SKRIFTLIG FRÅGA E-3461/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(4 januari 2002)

Ämne: Restriktioner i den brittiska tullen av den fria rörligheten för varor

Flera spanska företag som ägnar sig åt e-handel har återkommande problem med den brittiska tullen. Det rör sig om företag som tillverkar spanska produkter (vin, smycken, presentartiklar etc.) och tobak (cigaretter, cigarrer, rulltobak). Inom Europeiska gemenskaper får de enligt rådande lagstiftning sälja högst fyra kartonger cigaretter till en enskild person och för personligt bruk och högst tio liter alkholhaltiga drycker för enskilt bruk.

Trots den inre marknaden konfiskerar den brittiska tullen en stor del av de försändelser som dessa företag skickar till sina kunder, under förevändning att företagen skall betala skatt i Förenade kungariket, skatter som de redan betalat i Spanien. Nämnda företag anser att det för sig om en överträdelse av principen om fri rörlighet för varor, som instiftats i fördraget.

I den brittiska lagen 3155/1992 återges rådets direktiv 92/12/EEG(1), om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, inkorrekt. I artikel 8 i direktivet lyder: Vad beträffar varor som förvärvats av enskilda individer för deras eget bruk och transporterats av dem själva följer av principen för den inre marknaden att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där de har förvärvats.. När kunden personligen betalar enskild frakt av varorna (den faktura som skickas till kunden inbegriper fraktkostnader för enskild import) uppfylls absolut de rättsliga kraven i artikel 8 i direktivet.

Anser kommissionen att den brittiska regeringen respekterar principen om fri rörlighet för varor?

Anser kommissionen att den brittiska administrationen påläggande av punktskatt är en överträdelse av direktivet när det gäller de allmänna bestämmelserna, liksom de om innehav, flyttning och övervakning av de produkter som påläggs särskilda skatter?

Anser inte kommissionen att det i praktiken rör sig om en dold tull som är förbjuden enligt artikel 25 i fördraget?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta gentemot den brittiska regeringen för att den skall respektera den inre marknaden?

(1) EGT L 76, 23.3.1992, s. 1.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(15 februari 2002)

I artikel 8 i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor föreskrivs, när det gäller varor som förvärvats av enskilda individer för deras eget bruk, mycket riktigt att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där varorna har förvärvats. För att artikel 8 skall vara tillämplig måste produkterna emellertid transporteras av den enskilda individen själv. Om ett transportföretag transporterar varorna för köparens räkning är artikel 8 inte tillämplig.

I artikel 10 i direktivet fastställs särskilda regler om punktskatt vid distansförsäljning mellan medlemsstater. Produkter som släppts för konsumtion i en medlemsstat och som transporteras eller avsänds direkt eller indirekt av säljaren eller för dennes räkning skall belastas med den punktskatt som tillämpas i destinationsmedlemsstaten.

Artikel 10 i direktivet skall tolkas mot bakgrund av domstolens dom i mål C-296/95(1). Domstolen gör där en vid tolkning av räckvidden av artikel 10 och uttalar (beträffande kravet om att produkterna skall transporteras av säljaren eller för dennes räkning) att det klart framgår av den formulering som har använts i denna bestämmelse att gemenskapslagstiftaren snarare är intresserad av transaktionernas objektiva beskaffenhet än av deras rättsliga form (punkt 46 i domen) samt att artikel 10 täcker alla de fall där varorna avsänds för säljarens räkning.

Enligt kommissionens erfarenheter erbjuder de flesta e-handelsföretag av det slag som parlamentsledamoten åsyftar att hjälpa till med transporten eller avsändandet av varorna på ett sådant sätt att de kan anses täckta av formuleringen i artikel 10. Det kan emellertid inte uteslutas att omständigheterna i vissa fall kan vara sådana att det står klart att det är köparen och inte säljaren som arrangerar transporten eller avsändandet av varorna. Med hänsyn till det harmoniserade punktskattesystemets struktur och resonemanget bakom domstolens dom i mål C-296/95 anser kommissionen att även sådana fall måste anses omfattas av artikel 10 i direktiv 92/12/EEG.

Kommissionen önskar därför besvara parlamentsledamotens fråga på följande sätt:

a) De brittiska myndigheternas åtgärder, sådana de beskrivs av parlamentsledamoten, förefaller enligt kommissionens mening vara förenliga med reglerna i det harmoniserade punktskattesystemet, vilka utformats just för att principen om fri rörlighet för varor skall omsättas i praktiken när det gäller punktskattebelagda produkter.

b) Som utvecklats närmare i det föregående anser kommissionen att artikel 10 i direktiv 92/12/EEG är tillämplig på distansförsäljning. För sådan försäljning fastställs i artikel 10 ett förfarande för återbetalning av den punktskatt som säljaren betalat i avsändarmedlemsstaten. Genom detta förfarande undviks dubbel beskattning.

c) Kommissionen anser inte att en medlemsstats uttag av punktskatt i enlighet med de harmoniserade punkskattereglerna i direktiv 92/12/EEG utgör ett uttag av tull (vilket förbjuds enligt artikel 25 i EG-fördraget).

d) Med hänsyn till ovanstående synes det inte finnas någon grund för kommissionen att vidta åtgärder mot Förenade kungariket.

(1) Domstolens dom av den 2 april 1998 i mål C-296/95, The Queen mot Commissioners of Customs and Excise, ex parte EMU Tabac SARL, The Man in Black Ltd, John Cunningham, REG 1998, s. I-1605.