ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3823/97 från Roberto Mezzaroma (UPE) till kommissionen (28 november 1997)

Ämne: Skatteparadis

Kan kommissionen uppge vilka områden i Europa som betraktas som skatteparadis?

Har kommissionen inrättat eller låtit inrätta skatteparadis? Ämnar den inom den närmaste framtiden inrätta eller delta i att utveckla sådana?

Vilken roll har de nuvarande skatteparadisen och hur bör den se ut i framtiden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (2 februari 1998)

Begreppet ¨skatteparadis¨ är inte definierat i EG-lagstiftningen. Avsaknaden av definition gör det svårt att identifiera befintliga skatteparadis och följaktligen går det inte att besvara frågor om kommissionens eventuella roll i samband med deras tillkomst. Kommissionen har emellertid nyligen inlett ett viktigt initiativ för att främja samordningen i skattefrågor inom gemenskapen. Kommissionen föreslog en ny och heltäckande syn på beskattning, såväl direkt som indirekt, inom gemenskapen. I sitt meddelande till rådet av den 5 november 1997 ((KOM(97) 564. )) lägger kommissionen fram ett åtgärdspaket för att angripa skadlig skattekonkurrens. I det här paketet ingick ett utkast till uppförandekodex som syftar till att definiera och ingripa mot skatteåtgärder som är skadliga. Rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, antog därefter den 1 december 1997 en resolution om en uppförandekodex för företagsbeskattning. Denna kodex innehåller en definition av potentiellt skadliga skatteåtgärder samt ett översynsförfarande för att kunna fastställa vilka av dessa åtgärder som faktiskt är skadliga. Sådana åtgärder bör avskaffas eller, när det gäller nya åtgärder, inte införas. I resolutionen fastslås också att rådet får besluta att offentliggöra de rapporter som utarbetas inom ramen för detta översynsförfarande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3907/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Kommunen Mantovas överträdelser av direktiv 92/50/EEG och 93/38/EEG om förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster

1. Har kommissionen utvärderat innehållet i den besvärsskrivelse som minoritetsgrupper vid kommunfullmäktige i Mantova har ingett till kommunen Mantova om att denna gjort sig skyldig till överträdelser av gemenskapens bestämmelser då den tilldelat kontrakt utan någon anbudsinfordran på områdena för hälsovårdsinspektion och anställdas hälsa och säkerhet på arbetsplatsen?

2. Vet kommissionen att kommunen Mantova inte har genomfört direktiven 92/50/EEG ((EGT L 209, 24.7.1992, s. 1. )) och 93/38/EEG ((EGT L 199, 9.8.1993, s. 84. )), då den med främst offentligt kapital har grundat ett aktiebolag - där den själv ingår som partner - som den har anförtrott förvaltningen av de kommunala informationstjänsterna?

3. Delar kommissionen dessa fullmäktigegruppers tolkning, enligt vilken kommunen Mantovas beslut utgör ¨överträdelser¨?

4. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta mot dessa överträdelser, om de kan fastställas?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (3 februari 1998)

1. och 2. Kommissionen har just inlett en grundlig undersökning av de fall som parlamentsledamoten tar upp.

3. Utredningen av dessa ärenden kommer att göra det möjligt för kommissionen att avslöja om det har förekommit överträdelser av gemenskapsreglerna för offentlig upphandling av tjänster.

4. I förekommande fall kommer kommissionen att tillämpa det förfarande som föreskrivs i artikel 169 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3770/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Tillgång till advokatyrket

I samband med att utövandet av advokatyrket i Europa har liberaliserats, har det uppstått en allvarlig risk för systematiskt missbruk i den bemärkelsen att nyutexaminerade jurister kommer att försöka få behörighet att utöva advokatyrket i ett land där villkoren för detta är mindre stränga för att sedan gå över till ett annat lands rättsväsen där villkoren för behörighet är strängare.

För att skydda sig mot en sådan risk reagerar medlemsstaterna med överdrivet beskyddande bestämmelser, till exempel genom att försvåra de särskilda tentamina som finns för att överföra en advokats behörighet från hemlandet till en annan medlemsstat.

Vore det inte lämpligt att kommissionen utarbetade ett direktiv för att fastställa gemensamma bestämmelser för en standardisering av tentamina för de jurister som vill flytta utomlands så att samtliga medlemsstater kan tillämpa samma kriterier i förfarandena för behörighet att utöva advokatyrket?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Kommissionen anser att direktiv 89/48/EEG om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier ((EGT L 19, 24.1.1989. )) och det kommande rådets och Europaparlamentets direktiv om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den där examensbeviset har utfärdats innehåller regler som är tillräckliga för att underlätta advokaters etablering inom den inre marknaden. Kommissionen har inte för avsikt att föreslå ett direktiv om standardisering av de lämplighetsprov som medlemsstaterna i princip kan kräva enligt direktiv 89/48/EEG. Kommissionen kommer dock att fortsätta att övervaka att medlemsstaterna inte använder lämplighetsproven för att skapa ett oproportionerligt stort hinder för advokaters etableringsfrihet.

Det bör anmärkas att enligt rådets och Europaparlamentets nya direktiv får lämplighetsprov inte krävas som ett villkor för att advokater som är godkända att utöva advokatyrket i en annan medlemsstat skall få etablera sig. Genom direktivet garanteras etableringsrätten under den ursprungliga yrkestiteln på grundval av det godkännande att utöva yrket som givits i ursprungsmedlemsstaten och utan kontroll av examensbevisen. Direktivet innehåller också regler om tillträde till yrket i värdlandet på grundval av yrkeserfarenhet i det landet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3896/97 från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen (11 december 1997)

Ämne: Sänkning av momsen inom arbetsintensiva sektorer

Kommissionär Montis förslag att på försök införa sänkt moms inom de mest arbetsintensiva sektorerna har väckt ett mycket starkt gensvar hos de potentiellt berörda sektorerna, som hävdar att denna åtgärd kan få positiva effekter för sysselsättningen. Europeiska sammanslutningen för hantverksföretag och små och medelstora företag (UEAPME), europeiska sammanslutningen för hotell- och restaurangbranschen (HOTREC) och byggindustrins europeiska sammanslutning (FIEC) har uttryckt sin optimism inför en eventuell generell momssänkning på deras tjänster, eftersom de menar att detta skulle öka möjligheterna att skapa sysselsättning och stärka deras sektorer i konkurrensen med tredje land. En momssänkning skulle även begränsa skattekonkurrensen mellan länderna inom unionen.

Enligt vad jag har förstått studerar kommissionen för närvarande om det är möjligt att via ett förslag till direktiv reducera momsen på vissa tjänster.

Kan kommissionen ange vilka sektorer som i princip skulle beröras av detta förslag och om man önskar införa en generell momssänkning för samtliga tjänster?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (13 februari 1998)

Kommissionens idéer om det ämne som parlamentsledamotens skrivna fråga gäller beskrivs ingående i kommissionens meddelande till rådet ¨Att skapa arbetstillfällen: Möjlighet till sänkt mervärdesskatt på arbetskraftsintensiva tjänster under en försöksperiod och på frivillig basis¨ ((SEK(97) 2089 slutlig. )).

I detta meddelande framhåller kommissionen att de tjänster som eventuellt kommer att omfattas av sänkt mervärdesskatt bör vara de som är verkligt arbetskraftsintensiva, som tillhandahålls direkt till konsumenter, som i huvudsak använder sig av lågutbildad arbetskraft, och i första hand är av lokal karaktär (för att undvika snedvridande effekter tillföljd av gränsöverskridande handel), samt bör vara de där det starkaste sambandet mellan prissänkningar och ökad efterfrågan och sysselsättning föreligger.

Kommissionen föreslår att följande kategorier troligtvis erbjuder den bästa möjligheten till skapande av arbetstillfällen och att medlemsstaterna, om rådet är positivt till kommissionens ansats, skulle kunna välja bland dem:

- Reparationstjänster avseende lösöre (inklusive cyklar men exklusive andra transportmedel).

- Renoverings- och reparationstjänster avseende bostäder (med undantag av nybyggen).

- Nöjesfält, städtjänster, tvätterier och omsorgstjänster i hemmet såsom hemtjänst, vård av unga, funktionshindrade, gamla eller sjuka.

För närvarande överväger inte kommissionen en allmän tillämpning av sänkt mervärdesskatt för alla tjänster inom arbetskraftsintensiva sektorer.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3993/97 från Olivier Dupuis (ARE) till rådet (15 december 1997)

Ämne: Tunisien: fallet Khémaïs Csila

Den tunisiske medborgaren Khémaïs Csila, som är viceordförande för det tunisiska människosrättsförbundet, greps den 29 september 1997. Detta som en följd av ett politiskt uttalande som denne gjort för att förklara av vilka orsaker han hungerstrejkade: i synnerhet för rätten att återgå till yrkeslivet och återfå sitt pass. Det handlar helt tydligt om ett åsiktsbrott. För övrigt lyfte Europaparlamentets delegation nyligen fram ett antal fall av brott mot mänskliga och grundläggande rättigheter, bl.a. fallet Khémaïs Csila, under sitt besök i landet.

Vilka åtgärder har rådet vidtagit eller ämnar rådet vidta för att få ett slut på den egenmäktiga häktningen av Khémaïs Csila och de ogrundade anklagelser som riktas mot honom? Vilka initiativ planerar rådet mera allmänt vidta för att få de tunisiska myndigheterna att upphöra med sina brott mot de mänskliga rättigheterna och på allvar ta sig an uppgiften att införa demokrati och skapa en rättsstat?

Svar (30 mars 1998)

Rådet fäster stor politisk vikt vid främjandet av och respekten för de mänskliga rättigheterna i Tunisien och följer noggrant utvecklingen i detta land.

Som den ärade parlamentsledamoten säkert känner till, var Tunisien det första Medelhavsland som undertecknade ett nytt Europa*Medelhavsavtal om associering. Genom detta avtal upprättas en politisk dialog där parterna öppet kan diskutera en rad politiska frågor, inklusive frågan om mänskliga rättigheter. Det inbegriper dessutom en klausul om de mänskliga rättigheterna där det fastställs att bilaterala förbindelser¨ och samtliga bestämmelser i detta avtal grundas på respekten för de demokratiska principerna och mänskliga rättigheterna, som vägleder deras inrikes- och utrikespolitik och som utgör en väsentlig beståndsdel av avtalet.¨

Rådet har, i likhet med en delegation från Europaparlamentet nyligen, tagit upp frågan om mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, både allmänt och med hänvisning till särskilda fall, inklusive fallet Khémaïs Csila, och kommer att ta upp frågan på nytt och påminna sina tunisiska samtalspartner om deras ansvar för de mänskliga rättigheterna och deras åtaganden inom ramen för såväl EG-Tunisienavtalet som Barcelonaprocessen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3221/97 från Patricia McKenna (V) till rådet (15 oktober 1997)

Ämne: Påståenden om summarisk avrättning på Filippinerna

Det påstås att de sista medlemmarna av den filippinska rikspolisens mobila grupp den 4 september med våld bröt sig in hos den 25-årige Marlon Fernandez i Barangay, Santo Domingo, och anklagade honom för att vara medlem av den nationella folkarméns (NPA) beväpnade oppositionsgrupp.

En senare rapport från de filippinska myndigheterna hävdar att Fernandez dödats vid en beväpnad sammanstötning med polisen. Emellertid finns det andra rapporter som uppger att han senare sågs i bostaden tillhörande en av medlemmarna av Santa Domingos provinsstyrelse, där han misshandlades av samma polisstyrka som brutit sig in i hans hem och att skott hördes i närheten.

Med anledning av de omstridda rapporterna om Fernandez död, kommer rådet att göra påpekanden för de filippinska myndigheterna om att det krävs en grundlig och objektiv undersökning av hans död?

Svar (9 mars 1998)

Ovannämnda fall har inte förelagts rådet.

I sina förbindelser med alla tredje länder fäster rådet generellt ständigt vikt vid att de regler som styr en rättsstat tillämpas och på att de mänskliga rättigheterna respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3550/97 från Giuseppe Rauti (NI) till kommissionen (12 november 1997)

Ämne: Avskaffande av geografiundervisningen i Italien

Vet kommissionen att det försöksprojekt som godkänts av utbildningsdepartementet i Italien för de två första gymnasieåren och som redan har inletts i 150 skolor inte längre innefattar någon geografiundervisning? Det har en rad negativa följder på yrkesmässig nivå, eftersom många geografilärare blir tvungna att avgå.

1. Anser kommissionen inte att avskaffandet av geografiundervisningen leder till att nivån och kvaliteten på undervisningen försämras allvarligt?

2. Är det italienska departementets beslut inte motstridigt med uppvärderingen av geografi och det ¨kulturella värde¨ ämnet tillskrivs i alla motsvarande undervisningssystem i Europeiska unionen?

3. Ämnar kommissionen anmoda den italienska regeringen att upphäva detta allvarliga och oroväckande beslut?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3550/97 och E-3802/97 ingivna av Édith Cresson för kommissionen (10 december 1997)

Kommissionen noterar det faktum att det italienska undervisningsministeriet i sitt utkast till översyn av läroplanen för de första två årskurserna på sekundär nivå inte infört undervisning i geografi.

Kommissionen hänvisar parlamentsledamöterna till artikel 126 i EG-fördraget, där det anges att vid insatser på undervisningsområdet skall ¨gemenskapen fullt ut [...] respektera medlemsstaternas ansvar för utbildningens innehåll och utbildningssystemens organisation¨.

Översyn av läroplanen, val av ämnen och fördelning av dessa över årskurserna är alla områden under nationellt ansvar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4084/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Framställning av kartor över territorier som bebos av ursprungsbefolkningar i Amazonasområdet

På uppdrag av kommissionen har olika projekt för att framställa kartor över territorier och skyddsområden som bebos av ursprungsbefolkningar i Amazonasområdet genomförts.

Anser kommissionen att det är en internationell uppgift att skydda ursprungsbefolkningar? Anser kommissionen det principiellt ändamålsenligt, också med hänsyn till det nya direktivet om regnskogar, att utarbeta en översikt över territorier och skyddsområden som bebos av ursprungsbefolkningar?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4084/97, E-4085/97 och E-4086/97 ingivna av Manuel Marín för kommissionen (3 februari 1997)

Gemenskapen har, inom budgetposten för tropiska skogar, finansierat många projekt i Amazonas som rör kartläggningen av områden som bebos av ursprungsbefolkning. Det främsta målet för dessa projekt, som syftar till att fastställa gränserna för de områden som bebos av ursprungsbefolkning, är att uppmuntra bevarande och hållbar utveckling av tropiska skogar så att dessa grupper kan välja att fortsätta med sin traditionella livsstil där detta är möjligt och hållbart med hänsyn till konkurrerande anspråk från andra markanvändare.

Kommissionen uppmanades att hjälpa utvecklingsländerna att upprätta en rättvisande allmän överblick över de områden på deras territorier som bebos av ursprungsbefolkning. Kommissionen förbereder i samband med detta ett arbetsdokument om stöd till ursprungsbefolkningar inom ramen för utvecklingssamarbetet.

Kommissionen har hjälpt Instituto socio-ambiental (ISA) i Brasilien att utarbeta tillförlitliga aktuella kartor över de områden i landet som bebos av ursprungsbefolkning och upprätta ett nätverk mellan liknande organisationer i Latinamerika för att utbyta erfarenheter och samordna gränsöverskridande verksamhet. Detta arbete fortsätter nu i en andra etapp som just inletts. I denna fas kommer andra geografiska uppgifter, till exempel uppgifter om vegetationstyp, att införlivas i ett enda GIS (geografiskt informationssystem). ISA har således blivit den nationella samlingspunkten för information om områden i Brasilien som bebos av ursprungsbefolkning, och statliga organisationer som den nationella stiftelsen för stöd till ursprungsbefolkningen (FUNAI) vänder sig i första hand sig till ISA för att få kartor och för att hjälpa till att lösa konflikter i markfrågor i vilka ursprungsbefolkning är inblandad. ISA är också nära knutet till G7:s pilotprogram, särskilt programmet ¨Indigenous lands¨ vilket - med stöd av tyska staten och Europeiska gemenskapen (genom en stiftelse för regnskogar [Rainforest trust fund]) - omfattar utstakning av de lagliga gränserna mellan olika erkända grupper av ursprungsbefolkning i de brasilianska delarna av Amazonas.

I Brasilien upprätthåller ISA mycket nära kontakt med staten, särskilt med FUNAI, den federala myndighet som har ansvaret för frågor rörande ursprungsbefolkningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3593/97 från Yves Verwaerde (PPE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Högnivågruppen om sociala och företagsmässiga aspekter på informationssamhället

Jag vill be kommissionen om en första utvärdering av arbetet i högnivågruppen om sociala och företagsmässiga aspekter på informationssamhället.

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (9 januari 1998)

Expertgruppen på hög nivå när det gäller sociala och samhälleliga aspekter på informationssamhället har avslutat sitt arbete. Gruppen lade nyligen fram en slutrapport och ett exemplar av denna rapport skall sändas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

För närvarande håller man på att utarbeta ett sammandrag av de kompletterande analyser som nämns i bilagan till slutrapporten och som genomfördes parallellt med gruppens arbete och det kommer att finnas tillgängligt i början av det nya året.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4132/97 från Reimer Böge (PPE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Fiskeripolitik i Östersjön

Kommissionen anmodas meddela vilka avtal eller överenskommelser om fiskeripolitiken i Östersjön som existerar mellan EU respektive mellan EU-länder och EU:s partnerländer?

Känner kommissionen till om det finns delar av gemenskapsflottan som därutöver har privatekonomiska avtal för tredje lands vatten i Östersjön?

Vilka visioner har kommissionen inför anslutningsstrategin för integration av Östersjöstaterna eller för ingående av fiskeriavtal med de baltiska staterna, Polen och Ryssland?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (10 februari 1998)

År 1996 slöt gemenskapen nya fiskeavtal med Estland, Lettland och Litauen. Dessa nya avtal ersatte de befintliga avtal som slutits tidigare med gemenskapen, Sverige respektive Finland. Gemenskapen håller på att förhandla om liknande avtal med Polen och Ryska federationen. I väntan på att dessa samråd skall avslutas sköter gemenskapen de avtal som ingicks av Sverige respektive Finland med dessa länder före utvidgningen, i enlighet med 1994 års anslutningsakt. Fiskeavtal för kvotutväxling har slutits på grundval av dessa avtal med vart och ett av de fem länderna för 1996, 1997 och 1998.

Privata avtal ingås utanför dessa fiskeavtal. De avtalsslutande parterna i Internationella fiskerikommissionen för Östersjön (IBFSC) har enats om (fiskeregel 2.1) att fartyg som fiskar inom ramen för sådana privata avtal bör erhålla särskilt tillstånd för en fastställd fiskeaktivitet från de officiella myndigheterna i flaggstaten och i det land där fisket bedrivs. I övervakningssyften skall den tillståndsgivande avtalsslutande part i vars vatten fisket bedrivs dessutom, innan fisket påbörjas, meddela IBSFC-sekreteriatet sådana uppgifter som art, kvantitet, tidsperiod och fartygsnamn. IBSFC skall meddela de avtalsslutande parterna dessa uppgifter.

Kommissionen är övertygad om att ett sådant regionalt och bilateralt samarbete bidrar till den ekonomiska integrationen i allmänhet och att det kommer att inverka positivt på nästa utvidgningsförhandlingar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4203/97 från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Agenda 2000 och mål 1: investeringar 1993-1997

Eneko Landáburu, generaldirektör med ansvar för regional- och sammanhållningspolitik, lade fram ett förslag inför pressen i slutet av november om att elva europeiska regioner, bl.a. Valencia (Spanien), inte längre skulle utgöra mål 1-regioner, i enlighet med kommissionens förslag att minska strukturfonderna innan de nya länderna ansluter sig.

Generaldirektören gjorde denna bedömning på grundval av preliminära uppgifter som kommissionen förfogar över. Eurostats officiella statistik visar emellertid för Valencias del att denna autonoma regions BNP år 1993 utgjorde 74,9 % av gemenskapens genomsnittliga BNP och att procentförhållandet år 1994 var ännu lägre, nämligen 73,6 %. Taket för att godkännas som mål 1-region ligger på 75 %. Ingenting tyder sålunda på att Valencia omedelbart skulle falla utanför kriterierna för mål 1.

Ifall den genomsnittliga inkomsten i regionerna under åren 1993-1997 utnyttjades som kriterium för att beräkna BNP, skulle det vara viktigt att känna till nationalekonomiska uppgifter om dessa regioner för varje år som beaktas.

Hur stora var beloppen för de investeringar som genomfördes och som finansiserades av strukturfonderna (mål 1) i de nedan uppräknade regionerna åren 1993, 1994, 1995, 1996, 1997?

Regioner:

- Thrakien, Makedonien, Thessalien, Kreta, Peloponnesos, Centralgrekland, Epirus, Attika, Joniska öarna, Achaia, Fastlandsgrekland (Grekland)

- Hainaut (Belgien)

- Thüringen, Brandenburg, Östberlin, Sachsen-Anhalt, Sachsen, Munster (Tyskland)

- Galicien, Extremadura, Kastilien-La Mancha, Kastilien-Leon, Ceuta och Melilla, Comunidad Valenciana, Asturien, Andalusien, Kanarieöarna, Murcia (Spanien)

- Valanciennes, Avesnes, Douai, Korsika, de franska utomeuropeiska departementen (Frankrike)

- Ulster, Connauaught, Leinster (Irland)

- Molise, Apulien, Sicilien, Basilicata, Sardinien, Kalabrien, Kampanien (Italien)

- Flevoland (Nederländerna)

- Burgerland (Österrike)

- Nordportugal, Alentejo, Algarve, Lissabon, Vale do Tejo, Centrala Portugal (Portugal)

- Enterprise Islands, Highlands, Merseyside, Nordirland (Förenade kungariket)

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4202/97 och E-4203/97 ingivna av Monika Wulf-Mathies för kommissionen (26 februari 1998)

På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4017/97 från Niels Sindal (PSE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Fripassagerare (transport)

På vilket sätt har kommissionen för avsikt att avhjälpa problemen med hur fripassagerare skall behandlas ombord på fartyg i europeiska farvatten?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (27 februari 1998)

Kommissionen har fått kännedom om problemen med fripassagerare i sitt arbete med sjötransportpolitiken och frågor som nu faller under avdelning VI (samarbete i rättsliga och inrikes frågor) i Fördraget om Europeiska unionen.

Eftersom förslaget till konvention om personkontroller vid passage av medlemsstaternas yttre gränser ((EGT C 128, 9.5.1994. )) inte har antagits av rådet, saknas bindande rättsregler på området.

När Amsterdamfördraget träder i kraft kommer frågorna om passage av gemenskapens yttre gränser att höra till första pelaren, närmare bestämt artikel 73.2 a om normer och förfaranden som medlemsstaterna skall följa när de utför personkontroller vid yttre gränser. I dessa frågor skall rådet under en övergångsperiod av fem år efter Amsterdamfördragets ikraftträdande besluta enhälligt på förslag av kommissionen eller på initiativ av en medlemsstat och efter att ha hört Europaparlamentet.

Man måste eftersträva överensstämmelse med havsrättens regler. Internationella normer för fripassagerare ombord på fartyg har fastställts. Ett förslag till rättslig reglering för att bekämpa illegal invandring sjövägen har lagts fram av Italien till Internationella sjöfartsorganisationen. Kommissionen deltar i arbetet inom denna organisation.