Staden Perugia bidrar med 42 000 euro, och gemenskapens bidrag till Perugia är 21 000 euro. För närvarande förbereds avtalet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0968/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(26 mars 2003)

Ämne: Kommunen Pesaro: utnyttjande av medlen från Save II och Altener II

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Pesaro, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att begränsa koldioxidutsläppen, förbättra luftkvaliteten och bekämpa föroreningar. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Pesaro lagt fram projekt inom ramen för programmen Save II och Altener II?

2. Har kommunen Pesaro beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0961/03, E-0962/03, E-0963/03,E-0964/03, E-0965/03, E-0966/03, E-0967/03, E-0968/03,E-0969/03, E-0970/03, E-0971/03, E-0972/03 och E-0973/03ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(25 april 2003)

Kommissionen vill upplysa frågeställaren om att ett Save-II-projekt har fått gemenskapsstöd för de kommuner som nämns i frågan (Ancona, Carrara, Firenze, Livorno, Macerata, Massa, Perugia, Pesaro, Pisa, Pistoia, Prato, Siena och Terni), medan ett inlämnat projektförslag inom ramen för Altener II inte valdes ut för samfinansiering.

1. Staden Pistoia har lämnat in ett projektförslag till Altener-II-programmet inom ramen för ansökningsomgången 2001. Detta projektförslag, Resred, var inte framgångsrikt, och erhöll inget stöd.

2. Staden Perugia har lämnat in ett projektförslag till SAVE-programmet inom ramen för ansökningsomgången 2002. Detta projektförslag, Awareness Programme for Policy Makers in Energy Efficiency Low Income Housing (APPEEL) (medvetandehöjande för beslutsfattare i fråga om energieffektivt boende för låginkomsttagare) valdes ut för stöd.

Budgeten för APPEEL kommer att användas under 2003 och 2004.

Den avtalsslutande parten är staden Perugia.

Staden Perugia deltar som en av sammanlagt sex avtalsparter i detta antagna projektförslag APPEEL. Projektets avtalsnummer kommer att vara 4.1031/Z/02-025. Den sammanlagda projektbudgeten uppgår till 484 406 euro, och gemenskapens bidrag uppgår till 242 203 euro. Staden Perugia bidrar med 42 000 euro, och gemenskapens bidrag till Perugia är 21 000 euro. För närvarande förbereds avtalet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0187/03

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(31 januari 2003)

Ämne: Överfall mot italienska turister i Nice

Italienska turister som tagit Rivierans motorväg till Nice har under de senaste månaderna, då de tagit av på avfarten i Nice, stött på organiserade rånarligor som antas vara av nordafrikanskt ursprung och som överfaller bilisterna, även kvinnor och äldre, och på detta sätt ger dem ett mycket otrevligt välkomnande till Frankrike.

Denna situation har ägnats stor uppmärksamhet i både den italienska och franska pressen, och några borgmästare i den angränsande regionen Ligurien har vänt sig direkt till prefekturen i Nice om detta.

Tänker EU ingripa mot de behöriga myndigheterna, bland annat tullmyndigheterna, i Nice för att kräva att de åtar sig att garantera säkerheten och den fria rörligheten för turister som kommer från andra EU-länder?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(27 februari 2003)

Inom ramen för 1990 års konvention om tillämpning av Schengenavtalet har medlemsstaterna förbundit sig att utvidga polissamarbetet över de inre gränserna för att förebygga och upptäcka kriminella handlingar. Genom konventionen har medlemsstaterna fått nya instrument för detta arbete och enligt artikel 39 kan medlemsstater med gemensam gräns bistå varandra och sluta överenskommelser.

Ett exempel är den överenskommelse om polis- och tullsamarbete som undertecknades av den franska och den italienska regeringen i Chambéry den 3 oktober 1997.

I kraft av denna överenskommelse har en fransk-italiensk polis- och tullstation upprättats i Ventimiglia. Den gemensamma stationen kan inte bara samla in och utbyta användbara upplysningar för att upptäcka och förebygga kriminella handlingar, utan också på begäran bistå den lokala polisen när det gäller hot mot den allmänna ordningen eller arbetet med att bekämpa brottslighet på ett effektivare sätt.

Kommissionen är övertygad om att de franska myndigheterna kommer att använda de medel som står till deras förfogande för att skydda medborgarna mot de typer av brott som parlamentsledamoten nämner. Samarbetet med de brottsbekämpande myndigheterna i Italien är ett viktigt verktyg för Frankrike i detta avseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0016/03

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(20 januari 2003)

Ämne: Tillgång till handlingar

Förordning (EG) nr 1049/2001(1) om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar har trätt i kraft. Är motiverade yttranden som kommissionen sänder medlemsstaterna vid överträdelseförfaranden i något skede helt eller delvis tillgängliga för allmänheten, eller kommer de att bli det?

Vilka av kommissionens handlingar, som tidigare inte var tillgängliga för allmänheten, har nu blivit det tack vare denna förordning?

(1) EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 februari 2003)

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens dokument föreskriver att man skall göra en bedömning från fall till fall: tillgång till en handling skall ges på begäran, såvida inte ett utlämnande skulle undergräva skyddet för det allmänna samhällsintresset eller den enskildes intressen enligt artikel 4 i förordningen. Motiverade yttranden är inget undantag från denna regel.

Enligt förordningen har räckvidden för rätten till tillgång utökats till handlingar som mottagits från tredje part och som finns hos kommissionen. Dessutom kan några av de undantag från rätten till tillgång som är obligatoriska enligt den uppförandekod som genomförs genom kommissionens beslut 94/90/EKSG, EG, Euratom av den 8 februari 1994 om allmänhetens tillgång till kommissionens handlingar(1) bli föremål för en prövning om allmänhetens intresse, t.ex. skydd av affärsintressen, av

rättsliga förfaranden och juridisk rådgivning samt syftet med inspektioner, utredningar och revisioner. Även om undantagen från rätten till tillgång gäller, måste möjligheten att ge delvis tillgång till en handling prövas. Alla dessa förbättringar har i hög grad ökat allmänhetens rätt att få tillgång till kommissionens handlingar.

(1) EGT L 46, 18.2.1994.