ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1090/99

från Francis Decourrière (PPE) till kommissionen

(21 april 1999)

Angående: Mål 1 - utlokalisering inom Europeiska unionen

Företaget Pontiac Coil som tillverkar magnetspolar beslutade att i februari 1998 etablera sig i industriområdet Fonds Saint-Jacques i Feignies.

För att ta emot Pontiac Coil lät sammanslutningen av kommuner i Val de Sambre (CCVS) för företagets räkning uppföra en byggnad som delvis finansieradess av Mål 1 till ett belopp motsvarande 1,6 miljarder francs - inom ramen för inriktning 1 förstärkning av den ekonomiska verksamheten, underinriktning 1 konkurrens i näringslivet och åtgärd 3 organisering av mottagande och företagsbyggnader.

Pontiac Coil har å sin sida fått ett stöd motsvarande 2,8 miljoner francs från FDPMI/RESIDER och från Europeiska unionen för anskaffande av produktionsmaterial (ett belopp motsvarande 15 miljoner francs).

Pontiac Coil har utan de lokalt ansvarigas och personalens vetskap (10 anställda varav två har tillsvidarekontrakt och 8 med löfte om anställning då deras provanställning löper ut) under ett veckoslut flyttat materialet för att samordna sin verksamhet i England.

1. Vilka åtgärder föreslår Europeiska kommissionen för att råda bot på denna ytterst otillfredsställande situation för CCVS (sammanslutningen av kommuner i Val de Sambre) som inte hade någon budget för den byggnad som uppförts för Pontiac Coil?

2. Hur kan CCVS bli mottagare av medlen?

3. Vilka åtgärder kommer Europeiska kommissionen att vidta för att Pontiac Coil skall betala tillbaka det belopp som tagits ut?

4. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta och vilka garantier kan den ge för att ett företag som beter sig så illa inte skall kunna få något ekonomiskt stöd från gemenskapen?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(6 maj 1999)

Efter att ha granskat ärendet om flyttningen av företaget Pontiac Oil de Feignies (regionen Nord Pas de Calais) till England och situationen när det gäller det gemenskapsstöd som företaget skulle ha kunnat beviljas, visar det sig att stödet från utvecklingsfonden till små och medelstora företag, vilket ursprungligen uppgick till 2,8 miljoner franska francs för en totalkostnad på 9,33 miljoner franska francs, till dags dato inte har betalats ut. Denna transaktion kommer att omplaneras vid övervakningskommitténs nästa möte.

När det gäller stöd till den byggnad som förts upp för företaget, vilket uppgår till 1,6 miljoner franska francs för en totalkostnad på 7,87 miljoner franska francs, är det kommunsammanslutningen Val de Sambre som är mottagare av detta belopp. Kommunen kan behålla beloppet i hopp om att sammanslutningen hittar någon som tar över byggnaden.

Rent allmänt kan sägas att i de föreskrifter som håller på att tas fram för den nya programplaneringsperioden 2000-2006 kommer hänsyn att tas till denna fråga om företagsflyttning för att förbättra bestämmelserna om regionalstöd. Syftet med dessa nya bestämmelser, som särskilt kommer att innehålla en klausul om investeringars varaktighet, är att koncentrera budgetmedlen till de svårast drabbade områdena och undvika konkurrens och bidragskapplöpning mellan olika regioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0729/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

För närvarande finns endast siffrorna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 tillgängliga.

Vilka tyska regioner kommer enligt kommissionen inte att klassificeras som mål 1-regioner under denna treårsperiod?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0362/99

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Mänskliga rättigheterna i Lettland

Jag har fått veta att åtal kommer att läggas fram mot medborgarrättsaktivisten Tatiana Zhdanok från Riga i appellationsdomstolen i Riga den 15 februari 1999 på grund av hennes medlemsskap i kommunistpartiet och att hon mycket väl kan komma att avskedas från sin befattning som kommunalfullmäktig i Riga. Ämnar kommissionen undersöka fallet och göra Lettlands regering uppmärksam på Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i synnerhet artikel 25 i densamma?

Anser kommissionen att ett sådant land kan tillåtas bli medlem av Europeiska unionen som inte kan garantera att de mänskliga rättigheterna respekteras för alla som bor på dess territorium?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(18 mars 1999)

Kommissionen har granskat fallet med ledamoten av Rigas stadsfullmäktige Tatiana Zhdanok.

Den 15 februari 1999 fann Rigas regiondomstol att Tatiana Zhdanok varit aktiv i kommunistpartiet efter den 13 januari 1991. Eftersom personer som varit aktiva i kommunistpartiet efter detta datum inte är valbara enligt lettisk vallag kommer Tatiana Zhdanoks mandat att ogiltigförklaras.

OSSE:s (Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa) kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) uttryckte i samband med parlamentsvalen 1995 oro för att vissa aspekter av valet stred mot artikel 7.5 som garanterar medborgare rätten att utan diskriminering, individuellt eller som företrädare för politiska partier eller organisationer, eftersträva politiskt eller offentligt ämbete i OSSE:s åtaganden i Köpenhamnsdokumentet från 1990. Artikel 7.5 i Köpenhamnsdokumentet motsvarar bestämmelserna i artikel 25 i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter som frågeställaren hänvisar till.

Vid parlamentsvalen i Lettland 1998 konstaterade ODIHR att de rättsliga och administrativa föreskrifterna i stort sett erbjöd de förutsättningar som krävs för deltagande i valprocessen samt för valets riktiga genomförande. Det påpekades dock att de inskränkande bestämmelserna rörande valbarhet för personer som stött kommunistpartiet eller med kommunistpartiet anknutna strukturer efter den 13 januari 1991 ännu var tillämpliga vilket innebär att andemeningen i OSSE:s åtaganden "ännu inte respekteras till fullo".

Ett kandidatland bör som en förutsättning för inledandet av förhandlingar uppfylla de politiska kriterier som definierats i Köpenhamn. I sin återkommande rapport konstaterade kommissionen att Lettland uppfyller de politiska kriterierna men att det ännu krävs ytterligare insatser på vissa områden. Som en del av bedömningen av de framsteg som kandidatländerna gjort på vägen mot medlemskap kommer kommissionen att fortsätta att följa människorättsläget i Lettland. Kommissionen kommer att fortsätta sin dialog rörande mänskliga rättigheter med de lettiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0412/99

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Användningen av beteckningen "Port" för viner som producerats i Förenta staterna

Det förefaller som om det finns ett bilateralt avtal mellan Portugal och Förenta staterna från 1910 som förbjuder användningen av beteckningen "Porto" för viner som producerats i Förenta staterna. Det förefaller också som om den information är riktig som påstår att Förenta staterna i själva verket inte använder begreppet "Porto" utan "Port" och att landet anser att det respekterar avtalet som slutits med Portugal trots att det i själva verket använder en tvetydig beteckning (det vill säga en geografisk beteckning som används för en produkt som inte härstammar från en bestämd ursprungsort).

I artikel 24.4. i avtalet om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter, det s.k. TRIPs-avtalet, fastställs det för övrigt att det är möjligt att fortsätta använda den geografiska beteckningen för vin som inte härstammar från en bestämd geografisk ort om dessa beteckningar använts i god tro och/eller i minst 10 års tid före den 15 april 1994.

1. Känner kommissionen till det bilaterala avtalet mellan Portugal och Förenta staterna? Anser kommissionen att användningen av begreppet "Port" i stället för beteckningen "Porto" är överensstämmande med begreppet "god tro" i artikel 24.4 i TRIPs-avtalet?

2. Har man i TRIPs-avtalet fastställt någon övergångsperiod för att sätta stopp för den möjlighet som anges i artikel 24.4? Om så är fallet vilken är övergångsperioden för viner som producerats i Förenta staterna med beteckningen "Port"?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 april 1999)

1. Kommissionen känner till det bilaterala avtal mellan Portugal och USA från 1910 som parlamentsledamoten hänvisar till. Kommissionen kan bekräfta att beteckningen "Porto" i USA är förbehållen viner med ursprung i den portugisiska regionen i fråga. Beteckningen "Port" (utan "o") anses däremot i den amerikanska lagstiftningen som ett namn som endast delvis är ett märkesnamn och som även kan användas för produkter som inte kommer från Portugal. USA har förklarat att detta namn används i landet i enlighet med artikel 24 i avtalet om handelsrelaterade immateriella rättigheter (TRIPs-avtalet), och särskilt i enlighet med de villkor som parlamentsledamoten tar upp.

2. I TRIPs-avtalet föreskrivs det inte någon övergångsperiod för bruket av beteckningar enligt artikel 24.4 i avtalet. Man bör dock framhålla kommissionens vilja att förhandla fram ett bilateralt skyddsavtal med USA för att öka skyddet för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för vin och framförallt för att stoppa det allmänna bruket av gemenskapsbeteckningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0033/99

från David Hallam (PSE) till kommissionen

(20 januari 1999)

Angående: Inspektioner av bearbetningsanläggningar för fjäderfäkött utförda av EU:s veterinärer

Det råder ett stort behov av att kunna garantera säkerhet vad gäller alla köttprodukter som förs in i EU från tredje länder. Kan kommissionen mot denna bakgrund bekräfta att det, när det gäller fjäderfäkött, är veterinärer från EU, och inte det tredje landets egna myndigheter, som bär ansvaret för att inspektera och godkänna alla bearbetningsanläggningar innan export till EU kan godkännas?

Kan kommissionen i detta hänseende även ange det exakta antalet bearbetningsanläggningar för fjäderfäkött i både Thailand och Brasilien, som båda är godkända länder för export till EU, och upplysa om hur många av dessa anläggningar som har inspekterats av veterinärer från EU de senaste tre åren?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 mars 1999)

I rådets beslut 95/408/EG av den 22 juni 1995(1) fastställs vilka villkor som gäller för att under en övergångsperiod upprätta tidsbegränsade förteckningar över anläggningar i tredje land från vilka medlemsstaterna får lov att importera vissa produkter av animaliskt ursprung, till exempel fjäderfäkött och produkter som tillverkats av fjäderfäkött.

Kommissionen ansvarar för de första inspektionerna av det tredje landet och dess veterinära kontrollorgan. Medlemsstaterna, å sin sida, diskuterar sina rapporter inom Ständiga veterinärkommittén, och om kommittén avger ett positivt yttrande kan den ursprungliga förteckningen över anläggningar sedan fastställas genom ett beslut av kommissionen. Tillägg, strykningar och förändringar i den förteckning som ursprungligen godkänts kan göras av kommissionen genom det förfarande som fastställs i rådets beslut 95/408/EG.

Rutinmässiga ändringar av dessa förteckningar görs av kommissionen. Det är också kommissionen som utför inspektioner av tredje land samt av veterinära organ och bearbetningsanläggningar i tredje land.

Både Brasilien och Thailand har för närvarande 22 anläggningar för produktion av färskt fjäderfäkött som är godkända för köttexport till gemenskapen. När det gäller produkter av fjäderfäkött har Thailand 30 godkända anläggningar och Brasilien 24.

Under de senaste tre åren har kommissionen utfört en veterinär inspektionsresa till Thailand, och under denna resa inspekterades fem anläggningar.

Beträffande Brasilien har kommissionen gjort sammanlagt tre inspektionsresor under 1995, 1997 och 1998, och under dessa resor besöktes 15 fjäderfäanläggningar.

(1) EGT L 243, 11.10.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0502/99

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Internationella sammanslutningen för främjandet av samarbete med forskare från de nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen (INTAS)

Vad har Europeiska unionen för förhållande till Internationella sammanslutningen för främjandet av samarbete med forskare från de nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen (INTAS)? Mottar denna organisation gemenskapsmedel - och i så fall, hur mycket?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(16 april 1999)

Efter f.d. Sovjetunionens upplösning ville gemenskapen ge akut stöd till de berörda forskarna genom att främja samarbete med forskare från medlemsstaterna.

Det tredje ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (FoTU) som löpte vid den tidpunkten innehöll inga bestämmelser om sådant akut stöd. Man beslutade därför att inrätta INTAS 1993 som en pilotåtgärd inom ramprogrammet, i form av en mellanstatlig "association sans but lucratif" (ASBL) enligt belgisk privaträtt. INTAS består för närvarande av gemenskapen, medlemsstaterna, Norge, Schweiz, Island och Israel.

I det fjärde och det femte ramprogrammet för FoTU omnämns INTAS som ett av instrumenten för att genomföra delprogrammet om samarbete med tredje land och internationella organisationer.

För närvarande har INTAS inrättats för en period som löper ut den 31 december 2002. Kommissionens roll är i första hand att tillhandahålla medel till ekonomiskt bistånd till projekt och till sekretariatsfunktionen, att följa upp och kontrollera alla rättsliga och ekonomiska aspekter i enlighet med gemenskapsförordningarna, att vara ordförande i INTAS styrelse, i vilken gemenskapen har vetorätt, samt att avdela en person från kommissionen som sekreterare (ytterligare några personer har avdelats).

INTAS budget 1993-1998 uppgick till 121 miljoner euro, varav 111,5 miljoner gick till forskningsverksamhet, vilket lämnar 7,85 % till administration. Cirka 95 % av budgeten kommer från den andra aktiviteten i det fjärde ramprogrammet (INCO-programmet). Kvarvarande 5 % kommer från Schweiz årliga bidrag plus INTAS-medlemmarnas ytterligare frivilliga bidrag. I det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling har 70 av de 112 miljoner som är avsedda för verksamhet som involverar staterna i f.d. Sovjetunionen inom INCO 2-programmet (internationellt samarbete) anslagits till INTAS.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0085/99

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Förpackningsdirektivet

Kommer det att göras någon granskning eller utvärdering av förpackningsdirektivets effektivitet (dvs. i vad mån målen har uppfyllts etc.) och i så fall, när?

Kommer kommissionen att offentliggöra en sådan granskning?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(9 mars 1999)

Direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall(1) skulle ha varit genomfört av medlemsstaterna den 30 juni 1996, men genomförandet försenades med mer än ett år i genomsnitt. Detta innebär att det för närvarande är för tidigt att göra en bedömning av den faktiska situationen i medlemsstaterna, eftersom alla system för hantering av förpackningsavfall ännu inte är fullt verksamma.

Kommissionen antog den 3 februari 1997 beslut 97/138/EG beträffande tillhandahållande av uppgifter om förpackningar och förpackningsavfall(2). Tabellerna skall fyllas i årligen med början år 1997 och lämnas till kommissionen inom 18 månader efter utgången av varje år. Kommissionen har antagit beslut 97/622/EG beträffande frågeformulär för avfallssektorn(3), vilket omfattar ett frågeformulär avseende förpackningsdirektivet. Den första rapporten kommer att gälla perioden 1998 till och med 2000.

En studie av europeiska system för hantering av förpackningsavfall planeras inledas i april 1999, och slutrapporten bör vara färdig före utgången av maj 1999. En annan studie om kostnader, fördelar och kostnadseffektivitet hos system för samfinansiering väntas inledas i mars 1999, och slutrapporten bör föreligga före utgången av december 1999. Båda dessa studier är avsedda för spridning till allmänheten.

Kommissionen har för avsikt att före utgången av juli 1999 på grundval av ovanstående utarbeta en rapport om medlemsstaternas praktiska erfarenheter när det gäller att uppnå målen och om resultaten av vetenskaplig forskning och av sådana utvärderingstekniker som gröna räkenskaper.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) EGT L 52, 22.2.1997.

(3) EGT L 256, 19.9.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0438/99

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(4 mars 1999)

Angående: Ingen insyn i samband med anställandet av personal vid ECB

Kommissionsledamot de Silguy sade i sitt svar (den 8 februari 1999) på min skriftliga fråga E-3485/98(1) om anställandet av personal vid Europeiska centralbanken (ECB) att detta är en fråga som uteslutande faller inom ECB:s behörighetsområde.

Men eftersom ECB finansieras med medel ur gemenskapens budget, eftersom banken bär det primära ansvaret för att euron, som kommissionen så envetet går in för att stödja, skall bli framgångsrik, och eftersom bankens anhållan om ekonomiskt stöd också det kräver kommissionens understöd så har den brist på insyn och öppenhet som karaktäriserat anställningsförfarandet vid banken och som kännetecknar bankens verksamhet och funktion i allmänhet väckt undran, både inom parlamentet och utanför det.

På vilket sätt kommer man att säkerställa att anställandet av personal vid ECB sker helt öppet, med möjlighet till insyn, utan att man tar sin tillflykt till ljusskygga förfaranden som med rätta väcker misstroende hos medborgarna i Europa?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(19 april 1999)

Kommissionen kan inte vidta några åtgärder med avseende på Europeiska centralbankens anställningspolitik, eftersom det ligger utanför kommissionens kompetensområde. Parlamentsledamoten bör notera att Europeiska centralbanken inte finansieras via gemenskapens budget. EG-domstolen är behörig att granska och tolka Europeiska centralbankens handlingar.

(1) EGT C 207, 21.7.1999, s. 76.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0722/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

För närvarande finns endast siffrorna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 tillgängliga.

Vilka nederländska regioner kommer enligt kommissionen inte att klassificeras som mål 1-regioner under denna treårsperiod?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0456/99

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Tullunionen med Turkiet

I syfte att genomföra åtgärder för att uppnå ekonomisk och social utveckling i Turkiet inom ramen för strategin för tillnärmning och stärkande av förbindelserna med Turkiet godkände Europaparlamentet den 17 september 1998 en resolution (A4-0251/98)(1) om denna tullunion.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder den har vidtagit eller kommer att vidta för att följa upp Europaparlamentets förslag, i synnerhet de förslag som rör framtagandet av initiativ för att stärka den turkiska lagstiftningen om immateriell egendom och anpassa den till gemenskapsrätten, i syfte att bekämpa pirattillverkningen?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(13 april 1999)

Kommissionen följer uppmärksamt hur Turkiet fullgör sina förpliktelser inom ramen för tullunionen, särskilt vad gäller skyddet för intellektuell, industriell och kommersiell äganderätt. I sin senaste återkommande rapport om Turkiet(2) uppgav kommissionen att detta skydd hade blivit bättre sedan tullunionen trädde i kraft men att ett antal åtgärder ännu återstod att vidta före den 1 januari 1999. Kommissionen undersöker för närvarande de åtgärder som de turkiska myndigheterna nyligen vidtagit på detta område.

Vad gäller varumärkesförfalskning har kommissionen hittills mottagit endast ett fåtal anmälningar. Kommissionen är dock beredd att undersöka alla väl underbyggda anmälningar om specifika fall.

(1) EGT C 313, 12.10.1998, s. 176.

(2) KOM(98) 711 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0419/99

från Markus Ferber (PPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Förorenad inomhusluft i Europeiska patentverkets lokaler

Sedan flera år klagar anställda vid Europeiska patentverket över att luftkonditioneringsanläggningar och gifter i kontoren påverkar deras hälsa negativt. Efter det att flera anställda inkommit med klagomål har patentverket inhämtat olika utlåtanden, men huvuddelen av resultaten av dessa har inte gjorts allmänt tillgängliga.

1. Vad avser kommissionen att göra för att förmå Europeiska patentverket att göra undersökningsresultaten beträffande sjukdomsalstrande agens tillgängliga för berörda myndigheter och personer?

2. Kan kommissionen anmoda patentverket att ange om luftkonditioneringsanläggningarna i byggnaderna tidigare har rengjorts med kemikalier (och i så fall vilka kemikalier)?

3. Vad avser kommissionen att göra för att förmå patentverket att genomföra en standardiserad utfrågning av alla som utnyttjar lokalerna i syfte att utreda syndromet med sjuka hus?

4. Kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att utarbeta bestämmelser för förfarandena vid invaliditetskommittéerna?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

De internationella normerna för hälsa och säkerhet i arbetet gäller för alla gemenskapens institutioner och organ.

Kommissionen saknar emellertid befogenhet i denna fråga eftersom organen är självständiga och kan därför inte besvara parlamentsledamotens fråga.