SKRIFTLIG FRÅGA E-3141/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(4 november 2002)

Ämne: EU:s medlemsstater har mål för hur många asylsökande som skall beviljas inresa, tas emot respektive utvisas, oavsett orsakerna till att dessa människor flytt

1. Känner kommissionen till att 22 procent av de asylsökande i Nederländerna avvisades vid första prövningen 2001, att detta procenttal stigit till 64 procent 2002 och att den minister i Nederländernas numera avgångna regering som har ansvaret för invandring och integration anser att hela 80 procent av de asylsökande bör avvisas vid första prövningen?

2. Finns det några andra medlemsstater av EU som har sifferuppställda mål för hur många eller vilken procentuell andel av flyktingarna som skall beviljas inresa? Om så är fallet, vilka är dessa medlemsstater och vilka är deras mål?

3. Har det i samband med de försök som sedan Europeiska rådets möte i Tammerfors mot slutet av 2000 gjorts för att utveckla ett gemensamt tillvägagångssätt för hur EU skall förfara i frågor som berör flyktingars inresa och mottagande samt utvisning av dem förekommit några sifferuppställda mål eller handlar det om kriterier som används utan att det på förhand kan bestämmas hur många människor som under ett givet år skall omfattas av systemet?

4. Finns det några länder till vilka flyktingar för närvarande inte anses kunna återvända, såsom Somalia, Sierra Leone, Irak, Myanmar (Burma) eller Nordkorea eller har varje medlemsstat av EU helt egna kriterier i detta hänseende?

5. Strider det mot internationella konventioner (om de mänskliga rättigheterna, om flyktingar, om skydd för barn etc.) att fortsatt vistelse anses orätt för sådana asylsökande, som inte betraktas som flyktingar men om vilka det på objektiva grunder kan fastställas att de inte kan återvända, och att de dessutom fråntas alla former av social omsorg (hälsovård, bostad, inkomst etc.), också i det fall att de berörda myndigheterna inte gör några försök att utvisa dem, eftersom myndigheterna i praktiken utgår från att de inte kan återvända?

6. Tycker kommissionen det stämmer överens med Genèvekonventionen om flyktingar av 1951 att det på förhand fastställs sifferuppställda mål för inresa, mottagande och utvisning, oaktat vilka omständigheter som tvingat människorna att lämna sitt land?

7. Hur väntar sig kommissionen att situationen skall utvecklas och en hurdan utveckling önskar kommissionen stimulera för att lösa problemen av detta slag under de kommande åren?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

1. Kommissionen har inte fått någon statistik över asylbeslut från de nederländska myndigheterna som skulle kunna ge kommissionen information om nivån på avslag och beviljade uppehållstillstånd i Nederländerna. Kommissionen kan inte yttra sig om ett sådant generellt uttalande som citeras i frågan, eftersom asyl är en rättighet som måste beviljas på basis av en individuell bedömning av asylsökanden och läget i dennes ursprungsland.

2. I dagsläget har kommissionen inte blivit informerad om någon sådan politik.

3. Det finns inga gemenskapsrättsliga förslag eller instrument med stöd i EG-fördraget eller slutsatserna från Tammerfors, som lägger fast mål eller kriterier som på förhand fastställer det antal personer som får beviljas inresa och mottagande varje år. När det gäller utvisning kan sägas att efter kommissionens meddelande om en gemensam asylpolitik och införandet av en öppen samordningsmetod(1), har möjligheten att öka antalet faktiskt verkställda beslut om återvändande diskuterats, bland annat genom att fastställa exakta målsättningar. Hur detta skulle uppnås måste emellertid fastställas och det finns många olika sätt att gå tillväga, exempelvis ett förbättrat asylförfarande (dvs. bättre bedömning av behovet av internationellt skydd), bättre identifiering och dokumentation samt ett mer välfungerande praktiskt samarbete mellan medlemsländerna och med tredje land om återvändande och återtagande osv.

4. Det finns inget gemensamt EU-beslut om till vilka länder det är omöjligt att skicka tillbaka de personer som fått avslag på sina asylansökningar, som inte längre behöver internationellt skydd eller som vistas olagligt i landet. I dagsläget tillämpar EU-länderna sina egna kriterier när deras regeringar fattar sådana beslut, dock på grundval av respekten för principen att inte avvisa eller utvisa personer som behöver internationellt skydd och reglerna för internationellt skydd. I meddelandet om en gemenskapspolitik för återvändande av personer som vistas olagligt(2) föreslår kommissionen dock att det bör inrättas en mekanism för bedömning av det faktiska läget i vissa länder, så att det går att avgöra om det är möjligt att skicka tillbaka en person eller inte.

5. Kommissionen noterar att det enligt rättspraxis från Europadomstolen för mänskliga rättigheter inte finns någon skyldighet att bevilja uppehållstillstånd till en asylsökande som fått avslag, men som inte kan återvända. Enligt kommissionens förslag till rådets direktiv om miniminormer för när medborgare i tredje land och statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt dessa personers rättsliga ställning(3) ska direktivet inte omfatta frågan om rättigheter och förmåner för de personer vars återvändande är omöjligt av skäl som inte är kopplade till behovet av internationellt skydd. Alltså bestämmer varje medlemsstat själv i denna fråga, med respekt för nationella och internationella regler för mänskliga rättigheter.

6. Eftersom det inte finns någon EG-rätt på detta område är kommissionen inte behörig att bedöma om nationella lagar och nationell praxis är förenliga med bestämmelserna i Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning från 1951. På EU-nivå har inget förslag lagts som skulle kunna resultera i avvisning eller avlägsnande av personer oberoende av skälen till att de var tvungna att lämna sina ursprungsländer.

7. Frågeställaren hänvisas till alla de lagförslag som lagts fram sedan 1999 med stöd i artikel 63 i EG-fördraget, samt kommissionens meddelande om asyl och återvändande som nämnts tidigare och den senaste versionen av resultattavlan om framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

(1) KOM(2001) 710 slutlig.

(2) KOM(2002) 564 slutlig.

(3) EGT C 51 E, 26.2.2002.