ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1527/02

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(3 juni 2002)

Ämne: Franskt förbud mot ränta på checkkonton

Den franska bankkommissionen har förbjudit Caixa Bank, som är en filial till den spanska banken La Caixa, att fortsätta att erbjuda 2 procents ränta på checkkonton, något som inte existerar i det franska banksystemet.

Den franska bankkommissionen som är underordnad den franska nationalbanken beslutade på den franska regeringens uppdrag att undersöka Caixa Banks ränteerbjudande. Därefter beordrade den hela den spanska banken att inte öppna något enda konto av denna typ igen. Dessutom fick Caixa Bank två månader på sig för att avsluta samtliga konton av denna typ, som öppnats dessförinnan.

Anser kommissionen att det beslut som den franska bankkommissionen fattat på den franska regeringens uppmaning, om att förbjuda Caixa Bank att betala ut ränta på sina checkkonton, överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna, med beaktande av att bankens ledning grundar förfarandet på införandet av euron och behovet av att se till att de europeiska valutabestämmelserna blir enhetliga?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(28 juni 2002)

Kommissionen känner till det beslut från den franska bankkommissionen som parlamentsledamotens fråga gäller. Beslutet är för närvarande föremål för prövning i franska Conseil d'Etat, som skall avgöra om det skall upphöra att tillämpas och upphävas. Domstolen skall bland annat granska de gemenskapsrättsliga aspekterna på beslutet och eventuellt begära ett förhandsavgörande från EG-domstolen.

Kommissionen granskar å sin sida de rättsliga spörsmål som väcks av den franska lagstiftning som ligger till grund för beslutet. Kommissionen kommer att vidta de åtgärder som behövs när samtliga faktiska och rättsliga omständigheter som ligger till grund för lagstiftningen har belysts och bedömts enligt lämpliga förfaranden i fördraget. Vi kommer att hålla parlamentsledamoten underrättad om utvecklingen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1704/02

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(7 juni 2002)

Ämne: Skattelagstiftningen i Förbundsrepubliken Tyskland 15 % preliminär källskatt

Den 7 september 2001 trädde lagen om kontroll av illegalt arbete inom byggsektorn (Gezetz zur Eindämmung illegaler Betätigung im Baugewerbe) i kraft i Förbundsrepubliken Tyskland. Enligt denna lag är alla byggherrar skyldiga att betala in 15 % av bruttobetalningen till sina

byggentrepenörer till de tyska skattemyndigheterna. Detta belopp skall ses som en preliminär inbetalning av eventuell företagsskatt, inkomstskatt och/eller omsättningsskatt som skall betalas i Tyskland.

I kommissionens svar av den 21 december 2001 på min fråga av den 22 oktober 2001 (E-2875/01(1)) om samma ämne skriver kommissionen att den skulle undersöka om den praktiska tillämpningen av denna nya lag medförde indirekt diskriminering av utländska företag. Kommissionen angav dessutom att den skulle göra allt för att undanröja åtgärder som var oförenliga med EG-fördraget.

Sedan dess har jag återigen fått uppgifter om att utländska företag underkastas annorlunda krav än tyska företag när det gäller undantag från denna typ av källskatt. I praktiken innebär detta att byggföretag som inte längre kan få ett sådant undantag inte längre kan räkna med kontrakt i Tyskland.

Har kommissionen sedan den 21 december 2001 undersökt om de tyska kraven på 15 % preliminär källskatt (i praktiken) medför en indirekt diskriminering av utländska företag. Om så är fallet; vad har man kommit fram till?

Bryter de tyska bestämmelserna mot gemenskapslagstiftningen och bör åtgärder därför vidtas?

Om så är fallet; vad planerar kommissionen att göra?

(1) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 17.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 juli 2002)

Kommissionen väntar på de samordnade genomförandebestämmelser som de tyska delstaterna enats om och skall anta innan den beslutar huruvida den skall vidta rättsliga åtgärder, särskilt på grundval av artikel 49 i EG-fördraget (friheten att tillhandahålla tjänster). Framförallt får de utländska företagen inte underkastas strängare krav än de inhemska företagen. Om frågeställaren känner till särskilda fall av påstådd oförenlighet med gemenskapens bestämmelser önskar kommissionen bli underrättad om de närmare omständigheterna i dessa fall.

Enligt de uppgifter som de tyska myndigheterna lämnat har ungefär 600 000 tillstånd rörande undantag från den femtonprocentiga skatten utfärdats av de tyska myndigheterna till tyska företag. Samma källa uppger att ungefär 10 000 utländska företag har ansökt om ett sådant tillstånd och att endast ett fåtal av dessa ansökningar avslagits.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1632/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(10 juni 2002)

Ämne: Malta

Kan kommissionen bekräfta att det på Malta är olagligt att offentligt kritisera premiärministern? Håller kommissionen med om att detta strider mot artikel 10 (yttrandefrihet) i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i vilken det fastställs att var och en har rätt till yttrandefrihet?

Håller kommissionen med om att sådana överträdelser av mänskliga rättigheter kan påverka Maltas ansökan om medlemskap i EU?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(4 juli 2002)

Kommissionen känner inte till några bestämmelser i den maltesiska lagstiftningen med innebörden att det skulle vara olagligt att kritisera premiärministern offentligt.

Yttrandefriheten regleras i artikel 41 i Maltas konstitution.

I denna bestämmelse stadgas att ingen skall hindras att utöva sin yttrandefrihet, inbegripet rätten att utan inblandning hysa åsikter, rätten att utan inblandning ta emot idéer och information, rätten att utan inblandning förmedla idéer och information (till allmänheten eller till vissa kategorier av personer) och skyddet mot intrång i korrespondensen. De enda inskränkningar av yttrandefriheten som medges är de som följer av den enskildes eget samtycke eller av föräldrars disciplin och auktoritet i förhållande till sina barn.

Kommissionen känner inte till någon lag som skulle inskränka den grundlagsskyddade yttrandefriheten i fall när denna utövas mot premiärministern. Tvärtom bekräftas vid läsning av maltesiska medier att det är en utbredd och ofta förekommande sedvana att kritisera premiärministern och regeringen.

Kommission fastslog i sin återkommande rapport om Malta 2001(1) att Malta uppfyller alltjämt de politiska kriterierna från Köpenhamn och myndigheterna uppvisar alltjämt ett generellt sett gott resultat när det gäller demokratiska och mänskliga rättigheter. Kommissionen kommer att fortsätta övervaka respekten för grundläggande mänskliga rättigheter på Malta, i synnerhet respekten för yttrandefriheten.

(1) KOM(2001) 700 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1368/02

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(14 maj 2002)

Ämne: Granskning av bristerna i initiativet Everything-but-Arms

I en rapport som lagts fram av Oxfam International anses EU vara en av de industrialiserade ekonomierna med de högsta tullbarriärerna, trots kommissionens initiativ Everything-but-Arms som nyligen lades fram, vilket ger de minst utvecklade länderna en ökad tullfrihet utan någon kvantitativ begränsning.

Har kommissionen för avsikt att undersöka initiativets brister, i syfte att de minst utvecklade ländernas tillträde till den europeiska marknaden skall bli en verklig möjlighet, så att de därigenom kan få del av handelns positiva effekter.

Svar från Pascal Mr Lamy på kommissionens vägnar

(18 juni 2002)

Unionen har genom initiativet Allt utom vapen gett de minst utvecklade länderna tillträde till marknaden utan tullar och kvoter. Eftersom detta innebär fullständigt tillträde till gemenskapsmarknaden är det svårt att se hur detta skulle kunna förbättras ytterligare. Kommissionen har därför inte för avsikt att se över denna ordning.

Kommissionen medger att det finns andra frågor att ta itu med för att de minst utvecklade länderna till fullo skall kunna dra nytta av detta marknadstillträde. Bristen på handelskapacitet är en flaskhals som måste avhjälpas, vilket också är anledningen till att kommissionen riktat in sig på att öka sina ansträngningar inom det handelsrelaterade tekniska biståndet. Bristen på leveranskapacitet är ett annat allvarligt hinder för att många av de minst utvecklade länderna skall kunna dra nytta av marknadstillträdet. Kommissionen försöker lösa detta problem genom att systematiskt integrera (mainstreaming) handelsaspekter i sitt utvecklingssamarbete och genom att stödja utvecklingsländernas egna ansträngningar för att göra samma sak och integrera handeln i sina utvecklingsstrategier och sin utvecklingspolitik.

Kommissionen skulle slutligen vilja uppmuntra och uppmana alla utvecklingsländer som ännu inte tagit efter detta initiativ att göra det, i syfte att stärka och öka de minst utvecklade ländernas utsikter att kunna dra nytta av ett ökat marknadstillträde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1830/02

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(27 juni 2002)

Ämne: Deportering av brittiska medborgare

Känner kommissionen till Cyperns deportering av två brittiska medborgare? Övervakar EU:s utvidgningsdirektorat Cyperns deporteringsförfarande?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(26 juli 2002)

Kommissionen känner till en del fall där brittiska medborgare har utvisats från Cypern och den har i flera fall haft skriftväxling med dessa personer.

Kommissionen vill betona att, eftersom Cypern inte är någon medlemsstat är landet inte bundet av gemenskapslagstiftningen.

Så snart Cypern blir fullvärdig medlem kommer landet emellertid att vara tvunget att rätta sig efter gemenskapsrätten och anpassa sin nationella lagstiftning så att rätten till fri rörlighet för personer respekteras, inklusive de bestämmelser som reglerar åtgärder för att begränsa denna rätt (t.ex. utvisning).

Rätten att röra sig fritt är en grundläggande och personlig rättighet som omfattar alla medborgare i unionen till följd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (artikel 18). Begränsningar av denna rättighet är endast tillåtna av skäl som rör allmän ordning, säkerhet eller hälsa.

Åtgärder (t.ex. vägran att tillåta inresa eller beslut om utvisning) som vidtas av medlemsstater av dessa skäl får emellertid endast ske i enlighet med rådets direktiv 64/221/EG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa(1). I direktivet föreskrivs vissa garantier för att begränsa medlemsstaternas handlingsutrymme i detta avseende. Det syftar till att garantera skyddet för den grundläggande rättigheten att fritt röra sig i enlighet med EG-domstolens rättspraxis när den tolkat dessa bestämmelser.

Åtgärder som vidtas av skäl som rör allmän ordning eller säkerhet får uteslutande grundas på den berörda individens personliga uppträdande och måste motiveras av att det föreligger ett omedelbart och tillräckligt allvarligt hot mot något grundläggande samhällsintresse. De måste användas med tillämpning av proportionalitetsprincipen.

Under de anslutningsförhandlingar som för närvarande förs mellan Cypern och unionen övervakar kommissionen noga hur Cypern anpassar sin nationella lagstiftning till gemenskapsrätten. Kommissionen kommer att fortsätta med detta för att se till att Cypern vid anslutningen helt och hållet rättar sig efter gemenskapsbestämmelserna om personers fria rörlighet såsom de fastställs i EG-fördraget och enligt bestämmelserna i rådets direktiv 64/221/EG.

(1) EGT P 56, 4.4.1964.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2462/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(4 september 2002)

Ämne: Förorening från fartyg

Kan kommissionen beräkna hur stor mängd obehandlat avloppsvatten som släpps ut av fartyg i EU:s hav och floder, och kan den även ange om den tänker föreslå några åtgärder för att minska denna mängd?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 oktober 2002)

Kommissionen kan upplysa om att utsläpp av olja från sjögående fartyg normalt härrör från fullt medveten rengöring av tankar eller tömning av slag- eller barlastvatten. Många internationella organisationer medverkar för att förhindra denna typ av havsförorening (t.ex. Helsingforskonventionen, Bonnavtalet och Barcelonakonventionen). Det finns inga tillförlitliga uppskattningar av den totala mängden oljeutsläpp från sjögående fartyg. Uppgifter från flygövervakningen (samordnad av dessa organisationer) visar emellertid klart att brott mot gällande regler (dvs. bilaga I till den internationella havsföroreningskonventionen (Marpol) 73/78(1)) är vanligt förekommande i samtliga europeiska hav, vilket leder till oljeskador på fåglar, skaldjur och andra organismer utmed kusterna. Hittills är utvecklingen obruten.

I sitt meddelande om en strategi för att skydda och bevara havsmiljön tar kommissionen initiativ till en åtgärd som så snart som möjligt skall reducera sådana olagliga utsläpp.

Avloppsvatten från sjögående fartyg tas upp i bilaga IV till Marpol 73/78(2). Bilagan har dock inte ratificerats överallt och har därför ännu inte trätt i kraft. Inom ramen för sin havsstrategi kommer kommissionen att vinnlägga sig om att denna bilaga träder i kraft snart.

Det viktigaste gemenskapsinstrumentet för dessa typer av havsföroreningar är direktivet om hamnstatskontroll och om mottagningsanordningar i hamn(3). Bestämmelserna i direktivet gäller olika slags fartygsgenererade föroreningar, bland annat olja och avloppsvatten. Dessutom upprättades år 2000 en gemenskapsram för att bland annat stödja medlemsstaternas åtgärder mot medveten förorening av havet.

Det saknas tillförlitliga uppskattningar för fartygsgenererade utsläpp i EU:s floder. För närvarande gäller för sådana utsläpp olika bestämmelser i regional eller nationell lagstiftning. Denna situation kan dock komma att ändras inom snar framtid, eftersom dessa utsläpp omfattas av vattenramdirektivet(4).

(1) Internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg, 1973, ändrad genom 1978 års protokoll till denna (Marpol 73/78), bilaga I om förhindrande av förorening genom olja.

(2) Internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg, 1973, ändrad genom 1978 års protokoll till denna (Marpol 73/78), bilaga IV om förhindrande av förorening genom fartygsgenererat avloppsvatten.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester, EGT L 332, 28.12.2000.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, EGT L 327, 22.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2143/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Kiribati

Kan kommissionen redogöra för vilka projekt i Kiribati som godkänts för finansiering med medel ur Europeiska unionens budget under 2001, samt uppge totalbeloppet för investeringarna under detta år?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 och E-2155/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(23 september 2002)

Kommissionen skickar med hänsyn till svarets omfattning en tabell med de begärda uppgifterna direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Det bör noteras att sifforna i den sammanfattande tabellen per land också finns i sektionen med Ekonomiska tabeller i årsrapporten om genomförandet av EG:s yttre bistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2071/02

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(8 juli 2002)

Ämne: Årets europeiska region

Känner kommissionen till organisationen Årets europeiska region? Om så är fallet, kan kommissionen bekräfta om denna organisation har någonting gemensamt med den europeiska kulturstaden som utses efter beslut av rådet i enlighet med bindande rättsliga bestämmelser.

Kan kommissionen bekräfta om ordförande Romano Prodi i kommissionens namn har stött detta initiativ, eller gett det någon form av institutionellt stöd, och i så fall på vilka rättsliga grunder?

Kan kommissionen bekräfta om Europeiska kommissionens ordförande Romano Prodi är en prominent medlem av denna organisation, eller av den internationella urvalskommitté som har valt ut Balearerna och Karelen till europeiska regioner för 2003? Om så inte är fallet, har någon annan ledamot av kommissionärskollegiet eller någon tjänsteman vid Europeiska kommissionen bemyndigats att ersätta Prodi?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(27 september 2002)

Kommissionen fick kännedom om organisationen Årets europeiska region genom ett brev som dess ordförande ställt till kommissionens ordförande. Kommissionen vill understryka att det inte finns något som helst samband mellan den organisationen och förfarandet för att utse den europeiska huvudstaden.

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att organisationen Årets europeiska region är en enskild organisation och inte har fått något som helst stöd från kommissionen.

En tjänsteman vid kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik hade inbjudits att i egenskap av privatperson delta i arbetet i den jury som skall utse årets europeiska region. Det var bara tre regioner (Karelen, Balearerna och Donaus nedre lopp) som lämnat in ansökningshandlingar för att komma i fråga. Ingen av de tre regionerna uppfyllde emellertid de krav som organisationen ställde, och man beslutade i stället att på lämpligt sätt uppmuntra till nya ansökningar för att locka fler kandidater och därigenom få ett större urval vid bedömningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2672/02

från Mary Banotti (PPE-DE) till kommissionen

(24 september 2002)

Ämne: Biluthyrning i EU för ålderskategorin 70 +

Man har gjort mig uppmärksam på det faktum att det är svårt för EU-medborgare som fyllt sjuttio att hyra bil i Europeiska unionen. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att omedelbart stoppa den här diskrimineringen och vilka straff kan sådana biluthyrningsfirmor tänkas få som fortsätter att gå tillväga på detta diskriminerande sätt, om det strider mot EU:s lagstiftning?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(28 oktober 2002)

Kommissionen påminner om att rådet den 27 november 2000 antog direktiv 2000/78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandling(1). I detta direktiv förbjuds diskriminering på grund av bl.a. ålder, inbegripet användning av åldersgränser som inte kan motiveras på ett objektivt och rimligt sätt av ett berättigat syfte, och om sätten för att genomföra detta syfte inte är lämpliga och nödvändiga. Medlemsstaterna skall överföra kraven i direktivet till nationell rätt senast den 2 december 2003.

Detta direktivs tillämpningsområde är dock begränsat till arbetsmarknadsfrågor, och omfattar inte likabehandling i fråga om tillgång till varor och tjänster, som i det fall som tas upp av parlamentsledamoten. Varken detta direktiv eller någon annan EU-rättsakt kan hindra biluthyrningsfirmor från att behandla kunder olika beroende på ålder. Personer som anser sig ha blivit diskriminerade i en sådan situation måste därför söka upprättelse enligt eventuell befintlig nationell lagstiftning.

(1) EGT L 303, 2.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1883/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2002)

Ämne: Ekvatorialguinea

Beträffande Ekvatorialguinea: Kan kommissionen specificera vilka projekt som finansierats genom EU:s budget under år 2000? Kan kommissionen uppge hur stort det totala stödet varit under år 2000 på samtliga områden som berör detta land?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 och E-2155/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(23 september 2002)

Kommissionen skickar med hänsyn till svarets omfattning en tabell med de begärda uppgifterna direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Det bör noteras att sifforna i den sammanfattande tabellen per land också finns i sektionen med Ekonomiska tabeller i årsrapporten om genomförandet av EG:s yttre bistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1915/02

från Dorette Corbey (PSE) till rådet

(2 juli 2002)

Ämne: Införandet av euron

Enligt Eurobarometer 56 anser nästan hälften av EU:s befolkning att euron driver upp priserna på konsumentvaror. Enligt en undersökning från den nederländska konsumentorganisationen steg priserna på CD-skivor med 7,2 procent mellan mars 2001 och mars 2002. Inom hotell- och restaurangbranschen har priserna på restauranger stigit med i genomsnitt 6,2 procent och på kaféer så mycket som 8,8 procent. Euron skulle leda till mer större transparens och till lägre priser genom att växlingskostnaderna försvinner. I samband med som marsemestrarna skulle många personer upptäcka eurons fördelar utomlands eftersom man inte längre behöver växla inom euroområdet. Nu när införandet av euron lett till stora prisökningar har denna fördel gått förlorad. Samtidigt löses en del av de gamla sedlarna inte in. Detta innebär en vinst för centralbankerna och därmed för de nationella statskassorna.

1. Erkänner rådet att det har ett politiskt ansvar att uppfylla det löfte som gavs konsumenterna och att se till att euron kommer konsumenterna till godo?

2. Vilka möjligheter ser kommissionen att konkretisera detta ansvar?

Svar

(5 november 2002)

Varken kommissionen eller ECB har rapporterat någon väsentlig inflationsökning sedan sedlarna och mynten i euro infördes den 1 januari 2002. Kommissionen offentliggjorde i mars 2002 ett meddelande om hur införandet av sedlar och mynt i euro utföll, och ECB offentliggjorde i april 2002 en utvärdering av 2002 års övergång till sedlar och mynt i euro.

Båda institutionerna erkänner dock att inflationen har överstigit 2 % i euroområdet sedan januari 2002, men kopplar detta till exceptionella faktorer, såsom långvariga och oväntat höga energipriser och tillfälliga prisökningar på livsmedel med anledning av BSE och andra livsmedelskriser som orsakats av djursjukdomar och dåliga väderleksförhållanden.

Rådet ber dessutom att få uppmärksamma den ärade parlamentsledamoten på de viktiga fördelar som eurons införande har på lång sikt.