SKRIFTLIG FRÅGA E-1807/99

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: CE-märkning

För fri rörlighet för varor inom EU krävs CE-märkning. Ursprungligen var CE-märkningen endast tänkt som ett slags Europapass för varor. De största förbehållen gentemot det ursprungliga förslaget från kommissionen gällde det faktum att CE-märkningen skulle kunna uppfattas som kvalitetsmärkning av konsumenterna, något som framgår exempelvis av betänkandet från Europaparlamentets behöriga utskott om rådets beslut om moduler och CE-märkning (beslut 93/465/EEG). I sin resolution av den 12 februari 1999 uttalar Europaparlamentet sitt stöd för ett graderat system för europeisk överensstämmelsemärkning som förutom CE-märkningen även omfattar frivilliga privata eller i lag föreskrivna överensstämmelsemärkningar.

Även blivande kommissionsledamot Erkki Liikanen konstaterade i sin svarsförteckning vid utfrågningen i Europaparlamentet, punkt 14: Att i högre grad anlita europeisk standardisering, certifiering och ackreditering är viktigt för att öka insynen och förtroendet för marknaden. Detta sker både genom lagstiftning och frivilliga insatser.

Tvärtemot dessa utfästelser har det rått och fortsätter det gång på gång att råda osäkerhet hos näringslivet på grund av kommissionens strävanden efter ändringar respektive på grund av så kallade översättningsfel.

1. Vilka konkreta åtgärder och ändringar planerar kommissionen vad gäller direktiv och övriga handlingar som rör CE-märkningen? Kommer kommissionen att även i framtiden tillmötesgå Europaparlamentets önskemål om att vid sidan om CE-märkningen tillåta frivilliga, allmänt kända privata kontrollmärkningar?

2. Om generaldirektoratet för företagspolitik ser frågan ur ett näringslivsvänligt perspektiv, är det inte uteslutet att inskränka eller rentav förbjuda privat märkning vid sidan om CE-märkningen redan av det skälet att ett sådant förbud över huvud taget inte skulle kunna drivas igenom gentemot marknadsaktörer från tredje land (exempelvis Ul-märkningen i Förenta staterna) och att den därmed skulle snedvrida konkurrensen avsevärt?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 december 1999)

1. CE-märkningen visar i konkret form att de industriprodukter som släpps ut på gemenskapsmarknaden överensstämmer med alla tillverkarnas förpliktelser enligt direktiven om teknisk harmonisering. I dessa direktiv fastställs att CE-märkningen skall utföras som ett bevis på att de krav som rör säkerhet, folkhälsa och skydd av användarna uppfylls. Kommissionen erinrar ledamoten om att en hög skyddsnivå föreskrivs i artikel 95 i EG-fördraget (tidigare artikel 100a) och att CE-märkningen därmed ger detta budskap.

När det gäller frågan om olikartad tolkning av CE-märkningen i olika medlemsstater med avseende på betydelse och tillämpningsområde har kommissionen vidtagit åtgärder för att klargöra situationenen. Framför allt skall eventuella överlappningar mellan CE-märkningen och frivilliga nationella märkningar utredas. Kommissionen kommer snart att offentliggöra en vägledning om den nya strategin och den övergripande strategin.

Kommissionen anser att det är marknaden som skall bekräfta betydelsen av de frivilliga märkningarna, som har ett verkligt mervärde för alla ekonomiska aktörer. Kommissionen är emellertid motståndare till märkningar som inkräktar på CE-märkningens tillämpningsområde.

2. Det ökade antalet märkningar på gemenskapsmarknaden, som i vissa fall blivit en förutsättning för tillträde till försäljningsställen, medför stora kostnader för de europeiska tillverkarna. Om det existerar överlappningar mellan olika märkningar är det ett slöseri med resurser. Det ökade antalet märkningar försvårar den fria rörligheten för varor och hämmar företagens konkurrenskraft. Kommissionen är för övrigt inte övertygad om att ett stort antal olika märkningar innebär bättre information åt konsumenterna.

Därför förespråkar kommissionen en utveckling som gör det möjligt att undvika ett alltför stort antal av märkningar.

Dessutom avser kommissionen att sammanställa en rapport om tillämpningen av rådets beslut 93/465/EEG av den 22 juli 1993(1) om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av överensstämmelse samt regler för anbringande och användning av EG-märkning om överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmoniseringsdirektiv, för att göra en övergripande utvärdering av situationen både internt och i relationerna till tredje land efter genomförandet av vissa avtal om ömsesidigt erkännande.

(1) EGT L 220, 30.8.1993.