ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2600/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Kommissionsledamöternas deltagande i politisk verksamhet som organiseras av deras respektive partier eller valkoalitioner

Tidigare kommissionsledamöter som Neil Kinnock, Jacques Delors och Emma Bonino deltog under sin mandatperiod aktivt i valkampanjer och politisk verksamhet som organiserats av deras respektive partier. Den 26 november 1999 deltog dessutom kommissionens ordförande Romano Prodi i avslutningen av Arturo Parisis valkampanj i Bologna. Prodi skall från podiet ha meddelat sitt stöd för kandidaten ifråga, vilket rapporterades av de italienska nyhetsbyråerna Ansa, And Kronos, Dire och Agi samma dag och följande dag av olika dagstidningar, i första hand Resto del Carlino som ges ut i Bologna och distribueras i hela regionen Emilia Romagna.

Kan kommissionen ange om den inte anser att kommissionsledamöterna under sin mandatperiod bör avstå från att direkt delta i politisk verksamhet och valkampanjer som organiseras av de egna partierna eller valkoalitionerna? Anser den inte dessutom att kommissionsledamöterna, genom att inte direkt delta i politisk verksamhet som organiseras av deras respektive partier, skulle säkerställa sin roll som representanter för samtliga medborgare i Europeiska unionen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2459/99, E-2600/99 och E-2628/99 ingivet av Romano Prodi för kommissionen

(7 februari 2000)

Såsom kommissionen ständigt får påpeka i svar på Europaparlamentets skriftliga och muntliga frågor(1) är dess ledamöter kvinnliga och manliga politiker som bedriver politiskt arbete, och de är inom ramen för de skyldigheter tjänsten medför helt fria att självständigt och på eget ansvar uttrycka sina personliga åsikter.

(1) Se till exempel ordförande Reys svar på muntlig fråga nr 10/68 från Habib-Deloncle och kommissionens svar på skriftliga frågor nr 44/83 från Gendebien EGT C 197, 25.7.1983, nr 1682/85 från Vandemeulebroucke EGT C 55, 10.3.1986, E-1404/97 från Pasty EGT C 391, 23.12.1997 och E-2617/98 från Wibe EGT C 96, 8.4.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2602/99

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Tillträde till tjänster inom den offentliga sektorn i Luxemburg för invandrare från andra medlemsstater i Europeiska unionen

I sitt svar på fråga E-4067/98(1) från Sérgio Ribeiro meddelade kommissionen den 19 mars 1999 att förfarandet vid fördragsbrott mot Luxemburg skulle inledas på grundval av artikel 171 i EG-fördraget.

Under andra hälften av 1999 meddelade GD V CLAE att det trots den lagstiftning som antagits av de luxemburgiska myndigheterna fortfarande fanns begränsningar i tillträdet till tjänster inom den offentliga sektorn för invandrare från andra medlemsstater i Europeiska unionen.

För närvarande har det i Luxemburg stad utlysts flera tjänster (offentliggörande den 17 november, sista inlämningsdag för ansökningarna den 24 december 1999) där ett krav för tillträde är luxemburgiskt medborgarskap.

Kan kommissionen noggrant redogöra för hur den rådande situationen ser ut?

(1) EGT C 297, 15.10.1999, s. 128.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 februari 2000)

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att den, till följd av att lagen av den 17 maj 1999 antagits, avbrutit det överträdelseförfarande som hade inletts mot Luxemburg.

Enligt denna lag är kravet på medborgarskap inte tillämpligt på medborgare från andra länder i gemenskapen som söker arbete inom forskning, undervisning, hälso- och sjukvård, landtransporter, post och telekommunikationer samt distribution av vatten, gas och elektricitet.

Domstolens dom av den 2 juli 1996(1) gällde dessa områden. I enlighet med sitt så kallade övergripande arbetssätt, som förklaras i meddelandet 88/C72/02(2), hade kommissionen begränsat sitt överträdelseförfarande till att gälla dessa områden.

I fråga om anställningar vid centrala eller kommunala förvaltningar (som de tjänster som lysts ut enligt parlamentsledamotens fråga) är det de nationella myndigheterna som, på grundval av de kriterier som fastställts av domstolen och under domstolens kontroll, skall avgöra om artikel 39.4 i EG-fördraget (f. d. artikel 48) är tillämplig i varje enskilt fall, beroende på de arbetsuppgifter och det ansvar som varje specifik tjänst innebär.(3)

Kommissionen håller för närvarande på att granska medlemsstaternas situation i fråga om tillträde till anställning inom den offentliga sektorn, bland annat på lagstiftningsnivå.

Det är på sin plats att påminna om att eftersom gemenskapens regler på området har direkt verkan och företräde framför nationella regler, kan unionens medborgare hävda sin rätt till fri rörlighet inför nationella myndigheter.

(1) Mål C-473/93, Kommissionen mot Luxemburg, REG 1996, s.I-3207.

(2) EGT C 72, 18.3.1988.

(3) Se ovan nämnda mål, punkt 27.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2859/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Allmän ordning och säkerhet

Det är allmänt känt att säkerheten på gatorna är något som medborgarna sätter högt värde på, och att det är en offentlig tjänst som allmänheten betalar för då de betalar skatt.

Därför måste det finnas tillräckligt många poliser och polisstationer i hela landet.

Tyvärr är det emellertid så att det i Rom, och särskilt i distrikt XX, förhåller sig annorlunda. Där håller hela kvarter på att förfalla och kännetecknas av social oro, narkotika- och alkoholmissbruk och invandrare, medan antalet poliser inte är tillräckligt och det i vissa områden inte ens finns någon polisstation, även om distriktet i fråga begärt en polisstation. Denna situation kommer att förvärras i och med evenemangen i samband med jubileumsfirandet år 2000.

Mot bakgrund av det ovanstående ombeds kommissionen besvara följande frågor:

1. Finns det några forskningsresultat, uppgifter eller exempel på god praxis när det gäller de logistiska och organisatoriska metoder som tillämpas av ordningsmakten?

2. Finns det liknande problem i andra medlemsstater och hur hanteras i så fall problemen där?

3. Vad anser kommissionen rent allmänt om detta problem?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(6 mars 2000)

Kommissionen anser också att säkerheten på gatorna är en viktig fråga.

Enligt Fördraget om Europeiska unionen skall ett av unionens mål vara att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Detta bekräftades också vid Europeiska rådets särskilda möte i Tammerfors den 15-16 oktober 1999.

Målet skall bland annat uppnås genom medlemsstaternas gemensamma insatser inom området polissamarbete. Åtgärderna skall dock inte påverka medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten inom de nationella territorierna.

Frågan om allmän ordning och säkerhet har regelbundet diskuterats inom ramen för samarbetet kring de rättsliga och inrikes frågorna. I en gemensam åtgärd av den 26 maj 1997 om samarbete på området för allmän ordning och säkerhet(1) har rådet tagit upp hotet mot den allmänna ordningen i samband med internationella evenemang.

Inom ramen för Oisin-programmet(2) har kommissionen stött en rad initiativ rörande polissamarbete och polisens roll i arbetet med att upprätthålla allmän ordning. Mer information om projekten finns i de två rapporterna om genomförandet av Oisin-programmet(3).

(1) EGT L 147, 5.6.1997.

(2) Gemensam åtgärd EGT L 7, 10.1.1997.

(3) SEK(98) 1048 och SEK(1999) 1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2467/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Resor till Europaparlamentets plenarsammanträden i Strasbourg

En gång i månaden sammanträder Europaparlamentet i Strasbourg. I samband med detta är det nödvändigt för otaliga tjänstemän och övriga anställda att resa till Strasbourg, både från Bryssel och från Luxemburg. En stor del av dessa tjänsteresor görs i privata personbilar. I detta sammanhang vill jag ställa följande frågor:

- Hur många medarbetare reser sammanlagt varje månad från Bryssel respektive Luxemburg till Strasbourg?

- Hur många av dessa reser med personbil?

- Hur stora är de sammanlagda kostnader (inbegripet övernattningar, måltider osv.) som förorsakas av flyttningen till Strasbourg?

- Finns det anteckningar om, eller är det känt, huruvida och hur ofta det under dessa resor sker trafikolyckor där kommissionens medarbetare är inblandade?

- Känner man till om trafikolyckor under dessa resor redan krävt svårt skadade eller döda?

- Finns det anteckningar om kostnader på grund av olycksfall?

- Avviker olycksfallsstatistiken för dagarna för dit- respektive avresa från statistiken för övriga dagar?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(21 januari 2000)

Under 1998, vilket är det senaste år som alla uppgifter föreligger för, företog tjänstemän från Bryssel och Luxemburg 2705 tjänsteresor i samband med Europaparlamentets möten. Dessa resor kostade det året totalt 1,3 miljoner euro, och 124 av resorna företogs med bil. Kommissionen känner inte till några olyckor vid tjänsteresor till Strasbourg med bil. Den har därför inga uppgifter om olyckor, skador eller dödsfall.

Kommissionen har ingen detaljerad olycksstatistik för de relevanta sträckorna av det belgiska, luxemburgska och franska vägnätet som skulle kunna användas för att beräkna olycksriskerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2469/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Svar på fråga E-1056/99

I sitt svar på den skriftliga frågan E-1056/99 av den 20 april 1999(1) skriver kommissionen att man hos de österrikiska myndigheterna efterfrågat information om försäkringarnas art och innehåll, de försäkrade objekten och de existerande försäkringsbreven.

- Har kommissionen mottagit denna information?

- Kan rådets direktiv 92/50/EEG(2) om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster tillämpas i detta fall?

- Kan rådets direktiv 93/37/EEG(3) om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggnadskontrakt tillämpas i detta fall?

- Vilka följder får detta med tanke på min skriftliga fråga av den 20 april 1999?

(1) EGT C 348, 3.12.1999, s. 149.

(2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.

(3) EGT L 199, 9.8.1993, s. 54.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Försäkringstjänsterna som parlamentsledamoten hänvisar till är försäkringen för byggnader i staden Wiens ägo som staden har tecknat med försäkringsbolag för stadens egendom.

Kommissionen har bett de österrikiska myndigheterna om ytterligare upplysningar om kontraktens art, tröskelvärde och tidslängd, vilket kommissionen även angav i sitt svar på parlamentsledamotens fråga E-1056/99(1). Av de uppgifter som kommissionen då fick framgår att staden Wien har slutit 1850 försäkringsavtal för byggnader för en period av 10 år. Av dessa kommer alla utom 100 att löpa ut år 2001. Försäkringsavtalen som staden Wien har tecknat kan kategoriseras som tjänster enligt bilaga I A kategori 6 (finansiella tjänster) i rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster. Skyldigheten att offentliggöra kontrakt (om tröskelvärdet överskrids) föreligger bara för sådana kontrakt som tecknats efter Österrikes anslutning till gemenskapen.

Vid ett möte mellan kommissionen och de österrikiska myndigheterna den 3 december 1999 förklarade staden Wien att man från och med 2001 kommer att offentliggöra alla kontrakt.

(1) EGT C 348, 3.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2829/99

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Befogenhet över politikområden enligt Amsterdamfördraget

Mot bakgrund av att kommissionen är fördragens väktare och betydelsen av att subsidiaritetsprincipen åskådliggörs på ett konkret sätt, har kommissionen någon detaljerad och lättförståelig lista över de befogenhetsområden som fastställs genom Amsterdamfördraget, med kategorier som visar vilka befogenheter EU och medlemsstaterna har på olika politikområden? Om inte, varför? Om det finns en sådan politik, kan kommissionen se till att den blir tillgänglig för allmänheten?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(10 mars 2000)

Gemenskapsinstitutionerna har tilldelats befogenheter genom fördraget, inte efter verksamhetsområde, utan efter vilka mål som skall uppnås. Enligt artikel 5 (tidigare artikel 3b) i EG-fördraget skall subsidiaritetsprincipen tillämpas på de områden där gemenskapen inte har exklusiv behörighet. Fördraget innehåller emellertid ingen definition av begreppet exklusiv behörighet och inte heller någon uppräkning av vilka områden där gemenskapen har exklusiv behörighet.

I sitt meddelande från 1992 om subsidiaritetsprincipen(1) försökte kommissionen dock avgränsa det exklusiva behörighetsområdet, samtidigt som man underströk att området kunde ändras i takt med den europeiska integrationens utveckling.

Metoden är fortfarande giltig, även efter antagandet av protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna som fogats till Amsterdamfördraget.

Protokollet bygger på en dynamisk syn på subsidiariteten, som innebär att gemenskapens verksamhetsområde kan utvidgas när omständigheterna så kräver, men naturligtvis inom de ramar som uppställts genom fördraget. Likaså kan området inskränkas när en viss verksamhet inte längre är motiverad.

Det handlar inte om att sätta fasta gränser för unionens befogenheter. Tvärtom är det fråga om att göra gränserna rörliga, så att unionen när så är motiverat kan ingripa eller låta bli att ingripa.

(1) SEK(1992) 1990 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2473/99

från Brian Simpson (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Flygtrafikregleringsproblem

Instämmer kommissionen i att varje ökning av de genomsnittliga flygförseningar som flygbolag och resenärer erfar på grund av ATC:s (Air Traffic Control) begränsningar är totalt oacceptabel?

Instämmer kommissionen dessutom i att detta huvudsakligen är medlemsstaternas fel då de har misslyckats med att på ett tillfredsställande sätt investera i ett modernt ATC-system, att skapa ett gemensamt område för ATC som omfattar hela EU, att komma överens om en gemensam kapacitetsplan för EU samt att detta resulterar i att resenärerna försummas?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(19 januari 2000)

Den 1 december 1999 antog kommissionen ett meddelande som behandlar den nuvarande situationen när det gäller förseningar i lufttrafiken. Meddelandet innehåller också förslag till nya åtgärder för att förse gemenskapen med en flygledningstjänst som säkerställer att den inre marknaden fungerar väl(1).

Kommissionen har gjort en omfattande analys av orsakerna till och utvecklingen av flygförseningarna under de senaste åren. Åtskilliga faktorer bidrar till att luftrummet ständigt är överbelastat. Den främsta orsaken är, som parlemantsledamoten påpekar, begränsningar när det gäller lufttrafikkontrollen. I meddelandet erkänns också att den nuvarande situationen när det gäller förseningar är ohållbar för passagerarna och flygbolagen. Den kan dessutom äventyra förverkligandet av gemenskapens mål, särskilt när det gäller luftfartspolitiken.

Parlamentsledamotens tar även upp frågan om medlemsstaternas eventuella ansvar för att gemenskapen luftrum ännu inte har försetts med ett gemensamt kontrollsystem och behovet av att snabbt åtgärda situationen. Denna fråga bemöts i ovan nämnda meddelande som har lagts fram för rådet och parlamentet.

(1) KOM(1999) 614 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2779/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Stöd till de anställda vid företaget Misko som tvingas flytta till en annan arbetsplats

Företaget Misko Pastaindustri A.E., som är ett dotterbolag till det italienska företaget Barilla, har genom den grekiska utvecklingslagen 1892/90 fått finansieringsstöd för att inrätta en ny produktionsenhet i Thebe, på villkor att det bevarar de befintliga 275 fasta tjänsterna. Innan man byggt klart den nya enheten har dock företaget stängt pastafabriken i Patras och tvingat personalen att antingen sluta eller acceptera en förflyttning till andra av företagets enheter. De anställda som har accepterat att flytta drabbas dock av höga omkostnader för flytten till sin nya arbetsplats, vilket leder till att de tvingas säga upp sig och riskerar att bli arbetslösa.

Finns det någon möjlighet att ge stöd till de anställda för att de skall kunna klara av de höga utgifter som den påtvingade flytten till en ny arbetsplats innebär? Genom vilka program och förfaranden skulle man kunna genomföra detta stöd?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2778/99 och E-2779/99 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(1 mars 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2489/99

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Grekiska slakthus

Tidigare i år filmade Compassion in World Farming (CIWF) inne i fyra grekiska slakthus. Vid två slakthus för får gjordes inga ansträngningar alls för att bedöva djuren innan halsen skars av. Detta strider klart mot rådets direktiv 93/119/EG om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning. Vid ett tredje grekiskt slakthus för får bedövades djuren men i så otillräcklig mån att en del av dem återfick medvetande antingen innan eller också efter det att halsen skurits av. Vid detta slakthus observerades ett antal överträdelser av rådets direktiv 93/119/EG (1). Överträdelser av direktivet observerades även vid ett grekiskt slakthus för grisar. CIWF har rapporterat samtliga överträdelser till kommissionen.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta beträffande dessa överträdelser i syfte att säkerställa att grekiska slakthus i fortsättningen iakttar rådets direktiv 93/119/EG?

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Veterinärexperter från kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor har vid kontrollbesök under november och december 1998 konstaterat brister vid bedövning och avlivning av djur i grekiska slakterier. Kommissionen har lagt ut dessa rapporter på Internet (http://europa.eu.int/comm/dg24/health/vi/reports/index).

Kommissionen har bett de grekiska myndigheterna att vidta åtgärder för att se till att bestämmelserna enligt rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning(1) efterlevs. Det grekiska jordbruksministeriet har informerat kommissionen om att de centrala veterinära myndigheterna har vidtagit alla nödvändiga administrativa åtgärder och gjort sitt yttersta för att se till att lagstiftningen efterlevs (direktiv 93/119/EG och direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport, och ändring av direktiv 90/425/EEG och 91/496/EEG(2)).

Under februari 2000 kommer det grekiska jordbruksministeriet även att hålla ett seminarium för de grekiska officiella veterinärerna där djurens välbefinnande under transporter och slakt skall behandlas.

Ett nytt besök till Grekland planeras under början av 2000 för att kontrollera hur situationen ser ut för djurens välbefinnande.

Kommissionen har dessutom nyligen fått in ett antal klagomål från olika djurskyddsorganisationer där man uppger att ett antal grekiska slakterier fortfarande bryter mot bestämmelserna i rådets direktiv 93/119/EG. Kommissionen menar att dessa klagomål, åtminstone delvis, bekräftas av de kontrollbesök som nämns ovan.

Kommissionen har nyligen inlett ett överträdelseförfarande mot Grekland för brott mot ovannämnda direktiv.

(1) EGT L 340, 31.12.1993.

(2) EGT L 340, 11.12.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2403/99

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Förslag om nedskärning av Poseima-programmet med 2 miljoner euro

Den 9 november 1999 förelade kommissionen parlamentet sin ändringsskrivelse nr 4 till budgeten för 2000 där det föreslås en nedskärning av Poseima-programmet (särskilt program för Madeira och Azorerna) med 2 miljoner euro och en ökning av anslagen till Posei-programmen Poseidom (särskilt program för de franska utomeuropeiska departementen) och Poseican (särskilt program för Kanarieöarna).

Mot bakgrund av de särskilda svårigheter som unionens yttersta randområden ställs inför, som bland annat nämns i fördraget, och öregioners särskilda kostnader, bland annat när det gäller jordbruks- och fiskeprodukter, kan kommissionen ange:

- varför kommissionen föreslår denna nya nedskärning av Poseima-programmet och

- vilka mekanismer kommissionen kommer att använda för att utnyttja programmets anslag fullständigt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

Kommissionen framhåller för parlamentsledamoten att de siffror som återges under budgetpost B1-321 Poseima är beräkningar av utgifter i samband med åtgärder som skall vidtas inom ramen för budgetposten i fråga, och en nedskärning av anslagen kan inte definieras som en nedskärning av programmet.

När det gäller de närmare frågor som ställs vill kommissionen påpeka att den föreslagna nedskärningen endast hänför sig till beräkningarnas faktiska procentuella genomförande av de försörjningsbalanser som fastställts under de senaste åren och att det är de stödmottagande regionerna själva som, genom ett korrekt och optimalt genomförande av försörjningsbalanserna eller genomförande av andra åtgärder som föreskrivs i lagstiftningen, avgör nivån på användandet av anslagen.

Det bör påpekas att denna post endast avser jordbruksprodukter. Fiskeriprodukter omfattas också av åtgärder inom ramen för programmet Poseima, men under andra budgetposter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2595/99

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Stöd för rapport om regeringskonferensen

Vilket stöd, i form av finansiellt stöd och annat materiellt stöd, gavs av (a) Förenade kungarikets regering och (b) kommissionen till den grupp bestående av von Weizsäcker, Dehaene och Simon när de utarbetade en rapport om regeringskonferensen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 januari 2000)

Kommissionen har inga uppgifter om något ekonomiskt eller materiellt stöd från brittiska regeringen till von Weizsäcker, Dehaene och Simon.

Gruppen höll fyra sammanträden i Bryssel under utarbetandet av rapporten. I samband med dessa stod kommissionen för resekostnaderna till Bryssel, hotellkostnader i Bryssel när det krävdes och alla luncher. Kommissionen betalade också arvodet till gruppens föredragande och tillhandahöll sekretariatsstöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2591/99

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Schengenregelverket

I vissa kretsar i Westminster anser man att det är oroväckande att Förenade kungariket har valt att delta i delar av Schengenavtalet utan att ha fullständig kunskap om hela regelverket och dessutom innan regelverket i vederbörlig ordning har lämnats till underhusets bibliotek.

Kan kommissionen ange vilka delar av regelverket som hittills inte givits ut eftersom de fortfarande är sekretessbelagda av säkerhetsskäl och spridningen därmed är begränsad?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(31 januari 2000)

Enligt vad kommissionen känner till har Förenade kungariket mottagit alla texter som ingår i Schengenregelverket och som har införlivats inom EU:s ramar.

Nämnas bör att artikel 1.2 i rådets beslut nr 1999/435/EG av den 20 maj 1999 om fastställande av Schengenregelverket, i enlighet med relevanta bestämmelser i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionen, i syfte att besluta om den rättsliga grunden för samtliga de bestämmelser och beslut som utgör Schengenregelverket(1) föreskriver, att Schengenregelverket skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, med undantag av bland annat bestämmelser som vid antagandet av detta beslut klassificeras som 'konfidentiella av den verkställande kommittén. Schengenregelverket har således införlivats inom EU:s ramar med den klassificering de givits av verkställande kommittén, en klassificering som är bindande för alla medlemsstater.

(1) EGT L 176, 10.7.1999.