SKRIFTLIG FRÅGA E-2551/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(12 september 2002)

Ämne: Olika höga utgifter för boendet skapar ojämlikhet på ägarbostadsmarknaden i gränsområdena kring Nederländerna och därmed växande problem

1. Känner kommissionen till att nästan alla tomter i det nybyggda området Pieper-Werning 1 på den tyska orten Bad Bentheim (i delstaten Niedersachsen) snabbt sålts ut

till köpare från trakten kring städerna Enschede och Hengelo i det angränsande Nederländerna, så att antalet nederländska invånare raskt ökat från 350 till 1 000 och att liknande fenomen uppträder söder om Bad Bentheim bland annat i Kleve, Emmerich och Kranenburg invid de nederländska städerna Arnhem och Nijmegen och i norr kring Uelsen och Bunde?

2. Känner kommissionen också till att denna situation i hög grad är en följd av att boränteavdragen i Nederländernas skattesystem sedan den 1 januari 2001 utvidgats till att gälla också för nederländare som bor utanför Nederländernas territorium men arbetar och betalar skatt i Nederländerna, vilket kan leda till att de till avsevärt lägre kostnader än sina grannar på orten kan köpa hus och tomter och till på köpet dra nytta av att tomt- och bostadspriserna stigit avsevärt mindre i Tyskland än i Nederländerna till följd av att tyska medborgare inte kan göra avdrag för boräntekostnaderna vid beskattningen (priserna i Tyskland är mellan 30 och 40 procent lägre än i Nederländerna)?

3. Kan kommissionen förneka risken för att de 12 000 nederländska skatteimmigranterna som på kort tid av ekonomiska skäl bosatt sig i Tyskland kan föranleda känslor av ovilja på de orter där de bor, såsom fallet blivit i Bad Bentheim, där ortsborna som nu till sin förargelse inte kan köpa några tomter i det nybyggda bostadsområdet börjat kalla detta för Klein Amsterdam? Tycker kommissionen det är önskvärt att det kan uppstå ett spänt förhållande mellan invånarna längsmed EU:s inre gränser till följd av något som av dem som missgynnats upplevs såsom illojal konkurrens på bostadsmarknaden?

4. Håller kommissionen fortfarande fast vid sin ståndpunkt till min fråga E-0237/01(1) av den 23 januari 2001 om liknande problem i de delar av Belgien som gränsar till Nederländerna? Där var ju kommissionen inne på den linjen att Europeiska unionen inte hade någon lätt uppgift när sådana gränsöverskridande problem mellan invånare i medlemsstaterna skulle lösas, eftersom rätten att fritt bosätta sig kom före allt annat. Eller förbereder kommissionen nu i samråd med de berörda medlemsstaterna initiativ för att nå fram till en lösning som skall ta ortsbornas klagomål på allvar och garantera dem minst likadana möjligheter på bostadsmarknaden?

Källa: De Volkskrant av den 3 augusti 2002.

(1) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 204.

Svar från Fritz Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 oktober 2002)

Kommissionen känner vare sig till att de flesta tomterna i det nya kvarteret Pieper-Werning 1 i byn Bad Bentheim skulle ha köpts av nederländska medborgare eller att det skulle föreligga en liknande situation i Kleve, Emmerich och Kranenburg.

Kommissionen känner dock till den ändring av den nederländska skattelagstiftningen genom vilken den skatteförmån vid återbetalning av hypotekslån som endast gällde för bostäder i Nederländerna den 1 januari 2001 utvidgades till att omfatta även bostäder i andra medlemsstater, under förutsättning att ägaren arbetar och betalar skatt i Nederländerna.

Såsom kommissionen tidigare angivit i sitt svar på frågeställarens fråga E-0237/01 förstår den att nederländska medborgare tar hänsyn till denna nya skatteregel när de fattar beslut om att köpa bostad i ett grannland. Den förstår även att den ökade efterfrågan på hus i gränsområdena som det ökade intresset från potentiella nederländska köpare gett upphov till leder till höjda priser på bostäder i detta område.

Kommissionen anser att den nya skatteregel som Nederländerna infört är förenlig med gemenskapsrätten, enligt vilken det faktiskt är uttryckligen förbjudet för medlemsstaterna att inskränka tillämpningen av en förmån såsom skattebefrielsen i fråga till att gälla endast för bostäder på det egna territoriet. Mer allmänt sett bör inte medlemsstaterna införa begränsningar (skattemässiga eller andra) i sina medborgares frihet att röra sig och etablera sig utanför de nationella gränserna.

Följaktligen anser kommissionen fortfarande inte att någon särskild åtgärd bör vidtas på gemenskapsnivå i syfte att ingripa i denna situation.