SKRIFTLIG FRÅGA E-3329/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(30 november 2001)

Ämne: Upphandlade varor stiger i pris som en följd av att upphandling som tidigare ankommit på myndigheterna ersatts med ett system för anbudsförfaranden

1. Kan kommissionen bekräfta att allt flera myndigheter på olika nivåer inom Europeiska unionens medlemsstater i allt högre grad använder sig av anbudsförfaranden för inköp hos och kontrakt till företag, vilket alltså vill säga att det förmånligaste alternativet väljs bland olika anbud som kommit in från ett antal företag som kan leverera en jämförbar produkt eller tjänst?

2. Kan kommissionen likaså bekräfta att inte bara den i punkt 1 avsedda metoden med anbudsförfaranden vid upphandling av varor och tjänster utan också tillvägagångssättet med att lägga ut på andra sådana uppgifter som myndigheterna tidigare utfört i egen regi ingår som ett led i en politik som kommissionen gynnat genom dithörande gemenskapslagstiftning inom olika områden?

3. Känner kommissionen till att det i Amsterdam nyligen på nytt konstaterats framför allt genom ett organ för forskning hos Amsterdams kommun att ett sådant system av anbud verkar kunna leda till att företagen sinsemellan ingår avtal om vilket av dem som skall framlägga det förmånligaste anbudet vid något visst anbudsförfarande, så att följden blir att det billigaste anbudet genomgående kommer att ligga avsevärt högre än självkostnadspriset plus sedvanlig marginal för risker och företagsvinster, varvid det som myndigheterna betalat för mycket sedan fördelas mellan de berörda företagen?

4. Känner kommissionen likaså till att en del av de alltför höga belopp som företagen kommit över på detta sätt sedan används av företagen för att muta tjänstemän så att de på förhand skall få upplysningar om vilka kostnadsberäkningar de berörda myndigheterna använder som grund för sina anbudsförfaranden?

5. På vilket sätt annat än genom vad som redan nu gäller, nämligen att sådant samarbete eller sådana förhandsköp av information är straffbara handlingar om de kan bevisas ha förekommit tänker kommissionen få till stånd att systemet med anbudsförfaranden i en nära framtid kommer att leda till lägre pris med bibehållen tillfredsställande kvalitet?

6. Vilka alternativ ser kommissionen till systemet med anbudsförfaranden om det skulle visa sig att de målsättningar som avsågs i punkt 5 inte kan förverkligas inom systemet på varaktig basis?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(21 januari 2002)

1. Kommissionen bekräftar att allt fler myndigheter tillämpar direktiven, vilket skall ses som resultatet av att bestämmelserna efterlevs noggrannare.

Kommissionen vill samtidigt påpeka att tillämpningen av upphandlingsdirektiven inte betyder att de upphandlande myndigheterna är förpliktade att välja det billigaste anbudet. Eftersom målet med direktiven är att säkerställa ett optimalt pris/kvalitetsförhållande för den upphandlande myndigheten finns alltid möjligheten att välja det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet.

2. Kommissionen understryker också att beslutet om huruvida en viss uppgift skall utföras i egen regi eller upphandlas, fattas av den upphandlande myndigheten och inte av kommissionen. Upphandlingsdirektiven gäller inte i samband med processer där enheter eller avdelningar hos upphandlande myndigheter görs fristående eller privatiseras. Besluten om decentralisering eller privatisering av en upphandlande myndighets avdelningar tas uteslutande av denna. Om en sådan nyskapad eller privatiserad myndighet själv är att anse som upphandlande myndighet skall denna, i förekommande fall, tilldela sina kontrakt i enlighet med upphandlingsdirektiven.

3. till 6. Kommissionen är medveten om att det nyligen i Nederländerna konstaterats att det ingås avtal mellan anbudsgivarna för offentliga upphandlingsavtal, med den påföljd att avtalen i slutändan resulterar i ett sämre pris/kvalitetsförhållande än vid sund konkurrens. Ett sådant tillvägagångssätt kan stå i strid med EU:s konkurrensregler, och kan i förekommande fall även leda till rättsliga förfaranden enligt dessa regler. Kommissionen känner också till att tjänstemän skall ha mutats för att ge företagen förhandsinformation om anbudsinfordringar. Bedrägeri är ett fristående fenomen och på inget sätt resultat av, och heller inte främjat genom, tillämpningen av upphandlingsdirektiven. Dylik kriminell verksamhet bör därför leda till åtal enligt befintlig lagstiftning. Kommissionen har fått kännedom om att de nationella myndigheterna redan inlett en (straffrättslig) undersökning av saken.

Mot bakgrund av vad som sagts ovan anser kommissionen att en korrekt tillämpning av upphandlingsbestämmelserna leder till ett optimalt pris/kvalitetsförhållande vilket även är ett av målen med direktiven. Det finns åtskilliga exempel på myndigheter som har räknat ut hur mycket de har sparat, eller hur kvaliteten på de upphandlade tjänsterna ökat, genom användningen av upphandlingsförfarandet. Därför avser kommissionen, i detta hänseende, inte att företa några förändringar av det nuvarande systemet.