ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2983/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till rådet

(23 oktober 2002)

Ämne: Åtgärder för att minska fiskeolyckorna

Den 5 april 2001 antog Europaparlamentet en resolution om fiskeri: säkerhet och olycksorsaker(1) där man i punkt 3 uppmanade rådet att arbeta för att fiskarna i ökad utsträckning skall omfattas av rådets direktiv 93/104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden, ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/34/EG, i syfte att förbättra fiskarna skydd.

Vad har rådet gjort på detta område?

Hur anser rådet att man skall kunna förbättra säkerheten i samband med fiskeverksamhet?

(1) EGT C 21 E, 24.1.2002, s. 359.

Svar

(20 februari 2003)

Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/34/EG av den 22 juni 2000 utsträcktes räckvidden för rådets direktiv 93/104/EG till att bland andra omfatta fiskare.

Enligt artikel 17b.2 i det ändrade direktiv 93/04/EG är medlemsstaterna skyldiga att vidta de åtgärder som krävs för att se till att alla arbetstagare ombord på ett havsgående fiskefartyg får rätt till tillräcklig vila och att arbetstiden begränsas till i genomsnitt 48 timmar per vecka.

Medlemsstaterna måste införliva detta direktiv i sin nationella lagstiftning före den 1 augusti 2003.

Enligt artikel 3 i direktiv 2000/34/EG skall kommissionen senast den 1 augusti 2009 se över hur bestämmelserna om arbetstagare ombord på havsgående fiskefartyg fungerar, särskilt hälso- och säkerhetsbestämmelserna.

Rådet anser därför att alla framtida åtgärder för att ändra arbetstiden för fiskare för att förbättra deras skydd bör vidtas mot bakgrund av vad som framkommer vid kommissionens ovannämnda översyn. Rådet kan under inga förhållanden vidta ytterligare åtgärder så länge ett kommissionsförslag saknas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3254/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 2002)

Ämne: Höga halter av partiklar i luften i Athen och Thessaloniki

Enligt uppgifter i grekisk press har man inom ramen för en undersökning som på EU:s uppdrag utförs av det europeiska nätverket Earlinet, kunnat konstatera att Athen och Thessaloniki har de högsta halterna av partiklar i luften bland 19 europeiska storstäder.

Vad beror dessa höga halter av partiklar i luften på? Vilka risker kan de ha för folkhälsan? Vad har kommissionen gjort för att på grundval av gemenskapsrätten ta itu med problemet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 januari 2003)

Luftburna partiklar (PM) kan vara av primär eller sekundär art. I de flesta europeiska länder gör industrialisering och tät trafik att antropogena källor dominerar, särskilt i stadsområdena. De antropogena partikelutsläppen härrör från samma slags källor i hela Europa. De viktigaste är trafik, industriverksamhet, avgaskällor (företag och hushåll), anlagda skogsbränder och mekanisk nötning. I tätbefolkade och hårt industrialiserade områden som Athen och Thessaloniki är ovannämnda källor att betrakta som de viktigaste orsakerna till hög partikelkoncentration.

Det finns allt fler belägg för att partikelutsläpp är hälsovådliga, orsakar förtida dödsfall och minskar livskvaliteten genom att försvåra luftvägsbesvär såsom astma. Kommissionen uppmanade nyligen Världshälsoorganisationen (WHO) att uppdatera sina riktlinjer om luftföroreningars hälsoeffekter, även med hänsyn till partikelutsläpp. Resultaten av denna översyn kommer att presenteras under våren 2003.

I befintlig lagstiftning(1) fastställs nya och ambitiösa gränsvärden på både lång och kort sikt (årliga och dagliga genomsnitt) för PM10 (masskoncentration av partiklar med en diameter under 10 µm) i luften, som måste följas från och med 2005. Dessutom fastställs i olika direktiv gränsvärden för partikelutsläpp från specifika källor såsom vägtrafik.

För att undersöka om man kan vidta ytterligare åtgärder, inledde kommissionen i maj 2001 programmet Ren luft i Europa (CAFE-programmet). En av huvudfrågorna i programmet gäller partikelutsläpp. Vid sidan om översynen av WHO:s riktlinjer har hittills också flera andra initiativ rörande partikelutsläpp tagits inom ramen för CAFE-programmet,

till exempel i fråga om

- ett basscenario och modeller för integrerad bedömning, där man visar upp olika åtgärdsalternativ för en begränsning av luftföroreningar som grundval för en slutlig strategisk vägledning,

- en CAFE-arbetsgrupp om partikelutsläpp med experter från olika intressegrupper, som skall utarbeta rekommendationer om tänkbara framtida mål för partikelutsläpp.

(1) Rådets direktiv 1999/30/EG av den 22 april 1999 om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften, EGT L 163, 29.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3513/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(10 december 2002)

Ämne: Brott mot gemenskapens miljölagstiftning i Grekland

Den 15 november besökte, enligt uppgift, en delegation från generaldirektoratet för miljöfrågor Grekland för att undersöka fallen av brott mot gemenskapens miljölagstiftning i Grekland.

Kan kommissionen upplysa mig om vilka fall av brott mot gemenskapens lagstiftning delegationen undersökte, vilka slutsatser delegationen drog och vilka åtgärder kommissionen ämnar vidta för att få Grekland att följa gemenskapens lagstiftning?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(8 januari 2003)

En delegation från Generaldirektoratet för miljö besökte Grekland den 15 november 2002. Besöket genomfördes inom ramen för de möten (s.k. paketmöten) som organiserats mellan kommissionen och nationella myndigheter för att undersöka medlemsstaternas tillämpning av gemenskapens lagstiftning. Syftet med dessa möten är att få till stånd ett åsiktsutbyte och klargöranden i frågor som rör gemenskapens miljölagstiftning.

Dagordningen för detta möte omfattade sammanlagt 21 klagomål. Tio av dessa klagomål rörde direktiv 85/337/EEG(1) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, i dess ändrade lydelse enligt direktiv 97/11/EG(2). Tio klagomål rörde naturskydd (direktiven 79/409/EEG(3) och 92/43/EEG(4)) och ett klagomål rörde dricksvatten (direktiv 80/778/EEG(5)). Det bör noteras att dagordningen inte innehöll något ärende som gällde överträdelse av gemenskapens lagstiftning.

Mötet hölls i en anda som kännetecknades av konstruktivt samarbete. De grekiska myndigheterna beaktade kommissionens synpunkter och uppvisade en vilja att hitta lösningar på de frågor och problem som togs upp. Den information som erhölls vid mötet har bidragit till ett klargörande av alla fall av klagomål. För de flesta av dessa klagomål kommer denna information att tillställas kommissionen skriftligen.

Analysen av denna information kommer att göra det möjligt för kommissionen att fatta beslut om uppföljning av de olika klagomålen, bland annat så att de skall kunna klassificeras. Vid konstaterade brott mot gemenskapens miljölagstiftning kommer kommissionen dock inte att tveka att vidta erforderliga åtgärder. Sådana åtgärder kan inbegripa att inleda överträdelseförfaranden enligt artikel 226 i EG-fördraget, i syfte att säkerställa en korrekt tillämpning av gemenskapens lagstiftning.

(1) Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, EGT L 175, 5.7.1985.

(2) Rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, EGT L 73, 14.3.1997.

(3) Rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar, EGT L 103, 25.4.1979.

(4) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992.

(5) Rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten, EGT L 229, 30.8.1980.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3880/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(10 januari 2003)

Ämne: Gemenskapsprogram för anläggning av hem för äldreboende på den spanska solkusten

Den spanska solkustens klimat och hälsosamma miljö är mycket lockande för äldre personer i de olika medlemsstaterna. Detta har gett upphov till en verklig våg av projekt för anläggning av hem för äldreboende inom detta turistområde.

Både de berörda myndigheterna och sakkunniga på området har rekommenderat att man inrättar ett gemenskapsprogram som beaktar en strukturerad utveckling av sådana hem för äldreboende längs den spanska solkusten, för att dessa hem skall vara till maximal nytta för personer som önskar dra sig tillbaka och leva de sista åren av sitt liv i det varma klimatet i detta område.

Kan kommissionen uppge om den anser det vara lämpligt att främja ett gemenskapsprogram för anläggning av hem för äldreboende på den spanska solkusten för att främja samordningen av en strukturerad utveckling av dessa hem, och då inledningsvis finansiera studier av alla slag som garanterar framgång för detta gemenskapsprogram som skall kunna utnyttjas av många medborgare i medlemsstaterna som uppnått pensionsåldern?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(7 februari 2003)

Äldreboende och tillhandahållande av långtidsvård ingår i systemen för social trygghet för vilka medlemsstaterna är ansvariga. Kommissionen har inga planer på att främja ett EU-program för inrättande av äldreboende i någon del av unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3314/02

från Bill Newton Dunn (ELDR) till kommissionen

(22 november 2002)

Ämne: Tester för att utröna syntetiska glasaktiga fibrers cancerogenitet

I kommissionens direktiv 97/69/EG(1) av den 5 december 1997 åtog sig kommissionen att inom en femårsperiod efter detta direktivs ikraftträdande utvärdera vetenskapliga framsteg vad beträffar syntetiska glasaktiga fibrer. Tidsfristen har nu löpt ut. Är resultaten av testerna för att utröna cancerogeniteten eller andra egenskaper hos syntetiska glasaktiga fibrer kända, och om så är fallet, vilka är resultaten av dessa tester?

(1) EGT L 343, 13.12.1997, s. 19.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 januari 2003)

Enligt kommissionens direktiv 97/69/EG av den 5 december 1997(1) skall kommissionen inom en femårsperiod efter direktivets ikraftträdande utvärdera vetenskapliga framsteg och vidta åtgärder för ändringar till eller strykning av anmärkning Q. I anmärkning Q nämns fyra olika toxikologiska försök som kan användas för att undanta mineralull från klassificeringen som cancerogen.

Sedan direktivet antogs 1997 har man på nytt analyserat alla vetenskapliga och tekniska rön som låg till grund för anmärkning Q. Analysen har offentliggjorts i två vetenskapliga artiklar(2),(3) och visar att resultaten från de fyra olika försöken är höggradigt konsistenta. Dessutom uppmärksammas kopplingen mellan mineralullfibrernas biologiska nedbrytningsförmåga och mineralullens klassificering som cancerogen. I detta sammanhang bör också påpekas att internationella byrån för cancerforskning IARC har granskat en rad fibrer(4) och på nytt lyft fram den biologiska nedbrytningsförmågans betydelse och dess samband med cancerogena verkningar.

Slutsatsen är att anmärkning Q fortfarande kan anföras som grund för att undanta mineralull från klassificeringen som cancerogen. Anmärkning Q behöver alltså varken strykas eller ändras. Kommissionen kommer emellertid att beakta alla nya vetenskapliga rön, inte minst de som härrör från gemenskapsfinansierad forskning.

(1) Kommissionens direktiv 97/69/EG av den 5 december 1997 om anpassning till tekniska framsteg för tjugotredje gången av rådets direktiv 67/548/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (Text av betydelse för EGT L 343, 13.12.1997.

(2) Biopersistence of Synthetic Mineral Fibers as a Predictor of Chronic Inhalation Toxicity in Rats, David M. Bernstein, Juan M. Riego Sintes, Bjarne Kjaer Ersboell och Joachim Kunert. Inhalation Toxicology, 13, 823849 (2001).

(3) Biopersistence of Synthetic Mineral Fibers as a Predictor of Chronic Intraperitoneal Injection Tumour Response in Rats, David M. Bernstein, Juan M. Riego Sintes, Bjarne Kjaer Ersboell och Joachim Kunert. Inhalation Toxicology, 13, 851875 (2001).

(4) IARC Monograph 81 (2001).
SKRIFTLIG FRÅGA P-3270/02

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(12 november 2002)

Ämne: Inverkan av byggandet av en flygplats i Cliffe

Har kommissionen undersökt vilken inverkan på miljön det kommer att få om man bygger en flygplats i Cliffe på Hoo-halvön i grevskapet Kent i sydöstra England? Vilka villkor är den brittiska regeringen tvungen att uppfylla för att efterleva EU:s bestämmelser om byggnad på ett område som EU miljöskyddat? Vilka förfaranden finns det för att se till att den brittiska regeringen inte agerar utan EU:s godkännande i detta ärende och har dessa förfaranden inletts?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 december 2002)

Kommissionen är medveten om att Förenade kungariket överväger att bygga en ny internationell flygplats i Cliffe som ett av sina möjliga alternativ för den framtida utvecklingen av flygtransporterna i sydöstra England.

Cliffe sumpmarker utgör en del av Thames Estuary and Marshes Special Protection Area (Särskilda skyddsområden vid Themsens flodmynning och sumpmarker), vilka klassificerats i enlighet med rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1). Detta betyder att ett eventuellt flygplatsbygge som kan tänkas ge negativa effekter för detta område måste hanteras i enlighet med de procedurmässiga och praktiska skyddsmekanismer som fastställs i artiklarna 6.3 och 6.4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2) som är tillämpligt för alla särskilda skyddsområden.

Detta skulle kräva en miljökonsekvensbedömning av det föreslagna bygget, med särskild hänsyn till byggets eventuella inverkan på det särskilda skyddsområdets naturbevarande värden. Om denna bedömning visar att flygplatsen skulle leda till betydande skada för det särskilda skyddsområdet skulle det bara vara tillåtet att fortsätta om det inte finns några alternativa lösningar och om det finns ett överskuggande allmänintresse. I sådana fall skulle det vara nödvändigt att vidta kompensationsåtgärder för uppväga den förlust av livsmiljöer som projektet skulle orsaka.

Det bör dessutom påpekas att byggandet av flygplatser täcks av rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(3). För flygplatser med en banlängd av 2 100 m eller mer krävs det en obligatorisk utvärdering. Alla andra flygplatser måste genomgå en sållningsprocess för att fastställa om det krävs en utvärdering.

Byggandet av flygplatser hör till medlemsstaternas ansvarsområde. Därmed krävs inga förhandstillstånd från kommissionen.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.

(3) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2179/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Finansieringsplan för att genomföra lagförslag och åtgärder i det andra förslagspaketet i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken

I slutsatserna i kommissionens meddelande om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken(1) redogör man bland annat för lagförslag och åtgärder för att motverka de sociala, ekonomiska och regionala konsekvenserna av omstruktureringen av fiskerinäringen, fiskeförvaltningen, de förbättrade vetenskapliga rönen om fiskeförvaltning, åtgärder rörande fisk som kastas överbord, utvärderingen av bestånd i vatten utanför gemenskapen och den gemensamma inspektionsorganisationen.

Hur ser finansieringsplan ut för de här åtgärderna för perioden 20002006 om man beaktar den finansieringsram som fastställdes i Agenda 2000?

(1) KOM(2002) 181.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

Det dokument som parlamentsledamoten hänvisar till är det allmänna meddelande som också kallas den vägledande tidsplanen för reformen. I detta omnämns en rad texter och förslag som skall antas under reformprocessen. Samtliga dessa förväntas dock inte medföra budgetkonsekvenser.

Den tydligaste informationen om budgetkonsekvenserna av de reformåtgärder som kommissionen redan beslutat om finns i meddelandet om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna(1), särskilt den bifogade finansieringsöversikten för rättsakt.

Den omfattar följande:

- Gemenskapsåtgärd för skrotning av fiskefartyg(2) 32 miljoner EUR 2003, efterföljande omfördelning inom Fonden för fiskets utveckling (FFU).

- Genomförbarhetsstudie för en gemensam inspektionsorganisation 2003 1 miljon EUR den definitiva budgeten kan inte fastställas förrän resultaten av studien är klara.

- Belopp för stärkt dialog och starkare styrning, från 2003 (400 000 EUR) till 2006 (700 000 EUR).

- Vetenskapliga rön av bättre kvalitet, 4 miljoner EUR begärda för 2003 och 7 miljoner EUR för 2006.

Övriga frågor som tas upp förväntas inte generera några kostnader utöver de som kan finansieras inom ramen för det normala budgetförfarandet och budgetplanens tak.

(1) KOM(2002) 185 slutlig.

(2) I dokument KOM(2002) 190 finns ytterligare information om detta, särskilt om socioekonomiska aspekter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3764/02

från Bill Miller (PSE) till kommissionen

(23 december 2002)

Ämne: Europeiska socialfonden

I många EU-länder har asylsökande och invandrare inte rätt att skaffa sig ett arbete, och eftersom de inte får arbeta kan de inte heller delta i kurser som finansieras med ESF-medel. Är detta en formell bestämmelse inom EU eller ett kriterium som tillämpas av vissa medlemsstater?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(30 januari 2003)

Det finns ingen gemenskapsbestämmelse som särskilt behandlar asylsökandes och invandrares tillgång till kurser finansierade genom Europeiska socialfonden (ESF). Ifall en särskild grupp eller individ utestängs från ESF-stöd sker detta till följd av den nationella lagstiftningen om tillträde till arbetsmarknaden i den berörda medlemsstaten.

Deltagande i ESF-finansierad verksamhet regleras av rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) i allmänhet och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1784/1999 av den 12 juli 1999 om Europeiska socialfonden(2) i synnerhet. ESF-stöd kan sökas av alla personer som äger tillträde till arbetsmarknaden.

Tillträdet till arbetsmarknaden regleras uteslutande av den nationella lagstiftningen. Vissa medlemsstater tillåter inte att asylsökande eller vissa invandrare arbetar.

I vissa medlemsstater förbjuds asylsökande tillträde till arbetsmarknaden. Frånvaron av rätten till arbete innebär emellertid inte nödvändigtvis att de utestängs från ESF-stöd. Europeiska socialfondens bestämmelser tillåter asylsökande att följa ESF-finansierad utbildning som förbereder dem inför ett eventuellt inträde på arbetsmarknaden. Sådana projekt som förbereder asylsökande inför ett inträde på arbetsmarknaden kan finansieras genom gemenskapsinitiativet Equal, som främjar nya sätt att gripa sig an alla typer av diskriminering på arbetsmarknaden. Kampen mot diskriminering av asylsökande på arbetsmarknaden är en av de teman som prioriteras inom Equal. De specifika insatsernas utformning beror på om de asylsökande tillåts arbeta i medlemsstaten.

Om en invandrare äger rätt till arbete skall han eller hon ha rätt att ansöka om ESF-stöd på samma villkor som medborgarna i Europeiska unionen. Om inte, har han eller hon inte vanligtvis rätt till ESF-stöd.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.

(2) EGT L 213, 13.8.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3280/02

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(19 november 2002)

Ämne: Industriellt fiske tobis

Danska fiskare har fångat tobis i rekordmängder (i april i år fångades 78 000 ton vilket överträffade det tidigare rekordet från 1994 på 72 000 ton). Hur kan kommissionen vara säker på att det redan hotade sikbeståndet i Nordsjön inte drabbas av de här fångsterna?

Varför har kommissionen inte radikalt minskat det industriella fiskets fångster mot bakgrund av de avstängningar och minskade kvoter som har drabbat fiskenäringen när det gäller fisk för livsmedelskonsumtion?

Kan kommissionen förklara sin lättsinniga inställning till det industriella fisket som uppenbarligen skadar det marina ekosystemet och påverkar annat fiske som är livsviktigt för fiskesamhällena kring Nordsjön?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 december 2002)

Enligt uppgifter som finns tillgängliga för kommissionen landade de danska fiskarna 178 000 ton tobisfiskar i april 2002 och 245 000 ton i maj 2002.

Den totala fångsten tobisfiskar har under de senaste 25 åren varierat mellan 500 000 och 1,1 miljoner ton per år utan någon tydlig trend.

Kommissionen känner inte till att fisket efter tobisfiskar har negativa effekter på vitfiskbeståndet. De tillgängliga uppgifterna visar att bifångsten av vitfisk är mycket låg jämfört med fångsten av dessa arter inom annat fiske och kommissionen har inte tagit emot några vetenskapliga rön eller andra uppgifter som visar på att tobisfiske berövar vitfisken dess föda. Kommissionen har dock nyligen bett Internationella rådet för havsforskning (ICES) att undersöka de effekter som industriellt fiske har på ekosystemet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2501/02

från Francesco Musotto (PPE-DE) till kommissionen

(9 september 2002)

Ämne: Kris bland odlare av durumvete i Raddusa

I Raddusa kommun (Catania, Sicilien) har man i hundratals år försörjt sig på jordbruk och framför allt spannmålsodling (området lämpar sig väl för odling av durumvete).

På grund av EU:s prisstabiliseringspolitik har jordbrukarnas inkomster minskat avsevärt, och EU har, med kännedom om detta, inrättat ett särskilt stöd till durumveteproducenter (inkomststöd).

Under de senaste åren har området gång på gång drabbats av naturkatastrofer (framför allt torka), vilket har minskat skördarna och kraftigt försvagat Siciliens jordbruksbaserade ekonomi. Jordbrukarnas enda säkra försörjning har varit det i och för sig låga inkomststödet från EU. Det råder alltså ingen tvekan om att detta inkomsttillägg är mycket viktigt för jordbrukarna.

Är det kommissionens avsikt att sänka detta bidrag till jordbrukarna med 27 procent, vilket skulle innebära en minskning från dagens 344,5 EUR per hektar till 250 EUR per hektar?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 oktober 2002)

Parlamentsledamoten är säkerligen inte okunnig om de rekommendationer som revisionsrätten lämnade i sin rapport 1997, eller den externa utvärderingen av effektiviteten i stödet till durumvete efter 1992 års reform. Kommissionen har beaktat denna i sin halvtidsöversyn(1). Enligt denna föreskrivs en minskning av ersättningen till producenter av durumvete i traditionella regioner som därigenom skulle minska från 344,5 EUR per hektar (ha) till 250 EUR/ha. Denna minskning kommer att genomföras under en treårsperiod.

För att stimulera till produktion av durumvete av hög kvalitet planeras ett nytt stöd på 15 EUR per ton för durumvete som odlas inom ramen för ett kontrakt med bearbetningsindustrin som också innehåller bestämmelser om minimikrav när det gäller kvaliteten.

När det gäller naturkatastrofer (torka) bör det noteras att tilläggsstödet för durumvete på 250 EUR/ha kommer att inbegripas vid beräkningen av det särskilda stödet och kopplas loss så att det betalas ut till jordbruksföretagen. På det sättet kommer jordbrukarna att få en större flexibilitet när det gäller resurshanteringen i sådana situationer.

Vidare bemyndigades Italien av kommissionen att, till följd av den extrema torka som drabbat regionerna Mezzogiorno, Sardinien och Sicilien, från och med den 26 augusti 2002 göra en förskottsutbetalning inom ramen för budgeten för 2002/2003 på 50 % av det högsta arealstödet för jordbruksgrödor, inklusive tillägget för durumvete.

(1) KOM(2002) 394 slutlig.