SKRIFTLIG FRÅGA E-1343/00

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Turkmenistan

Ämnar kommissionen höra sig för om hur det gått för Artykgoel Atakova från Turkmenistan, en ung kvinna med fem barn, som till följd av att hon övergått till kristendomen utsätts för allvarliga hotelser?

Känner kommissionen till att kristna evangelister landsförvisas från Turkmenistan, kristna möten störs och kristna utsätts för hotelser, arresteras och döms till fängelse eller arbetsläger trots att religions- och åsiktsfriheten finns inskrivna i Turkmenistans grundlag?

Vilken relation har Europeiska unionen till Turkmenistan och vilka möjligheter har kommissionen att utöva påtryckningar för att också de kristna i Turkmenistan skall garanteras religionsfrihet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(22 maj 2000)

Kommissionen har underrättats om att Artygul Atakova, som är moder till fem barn, har trakasserats av myndigheterna för att ha protesterat mot att barnens skola kräver att alla elever skall buga sig för president Nyazovs porträtt. Hon har inte blivit åtalad, men har utfrågats av komitet nasionalniy bezopastniy (KNB) och hennes rörelsefrihet har begränsats. Fru Atakov är gift med

Shagildy Atakova som för närvarande avtjänar ett fyraårigt fängelsestraff anklagad för bedrägeri. Man tror dock att det verkliga skälet för hans fängelsestraff är att han har varit en religiös aktivist. Det finns rapporter om att andra släktingar också har utsatts för trakasserier för att sätta press på familjen Atakov. Kommissionen försöker kontrollera denna uppgift som kommer från Amnesty International.

När det gäller regeringens allmänna inställning i religionsfrågor krävs i praktiken att religiösa grupperingar skall registrera sig, trots att religionsfriheten finns inskriven i grundlagen. Under det turkmenska självstyret har de officiella religionerna blommat upp och antalet helgedomar har ökat från två moskéer 1991 till 268 moskéer och elva rysk-ortodoxa kyrkor idag, men endast den sunnitiska islam och den rysk-ortodoxa religionen har tillåtits verka fritt. Inga andra samfund har fått tillstånd att registreras och kristna protestantiska samfund, liksom Jehovas vittnen och andra, har utsatts för trakasserier. Den romersk-katolska kyrkan tillåts endast ha gudstjänst i nuntiens ambassadbyggnad. President Nyazov har förklarat att det aldrig har funnits och aldrig kommer att finnas fanatiker i Turkmenistan. Därför har ett antal präster av främmande nationalitet deporterats. Rivningen av sjundedagsadventisternas kyrka i november 1999 i Asjkhabad är ett tydligt tecken på Turkmenistans religionspolitik. Kommissionen känner till att det finns ett växande antal rapporter om konfiskering av religiös litteratur, arresteringar, misshandel i fängelser och om utländska missionärer som tvingats lämna landet.

Kommissionen tar hänsyn till dessa frågor i sina bilaterala förbindelser med Turkmenistan. Unionen har ingått ett partnerskaps- och samarbetsavtal med Turkmenistan som har lagts fram för ratificering hos medlemsstaternas parlament och Europaparlamentet. Så länge detta partnerskaps- och samarbetsavtal inte har trätt i kraft omfattas de bilaterala förbindelserna av ett handels- och samarbetsavtal. Även om en politisk dialog inta kan föras inom ramen för detta avtal, har unionens företrädare vid det senaste gemensamma mötet i Asjkhabad i november 1999 tagit upp frågor rörande demokrati, mänskliga rättigheter och rättssäkerhet. I en förklaring om Turkmenistan inför permanenta rådet för Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) den 9 mars 2000 har Europeiska unionen krävt att myndigheterna (i Turkmenistan) skall ompröva behandlingen av människor som fängslas enbart av politiska skäl.