ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3338/00

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(25 oktober 2000)

Ämne: Golfbanan i Settimo San Pietro, Cagliari (Italien)

Den 9 september 2000 invigdes en golfbana i Settimo San Pietro (provinsen Cagliari). På banan finns belysning, täckta utslagsplatser, bunker och puttinggreen. Kostnaderna för infrastrukturen (totalt 14,5 miljarder lire) för denna bana, som inom två år skall utökas till 18 hål, har till 68 procent finansierats via Patto Territoriale Area Vasta de Cagliari.

Den 21 juli 2000 förklarades officiellt att situationen i regionen Sardinien betecknades som naturkatastrof på grund av den ständiga torkan.

Trots att golfbanan kräver 2 000 m3 vatten per dag, vilket motsvarar dagsförbrukningen i en by med 800 invånare, har man inte gjort någon som helst miljökonsekvensbeskrivning.(1)

1. Känner kommissionen till ovanstående?

2. Kan kommissionen bekräfta huruvida man har brutit mot gemenskapsrätten beträffande miljökonsekvensbeskrivningar?

3. Tänker kommissionen avbryta gemenskapens finansiering om man har brutit mot gemenskapsrätten?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 december 2000)

Golfbanor omfattas inte av gemenskapslagstiftningen om miljökonsekvensbeskrivningar (rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ändrat genom direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(1)).

Mot bakgrund av den information som parlamentsledamoten lämnar tycks inte något brott mot gemenskapens miljöbestämmelser föreligga i detta fall.

(1) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3201/00

från Françoise Grossetête (PPE-DE) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Status för fruktplockande familjemedlemmar och brännvinsproducenter

Det finns ännu inte någon harmoniserad lagstiftning för fruktplockande familjemedlemmar, brännvinsproducenter och hembrännare i deras yrkesroll. Eftersom det föreligger stora nationella skillnader för dessa yrkesutövare, har kommissionen för avsikt att skapa gemenskapsbestämmelser som skulle kunna tillämpas på denna yrkesgrupp?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(27 oktober 2000)

Eftersom reglerna för utövande av dessa yrken inte omfattas av gemenskapslagstiftningen, får medlemsstaterna reglera dem i princip hur de vill. Medlemsstaterna måste dock följa de allmänna gemenskapsreglerna om fri rörlighet för yrkesverksamma.

När det gäller villkor och formkrav som medlemsstaterna uppställer för bedrivande av yrkesverksamhet på deras territorium, t.ex. krav på licens, måste medlemsstaterna följa principerna om etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster enligt artikel 43 och 49 (f.d. artikel 52 och 59)

i EG-fördraget. Med hänvisning till etableringsfriheten, som torde vara den princip som är tillämplig på brännvinsproducenter snarare än friheten att tillhandahålla tjänster, får de medlemsstater som reglerar utövandet av detta yrke inte vägra yrkesutövare som uppfyller erfarenhetskraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/42/EG av den 7 juni 1999 om införande av en ordning för erkännande av kvalifikationer för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder samt om komplettering av den allmänna ordningen för erkännande av kvalifikationer(1) att utöva yrket. Brännvinsproducenterna måste dock uppfylla eventuella andra krav som krävs enligt den mottagande medlemsstatens lag, t.ex. skriva in sig i ett handelsregister eller skaffa en licens, förutsatt att dessa krav också tillämpas på medborgare i den medlemsstaten och förutsatt att kraven följer EG-fördragets proportionalitetsprincip.

Eftersom det är medlemsstaterna som är behöriga att uppställa regler för producenter av brännvin, planeras inga åtgärder för att införa gemenskapsbestämmelser om yrket.

(1) EGT L 201, 31.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2548/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(28 juli 2000)

Ämne: Brott mot direktivet om television utan gränser i Spanien

Direktivet 97/36/EG(1) (89/552/EEG)(2), mera känt som direktivet om television utan gränser, föreskriver i artikel 12.5 att barnprogram inte får avbrytas av reklam eller TV-köp om deras programlagda sändningstid är mindre än 30 minuter. Som framgår av fråga E-2864/99(3) visade emellertid de spanska TV-kanalerna mer reklam än vad som är tillåtet under en timmes programtid som är avsedd för barn, och dessutom uppfyllde 5 procent av dessa reklaminslag inte gällande bestämmelser. Med hänsyn till detta och flera andra klagomål som framförts av olika konsumentorganisationer har kommissionen inlett ett överträdelseförfarande mot Spanien för att landet inte följt bestämmelserna om reklam i direktivet om television utan gränser.

Världsforumet för reklam och utbildning (AEF), Internationella reklamförbundets operativa gren, visade nyligen sin oro för att man eventuellt skulle införa hårdare gemenskapsbestämmelser om reklam som visas under barnprogram och hävdade att man tänkte motarbeta alla initiativ i denna riktning som tas av det kommande svenska ordförandeskapet. I Sverige finns det sedan 1991 en lag som förbjuder reklam före, under och efter barnprogram, medan det i Österrike och Belgien sedan länge varit förbjudet med reklam under barnprogram, och i Grekland gäller detsamma för TV-reklam för leksaker.

Undersöker kommissionen om de spanska radiobolagen uppfyller gemenskapsbestämmelserna om reklaminslag, i synnerhet med hänsyn till artikel 12.5 i direktivet om television utan gränser?

Är kommissionen, med beaktande av att man i samma direktiv föreskriver ett skydd för minderåriga, villig att lägga fram förslag om att utöka förbuden mot och begränsningarna av de reklaminslag som sänds under en timmes programtid som är avsedd för barn, där man tar vara på de positiva erfarenheterna i Sverige, Belgien, Österrike och Grekland?

Kan kommissionen redogöra för hur långt man kommit med överträdelseförfarandet mot Spanien för att ha brutit mot direktiv 97/36/EG?

(1) EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

(2) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

(3) EGT C 225 E, 8.8.2000, s. 213.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(9 oktober 2000)

Som redan sägs i svaret på den skriftliga frågan E-2864/99 från parlamentsledamoten(1), pågår ett fördragsbrottsförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget om underlåtenhet av Spanien att följa bestämmelserna om reklam i direktivet Television utan gränser (rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television som ändrats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997).

Dessutom håller man på med en undersökning av effekten på minderåriga av TV-reklam och TV-köp. På grundval av bl.a. resultaten av denna undersökning föreslår kommissionen att vid behov vidta de lämpligaste åtgärderna.

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3308/00

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till rådet

(20 oktober 2000)

Ämne: Illegal invandring till den andalusiska kusten

Är rådet medvetet om omfattningen av de sociala konsekvenserna av den illegala invandringen till den andalusiska kusten?

Är rådet medvetet om att ett stort antal människor som försöker att illegalt ta sig över Gibraltar sund dör eller försvinner?

Är rådet medvetet om att den största delen av det stöd som ges till dessa personer kommer från icke-statliga organisationer och solidariska andalusiska medborgare, till följd av den spanska regeringens passivitet?

Avser rådet att vidta några åtgärder för att lösa detta problem, i synnerhet med avseende på att dessa personer förvaras under omänskliga villkor när myndigheterna stänger in dem i lastutrymmena på fartyg då de skall återföras till sina hemländer?

Måste Andalusien fortsätta att agera som unionens polis, trots att regionen inte förfogar över tillräckliga resurser för denna uppgift, som heller inte faller uteslutande inom dess kompetensområde?

Svar

(20/21 december 2000)

1. Rådet fäster den ärade ledamotens uppmärksamhet på rådets svar på de skriftliga frågorna P-1391/00 från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, E-2878/00 från Camilo Nogueira Román och E-1013/00 från André Brie.

2. Det åligger inte rådet att uttala sig angående fördelningen av kompetensområden inom en medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2523/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Europas Topic Centre för naturskydd och livsmiljödirektivet

Hur tänker kommissionen se till att den omfattande vetenskapliga expertis som behövs på det europeiska planet med tanke på Europas Topic Centre för naturskydd ställs till förfogande för att målen med livsmiljödirektivet och urvalet av områden enligt Natura 2000 skall kunna genomföras?

Dessutom, med tanke på genomförandet av livsmiljödirektivet i kandidatländerna för anslutning, hur tänker kommissionen se till att det, t. ex. genom Phare-programmets topic link i Bratislava, ställs till förfogande en utökad vetenskaplig expertis på det europeiska planet för att motsvara de krav som utvidgningen ställer?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 september 2000)

Kommissionen delar frågeställarens åsikt att det är nödvändigt att engagera omfattande expertis vid urvalet av områden enligt Natura 2000. Detta gäller också för kandidatländerna.

Vid förnyelsen av avtalet med Europas ämnescentrum för naturskydd insisterade kommissionen på att Europeiska miljöbyrån, vid beskrivningen av ämnescentrets uppgifter, skulle prioritera verksamhet i samband med Natura 2000 och anslå tillräckligt med personal.

Kommissionen hoppas att de andra ledamöterna i miljöbyråns styrelse, inbegripet parlamentets ledamöter, stöder denna prioritering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3205/00

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Förordning om statistisk uppföljning av tonfisk

En förordning om statistisk uppföljning av tonfisk är ett grundläggande krav för att uppfylla det internationella avtalet för bevarande av delfiner.

Att detta grundläggande krav inte är uppfyllt har möjligen orsakat det nordamerikanska embargo som utfärdades den 3 augusti för import av gulfenad tonfisk och dess biprodukter från Spanien.

Avsaknaden av en särskild förordning eller av ett meddelande om förslag till förordning till nordamerikanska myndigheterna skulle kunna rättfärdiga ett embargo mot gemenskapens tonfisk.

Har kommissionen utvärderat de konsekvenser som kan uppstå om en sådan förordning inte antas, och i det konkreta fallet med gulfenad tonfisk och dess biprodukter från Spanien, den skada som detta skulle kunna orsaka berörda företag, och hur man i så fall skulle kunna kompensera för denna skada?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3205/00 och P-3325/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(10 november 2000)

Kommissionen har varit klar över risken för ett embargo på grund av att lagstiftning saknas om användning av ett spårnings- och kontrollsystem för tonfisk. För att undvika en sådan utveckling tog kommissionen upp frågan vid toppmötet mellan gemenskapen och USA om fiske (som hölls i Washington i juli 2000). Den amerikanska förvaltningen visade sig vid detta tillfälle tillräckligt flexibel för att ge gemenskapen mer tid för att införa en sådan lagstiftning. Efter ett domslut i en process som hade öppnats av ett amerikanskt företag som importerar tonfisk tvingades USA:s regering dock tillämpa ett embargo för alla länder som ännu inte har fått fram ett så kallat positivt beslut.

Kommissionen och Spanien har därefter kommit överens om att kommissionen för att lösa problemet skall utarbeta ett förslag till förordning som skulle kunna antas inom sex månader om införande av ett spårnings- och kontrollsystem för tonfisk. I väntan på detta, och för att Spanien skall få fram det positiva beslut som behövs för att lyfta embargot, kommer Spanien att temporärt tillämpa ett spårnings- och kontrollsystem genom sin nationella lagstiftning.

De amerikanska myndigheterna har redan underrättats om dessa initiativ, som kommissionen tror skall leda till en lösning av problemet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3721/00

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(30 november 2000)

Ämne: Familjebidrag utgör hinder för fri rörlighet

Gränsarbetare ställs ibland inför det faktum att lagstiftningen i det land som de bor i inte stämmer överens med lagstiftningen i det land de arbetar i. Ett typiskt fall är lagstiftningen om familjebidrag. I Tyskland utgår man inom systemet för barnbidrag från principen om vilket land förmånstagaren är bosatt i, medan Nederländernas lag om allmänna barnbidrag (AKW) utgår från principen om var förmånstagaren arbetar. Vid samordning av europeisk lagstiftning är det en huvudregel att en gränsarbetare för sin familj får det högsta bidraget enligt ettdera av det system han omfattas av.

I praktiken ser det emellertid ut så här: En tysk gränsarbetare som arbetar i Nederländerna får varje år förmåner utbetalade enligt AKW och som tillägg till detta också tyskt barnbidrag, så att han i familjebidrag sammanlagt får ett belopp som motsvarar vad han hade fått ifall han arbetat i Tyskland. Några år därefter börjar emellertid också hans hustru arbeta i Nederländerna och då fattar den utbetalningsansvariga instansen i Tyskland beslut om att det inte längre föreligger någon rätt till kompletterande tyska familjebidrag.

1. Står den tyska regeringens handlingssätt i överensstämmelse med förordningen eller med andra delar av EU-fördraget?

2. Anser kommissionen att detta handlingssätt kan innebära ett hinder för arbetstagares fria rörlighet?

3. På vilket sätt är det av relevans att i detta fall bäggedera föräldrarna är gränsarbetare? Anser kommissionen att en sådan skillnad kan försvaras ur juridisk synvinkel betraktat?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 januari 2001)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2668/00 från Oomen-Ruijten(1).

(1) EGT C 136 E, 8.5.2001, s. 73.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2665/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Bromssträckor för lastbilar

Övertalning har visat sig vara ett ineffektivt sätt för att försöka förmå lastbilschaufförer att hålla avstånd till andra fordon. Håller kommissionen med om att alternativa metoder för att åstadkomma en förbättring nu borde fastställas och genomföras?

Skulle kommissionen godkänna EU-anslag till forskning för att utveckla och validera de experimentella system för automatisk avståndsmätning som finns idag? Dessa system, som skulle monteras på lastbilarna skulle

- varna förarna när de färdas alltför nära framförvarande fordon (i förhållande till hastigheten),

- på ett effektivt sätt sänka fordonets hastighet genom att minska farten/bromsa, om föraren inte inom rimlig tid gjort en lämplig manöver, som att öka avståndet?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 oktober 2000)

Motorfordons säkerhetsavstånd vid inbromsning beror på statiska parametrar som fordonets vikt och bromssystem, på dynamiska parametrar som hastighet och rullning och på externa parametrar som väggrepp, väderförhållanden och sikt. Även förarens skicklighet och fysiska kondition spelar in.

System för automatisk inställning av ett visst avstånd till framförvarande fordon är en av många möjliga tillämpningar för tekniken inom området intelligenta transportsystem. I flera projekt inom gemenskapens forskningsprogram arbetar man med att utveckla och validera dessa system och undersöka optimala förhållanden för deras användning. Eftersom dessa olika tillämpningar fungerar enligt algoritmer som utnyttjar gemensamma och samverkande parametrar anser kommissionen att ett övergripande tillvägagångssätt är att föredra för att underlätta systemens spridning på ett sätt som är sammanhängande, tillförlitligt och ekonomiskt acceptabelt.

I sitt handlingsprogram eEurope som antogs den 24 maj 2000(1) uppgav kommissionen att den hade för avsikt att lägga fram förslag till åtgärder för att öka användningen av intelligenta transportsystem på vägarna fram till 2001. Dessa åtgärder skulle också omfatta eventuella system för upprätthållande av ett visst säkerhetsavstånd vid inbromsning för tunga lastbilar. De praktiska bestämmelserna för sådana system har emellertid ännu inte fastställts.

(1) KOM(2000) 330 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2334/00

från Gunilla Carlsson (PPE-DE) till rådet

(11 juli 2000)

Ämne: Djurtransport

Det är uppenbart att unionens stödpolitik ofta får helt förfärliga konsekvenser. En nyligen uppmärksammad skam för unionen är transporterna av levande djur, där djuren transporteras långt från uppfödningsplatser av regional- och arbetsmarknadspolitiska skäl, allt enligt de av ministerrådet godkända transportstöden. Är rådet berett att ompröva systemet för bidrag till transport av levande djur?

Svar

(20/21 december 2000)

I direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport, ändrat genom direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995, införs en rad regler som syftar till att säkerställa djurens välbefinnande under transport.

Texten i ovan nämnda direktiv innehåller inga finansiella bestämmelser och där föreskrivs inte heller något stödsystem för transport av levande djur.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2111/00

från María Rodríguez Ramos (PSE) och Luis Berenguer Fuster (PSE) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: En jämförelse mellan odlingen av mispel och andra sorter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker

Priset på mispel sjunker från regleringsår till regleringsår eftersom denna frukt släpps ut på marknaden samtidigt som andra frukter som omfattas av förordning (EG) 2200/96(1) om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker. Dessa frukter drar fördel av de mekanismer som fastställs av den gemensamma organisationen av marknaden. Samtidigt är mispeln mindre anpassningsbar till en så hårt konkurrensutsatt marknad som den för primörer, eftersom det på marknaden finns frukter som i likhet med aprikosen kan tidigarelägga sin säsong tack vare användandet av bioteknik.

Är kommissionen medveten om vilka svårigheter det innebär för mispelodlarna att mispeln inte omfattas av artikel 1 i ovan nämnda förordning under den befintliga gemensamma organisationen av marknaden? Avser kommissionen att rätta till detta praktiska fel och att i sin planerade reform av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker införa särskilda åtgärder för mispel?

(1) EGT L 297, 21.11.1996, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

De mispelbär som saluförs för konsumtion kommer till allra största delen från den japanska mispeln (Eriobotrya japonica Thub), med undernummer 0810 90 85 i Kombinerade nomenklaturen (Andra frukter). De omfattas av artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1). Eftersom dessa produkter också kan få stöd genom bestämmelser inom den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker, har kommissionen inte för avsikt att anta särskilda föreskrifter för mispelbär.

(1) EGT L 297, 21.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3170/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(10 oktober 2000)

Ämne: Inrättande av ett centrum för övervakning av invandring

Den 30 mars 2000 lade Jorge Salvador Hernandez Mollar i Europaparlamentet fram ett betänkande om de handlingsplaner som rådets arbetsgrupp utarbetat för några av de huvudsakliga ursprungs- och transitländerna för asylsökande och migranter. Anser inte kommissionen mot bakgrund av den diskussion som förts kring detta betänkande, att den bör föreslå att man inrättar ett centrum för övervakning av invandring i Italien, närmare bestämt i Apulien som numera framställs som det vanligaste transitområdet för den illegala invandringen?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(10 november 2000)

I resultattavlan för framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen(1), som lades fram för rådet och parlamentet den 24 mars 2000, underströk kommissionen vikten av att förbättra utbytet av statistik och andra upplysningar om asyl och invandring, som ett led i en effektivare hantering av migrationsströmmarna.

I detta sammanhang nämndes möjligheten att inrätta ett (virtuellt) europeiskt övervakningscentrum för migration, med hänvisning till förberedande åtgärder finansierade via programmet Odysseus på grundval av en förstudie.

Här kan erinras om att kommissionen den 23 februari 1994 lade fram ett meddelande om invandring och asylpolitik(2) och därefter gav University College London i uppdrag att dels göra en ingående analys av alla systematiska uppgifter som insamlats inom institutionerna när det gäller internationell migration för att identifiera brister i dessa, dels att föreslå de bästa medlen för att avhjälpa dessa brister och att fastställa vilka alternativ som stod kommissionen till buds för att nå målet, däribland inrättandet av ett nytt organ.

Studien resulterade i två pilotprojekt inom ramen för programmet Odysseus. Université Libre de Bruxelles inledde 1998 arbetet med att skapa ett europeiskt universitetsnätverk för forskning och informationsutbyte kring asyl- och migrationsfrågor. University College of London började 1999 bygga upp ett nätverk och en webbplats med namnet europeiska nätverket för information om migration.

Detta arbete, tillsammans med dels det arbete som utförts av Cirea (Centrum för information, diskussion och utbyte i asylfrågor) och Cirefi (Centrum för information, diskussion och utbyte i frågor som rör passage av gränser och invandring) inom rådet, dels den statistiska åtgärdsplan som rådet beslutade om i mars 1998 och som genomförs av Eurostat, har resulterat i att kommissionen och medlemsstaterna för närvarande utreder hur man skall kunna utveckla dessa initiativ ytterligare för att nå de mål som vid flera tillfällen fastställts, bland annat av parlamentet.

(1) KOM(2000) 167 slutlig.

(2) KOM(1994) 23 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2443/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juli 2000)

Ämne: Förbindelse mellan Galicien och Iberiska halvön och Europa via en järnvägslinje för höghastighetståg

Ordföranden för den regionala regeringen i Galicien, Manuel Fraga Iribarne, offentliggjorde nyligen att han tillsammans med den spanske näringsministern, Francisco Álvarez Cascos, undertecknat ett avtal för att bygga en järnvägslinje för höghastighetståg som 2006 kommer att koppla samman de galiciska städerna med Madrid via Valladolid. Projektet skall samfinansieras av Europeiska unionen.

Är detta beslut i linje med den gemenskapsstödram som kommissionen har kommit överens om med den spanska regeringen för perioden 20002006? Rör det sig om en sträcka för höghastighetståg i likhet med de som redan finns och de som planeras för förbindelserna med iberiska halvöns södra del och Medelhavskust? Vilka budgetmedel har avsatts för detta projekt? Hur ser den årliga investeringsplanen ut?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

Förhandlingarna med de spanska myndigheterna har nu avslutats och kommissionen håller på att slutföra arbetet med gemenskapsstödramen 20002006 för de spanska regioner som är berättigade till mål 1-stöd. Bland dessa regioner återfinns Galicien.

Stödramen innehåller inga detaljuppgifter om de projekt som får stöd under programplaneringsperioden, och kommissionen kan därför i nuläget inte uttala sig om praktiska detaljer rörande de projekt som eventuellt kommer att väljas ut inom de operativa program som omfattas av ovannämnda gemenskapsstödram.

Det skall dock understrykas att kommissionen och de spanska myndigheterna anser att förbättringen av järnvägsförbindelserna mellan de viktigaste städerna i Galicien och Valladolid är ett prioriterat infrastrukturmål på transportsidan under perioden i fråga.