SKRIFTLIG FRÅGA E-2055/98

från Felipe Camisón Asensio (PPE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: Eventuellt skadlig förekomst av ftalater i leksaker

Med hänvisning till ovanstående undrar jag om kommissionen kan ge följande upplysningar:

1. Har kommissionen tillgång till säker vetenskaplig information om graden av skadlighet hos de ftalater som tillsätts PVC-plast för att göra bitleksaker mjuka?

2. Hur skall enligt kommissionen säkerhetskravet och den berörda industrisektorns sociala och ekonomiska intressen kunna förenas?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-0755/98, E-0830/98, E-0996/98, E-1536/98, E-1806/98 och E-2055/98 ingivna av Emma Bonino för kommissionen

(20 juli 1998)

Vissa medlemsstater har, när de anmält vidtagna eller planerade åtgärder, underrättat kommissionen om att vissa barnvårdsartiklar och leksaker i mjuk PVC-plast som innehåller ftalater innebär risker för barnens hälsa. Efter att ha erhållit dessa uppgifter har kommissionen hört med medlemsstaterna om riskernas art och om lämpliga åtgärder.

Eftersom de vetenskapliga frågorna är komplexa har kommissionen även rådfrågat vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö, som avgav ett yttrande om ftalater i leksaker i mjuk PVC-plast den 24 april 1998, och som kompletterades av förtydliganden den 16 juni 1998. Kommittén noterade att användningen av leksaker och barnvårdsartiklar i mjuk PVC-plast innehållande ftalater innebär att spädbarn utsätts för sådana ämnen, vilka enligt tillgängliga uppgifter kan överskrida säkra gränsvärden för två av dem, nämligen diisononylftalat och di(2-etylhexyl)ftalat.

Kommitténs slutsats var att den låga säkerhetsmarginalen för diisononylftalat ger grund till oro. Trots att säkerhetsmarginalen för di(2-etylhexyl)ftalat ligger under 100 (det gränsvärde som anses säkert)är kommittén mindre oroad över den uppskattade nivån av exponering för di(2-etylhexyl)ftalat, eftersom människor verkar vara mindre känsliga för den kritiska effekten av di(2-etylhexyl)ftalat. Kommittén har även rekommenderat vägledande gränsvärden för högsta godtagbara mängder som får frigöras för sex ftalater som finns i produkterna i fråga. Dock har kommittén betonat att det för närvarande inte finns något standardiserat förfarande för att mäta den mängd av ftalater som frigörs. Slutligen har kommittén noterat att fler relevanta uppgifter om människors exponering på grund av sådana leksaker och barnvårdsartiklar kan bli tillgängliga i september 1998 till följd av en undersökning som pågår i Nederländerna.

I ljuset av tillgängliga uppgifter verkar det som om spädbarn kan exponeras för vissa ftalater som frigörs från leksaker och barnvårdsartiklar i mjuk PVC-plast, och som överstiger de godtagbara gränsvärdena. Ftalater anses vara ämnen som kan inverka negativt på hälsan.

Den befintliga EG-lagstiftningen, särskilt direktiv 88/378/EEG(1) om leksaker och 76/769/EEG(2) om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar) omfattar inte i sitt nuvarande skick produkterna och riskerna i fråga.

Av denna anledning har kommissionen anmodat medlemsstaterna att vidta åtgärder för att säkerställa en hög nivå av skydd för barnens hälsa i samband med barnvårdsartiklar och leksaker som är avsedda att stoppas i munnen och som är tillverkade i mjuk PVC-plast innehållande ftalater. Åtgärder för begränsning måste anmälas till kommissionen. Särskild uppmärksamhet bör ägnas de två ftalaterna diisononylftalat och di(2-etylhexyl)ftalat eftersom det är de som används oftast. Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen om sina testmetoder, om de konstaterade mängder ftalater som frigörs och om slutsatserna av undersökningarna. Medlemsstaterna uppmanas samarbeta i utvecklingen av en gemensam testmetod för hela gemenskapen för att mäta de mängder ftalater som frigörs från produkterna i fråga. Rekommendationen kommer att ses över när nya rön inom testmetoderna blir tillgängliga.

Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag för permanent lagstiftning som säkerställer en hög säkerhets- och hälsonivå under harmoniserade förhållanden.

(1) EGT L 187, 16.7.1988.

(2) EGT L 262, 27.9.1976.