SKRIFTLIG FRÅGA E-1549/03

från Toine Manders (ELDR) till kommissionen

(7 maj 2003)

Ämne: Tyskland har på rättsvidriga grunder infört ett pantsystem

Från och med den 1 januari 2003 har Tyskland ett system där det betalas pant för alla engångsförpackningar för öl, kolsyrade läskedrycker och vatten, även om det än så länge finns varken ett centralt insamlingssystem eller ett centralt system för avräkning. Att ett sådant system saknas leder till att man i praktiken undantagsvis måste använda flergångsförpackningar och utgående från gemenskapens lagstiftning är detta ett oproportionerligt handelshinder som innebär en diskriminering av importörer. Förutom att det saknas ett centralt insamlingssystem och ett centralt system för avräkning har det också klagats på själva pantsystemet. Europeiska kommissionen har vid ett flertal tillfällen fastställt som sin ståndpunkt att ett system för pant på förpackningar innebär ett handelshinder och därför kan ha sitt berättigande endast under förutsättning att systemet är ett skäligt verktyg för uppnående av de miljömål som föreskrivits i direktiv 94/62/EG(1).

Detta är emellertid inte denna gång fallet, eftersom

- målen enligt direktiv 94/62/EG i fråga om förpackningar och förpackningsavfall redan i rikligt mått uppnås med hjälp av Duales System Deutschland GmbH och dess system med gröna punkter,

- systemet för pant på förpackningar är en följd av att man inte uppnått kvoterna för flergångsförpackningar enligt Tysklands förpackningsförordning och avsikten med systemet är således inte att öka insamlandet av engångsförpackningar utan endast att tvinga tillverkare och importörer att sälja ett större antal flergångsförpackningar.

Med tanke på ärendets brådskande karaktär och de svåra konsekvenser som Tysklands system för pant på förpackningar för med sig är det både önskvärt och nödvändigt med åtgärder på gemenskapsnivå.

1. Känner kommissionen till hurdan situationen blivit efter att Tyskland den 1 januari 2003 infört ett system för pant på förpackningar?

2. Anser kommissionen att Tysklands införande av detta system inte är ett skäligt verktyg för uppnående av de miljömål som föreskrivits i direktiv 94/62/EG? Anser kommissionen i anslutning till detta att det snarare handlar om ett förtäckt handelshinder som måste påtalas genom att det inleds ett överträdelseförfarande mot Tyskland?

3. Är kommissionen beredd att använda sitt inflytande för att i det förfarande som nu är på gång mot Tyskland och handlar om hur kvoterna för flergångsförpackningar påverkar importörer av mineralvatten också ta med läskedrycker (antingen de tillverkats av naturligt mineralvatten eller inte) och eventuellt andra drycker och dessutom i görligaste mån påskynda det?

4. Är kommissionen beredd att gå ut med ett kraftfullt ställningstagande i anslutning till den begäran om förhandsavgörande (Radlberger/Spitz) som gjorts från tysk domstol i Stuttgart till Europeiska domstolen och i görligaste mån påskynda ärendet?

5. Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder mot denna icke önskade och rättsvidriga situation och, om så är fallet, vilka åtgärder då? Är kommissionen också beredd att ta upp den här frågan till diskussion vid nästa rådsmöte (inre marknaden) för att man skall nå fram till ett gemensamt tillvägagångssätt?

(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(3 juli 2003)

1. Kommissionen känner till den situation som ledamoten beskriver.

2. - 4. De rättsliga följderna av att införa pant på engångsförpackningar för drycker som en ersättning av ett befintligt retur- och insamlingssystem har bedömts, bland annat av kommissionen i samband med ett förhandsavgörande i mål C-309/02 Radlberger Getränke, ett pågående ärende i domstolen. I detta fall var kommissionens ståndpunkt, i de synpunkter som lämnades till domstolen den 20 december 2002, att en sådan åtgärd i princip är tillåten enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1) och artikel 28 i EG-fördraget, förutsatt att övergången från det befintliga retursystemet till ett system som baserar på pant på engångsförpackningar införs utan störningar och oproportionerliga hinder för handeln inom unionen.

Det nuvarande domstolsförfarandet mot Tyskland i frågan om effekterna av återvinningsgraderna för importörer av naturligt mineralvatten, C-463/01, saknar direkt betydelse för införandet av en obligatorisk pant på engångsförpackningar för vissa drycker. I det fallet hänvände sig kommissionen till domstolen för att få fram ett beslut om att den återvinningsgrad som tidigare gällt enligt den tyska lagstiftningen inte överensstämde med direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall samt artikel 28 i fördraget, endast beträffande mineralvatten som enligt rådet direktiv 80/777/EEG av den 15 juli 1980(2) skall fyllas på vid källan. Kommissionen ansåg att effekterna på handeln var oproportionerliga för mineralvatten som transporterades längre sträckor, något som var kännetecknande för importerat vatten. Den åtgärd Tyskland vidtagit betraktades därför av kommissionen som en dold begränsning av den fria rörligheten för varor. Det är inte möjligt att göra hänvändelsen till domstolen mer omfattande utan att gå igenom alla de steg i överträdelseförfarandet som artikel 226 i EG-fördraget föreskriver.

Kommissionen har begränsade möjligheter att påskynda domstolsförfarandet, eftersom det är domstolen som är ansvarig för frågan i detta skede.

Samtidigt har kommissionen fått information som väcker tvivel om huruvida det aktuella införandet av den nya obligatoriska panten på engångsförpackningar för vissa drycker i Tyskland överensstämmer med de villkor som lades fram i de skriftliga synpunkterna till C-309/02. Det verkar framför allt som om pant i dag i regel endast kan krävas i den affär där engångsförpackningen köptes. Det har lett till en avsevärd minskning av försäljningen av drycker i engångsförpackning.

Samtidigt vet kommissionen att den tyska regeringen försöker införa ett insamlingssystem som innebär att engångsförpackningar från och med den 1 oktober 2003 kan återlämnas till vilken affär som helst i Tyskland.

5. För att se till att det nya insamlingssystemet införs så snabbt som möjligt och för att undvika framtida överträdelser beträffande pant på engångsförpackningar, skrev de kommissionsledamöter som ansvarar för miljö och den inre marknaden till den tyska miljöministern Jürgen Trittin i maj 2003. Med hänvisning till kommissionens uppfattning, som framfördes i ovan nämnda skriftliga synpunkter till C-309/02 uttryckte kommissionsledamöterna sina farhågor beträffande den nuvarande övergångsfasen för det gällande pantsystemet, eftersom inget tillfredsställande landstäckande retursystem har införts. I det avseendet begärde de ytterligare information om den nuvarande situationen samt ytterligare information om det nya föreslagna retursystemet och uppmanade den tyska regeringen att påskynda införandet av åtgärder för att få den tyska lagstiftningen att överensstämma med gemenskapslagstiftningen. De frågade även den tyska regeringen om den har räknat med att upphäva åtgärden till dess att det finns ett ordentligt retursystem.

Den tyska miljöministern framhöll i sitt svar på skrivelsen de gemensamma ansträngningar som industrin och den tyska regeringen gjort för att få till stånd ett landstäckande retursystem fram till det planerade datumet 1 oktober 2003. Trittin anser att det inte finns någon anledning att upphäva åtgärden fram till dess.

Kommissionen utvärderar för närvarande Trittins svar.

För tillfället har kommissionen inga planer på att ta upp frågan på det kommande rådet för den inre marknaden.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) Rådets direktiv 80/777/EEG av den 15 juli 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om utvinning och saluförande av naturliga mineralvatten, EGT L 229, 30.8.1980.