ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1485/02

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Läget när det gäller efterforskningarna om urbaniseringen av ön Tabarca i Alicante

I sitt svar E-2800/01(1) erkände kommissionen ön Tabarcas enorma betydelse som särskilt skyddsområde för dess omgivningar och posidoniabankar (posidonia oceanica). Inför min anmälan av urbaniseringen för turiständamål i det skyddade området, meddelade kommissionen att man skulle utreda huruvida de spanska myndigheterna på rätt sätt skyddade detta gemenskapsintresseområde och om det handlade om överträdelse av direktiv 92/43/EEG(2) om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter.

Skulle kommissionen kunna upplysa om läget i utredningen och närmare ange innehållet i de spanska myndigheternas svar, om det finns ett sådant?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att skydda det gemenskapsintresseområde som ön Tabarca utgör?

(1) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 161.

(2) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(18 juli 2002)

De spanska myndigheterna har svarat på kommissionens begäran om upplysningar och meddelat att ön Tabarca sedan 1984 skyddas genom en särskild plan. Enligt denna plan är innerstaden klassificerad som urbaniserad mark och landtungan som en verksamhetszon, medan landsbygden på ön är ett helt skyddat område där all typ av bebyggelse är förbjuden. Kommunen Alicante stöder nu en ändring av denna plan, men miljöministeriets generaldirektorat för kustområden har yttrat sig negativt om denna ändring.

De spanska myndigheterna klassificerade senare ön Tabarca som ett område av intresse för gemenskapen (SIC), vilket skedde 1997, eftersom området hyser de prioriterade livsmiljöerna posidoniabankar.

De spanska myndigheterna har meddelat att de arbeten som nämns i den skriftliga frågan består i att uppföra två byggnader. Tillstånden för dessa byggnadsarbeten beviljades 1996 respektive 1998 i enlighet med den gällande särskilda planen. Myndigheterna pekade också på att man har vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att följa bestämmelserna i rådets direktiv 92/43/EG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter. De spanska myndigheterna har utformat förvaltningsplaner som uppfyller miljökraven för livsmiljöer av intresse för gemenskapen samt förebyggande och korrigerande åtgärder för att undvika en försämring av sådana livsmiljöer som är av intresse för gemenskapen.

Sammanfattningsvis handlar det om ett begränsat projekt som inte kan få betydande följder för området, framför allt inte om man tar hänsyn till att området klassificerades på grundval av de submarina ekosystemens rikedomar. De spanska myndigheternas förvaltningsplaner och förebyggande och korrigerande åtgärder bör dessutom förhindra att områdets livsmiljöer försämras. Efter att ha analyserat de spanska myndigheternas svar har kommissionen därför kommit fram till att det inte har begåtts något brott mot de bestämmelser i gemenskapens miljölagstiftning som är tillämpliga i det här fallet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0257/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(7 februari 2002)

Ämne: Seigniorage-inkomster under 2001

1. Kan kommissionen göra en uppskattning av de seigniorage-inkomster som tillkommer varje medlemsstats centralbank under 2001 med tanke på att detta är sista året då nationella valutor ges ut i euroområdet?

2. Kan kommissionen uttrycka detta som en procentandel av varje lands BNP?

3. Kan kommissionen utförligare redogöra för de överföringar som gjorts eller de utdelningar som betalats under året av varje lands centralbank till dess respektive skattemyndighet?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(25 mars 2002)

1. Kommissionen har för närvarande inga beräkningar av nationella centralbankers monetära inkomster som har uppstått i samband med utövandet av dessas penningpolitiska uppgifter under 2001.

2. Av svaret på den första frågan följer att en beräkning av monetära inkomster som en procentandel av bruttonationalprodukten inte kan göras.

3. Kommissionen saknar närmare uppgifter om överföringar eller utdelningar som medlemsstaternas centralbanker gjort till skattemyndigheterna under året.

Eftersom frågorna gäller monetära inkomster (seignorage) bör man notera att överföringar från centralbanker till skattemyndigheter inte enbart bestäms av monetära inkomster. Centralbankernas vinster, som är grunden för överföringarna, skiljer sig vanligtvis från de monetära inkomsterna. Centralbankernas vinster beror på deras tillgångsstruktur (i synnerhet utländska tillgångar, växelkurser och tillgångarnas förfallodatum), på avkastningen på centralbankernas kapital (utländsk valuta och guld) och på kostnaderna för deras verksamhet. Centralbankernas vinster kan därför variera mellan länder och år även om de monetära inkomsterna förblir oförändrade.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1727/02

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(10 juni 2002)

Ämne: Val till det första europeiska studentrådet

Mellan den 9 och den 23 maj hölls det första valet till det europeiska studentråd som stöds av kommissionen.

Fyra transnationella studentpartier deltar, vilka samtliga stöder en ökad koncentration av befogenheter och uppgifter till institutionerna i Bryssel.

Även med hänsyn till valresultaten nyligen i flera europeiska länder är det uppenbart att valet i fråga är föga representativt, eftersom det saknas en vallista som kan anses betona nationell identitet, vara euroskeptisk eller populistisk.

Med exakt vilket belopp stöder kommissionen detta val?

Anser kommissionen inte att det är lämpligt att i framtiden ge detta initiativ större spridning (exempelvis genom annonser i de största nationella dagstidningarna) för att möjliggöra ett pluralistiskt deltagande i detta symboliska val?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(5 juli 2002)

Valet till det europeiska studentrådet (EUSV) är ett privat initiativ som inte får bidrag från kommissionen.

År 2001 ansökte de som anordnade valet om ekonomiskt bidrag från kommissionen (generaldirektoraten Utbildning och kultur och Informationssamhället). Bägge generaldirektoraten utvärderade noggrant projektet och avslog det till slut.

I enlighet med gängse förfarande informerades arrangörerna i april 2001 om att deras ansökningar hade avslagits.

Kommissionen erkänner inte europeiska studentrådet som valts genom EUSV. När det gäller högre utbildning för kommissionen kontinuerligt en dialog med de studentsammanslutningar som är medlemmar i den europeiska samordningsgruppen, dvs. Erasmus Student Network (ESN), European Student Information Bureau (ESIB) och Association des Etats généraux des étudiants de l'Europe (AEGEE). När det gäller allmänna ungdomspolitiska frågor samarbetar kommissionen med Europeiskt ungdomsforum, som är en plattform för flera europeiska och nationella sammanslutningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1507/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Förbud mot förskrivning av antibiotika i små doser

Genom ett EU-beslut har förskrivning av antibiotika i små doser till avelsdjur förbjudits, både i förebyggande och tillväxtfrämjande syfte (t.ex. bacitracin). Kan kommissonen säga om det har kunnat konstateras att detta förbud har lett till att underlätta kontrollen av rester i livsmedel av animaliskt ursprung, eller om det tvärtom har inneburit en ökning av sjukdomsfallen bland djur, ökat antal behandlingar, överdriven användning av medicinska produkter etc.?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 juli 2002)

Förbudet 1997 och 1998 mot användning av fem antibiotiska preparat som dittills tillåtits som tillväxtbefrämjande tillsats till djurfoder (avoparcin, zinkbacitracin, spiramycin, virginiamycin och tylosinfosfat) var ett riskhanteringsbeslut som fattades efter det att farhågor hade rests av internationella vetenskapliga organisationer.

Vetenskapliga yttranden visade att det var nödvändigt att ta hänsyn till att antimikrobiell resistens kan spridas till andra populationer av mikroorganismer och att en del sjukdomsalstrande mikrober har blivit resistenta mot vanlig antimikrobiell behandling.

Vetenskapliga styrkommittén rekommenderade 2001 att användningen av antibiotika som tillväxtbefrämjande medel från grupper som redan används eller kan komma att användas inom human- eller veterinärmedicinen så snart som möjligt bör minskas gradvis för att senare helt avskaffas.

Åtgärderna gällde endast användning av antibiotika som tillbeväxtfrämjande medel, dvs. tillsatser i foder till en grupp djur oberoende av deras hälsotillstånd och i syfte att förbättra deras prestationsförmåga. Denna åtgärd ledde till en minskning av den totala mängden antibiotika som användes som fodertillsats från 1 600 ton under 1997 till 786 ton under 1999.

Dessa åtgärder gällde inte tillstånd och användning av antibiotika till djur i terapeutiskt eller profylaktiskt syfte.

Medlemsstaterna är inte skyldiga att meddela kommissionen de viktigaste bakteriesjukdomarna som finns hos djur inom animalieproduktionen och som för närvarande hålls under kontroll med antibiotikabehandling. Kommissionen har inte några bevis för att förbudet mot att använda antibiotikapreparat som tillväxtbefrämjande tillsats har lett till en försämring av hälsotillståndet hos djuren inom EU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1959/02

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(3 juli 2002)

Ämne: Spridning av nukleär potential

Kommer man mot bakgrund av uttalandet i kommissionens pressmeddelande IP/02/872 av den 17 juni 2002 att avsikten var att ITER skulle påvisa att det är vetenskapligt och tekniskt möjligt att skapa kärnkraft genom fusion att därvid också undersöka spridningen av kärnkraftspotentialen och olika sätt att minska risken för terroristinblandning?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(9 augusti 2002)

Risken för kärnvapenspridning genom spridning av kärnämnen från framtida fusionsreaktorer, och följderna av storolyckor förorsakade av yttre omständigheter som terroristattacker, har ingått i all forsknings- och utbildningsverksamhet under Euratomfördraget som skapat konstruktionsgrunden för ITER-projektet (International Thermonuclear Experimental Reactor).

ITER-projektet för forskning om fusionsenergi måste uppfylla kraven i ett strängt tillståndsförfarande som grundas på lagstiftningen i värdlandet och omfattar en ständig teknisk dialog mellan projektet och värdlandets kärnsäkerhetsmyndigheter. Den säkerhetsrapport som kommer att lämnas in i samband med tillståndsförfarandet kommer bland annat att beröra hanteringen av radioaktivt material och skador som kan uppstå genom yttre omständigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0852/02

från Jan Wiersma (PSE) till kommissionen

(27 mars 2002)

Ämne: Backspegel som täcker den döda vinkeln

1. Har kommissionen noterat Nederländernas regerings avsikt att inom detta år göra det obligatoriskt för alla lastbilar att vara utrustade med backspegel som täcker den döda vinkeln, till följd av de många olyckor som inträffat?

2. Är kommissionen beredd att medge att Nederländerna därmed gått ett steg längre än gemenskapsbestämmelserna på detta område, vilka obligatoriskt föreskriver sådana backspeglar endast för nya lastbilar?

3. Ämnar kommissionen utgående från Nederländernas erfarenheter överväga att utvidga tillämpningsområdet för dessa gemenskapsbestämmelser så att de kommer att gälla för alla lastbilar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(7 maj 2002)

1. Kommissionen känner till den nederländska regeringens planer på att göra det obligatoriskt för alla lastbilar att vara utrustade med backspegel som täcker den döda vinkeln före 2002 års utgång.

2. Kommissionen har helt nyligen lagt fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv(1) som innebär att det införs obligatoriska harmoniserade krav för typgodkännande av speglar och kompletterande system för indirekt sikt för motorfordon i kategorierna M (passagerarfordon) och N (godsfordon). Detta förslag till direktiv granskas redan av Europaparlamentet i första behandlingen och av rådets arbetsgrupp för motorfordon. Om förslaget antas kommer det

att ändra rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(2). Direktivet blir också obligatoriskt för alla fordonskategorier i stället för att vara frivilligt inom ramen för typgodkännandesystemet för lätta och tunga nyttofordon. Kommissionen välkomnar Nederländernas initiativ, som innebär att man går ännu längre och inför dessa harmoniserade krav också för befintliga godsfordon.

3. Kommissionen kommer givetvis att undersöka kostnaderna och vinsterna med att utrusta befintliga godsfordon med sådana speglar och system för förbättrad sikt och, om så är motiverat, föreslå EU-lagstiftning i enlighet med detta.

(1) KOM(2001) 811 slutlig.

(2) EGT L 42, 23.2.1970, i dess senaste lydelse enligt EGT L 232, 23.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1962/02

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(8 juli 2002)

Ämne: Hantering av kärnavfall

I kommissionens pressmeddelande IP/02/872 av den 17 juni 2002 ingår ett uttalande enligt vilket varje enskild medlemsstat på området för hantering av kärnavfall kommer att ansvara för en egen strategi och bygga egna anläggningar, medan samarbetet med kommissionen kommer att säkra ett harmoniserat tillvägagångssätt i hela Europa samt samordning av expertis på världsnivå. Kan kommissionen tala om från vilka organ den ämnar inhämta sakkunskap?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1961/02, E-1962/02 och E-1963/02ingivet av Phillipe Busquin för kommissionen

(9 augusti 2002)

Euratoms ramprogram för forskning bidrar till upprättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet när det gäller kärnteknik, och därmed även till att på ett effektivt sätt samla sakkunskap och samordna den forskning som bedrivs i medlemsstaterna. Programmet är öppet för alla rättssubjekt som bedriver forskning inom programmets områden och som uppfyller kraven för deltagande. Alla rättssubjekt som uppfyller dessa krav, vare sig det rör sig om nationella organ för avfallshantering, kärnindustrin, universitet eller andra forskningsorgan, kommer att inbjudas att delta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0816/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(25 mars 2002)

Ämne: Utvecklingen i Galicien och exemplet med Irland

Av den första delrapporten om sammanhållningen från januari 2002 framgår det att BNP per capita under perioden 19882000 i Irland steg från 64 procent till 119 procent av gemenskapens genomsnitt. Därmed placerade sig Irland bland unionens rikaste länder efter att ha varit ett av de fattigaste. Landet hade dessutom varit ett mål 1-område och mottagit finansiering ur Sammanhållningsfonden. Denna utveckling har naturligtvis inte skett av en slump utan är en följd av konkreta åtgärder och fall som måste beaktas i andra medlemsstater.

Vad har rådet lärt sig av det irländska exemplet som kan tillämpas i regioner som Galicien? Denna region, som 1988 hade ett BNP per capita som inte skilde sig mycket från det irländska, är ett mål 1-område och som ligger i sammanhållningslandet Spanien, har fortfarande ett BNP per capita som uppgår till 65 procent av unionens genomsnitt?

Svar

(22 juli 2002)

Rådet ber att delvis få hänvisa parlamentsledamoten till det tidigare svaret på fråga E-0062/02, där rådet förklarade inom vilken ram de övergripande övervägandena i frågan kommer att fortsätta.

Rådet delar parlamentsledamotens positiva syn på resultatet av gemenskapens strukturstöd till Irland, ett resultat som också bygger på en framgångsrik inhemsk mikro- och makroekonomisk politik. Detta visar att strukturfonderna och Sammanhållningsfonden ger bättre effekt om man lyckas samordna anslagen ur fonderna med en lämplig inhemsk politik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1756/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juni 2002)

Ämne: Produktstandarder för delar till cyklar

Belgiens federala parlament uppnådde onsdagen den 5 juni 2002 ingen samsyn i frågan om huruvida s. k. blocklås skulle vara obligatoriska på cyklar eller inte. Dock vill Belgiens federala regering undersöka alternativ för att uppmuntra till användningen av cykellås. Av omtanke om att cyklar mer allmänt skall vara ordentligt utrustade, till exempel med belysningsanordningar av god kvalitet, har den federala ministern för rörlighet, Durant, tagit sig för att på europeisk nivå tala för produktstandarder, eftersom hon anser att tillverkare ofta från Asien inte kan garantera nödvändig kvalitet.

Har kommissionen redan mottagit någon fråga om detta från minister Durant?

Är kommissionen av samma åsikt, nämligen att det behövs produktstandarder för cykelutrustning och cykeltillbehör? Om så är fallet: varifrån utgår kommissionen i så fall och vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att uppnå avsett resultat? Om så inte är fallet: varför inte?

Håller kommissionen med om att tillverkare från Asien inte uppfyller de kvalitetskrav som enligt Belgiens minister för rörlighet måste uppfyllas för att ordentliga cyklar skall kunna framställas?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(22 juli 2002)

Kommissionen har inte fått någon officiell begäran från de belgiska myndigheterna om att ta initiativ till en harmonisering när det gäller cyklar. Kommissionen har inga uppgifter som tyder på att ett sådant initiativ är nödvändigt för att säkerställa fri rörlighet för cyklar på den inre marknaden.

Kommissionen har inte heller fått några klagomål på säkerheten hos de asiatiska cyklar som säljs på den europeiska marknaden.

I avsaknad av en särskild lagstiftning täcks cyklar, eftersom de är avsedda för konsumenter, på EG-nivå av direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(1). I enlighet med detta direktiv måste de produkter som tillverkarna släpper ut på marknaden vara säkra. I det berörda fallet måste medlemsstaterna, även om det saknas harmoniserade tekniska specifikationer, se till att kravet efterlevs så att endast säkra cyklar släpps ut på marknaden.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1966/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(8 juli 2002)

Ämne: Iberiskt lodjur

Vilken är kommissionens bedömning av antalet individer av denna art som fortfarande överlever i vilt tillstånd i medlemsstaterna, och hur har populationen förändrats under decennierna sedan 1950?

I vilken utsträckning har policy, projekt, stödprogram och ekonomiska bidrag från EU spelat roll när det gäller de ökande hoten mot denna arts överlevnad?

Vilka program och åtgärder stöder kommissionen i syfte att försöka skydda och bevara arten, och hur bedömer kommissionen utsikterna att lyckas med detta?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 augusti 2002)

Uppskattningarna av populationerna av Iberiskt lodjur (Lynx pardinus) är följande:

>Plats fÄHor tabell>

De största hoten mot detIberiska lodjuret är förstörelse av dess livsmiljöer och bristen på villebråd (särskilt kaniner). Det finns flera utvecklingsprojekt, som även delvis eller helt och hållet finansieras av gemenskapen, som kan ha en negativ effekt på populationerna av det Iberiska lodjuret. Dessa är t.ex. transportprojekt och vattenregleringsprojekt då de tenderar att splittra de livsmiljöer som är gynnsamma för lodjuren. Kommissionen har krävt att adekvata miljökonsekvensbedömningar och mildrande åtgärder skall vidtas för dessa projekt, men det är klart att de ändå påverkar lopopulationerna.

Bland de olika miljörelaterade gemenskapsfinansierade möjligheterna riktar sig LIFE Nature direkt mot naturskydd och bevarande av arter. Under perioden 19942001 har medel utgått till två projekt för det Iberiska lodjuret i Portugal och 18 projekt i Spanien. Projektens huvudsyften har varit att skydda och bevara livsmiljöerna för lodjuren och att öka antalet villebråd för dessa djur.

Hållbarheten för en art som har ett lågt antal individer och isolerade subpopulationer är alltid tveksam men antalet projekt visar tydligt att kommissionen anser att överlevnaden av det Iberiska lodjuret är en prioriterad fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1628/02

från Minerva Malliori (PSE) till kommissionen

(3 juni 2002)

Ämne: Giftiga ämnen i livsmedel

Svenska forskare och British Food Standards Agency har visat att det mycket giftiga ämnet akrylamid som tros kunna framkalla genetiska förändringar finns i beredda livsmedel. Dessa livsmedel säljs på marknaden och konsumeras i stor skala.

Kan kommissionen, mot denna bakgrund och med hänsyn till försiktighetsprincipen, meddela om den känner till detta problem? Är uppgifterna tillförlitliga? Tänker kommissionen vidta åtgärder för att komma till rätta med problemet, till exempel undersöka förekomsten av detta ämne i livsmedel och införa obligatorisk märkning?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(3 juli 2002)

Parlamentsledamoten hänvisas till svaret på den skriftliga frågan E-1404/02 från Jean-Maurice Dehousse(1).

Dessutom bör man lägga märke till att när det gäller en eventuell märkning, så är inte märkning ett godtagbart alternativ för att tillhandahålla säkra livsmedel. I detta fall är vidare undersökningar nödvändiga, och sådana har påbörjats, för att klargöra hur stor risken är och för att bestämma hur man bäst skall hantera den risken.

(1) Se s. 201.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1687/02

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(12 juni 2002)

Ämne: ECB och EIB och direktiven om offentlig upphandling

Gäller EU:s direktiv om offentlig upphandling också Europeiska centralbanken (ECB) och Europeiska investeringsbanken (EIB)?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(25 juli 2002)

I EU:s direktiv om offentlig upphandling finns regler för upphandlande myndigheter i medlemsstaterna (d.v.s. statliga, regionala eller lokala myndigheter, organ som lyder under offentlig rätt, sammanslutningar bildade av en eller flera sådana myndigheter eller organ som lyder under offentlig rätt) som syftar till att garantera att deras offentliga avtal också är tillgängliga för företag från andra medlemsstater.

EU:s direktiv om offentlig upphandling riktar sig därför i sig inte till internationella organisationer som t.ex. EU och dess institutioner, eftersom de inte motsvarar gemenskapens definition av en upphandlande myndighet.

Utifrån en strävan efter sund ekonomisk förvaltning och insyn anser dock rådet att institutionerna, när de ingår avtal, bör uppfylla samma krav som gäller för medlemsstaternas upphandlande myndigheter enligt rådets direktiv om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av tjänster, varor samt bygg- och anläggningsarbeten, när de uppnår eller överskrider de beloppsgränser som fastställts i direktiven.

Detta krav infördes genom rådets förordning (EG, Euratom, EKSG) nr 2333/95 av den 18 september 1995 om ändring av budgetförordningen av den 21 december 1977 om Europeiska gemenskapernas allmänna budget(1) och finns numera också i artikel 56 i nämnda budgetförordning.

Parlamentsledamoten bör dock uppmärksamma att ECB och EIB inte omfattas av budgetförordningens bestämmelser. Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över har dessa två institutioner antagit egna regler för upphandling. I dessa regler har man tagit hänsyn till ECB:s och EIB:s specifika uppgifter, men de bygger i stor utsträckning på EU:s lagstiftning om offentlig upphandling och ovan nämnda budgetförordning.

(1) EGT L 240, 7.10.1995.