SKRIFTLIG FRÅGA E-3435/98

från María Estevan Bolea (PPE) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Olaglig tömning av oljetankar

Den 3 oktober 1998 upptäcktes en serie oljebälten som har förorenat en mer än 60 km lång sträcka längs Portugals kust. Dessa oljebälten har förmodligen orsakats av att oidentifierade tankbåtar olagligen har tömt sina tankar till havs.

Vilka system för kontroll och övervakning förfogar medlemsstaterna över för att undvika olyckliga händelser av detta slag?

Är det vanligt förekommande att oljetankar töms utanför gemenskapens kuster?

Vilken typ av sanktioner drabbar tankbåtar som gör sig skyldiga till ett sådant förfarande?

Känner kommissionen till fler liknande fall i gemenskapen? Om ja, kan den tillhandahålla detaljerad information om dessa fall?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Medlemsstaterna övervakar själva marina föroreningar i de egna kustvattnen. Ingen medlemsstat har kapacitet för övervakning dynget runt, för vilket det krävs särskilda flygplan. Framför allt under natten och vid dåligt väder är det svårt att övervaka fartyg som kan orsaka föroreningar. Det är ännu inte möjligt att genom en analys av föroreningarna spåra det förorenande fartyget, men arbetet med att ta "fingeravtryck" på oljelaster har redan nått långt, varför det förmodligen blir lättare att spåra förorenande fartyg i framtiden.

Utsläpp av lastrester och rengöringsavfall till sjöss kontrolleras noga inom ramen för Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konvention om skydd mot föroreningar från fartyg (Marpol-konventionen) för att begränsa sådana utsläpp till ett absolut minimum. På vissa tankbåtar är nödvändigheten att rengöra tankarna visserligen driftsbetingad, men det råder ett långtgående förbud mot utsläpp i kustvatten och i särskilda, internationellt fastlagda farvatten, däribland de nordvästeuropeiska farvattnen, Östersjön och Medelhavet. Havet utanför Portugal omfattas dock ännu inte av det förbudet. Utsläpp av lastrester och rengöringsavfall måste därför utföras i särskilda områden i hamnar med lämpliga mottagningsanordningar. Alla länder som är parter i Marpol-konventionen, däribland alla EU-länder, är skyldiga att tillhandahålla sådana mottagningsanordningar.

Kommissionen har nyligen antagit ett förslag till direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester från fartyg(1) genom vilket kraven i Marpol-konventionen genomförs och där det krävs att alla hamnar skall ha sådana anordningar och att fartygen skall använda dem. Genom detta förväntas den olagliga föroreningen genom olja minska avsevärt eller försvinna helt. Dessutom fastställs i rådets förordning (EG) 2978/94 av den 21 november 1994 om genomförande av IMO-resolution A.747 (18) om tillämpningen av mätningen av dräktighet av barlastutrymmen i oljetankfartyg med segregerade barlasttankar(2) en fördelaktig hamnavgiftsberäkning i EU-hamnar för tankfartyg med segregerade barlasttankar. Genom denna konstruktionstyp begränsas tankrengöringen kraftigt eller undviks helt.

Enligt Marpol-konventionen skall medlemsstaterna i enlighet med den egna lagstiftningen själva sätta in sanktioner mot fartyg som inte uppfyller kraven i konventionen. Sanktionerna varierar med kan innebära kraftiga böter.

De nationella myndigheterna med ansvar för övervakningen och saneringen av denna form av oljeföroreningar registrerar händelserna. De nationella myndigheterna skall underrätta IMO om föroreningstillfällen och om de åtgärder som vidtagits. För närvarande saknas krav på att även kommissionen skall underrättas.

(1) EGT C 271, 31.8.1998.

(2) EGT L 319, 12.12.1994.