SKRIFTLIG FRÅGA E-1140/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(22 april 2002)

Ämne: Den polska ekonomins allt större beroende av jordbruk och internationell vägtransport på grund av stålindustrins tillbakagång

1. Kan kommissionen bekräfta att avslutandet av förhandlingarna med kandidatlandet Polen om konkurrenskapitlet har kopplats till Polens beredskap att i maj 2002 slå samman de existerande fyra masugnarna till företaget Polskie Huty Stali (Polska stålmasugnar), att sedan sälja detta företag till intresserade i EU:s medlemsländer (Usinor, Thyssen Krupp, Salzgitter eller Corus) eller Indien (Ispat) och dra in en fjärdedel av de 40 000 arbetsplatser som finns kvar efter tidigare saneringar, vilket skulle leda till en av kommissionen godkänd konsolideringsplan?

2. Känner kommissionen till att den polska stålindustrin under de senaste 15 åren gått starkt tillbaka, och att denna bransch i dag endast bidrar till 1,69 procent av nationalinkomsten och att arbetslösheten ökat till cirka 18 procent?

3. Kan kommissionen bekräfta att Polen genom tillbakagången i stålindustrin redan i dag blivit mer beroende av import, och att 40 procent av landets stålförbrukning behövde importeras 2001, en andel som 2002 förväntas stiga till 50 procent?

4. På vilket sätt bidrar kommissionen till att undvika att den polska ekonomin till följd av saneringen och krisen i stålindustrin i allt högre grad blir beroende av den omoderna jordbrukssektorn, av billig vägtransport utanför de egna gränserna, av export av prostituerade och annan verksamhet som inom EU i allt högre grad uppfattas som problem?

5. På vilket sätt avser kommissionen att förhindra att Polen till följd av minskad industriproduktion, hög arbetslöshet och brist på medel för att sanera enorma industriföroreningar (till exempel asbest, obearbetade rester av mineraler, konstgödsel och bekämpningsmedel) under en lång period inte kan uppfylla kraven för EU-medlemskap?

6. Är kommissionen beredd att stödja importbegränsningarna för stål, med vilka den polska regeringen vill reagera på de amerikanska importbegränsningarna som trädde i kraft den 20 mars 2001 och som drabbar Polen särskilt hårt, eftersom Förenta staterna med 63,5 miljoner US-dollar var Polens tredje största exportmarknad och på grund av tillströmningen till Europa av billigare asiatiskt stål som tidigare exporterades till Förenta staterna?

Källa: Financieel Dagblad av den 25 mars 2002.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(3 juni 2002)

1. Kommissionen kan inte bekräfta att avslutandet av förhandlingarna med Polen kopplats till Polens beredskap att slå samman de fyra befintliga masugnsföretagen till ett enda företag.

Kommissionen betonar nödvändigheten av att alla kandidatländerna på ett trovärdigt sätt visar att de efterlever regelverket rörande konkurrenspolitiken, däribland karteller och statligt stöd. Detta är en viktig faktor i förhandlingarna om kapitlet konkurrens.

För att efterlevnaden skall betraktas som trovärdig krävs också att de följer protokoll 2 i Europaavtalet rörande statligt stöd till stålsektorn. I protokollet fastställs de kriterier i enlighet med vilka stöd får beviljas för omstrukturering av sektorn. Det är dock upp till varje kandidatland att fastställa huruvida ett sådant stöd behövs och, om så är fallet, den bästa strategin för att uppfylla kriterierna enligt protokoll 2. Frågan huruvida kriterierna uppfyllts avgörs gemensamt av, å ena sidan, Polen och, å andra sidan, gemenskapen och dess medlemsstater.

2. och 3. Kommissionen är medveten om vilka ansträngningar Polen hittills gjort för att utveckla en modern och globalt konkurrenskraftig stålindustri. Inom den polska regeringen och på de enskilda stålverken har man dessutom länge varit medveten om behovet av att omstrukturera sektorn och lämna arvet från det tidigare industriella systemet bakom sig, ett system som gjorde stålsektorn dåligt rustad för att möta marknadsekonomins hårda villkor. Den polska stålsektorn utsätts för konkurrens framför allt på två fronter: först och främst från billigare produkter från f.d. Sovjetunionen i det nedre marknadssegmentet och från kvalitetsimport från tillverkare i väst i det övre marknadssegmentet.

Inom industrin har man länge varit medveten om denna utmaning och sektorn håller, från fall till fall, företag för företag, liksom resten av den polska ekonomin på att genomgå en övergångsperiod.

Den nuvarande planen för omstrukturering av stålindustrin, som utarbetats av den polska regeringen, är avsedd att stärka denna omstrukturering från fall till fall och att utveckla en tydlig strategi för sektorn. Omstruktureringen av stålsektorn är därför ett viktigt led i den löpande moderniseringen av den polska ekonomin, som har genomgått genomgripande förändringar under det senaste årtiondet och trotsar gamla föreställningar.

4. och 5. Omstruktureringen av sektorn har fått sociala konsekvenser. Under det senaste årtiondet har antalet anställda inom stålsektorn skurits ned med ungefär 100 000 arbetstagare. Vissa av dem är nu verksamma i företag med anknytning till stålindustrin, medan andra har funnit sysselsättning på andra områden.

Kommissionen har försökt mildra de sociala konsekvenserna av dessa nedskärningar och av nedskärningarna inom kolsektorn, direkt genom Phare-finansering av omskolning av arbetstagare, genom inrättande av fonder för startkapital till nya företag m.m. Stödet till dessa åtgärder uppgår till cirka 60 miljoner EUR.

Utöver detta direkta stöd för att mildra omstruktureringens sociala konsekvenser tillhandahåller gemenskapen, genom medel från den ekonomiska och sociala fonden inom Phare, ungefär 120 miljoner EUR per år för att stödja de mest förtjänta regionerna i Polen, som en föregångare till strukturfonderna. Genom en sådan finansiering stöds inte enbart initiativ för skapande av nya arbetstillfällen utan även småskaliga lokala miljöprojekt. På nationell nivå sätts det varje år av 370 miljoner EUR till det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (ISPA) för nationella projekt rörande miljö och transportinfrastruktur i Polen. I det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruk och landsbygdsutveckling (Sapard), med ett sammanlagt anslag på 170 miljoner EUR, ingår också betydande stöd till modernisering av infrastrukturen på landsbygden. Sammanlagt lämnar gemenskapen varje år nästan 1 miljard EUR i stöd till Polen för att stödja landets förberedelser för medlemskap i unionen och för att se till att alla parter till fullo kan dra nytta av unionens utvidgning.

6. Förenta staternas skyddsåtgärder för stål är oberättigade och oförenliga med Världshandelsorganisationens (WTO) bestämmelser. Deras destabiliserande inverkan på de internationella stålmarknaderna utgör en tydlig fara för den omstruktureringsprocess som Polen och andra kandidatländer för närvarande genomgår. Varje skyddsåtgärd mot avledning av handeln från Förenta staterna måste dock strikt följa WTO:s bestämmelser.