SV Europeiska unionens officiella tidning CE 78/541

(2004/C 78 E/0562)

SKRIFTLIG FRÅGA E-3407/03

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(17 november 2003)

Ämne: Cabinda — rapport om mänskliga rättigheter

Enligt uppgifter i media visar en rapport som bygger på vittnesmål som samlats in av katolska präster i Cabinda att befolkningen i detta område ofta har utsatts för tortyr, våldtäkt, mord och utomrättsliga arresteringar samt blivit bestulna på pengar och andra tillgångar. Med hänvisning till nyligen inträffade fall nämns i rapporten bl.a. 30 döda civila och 16 våldtäktsfall.

Enligt samma källa skall de angolanska väpnade styrkorna (FAA), efter Jonas Savimbis död och efter att kriget med Unita upphört, ha tvångsförflyttat 30 000 män till Cabinda i syfte att sätta stopp för gerillan i detta område. Rapporten fördömer kränkningar av de mänskliga rättigheterna som begås av såväl Fronten för Cabindas befrielse (FLEC) som FAA, som tillskrivs de flesta av de rapporterade övergreppen.

I förordet till rapporten skriver Cabindas biskop Paulino Madeca att den politiska situationen tyvärr har utvecklats i negativ riktning under de senaste åren och att kriget förhärskar som metod för att lösa det så kallade Cabinda-fallet. Resultaten av denna offensiv är synliga för alla och kan sammanfattas i följande fras: systematisk kränkning av de mänskliga rättigheterna och brott mot mänskligheten, allt enligt de undersökta fallen. Kan kommissionen således besvara följande frågor:

Vilka uppgifter förfogar kommissionen över när det gäller de påstådda kränkningarna av de mänskliga rättigheterna som nyligen har skett i Cabinda? Har kommissionen konkret analyserat denna rapport?

Har kommissionen vidtagit åtgärder för att uppmärksamma de angolanska myndigheterna respektive rebellrörelserna på denna situation och göra dem medvetna om behovet av att främja skyddet av de mänskliga rättigheterna i Cabinda?

Vilka kontakter har kommissionen med kyrkan och det civila samhället i Cabinda för att göra en oberoende bedömning av situationen i området?

Vilka förväntningar har kommissionen när det gäller att återställa freden i Cabinda och uppnå en politisk lösning på konflikten?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(22 december 2003)

Kommissionen känner till rapporten, och även om den inte kan undersöka alla påståenden i detalj anser kommissionen att rapporten utgör ytterligare ett tecken på att läget i Cabinda fortfarande är kritiskt. Kommissionen står i regelbunden kontakt med det civila samhället i allmänhet och kyrkan i synnerhet för att diskutera situationen i Angola, även när det gäller mänskliga rättigheter. Stöd till det civila samhället är ett inslag i gemenskapens och Angolas samarbetsstrategi. (Människorättsfrågor tas också upp inom ramen för det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR), genom vilket projektet ”The church and the construction of peace in Angola” (1) finansieras).

Mänskliga rättigheter kommer med största säkerhet att tas upp i den regelbundna politiska dialogen (artikel 8 i Cotonouavtalet) med Angola, till vilken det hänvisas i rådets slutsatser av den 13 oktober 2003. Den politiska dialogen är det bäst lämpade forumet och det mest effektiva redskapet när det gäller att föra en diskussion om denna fråga med den angolanska regeringen. Kommissionen har ingen direkt kontakt med rebellstyrkorna.

När det gäller framtidsutsikterna för Cabinda på längre sikt är kommissionen övertygad om att även folket i Cabinda kommer att dra nytta av att demokratin befästs i Angola. Läget är mycket kritiskt men kommissionen kommer att göra sitt yttersta för att se till att de mänskliga rättigheterna respekteras och för att man skall kunna nå en fredlig lösning på konflikten som inbegriper alla intressenter, dvs. den angolanska regeringen, Fronten för Cabindas befrielse (FLEC) och företrädare för det mycket aktiva civila samhället i Cabinda.

(1) Projektet genomförs av Comite Intereclesial para a paz em Angola (COIEPA).