SKRIFTLIG FRÅGA E-0951/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Restriktioner för användningen av ftalater

Är kommissionen övertygad om att de nuvarande restriktionerna för användningen av ftalater är ett adekvat skydd mot potentiella risker? Jag undrar särskilt om man överväger införandet av restriktioner, inte endast för bitleksaker men även för övriga leksaker, förpackningar, golv- och fönstermaterial av PVC, kosmetika och emulsionsfärg? Skulle kommissionen kunna ge en sammanfattning om de potentiella effekter som vetenskapliga rön tyder på, nämligen att det vid en viss ftalatnivå uppträder hormonrubbningar och störningar i fortplantningen? Är kommissionen medveten om att man med hjälp av alternativa produkter kan uppnå samma resultat utan dessa biverkningar?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(11 juni 2001)

Användningen av sex ftalater i leksaker och barnavårdsartiklar som är avsedda att stoppas i munnen av barn under tre år har tillfälligt förbjudits i enlighet med rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(1), i avvaktan på ett permanent förbud under rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar)(2).

Kommissionen antog i november 1999 ett förslag om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa ftalater i leksaker. Kommissionens förslag består i dels ett förbud mot användningen av sex ftalater i leksaker och barnavårdsartiklar som är avsedda att stoppas i munnen av barn under tre år, dels i ett krav att märka andra leksaker som är avsedda för barn under tre år och som kan stoppas i munnen, trots att de inte är avsedda för detta.

Kommissionens förslag är för närvarande föremål för granskning av Europaparlamentet och rådet, enligt artikel 251 (f.d. artikel 189 b) i EG-fördraget.

De eventuella hälso- och miljörisker som de vanligaste ftalater kan tänkas utgöra, utvärderas för närvarande inom ramen för rådets förordning (EEG) nr 793/93 av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen(3). Eftersom denna studie är en mycket omfattande utredning av toxiciteten och den effekt kemikalier har och alla exponeringssituationer från alla kända användningssätt undersöks, räknar kommissionen med att få tillgång till en ingående analys av ftalaternas egenskaper gällande eventuell endokrin påverkan och reproduktiva toxiska effekter. Resultatet av riskbedömningen kommer att ge kommissionen det vetenskapliga underlag som behövs för att lämna förslag på lämpliga åtgärder. Frågan om användningen av ftalater i PVC har dessutom tagits upp i kommissionens grönbok om polyvinylklorid (PVC)(4). Grönboken har diskuterats i rådet och Europaparlamentet antog en resolution den 3 april 2001. Efter dessa diskussioner och utförliga samråd med andra berörda parter har kommissionen för avsikt att lägga fram ett förslag om en gemenskapsstrategi för PVC som skall syfta till att angripa alla framträdande frågor, inbegripet dem som rör användningen av ftalater i dessa sammanhang.

Riskbedömningen kommer att granskas av Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö, och den kommer att sammanfattas i kommissionens rekommendationer som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. I de fall där man har identifierat oacceptabla risker kommer kommissionen att överväga åtgärder för riskbegränsning.

När det gäller användningen av ersättande ämnen till ftalater identifierar studier som gjorts på begäran av kommissionen ett antal eventuella substitut till ftalater och till mjuk PVC. För att få en uppfattning om deras säkerhetsprofil i förhållande till ftalaterna begärde kommissionen yttrande av Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö. I två olika yttranden drar kommittén slutsatsen att det finns betydande luckor i den vetenskapliga information som finns tillgänglig om substituten. Dessa luckor måste fyllas för att man skall kunna förorda att ämnena kan användas på ett säkert sätt. Kommissionen tror att sådan information kommer att bli tillgänglig inom en snar framtid.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.

(2) EGT L 262, 27.9.1976.

(3) EGT L 84, 5.4.1993.

(4) KOM(2000) 469 slutlig.