SKRIFTLIG FRÅGA E-0393/02

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(21 februari 2002)

Ämne: Konkurrens på lika villkor vid anbudsinfordringar för offentlig upphandling

I min hemstad Uleåborg fattades det 2001 ett upphandlingsbeslut som hänförde sig till hur tillfällig skötsel av sällskapsdjur med tillhörande avhämtningsservice skulle ordnas. Staden gick ut med en anbudsinfordran på det kommunala planet för att hitta någon som på grundval av Finlands djurskyddslag skulle kunna ordna med tillfällig skötsel av sällskapsdjur.

Antalet djurtransporter i staden under årets lopp är rätt stort, ca 400 per år (varav 368 mot avgift och resten sådana som det inte tagits upp någon avgift för). Likväl stannade man inför en sådan lösning att staden valde en allmännyttig djurskyddsorganisation för uppgiften att ordna med tillfällig skötsel av sällskapsdjur.

Den allmännyttiga organisationen kunde gå in med ett betydligt förmånligare anbud än privatföretagarna i branschen. Orsaken till detta var att organisationen i hög grad anlitade frivillig arbetskraft och donationsmedel. Donationsmedlen kan jämställas med offentligt stöd och verkningarna av donationsmedel bör därför beaktas på samma sätt som verkningarna av direkt stöd.

I det här sammanhanget är det på sin plats att påpeka att den ovannämnda allmännyttiga organisationen tog betalt av staden för alla de tjänster den levererade.

Efter vad vi vet har den allmännyttiga organisationen i sin verksamhet inte följt minimikraven i Finlands lag och i EG:s direktiv (Finlands djurskyddslag 30 § och Finlands förordning 491/96 om djurtransporter, vilken bygger på rådets direktiv 95/29/EG(1)). Organisationen förfogar till exempel inte över något fordon som uppfyller gemenskapslagstiftningens normer och godkänts för djurtransporter. Den ovannämnda organisationen kunde alltså också till följd av detta komma med ett billigare anbud, eftersom den inte hade lagt ner några pengar på att ordna med skötseln av djuren på det sätt som lagen krävde.

1. Hur ställer sig kommissionen till sådana situationer där allmännyttiga organisationer, tack vare ett omfattande bruk av frivillig arbetskraft, donationsmedel och offentligt stöd, inom vissa branscher kan tillskansa sig fördelar inom konkurrensen i jämförelse med fria företagare inom branschen, vilka sistnämnda givetvis måste ta hänsyn till kraven på ekonomisk lönsamhet?

2. Hur tänker kommissionen se till att allmännyttiga organisationers rättsliga ställning inte missbrukas i samband med offentlig upphandling så att organisationerna tar åt sig fördelar inom konkurrensen från sådan verksamhet som i grund och botten är rent kommersiell?

3. Hur tänker kommissionen se till att efterlevnaden av gemenskapslagstiftningen skall vara ett grundläggande kriterium i samband med beslut om offentlig upphandling?

(1) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52.

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 april 2002)

1. Om de offentliga medel som beviljats allmännyttiga tjänsteorganisationer svarar mot de kriterier som fastställs i artikel 87.1 i EG-fördraget skall det anmälas till kommissionen för att möjliggöra för denna att konstatera förenligheten med den inre marknaden.

Det bör i detta hänseende erinras om att förbudet mot statligt stöd endast gäller utvalda förmåner som ges utan likvärdig motprestation. Detta förbud gäller ej fall då staten upphandlar varor eller tjänster till marknadspriser eller när staten ersätter ett företag för de tilläggskostnader som det ådragit sig vid fullgörandet av offentliga tjänsteåligganden(1).

Statliga stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget utgörs av åtgärder som direkt eller indirekt finansieras av staten. Konkurrensfördelar som ges allmännyttiga tjänsteorganisationer faller sålunda ej under bestämmelserna i EG-fördraget om statligt stöd, när de finansieras genom privata donationer.

I artikel 87.1 i EG-fördraget förbjuds dessutom endast statliga stöd i den mån de rör konkurrens och handel mellan medlemsstater. Det kan ifrågasättas i vilken utsträckning, om över huvud taget, medel som beviljas de allmännyttiga tjänsteorganisationer, som bedriver en strikt lokal verksamhet kan påverka handel mellan medlemsstater. Enligt kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse(2) anses dessutom stödåtgärder ej beröras av några kriterier i artikel 87.1 i EG-fördraget om de under en period av tre år ej överstiger 100 000 euro.

2. EG-domstolen har den 7 december 2000 i målet C-94/99 (Arge Gewässerschutz mot Bundesministerium fûr Land- und Forstwirtschaft) uttryckt sin uppfattning om anbudsgivare, som uppbär offentliga subsidier, deltar i tilldelningsförfarandet för offentliga tjänsteavtal.

Enligt domstolen strider det ej mot principen om lika behandling att avtalstilldelande myndigheter låter organ som uppbär subsidier, som sätter dem i stånd att inkomma med anbud till priser, som är avsevärt lägre än icke-subsidierade anbudsgivares, delta i tilldelningsförfarandet vid offentlig upphandling. Domstolen drog slutsatsen att om det i gemenskapslagstiftningen hade varit avsett att kräva att avtalsslutande myndigheter skulle utesluta anbudsgivare som uppbär offentliga subsidier skulle detta uttryckligen ha stadgats. Domstolen drog dessutom slutsatsen att endast under vissa särskilda omständigheter t. ex. när erhållna subsidier har varit oförenliga med EG-fördraget och återbetalningskravet skulle hota anbudsgivarens finansiella ställning får de avtalstilldelande myndigheterna ta förekomsten av subsidier och i synnerhet förekomsten av stöd, som är oförenligt med EG-fördraget, med i beräkningen för att i tillämpliga fall utesluta anbudsgivare som uppbär sådant stöd.

3. När det gäller offentlig upphandling är medlemsstaten genom direktiven ålagd endast över en viss tröskel som är avhängig av det tillämpliga direktivet. I varje förfarande för offentlig upphandling, inbegripet även de som ligger under trösklarna, måste emellertid de grundläggande bestämmelserna i EG-fördraget i allmänhet och i synnerhet principen om icke-diskriminering på grund av nationalitet iakttas. Avtalstilldelande myndigheter som fungerar som enskilda enheter inom gemenskapen måste också iaktta all lagstiftning som härrör ur EG-fördraget och därpå följande genomförandebestämmelser inbegripet rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 90/628/EEG om skydd av djur vid transport.

Det är enligt artikel 211 i EG-fördraget kommissionens uppgift att övervaka medlemsstaternas riktiga tillämpning av gemenskapslagstiftningen. Detta utförs på olika sätt t. ex. genom undersökningar på eget initiativ eller efter klagomål som ingivits av företag eller enskilda.

(1) EG-domstolens dom av den 22 november 2001, Ferring SA och ACOSS, mål C-53/00.

(2) EGT L 10, 13.1.2001.