SKRIFTLIG FRÅGA E-3597/01

från Ilka Schröder (GUE/NGL) till rådet

(9 januari 2002)

Ämne: Så kallade Gefährderanschreiben från polisen till personer som antagits vilja delta i protester mot toppmötet i Laeken

Enligt uppgifter i massmedierna (bland annat i Berliner Zeitung den 10 december 2001) förekom det i flera tyska delstater under första hälften av december att personer som antogs vilja delta i protester mot toppmötet i Laeken varnades för att lämna landet eller rentav hindrades att göra det. I delstaten Baden-Württemberg utfärdades till exempel utreseförbud och infördes anmälningsplikt och i Berlin fick folk sina pass och identitetshandlingar indragna.

I Göttingen skickade polisen ut skrivelser med rubriken Gefährderanschreiben (ungefär: skrivelse till [potentiella] oroselement) till personer om vilka det antogs att de kunde vara beredda att protestera mot EU. I dessa skrivelser uppmanades mottagarna att inte delta i demonstrationsaktioner från och med den 13 till och med den 15 december. Som motivering till detta anfördes att mottagarna endast på detta sätt kunde undgå att utsätta sig för risken att drabbas av förebyggande åtgärder från polisens sida som ett led i strävandena att avvärja faror (inklusive risken för att avvisas vid den tysk-belgiska gränsen) eller bli föremål för straffrättsliga åtgärder till följd av att de förövat straffbara handlingar i samband med en demonstrationsaktion. Som grund för sitt handlande angav ledningen för polisen i Göttingen en databank över våldsverkare, vilken skulle ha upprättats i november 2000.

I anslutning till tidigare svar på parlamentariska frågor bör det i detta fall framhållas att protesterna skulle sammanfalla med ett EU-toppmöte. I och med att det inte finns någon gemenskapspolis genomfördes polisåtgärderna i nationella eller regionala institutioners regi.

Ifall rådet inte skulle anse sig ha någon behörighet i de nedanstående frågorna bör rådet ge en ingående motivering till detta:

- Har rådet någon kännedom om vad som tjänat som rättslig grund för myndigheterna i Tyskland när de upprättat den ovannämnda databanken, där det uppenbarligen också tagits med personer som måste anses som oskyldiga?

- Hur ser rådet på att de grundläggande rättigheterna beskurits på ett sådant sätt, som bland annat strider mot artikel 11 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna och artiklarna 11 och 12 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna?

- Det ovannämnda tillvägagångssättet har till följd att folk får sina grundläggande rättigheter beskurna, i och med att de hindras att utöva de rättigheter som tillkommer dem som medborgare i Europa. Vad tänker rådet göra för att sätta stopp för sådant?

Svar

(18 mars 2002)

Den ärade parlamentsledamoten informeras om att det inte är rådets uppgift att ta ställning till enskilda åtgärder som vidtagits av brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna. Rådet har inte heller någon möjlighet att fastställa på vilka nationella rättsliga regler medlemsstaterna har grundat vissa åtgärder för att se till att lagarna efterlevs.

I bestämmelserna i de instrument för de mänskliga rättigheterna som det hänvisas till i frågan erkänns möjligheten att tillämpa sådana inskränkningar av yttrande- och föreningsfriheten som fastställs i lagstiftningen och som är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle, bland annat för att förhindra oroligheter och brott. Huruvida medlemsstaternas tillämpning av sådana inskränkningar är berättigad i enskilda fall är det inte rådets sak att bedöma.