ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0229/98 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (5 februari 1998)

Ämne: Gåstolar för spädbarn

Produkter som används av små barn bör inte innebära ökade risker för dem. Gåstolar för spädbarn leder emellertid vanligtvis till allvarliga olyckor. Med en gåstol kan spädbarn uppnå en hastighet på 10 km/h. Alla försök som gjorts har visat att ingen av dessa anordningar främjar rörelser som hänger samman med spädbarns normala utveckling när det gäller att lära sig att gå.

1. Anser kommissionen det nödvändigt att vidta åtgärder med hänsyn till det faktum att gåstolar inte är till någon som helst nytta utan utgör en mycket stor risk, vilket redan har resulterat i åtskilliga olyckor?

2. Känner kommissionen till att ingen av de gåstolar som testas av konsumentorganisationer uppfyller kraven i förslaget till europeiska säkerhetsstandarder (pr en 1273) och att de inte heller uppfyller kraven vad gäller produktinformation?

3. Anser kommissionen, i likhet med frågeställaren, att farliga och helt meningslösa produkter för i synnerhet spädbarn inte bör få tillstånd att marknadsföras?

4. Vad anser kommissionen om att totalförbjuda gåstolar?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (9 mars 1998)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro. De fakta som frågan hänvisar till är för övrigt resultatet av forskningar som delfinansierats av kommissionen.

Direktiv 92/59/EEG om allmän produktsäkerhet ((EGT L 228, 11.8.1992. )) syftar bland annat till att garantera en god säkerhet för konsumenterna i allmänhet och för barnen i synnerhet. Därför ställs i direktivet krav på medlemsstaterna att de skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att endast säkra produkter släpps ut på marknaden i gemenskapen (artikel 2b).

Det är således i första hand medlemsstaterna som skall ingripa gentemot produkter som medför en risk för konsumenternas hälsa och säkerhet, genom att vidta nödvändiga åtgärder, inklusive en eventuell indragning av produkten från marknaden, under förutsättning att dessa åtgärder är förenliga med gemenskapsrätten och särskilt artikel 30 och följande i EG-fördraget.

I detta fall har kommissionen, efter att ha fått medlemsstaternas godkännande, redan givit Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) i uppdrag att utarbeta en standard med hänsyn till de olika risker som gåstolar för barn medför. Dessa risker har bland annat belysts i den ovan nämnda studien.

För att konsumenternas synpunkter skall beaktas i det europeiska standardiseringsförfarandet stöder kommissionen ANEC, den europeiska förening som skapats för att samordna och företräda konsumenterna i europeiska (och internationella) standardiseringsorgan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0346/98 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (17 februari 1998)

Ämne: Ramen för gemenskapsåtgärder på området vattenpolitik

Denna fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets direktiv om upprättandet av en ram för gemenskapsåtgärder på området för vattenpolitik (KOM(97)0049 - 97/0067 SYN) ((EGT C 184, 17.6.1997, s. 20. )). Kan kommissionen beträffande artiklarna 13 och 21 säkerställa att ramdirektivet erbjuder enhetliga metoder för fastställandet av de miljökvalitetsnormer som är nödvändiga för att bekämpa vattenföroreningarna på alla nivåer (gemenskapen, den enskilda staten etc.)?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0344/98, E-0345/98, E-0346/98, E-0347/98 och E-0348/98 ingivna av Ritt Bjerregaard för kommissionen (18 mars 1998)

Parlamentet planerar att hålla sina diskussioner om kommissionens förslag till rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapsåtgärder på området för vattenpolitik ((KOM (97) 47. KOM (97) 614. KOM (98) 76. )) vid miljökommitténs möten i mars och april 1998. Kommissionen kommer att behandla parlamentsledamotens frågor under dessa möten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0429/98 från Spalato Belleré (NI) till kommissionen (24 februari 1998)

Ämne: Kuba

Kan kommissionen ange om det existerar några relationer mellan Europeiska unionen och Kuba på det politiska eller handelsmässiga planet eller i form av utvecklingsprogram?

Har kommissionen vidare tillgång till uppgifter och statistik om situationen för de mänskliga rättigheterna eller utövar den själv en effektiv kontroll av denna, i synnerhet i fråga om kränkningar av de grundläggande rättigheterna och de politiska fångarnas situation på Kuba?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (26 mars 1998)

Unionen och Kuba upprätthåller regelbundna diplomatiska förbindelser. En kubansk ambassadör bosatt i Bryssel är ackrediterad i unionen och chefen för kommissionens delegation i Mexiko är ackrediterad av den kubanska regeringen.

De bägge parterna upprätthåller även normala handelsförbindelser utan några särskilda begränsningar. Kuba omfattas av gemenskapens allmänna preferenssystem för utvecklingsländer.

På det politiska planet och på samarbetsområdet regleras förbindelserna mellan unionen och Kuba av unionens gemensamma ståndpunkt som godkändes den 2 december 1996 och förlängdes den 26 juni respektive den 8 december 1997. I denna anges följande huvudpunkter i unionens ståndpunkt beträffande Kuba:

- Främjandet av en utveckling mot ett demokratiskt flerpartisystem, iakttagande av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt en hållbar förbättring av det kubanska folkets levnadsstandard.

- Unionen motsätter sig förändringar genom tvångsmetoder.

- Unionen (medlemsstaterna och kommissionen) är beredd att på vissa villkor bevilja Kuba humanitärt bistånd och att inleda ett ekonomiskt samarbete i syfte att stödja reformerna och ge folket ökad frihet.

- Ett samband mellan den kubanska regimens framsteg på vägen mot demokrati och en förstärkning av samarbetet mellan unionen och Kuba, vilket vid behov inbegriper ingåendet av samarbetsavtal.

I enlighet med riktlinjerna i den gemensamma ståndpunkten beviljar gemenskapen Kuba ungefär 15 miljoner ecu årligen till samarbete, varav merparten avser humanitärt bistånd, livsmedelsbistånd och små projekt som kanaliseras via europeiska icke-statliga organisationer, och resten stödåtgärder till ekonomiska reformer och en ökad europeisk kulturell närvaro på Kuba.

Kommissionen följer uppmärksamt situationen vad gäller de mänskliga rättigheterna i Kuba. Denna uppgift kommer gradvis att övertas av den arbetsgrupp för mänskliga rättigheter som upprättades 1997 av de medlemsstater som är företrädda i Kuba.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0317/98 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till rådet (17 februari 1998)

Ämne: Kommissionens förslag om medborgare i tredje land

Kommissionsledamot Gradin lade i juli 1997 fram förslag om ett förslag till konvention om inresa i Europeiska unionen för medborgare i tredje land (¨Draft Proposals on a Draft Convention for Rules of Admission for Third Countries Nationals¨).

I vår världsdel finns 18 miljoner arbetslösa och kommissionsledamotens förslag representerar det minsta som behöver göras för att Europas medborgare skall befrias från den ständiga skräcken att bli arbetslösa. Trots detta har dessa förslag ännu inte antagits, även om de har vidarebefordrats till ministerrådet för behandling och omedelbart beslut.

Kan rådet informera mig om orsakerna till att detta har blivit försenat och när det avser att ta ställning i denna fråga som engagerar alla Europamedborgare.

Svar (28 maj 1998)

Den ärade parlamentsledamoten hänvisar till kommissionens förslag till rådets rättsakt om utarbetandet av en konvention med bestämmelser för tredjelandsmedborgares rätt till inresa och vistelse i medlemsstaterna ((EGT C 337, 7.11.1997, s. 9. )). Rådet mottog detta förslag den 29 september 1997. Förslaget är för närvarande under behandling i rådet.

Kommissionen intar ett övergripande förhållningssätt till frågan om migration och föreslår en rad lösningar som innebär väsentliga förändringar i de gällande nationella bestämmelserna, som skiljer sig betydligt åt mellan olika medlemsstater och i några fall nyligen har antagits. Därför är det troligt att arbetet med förslaget kommer att kräva långa diskussioner.

Det bör också påpekas att rådets luxemburgska ordförandeskap enligt artikel K 6 andra stycket i Fördraget om Europeiska unionen har förelagt Europaparlamentet förslaget för yttrande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0324/98 från Bernard Castagnède (ARE) till kommissionen (17 februari 1998)

Ämne: Spannmålsförsörjning i regionerna i de yttre randområdena

Sedan två år tillbaka har kommissionen erhållit förfrågningar gällande den avsevärda minskningen av stöd till försörjning i synnerhet för spannmål. Vad ämnar kommissionen göra för att återinföra nödvändig stödnivå i syfte att tillmötesgå de målsättningar som fastställs i Poseican, Poseidom och Poseima och i synnerhet försörjningen av lågprisprodukter i dessa regioner?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0288/98, E-0289/98, E-0324/98 och E-0400/98 ingivna av Jacques Santer för kommissionen (17 mars 1998)

Parlamentsledamöterna hänvisas till kommissionens svar på skriftliga frågan P-327/98 från Dominique Souchet ((Se s. 78. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0430/98 från Leonie van Bladel (UPE) till rådet (25 februari 1998)

Ämne: Antisemitisk radiosändare i Polen

1. Känner rådet till den polska nationella radiostationen som heter Maria och åtnjuter stor popularitet bland den polska befolkningen?

2. Känner rådet till att denna station sänder ut aggressivt antisemitiska uttalanden i etern?

3. Anser rådet också att sådana radiosändningar innebär hets mot folkgrupp?

4. Är rådet berett att vid de kommande medlemskapsförhandlingarna med Polen undersöka om främlingsfientlighet är en straffbar handling enligt polsk lag?

5. Om lagen i Polen inte innehåller några sådana stadganden, är rådet då berett att inleda förhandlingar med Polens regering om att en lag om detta skall införas?

Svar (28 maj 1998)

Anslutningsförhandlingarna med Polen inleddes den 31 mars 1998. Unionens ståndpunkt är att anslutningen innebär att gemenskapens regelverk fullständigt godkänns och tillämpas. Detta gäller i synnerhet bestämmelserna om åtgärder för att bekämpa rasism och främlingsfientlighet och andra åtgärder i detta sammanhang. De viktigaste av dessa bestämmelser räknas upp nedan:

i) Rådets gemensamma åtgärd av den 15 juli 1996 på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet (EGT L 185, 24.7.1996, s. 5).

Avdelning I A: För att underlätta kampen mot rasism och främlingsfientlighet skall varje medlemsstat förbinda sig att, i enlighet med förfarandet i avdelning II, säkerställa ett effektivt rättsligt samarbete när det gäller överträdelser som har sin grund i följande slag av beteenden samt, om detta samarbete så skulle kräva, antingen vidta åtgärder för att göra sådana beteenden straffbara eller, om detta inte är möjligt och i väntan på att nödvändiga bestämmelser antas, göra undantag från principen om dubbel straffbarhet för sådana beteenden:

a) Offentlig uppmaning till diskriminering, våld eller rashat mot en grupp personer eller mot en medlem av en sådan grupp som särskiljs med hänvisning till hudfärg, ras, religion eller nationellt eller etniskt ursprung.

ii) Rådets direktiv av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, 17.10.1989, s. 23).

Artikel 12: TV-reklam får inte diskriminera någon på grund av ras, kön eller nationalitet.

Artikel 22: Medlemsstaterna skall säkerställa att sändningar inte innehåller något som uppammar hat, grundat på ras, kön, religion eller nationalitet.

iii) Rådets förordning av den 2 juni 1997 om inrättande av ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (EGT L 151, 10.6.1997, s. 1).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0125/98 från Petrus Cornelissen (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Utredning av incidenter inom den civila luftfarten

1. Kan kommissionen ge en översikt över hur många allvarliga olyckstillbud inom den civila luftfarten i Europeiska unionens olika medlemsstater som utretts sedan direktiv 94/56 av den 21 november 1994 ((EGT L 319, 12.12.1994, s. 14. )) trädde i kraft?

2. Vilka myndigheter och instanser har fått utredningsrapporterna och vilka säkerhetsfrämjande och andra åtgärder har detta lett till?

3. När tänker kommissionen lägga fram förslag om utredning av övriga olyckstillbud inom den civila luftfarten, såsom det ställts i utsikt i samband med parlamentets behandling av ovannämnda direktiv?

4. När kommissionen utarbetar sina förslag, tänker kommissionen då också beakta Europaparlamentets tidigare uttalade önskemål om att inte bara rapporterna om olyckor men också rapporterna om olyckstillbud skall göras offentliga?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (23 mars 1998)

Ett antal av unionens medlemsstater * Belgien, Österrike, Luxemburg och Italien * har ännu inte infört föreskrifterna i rådets direktiv 94/56/EG av den 21 november 1994, i vilka det fastställs grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart. Kommissionen sände motiverade yttranden till de medlemsstater som inte har svarat tillfredsställande på den formella underrättelsen som sändes i maj 1997. Även där införlivandet i nationell lagstiftning har ägt rum finns det fortfarande praktiska problem med att undersöka allvarliga tillbud på grund av olika undersökningsförfaranden. Kommissionen har därför mottagit mycket få undersökningsrapporter angående allvarliga tillbud och som resultat av detta har det inte varit möjligt att vidta fortsatta åtgärder.

Pilotprojektet för ett europeiskt samordningscentrum för rapporteringssystem gällande luftfartstillbud (ECC-AIRS) som kommissionen har utfört anses nu ha mognat tillräckligt för att tas i bruk. En formell presentation av systemet kommer att anordnas i mars och kommissionens förslag, som beaktar de kommentarer som mottas efter presentationen, kommer att lämnas 1998.

Enligt rådets direktiv 94/56/EG måste olycksrapporterna publiceras och tillbudsrapporterna ges en mer begränsad spridning med tanke på dessa händelsers olika karaktär. Kommissionen avser inte att ändra dessa krav inom den närmaste framtiden. Kommissionen avser dock att undersöka hela frågan kring uppsamling och spridning av säkerhetsdata såsom en förhandsåtgärd innan kommissionen överväger ett eventuellt förslag om publicering av säkerhetsinformation. Allmänhetens rättmätiga intresse kommer under alla omständigheter att få tillbörlig uppmärksamhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0625/98 från Juan Colino Salamanca (PSE) och Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen (9 mars 1998)

Ämne: GMO för råtobak: utnyttjandet av forskningsfonden

I det nuvarande förslaget till reform av GMO för råtobak ingår att en tobaksfond skall bildas inom gemenskapen. Denna skall finansieras genom ett avdrag på 2 % av premien. I dag uppgår avdraget till 1 % av premien. Kan kommissionen svara på följande frågor:

1. Vilken är den totala siffran för de tre senaste årens finansiering av fonden genom premievdrag?

2. Vilka forskningsprogram eller andra åtgärder har genomförts tidigare år genom utbetalning från denna forskningsfond?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (27 mars 1998)

Kommissionen kan meddela ledamöterna att den under de tre senaste åren (1995, 1996 och 1997) på tobaksområdet betalt totalt 3,26 miljoner ecu inom ramen för gemenskapens forsknings- och informationsfonder. Dessa betalningar hänför sig till de första faserna i projekt, som oftast är fleråriga (och i forskningsfallet varar i fem år). Kommissionen har därför beslutat att med totalt 25,88 miljoner ecu finansiera forsknings- och informationsprojekt, där de sistnämnda avslutas 2003.

Förteckningen över program på tobaksområdet, som finansierats inom ramen för gemenskapens forsknings- och informationsfonder och utgått från två anbudsinfordringar, återfinns i översikten, som sänts direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0208/98 från Katerina Daskalaki (UPE) till kommissionen (11 februari 1998)

Ämne: Problem på marknaden för olivolja

Olivoljemarknaden kämpar med ansenliga problem som beror på överproduktion både inom gemenskapen och internationellt, vilket leder till att marknadsföringen blir svårare och att priserna på olivolja sjunker.

Mot bakgrund av att det finns risk för att den nyligen vidtagna åtgärden som går ut på att lagra 30 000 ton grekisk olivolja inte kommer att leda till önskade resultat, eftersom man har tänkt att detta skall utföras av producentgrupper som inte är tillräckligt organiserade för att genomföra en sådan här åtgärd, vill jag fråga vilka åtgärder kommissionen ämnar vidta för att skapa en bättre marknadssituation och för att prisnivån skall bli acceptabel både för producenter och konsumenter? Ämnar kommissionen tidigarelägga gemenskapsingripandet, som utgör en säkerhetsventil när det gäller att säkerställa jordbruksinkomsterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (5 mars 1998)

Kommissionen följer med uppmärksamhet den svåra situation som marknaden för olivolja nu befinner sig i. I syfte att lindra situationen på marknaden efter prisnedgången, har kommissionen redan lagt fram förslag som syftar till att bevilja stöd till privat lagring av olivolja genom förordning (EG) nr 94/98 av den 14 januari 1998 om lagringsavtal för olivolja under regleringsåret 1997/1998 ((EGT L 9, 15.1.1998. )). Av de 180 000 ton som denna åtgärd omfattar har 30 000 ton beviljats för Grekland. Tillämpningen av denna åtgärd tycks skapa svårigheter i Grekland på grund av det mindre antalet producentorganisationer som har befogenhet att sluta lagringsavtal. Därför söker kommissionen juridiska medel för att hjälpa de grekiska myndigheterna att lösa dessa svårigheter och tillämpa åtgärden.

När det gäller framflyttad inledning av interventionsköp, kommer kommissionen först att utvärdera resultaten av tillämpningen av åtgärderna för privat lagring i de olika medlemsstaterna innan andra åtgärder planeras för att lindra situationen på marknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0290/98 från Jan Bertens (ELDR) till kommissionen (5 februari 1998)

Angående: Europeiska unionens diplomatiska representation i Malaysia

Är kommissionen medveten om

1. att utrikeshandeln mellan Malaysia och EU är av ungefär samma storlek som handeln mellan Mexico, Ryssland och Brasilien och EU,

2. att Malaysia ur politisk synvinkel är ett kärnland i Sydostasien,

3. att en stor del av de återstående tropiska regnskogarna finns i Malaysia, och att problemen för att bevara dessa skogar är stora,

4. att alla Europeiska unionens medlemsstater har ambassader i Malaysia, vilket visar att de anser att landet är betydelsefullt, och att kommissionen i enlighet med Maastrichtfördraget har en samordnande roll mellan dessa ambassader?

5. Anser inte kommissionen att Malaysia åtminstone är ett lika betydelsefullt land för EU som Kap Verde, Sri Lanka och Fidji, där EU har ständiga representationer?

6. Är det sant att ambassadörsgruppen i Malaysia har lämnat in en skriftlig begäran till EU om att EU skall upprätta en delegation i Malaysia?

7. Kan kommissionen mot bakgrund av svaren på ovanstående sex frågor förklara varför EU inte har någon delegation i Malaysia?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (27 februari 1998)

1. Kommissionen känner väl till att Malaysia är en viktig handelspartner till gemenskapen.

2. Kommissionen känner också till att Malaysia spelar en viktig roll i politiken i Sydostasien och att Malaysia är en central aktör i samarbetet mellan länderna i Sydostasiatiska nationers förbund (ASEAN) samt i regionen överlag.

3. Kommissionen känner väl till att en avsevärd del av de återstående tropiska skogarna finns i Malaysia, och att det är stor av vikt att bevara dessa, särskilt i provinserna Sarawak och Sabah. Gemenskapen deltar i arbetet på detta område genom projekt som finansieras genom budgetposten för tropiska skogar.

4. Kommissionen känner mycket väl till vilken viktig ställning den intar i Malaysia vad gäller samordningen mellan gemenskapens medlemsstater. Chefen för kommissionens delegation i Bangkok är också ackrediterad av Malaysias regering och deltar fullt ut i de möten som medlemsstaterna håller i Kuala Lumpur.

5. Kommissionen känner väl till att Malaysia är ett viktigt land. I länder som Kap Verde, Sri Lanka och Fidji har kommissionen under många år genomfört viktiga utvecklingsprogram vilka krävde nära och ständig övervakning.

6. Det är riktigt att medlemsstaternas ambassadörsgrupp i Malaysia har uttryckt en önskan om att kommissionen öppnar en delegation.

7. Kommissionen undersöker för närvarande sina prioriteringar beträffande utvecklingen av externa representationskontor, vilket skulle kunna få till resultat att det, inom de ramar som fastställs av budgetmyndigheterna, öppnas nya delegationer och befintliga delegationer omorganiseras eller stängs. Det är mot denna bakgrund som det kommer att bedömas huruvida det skall öppnas en delegation i Malaysia eller ej.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0082/98 från Carlos Robles Piquer (PPE) till rådet (30 januari 1998)

Ämne: Teknisk information från NATO

På en fråga om uppföljningen av de rapporter som kommer från NATO i samband med forskning om flygteknik (E-1133/97) ((EGT C 82, 17.3.1998, s. 82. )) fick undertecknad svaret att inom rådet finns ¨inget forum, inte heller planeras det något för framtiden, för utbyte av åsikter med NATO-organisationer i detta ämne. Det finns därför (enligt rådets svar) inga planer på att rådet skall granska eller övervaka den rapportering som nämns i frågan¨.

Som rådet med all säkerhet känner till har kommissionen uttalat en strategi för Europeiska unionen beträffande försvarsindustrin och en åtgärdsplan. Rådet behandlade nyligen Bangemann-rapporten om flyg- och rymdindustrins framtid. I bulletinen Europa (11 december 1997) står det att Bangemann välkomnade initiativet från Bonn, Paris och London i fråga om en ökad integration av rymdindustrin.

Undertecknad skulle vilja veta om rådet även i fortsättningen kommer att vara likgiltigt inför NATO:s tekniska information.

Svar (8 juni 1998)

Rådet bekräftar att det inte har uppmärksammats på NATO:s rapporter om teknik och att det inte finns något forum för utbyte av åsikter med NATO i detta ämne. Medlemsstaterna, som ofta är medlemmar både i EU och NATO kan dock, om de önskar, utnyttja inslag i dessa rapporter som kan vara relevanta för rådets diskussion av kommissionens meddelande om försvarsindustrin.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0519/98 från Ilona Graenitz (PSE) till kommissionen (2 mars 1998)

Ämne: Tax free-butiker

De europeiska tax free-butikerna omsätter omkring 60 miljarder österrikiska schilling om året. Handeln inom gemenskapen står för två tredjedelar av omsättningen. När skattebefrielsen försvinner fruktar man att det trots långa övergångsperioder enbart i Östterike kommer att försvinna 300-500 arbetstillfällen.

Har kommissionen gjort någon undersökning om följderna på arbetsmarknaden, om tax free-handeln försvinner?

Om inte, kommer kommissionen att göra en sådan undersökning?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (6 april 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-272/98 från Danielle Darras ((Se s. 67. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0288/98 från Blaise Aldo (UPE) till kommissionen (17 februari 1998)

Ämne: Rapport från revisionsrätten

Revisionsrätten angav i sin särskilda rapport nr 5/97 (EGT C 159 av den 26 maj 1997) att det var viktigt att göra en ny uppskattning av bidragen för spannmålsförsörjning i regioner i gemenskapens yttersta randområde genom att ändra beräkningsmetoden: ¨Posei-regionernas nackdelar vad gäller försörjningen skulle kunna kompenseras genom ett årligt stöd som kompensation för den extra transportkostnaden mellan dessa regioner och unionens fastland¨.

Skulle kommissionen vilja redogöra för sina riktlinjer och beslut i ämnet efter att under två år ha ombetts att se över beräkningsmetoderna för dessa bidrag?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0288/98, E-0289/98, E-0324/98 och E-0400/98 ingivna av Jacques Santer för kommissionen (17 mars 1998)

Parlamentsledamöterna hänvisas till kommissionens svar på skriftliga frågan P-327/98 från Dominique Souchet ((Se s. 78. )).