SKRIFTLIG FRÅGA E-2433/02

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(26 augusti 2002)

Ämne: Förvaltning av fiskebestånden i Nordsjön

Hur kan kommissionen motivera sina förslag om att släppa Nordsjöfisket helt fritt, när det helt klart saknas tillräckligt vetenskapligt stöd för uppfattningen att viktiga fiskebestånd kommer att överleva?

Inom ramen för reformen av den gemensamma fiskeripolitiken har kommissionen lagt ett förslag om att Nordsjöfisket endast ska regleras genom ett system med total tillåten fångstmängd (TAC) och kvoter. Tänker kommissionen se över detta potentiellt förödande förslag, som i ljuset av kommissionens svar på skriftlig fråga P-1902/02(1) har baserats på bristande vetenskapligt stöd och otillräcklig information?

Kommissionen har erkänt att:

1. det finns väldigt lite information om förekomsten av icke-kvoterade arter i Nordsjön,

2. fiske av icke-kvoterade arter i många fall nästan säkert skulle innebära bifångster av arter vars kvoter redan idag utnyttjas fullt ut eller till och med överskrids och som i vissa fall är i behov av åtgärder för återhämtning samt

3. det inte finns tillräckligt med information för att kunna fastställa det kommersiella värdet av icke-kvoterade arter.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta förklara varför den föreslår ett förvaltningssystem för Nordsjön som skulle kunna leda till att man ytterligare minskar fiskbestånd som redan idag har minskat kraftigt och som skulle kunna ha förödande effekter för de fiskeberoende samhällena runt Nordsjön?

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s 154.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 oktober 2002)

I sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga nr P-1902/02(1), hänvisade kommissionen till arter i Nordsjön som inte omfattas av fångstbegränsningar. Det bör emellertid påpekas att alla de kommersiellt viktigaste arterna omfattas av bestämmelser om total tillåten fångstmängd (TAC) och kvoter. I en diskussion om de arter som inte omfattas av kvotbestämmelser bör man därför ta hänsyn till de befintliga bevarandeåtgärder som gäller de viktigaste bestånden.

Mot bakgrund av de högsta tillåtna fångstmängder, kvoter och tekniska åtgärder som redan är tillämpliga på de viktigaste arterna i Nordsjön finns det verkligen ingen anledning att hävda att gemenskapens politik innebär att fisket släpps helt fritt. Tvärtom har gemenskapens politik på kommissionens initiativ genom åren förbättrat bevarandeåtgärderna när det gäller de här arterna.

Eventuella synpunkter på icke-kvoterade arter i Nordsjön bör göras med perspektiv på situationen. Icke-kvoterade arter kan knappast motivera riktat fiske, och kommissionen känner inte till några avsevärda fiskeansträngningar efter icke-kvoterade arter i Nordsjön utanför 12-milsgränsen. För kommissionen står det därmed klart att den överväldigande majoriteten, om än inte alla, fiskeansträngningar i Nordsjön faktiskt omfattas av de befintliga bevarandeåtgärderna. Kommissionen är i alla händelser beredd (som den har visat med de senaste initiativen till planer för att återställa torsk- och kummelsbestånden) att vidta alla de åtgärder som krävs för att förbättra åtgärderna för att bevara bestånden i samtliga regioner i gemenskapen, inbegripet att införa begränsningar av fiskeansträngningarna parallellt med fångstbegränsningar och tekniska bestämmelser för fisket.

Kommissionen har också låtit förstå, i vägledningen till reformen av den gemensamma fiskeripolitiken, att den vill att så många arter som möjligt skall omfattas av gemenskapens lagstiftning i Nordsjön, när de vetenskapliga uppgifter som krävs blir tillgängliga.

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s 154.