SKRIFTLIG FRÅGA E-3653/00

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(23 november 2000)

Ämne: Nederländernas massmedielag och förhållandena inom konkurrensen mellan offentliga och kommersiella radiostationer

För att koncentrationer av massmedier inom området (kommersiell) radio skall kunna förebyggas är det enligt artikel 82f i Nederländernas massmedielag förbjudet för kommersiella radioföretag att samtidigt vara med i flera frekvenspaket än ett enda. Till skillnad från den offentliga radion får de inte heller erbjuda kombinationer av sändningstid för reklam. Den offentliga radion tar emellertid genom just sådana erbjudanden 42 procent av den totala mängden radioreklam på marknaden. Detta sker på så sätt, att de fem radiostationerna gemensamt säljer radioreklam och erbjuder dem som gör reklam kombinationer av sändningstid på de olika stationerna. Den populära kanalen radio 3 är den största källan till intäkter för den offentliga radion. Med dessa inkomster subventioneras andra offentliga stationer.

1. Tycker inte kommissionen att man vid avgöranden om vem eller vilka som skall anses inneha en dominerande ställning på marknaden inte skall ta hänsyn till bara kommersiella radioföretag utan också till offentliga sådana?

2. Håller kommissionen med mig om att den åtskillnad som massmedielagen gör mellan kommersiella och offentliga radioföretag i fråga om försäljning av reklamtid leder till en obalans i konkurrensen mellan de kommersiella och de offentliga radioföretagen? Om så är fallet, står detta i strid med EEG-fördraget och/eller med det till Amsterdamfördraget bifogade protokollet om systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna?

3. Anser kommissionen att det förändrar villkoren för konkurrensen mellan offentliga och kommersiella radioföretag i sådan grad att det skadar det gemensamma intresset, om vinsterna från reklamintäkter från en offentlig station används för att korssubventionera en annan offentlig station?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3653/00, E-3654/00 och E-3655/00 ingivet av Mario Monti för kommissionen

(15 februari 2001)

EG-domstolen har kommit fram till att TV-sändningsverksamhet i allmänhetens tjänst omfattas av EG-fördraget och den gemensamma marknadens principer, inklusive reglerna om konkurrens och statligt stöd. I synnerhet kan artikel 87.1 (tidigare artikel 92.1) i EG-fördraget vara tillämplig på TV och radio i allmänhetens tjänst om alla villkoren där är uppfyllda. Statligt stöd kan emellertid vara förenligt med EG-fördraget. Enligt artikel 86.2 (tidigare artikel 90.2 i EG-fördraget kan statligt stöd förklaras vara förenligt med fördraget om det är nödvändigt för att fullgöra en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.

Betydelsen av radio och TV i allmänhetens tjänst framgår av det protokoll om denna fråga som fogats till EG-fördraget genom Amsterdamfördraget. Kommissionen måste ta hänsyn till protokollets tolkningsbestämmelser. Enligt protokollet är medlemsstaterna behöriga att utforma och finansiera denna verksamhet i den utsträckning som finansieringen inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en omfattning som kan strida mot det gemensamma intresset.

Kommissionen kan inte för närvarande svara på parlamentsledamotens specifika frågor, men kommer i sinom tid och mot bakgrund av ovanstående att utvärdera EG-fördragets betydelse för sändningsverksamhet. När det gäller delfrågan om statligt stöd avser kommissionen att klargöra sin ståndpunkt i ett meddelande under detta år.