SKRIFTLIG FRÅGA E-0739/99

från Alessandro Danesin (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Erkännande av examina inom EU

I minst två tyska delstater, Hessen och Niedersachsen, krävs det enligt lokal lagstiftning (artikel 231 respektive artikel 5 om utövande av advokatyrket) att man tagit sin examen i Tyskland för att man skall ha rätt att utöva advokatyrket.

Detta innebär att en europeisk medborgare som avlagt juristexamen i en av unionens medlemsstater, förutom i Tyskland, inte får utöva sitt yrke i landet även om han eller hon är bosatt där.

Känner kommissionen till att dessa förhållanden strider mot det övergripande systemet för erkännande av examina som föreskriver (enligt direktiv 89/48/EEG(1), 92/51/EEG(2), 94/38/EG(3) och 95/43/EG(4)) att alla personer bosatta i en viss medlemsstat som besitter nödvändig utbildning för att få utöva ett visst reglerat yrke (såsom advokatyrket, till exempel) och som vill utöva det i en annan medlemsstat, skall få sina examina erkända? Kan kommissionen bekräfta att det inte förekommer ytterligare diskriminering i denna fråga?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 april 1999)

Enligt rådets direktiv av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier får medborgare i en medlemsstat utöva ett yrke som de är kvalificerade för i en annan medlemsstat. Det bör betonas att direktivet bara gäller advokater som uppfyller alla krav för att utöva yrket i sitt hemmedlemsland.

Värdmedlemslandet kan kräva att sökanden avlägger ett lämplighetsprov om det finns väsentliga skillnader mellan yrkesutbildningen i sökandens hemland och den utbildning som krävs. Detta gäller särskilt för advokatyrket. Enligt artikel 4 i direktivet är det tillåtet med lämplighetsprov för yrken som kräver noggranna kunskaper i nationell rätt.

För advokatyrket genomförde Tyskland direktivet med förbundslagen av den 6 juli 1990 enligt vilken advokater med yrkesbehörighet i ett annat medlemsland skall klara ett lämplighetsprov för att få använda den tyska advokattiteln ("Rechtsanwalt"). Sökande kan stödja sig på rättigheterna i denna lag(5) och den torde inte strida mot EG-rätten.

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls är ett komplement till direktiv 89/48/EEG och ger ytterligare möjligheter att utöva advokatyrket i en annan medlemsstat på grundval av yrkeserfarenhet. Under vissa förhållanden kan fullt kvalificerade advokater vara yrkesverksamma i kraft av sin hemtitel i en annan medlemsstat och erhålla yrkestiteln där efter att ha varit verksamma med den statens nationella rätt på heltid i minst tre år. Direktiv 98/5/EG skall ha genomförts av medlemsstaterna senast den 14 mars 2000.

(1) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 25.

(3) EGT L 217, 23.8.1994, s. 8.

(4) EGT L 184, 3.8.1995, s. 21.

(5) Förhållandet mellan förbundslag och delstatslag i Tyskland ligger utanför kommissionens behörighet, men upplysningsvis står den tyska förbundslagen över delstaternas lag. Detta betyder att om lagen i vissa tyska delstater inte innehåller någon uttrycklig bestämmelse om yrkesbehörighet för advokater från andra medlemsstater, så innebär det inte att det inte finns någon möjlighet att erhålla titeln "Rechtsanwalt" genom ett lämplighetsprov.