SKRIFTLIG FRÅGA E-1750/01

från José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) till kommissionen

(15 juni 2001)

Ämne: Investeringar inom gemenskapen

1997 godkände kommissionen ett tolkningsmeddelande(1) om investeringar inom gemenskapen, vilket den inte förelade vare sig parlamentet eller rådet. Enligt kommissionsledamot Bolkestein var syftet med detta meddelande att ange för de nationella myndigheterna hur kommissionen tolkar bestämmelserna i fördraget om kapitalrörelser och etableringsfrihet.

I slutsatserna från Europeiska rådet i Stockholm står det att kommissionen kommer också att säkerställa att de företag som fortfarande verkar i en monopolsituation på sin nationella marknad inte på något otillbörligt sätt drar nytta av den situationen.

Avser kommissionen att ta påbudet från Stockholm som ett tolkningskriterium för att lösa de ännu olösta fallen i energisektorn (Hidrocantábrico och Montedison)?

(1) EGT C 220, 19.7.1997, s. 15.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1749/01 och E-1750/01ingivet av Frederik Bolkestein för kommissionen

(13 november 2001)

1. När det gäller den allmänna ramen för investeringar inom gemenskapen, hänvisar kommissionen till sitt svar på skriftlig fråga P-1615/01 som ställdes av W.G. Van Velzen(1).

Mot bakgrund av den debatt som hölls den 20 juni 2001, kan de båda mer specifika frågor parlamentsledamoten ställer besvaras på följande sätt:

2. Kommissionen har påmint om att Europaparlamentets resolution, som uppmanar kommissionen att ersätta meddelandet från 1997 med ett förslag till direktiv, rör grundläggande friheter som är direkt tillämpliga med stöd av EG-fördraget, nämligen den fria rörligheten för kapital och etableringsfriheten.

EG-domstolen har vid upprepade tillfällen fastslagit att denna typ av bestämmelser inte kräver några genomförandeåtgärder eftersom de är precisa och ovillkorliga. Genomförandeåtgärder skulle möjligen kunna medverka till att göra det lättare att utöva de rättigheter som är knutna till de ifrågavarande friheterna, i de fall skillnader i nationell lagstiftning skulle visa sig utgöra besvärliga hinder. Direktiv som begränsar i stället för att underlätta utövandet av dessa rättigheter, såsom föreslås i resolutionen, skulle strida mot gemenskapsrätten. Genom gemenskapens rättspraxis har det för övrigt slagits fast att gemenskapens institutioner inte själva får begränsa utövandet av de grundläggande rättigheter som garanteras av fördraget.

Kommissionens institutionella roll (artikel 211 i EG-fördraget) består däremot inte enbart i att vidta rättsliga åtgärder mot de medlemsstater som bryter mot reglerna Ofta vänder den sig på eget initiativ till de nationella myndigheterna eller de ekonomiska aktörerna i förebyggande syfte för att informera dem om hur den tolkar bestämmelserna i fördraget (självfallet under tillsyn av EG-domstolen) i syfte att minska riskerna för skiljaktiga juridiska tolkningar och på så sätt försöka att förhindra överträdelser.

Meddelandet från 1997 antogs inom ramen för kommissionens särskilda befogenheter och tar hänsyn till att de bestämmelser som rör den fria rörligheten för kapital och etableringsfriheten till sin karaktär är direkt tillämpliga.

Med hänsyn till dessa omständigheter och till att de direkt tillämpliga bestämmelserna inte kräver några genomförandeåtgärder, har kommissionen beslutat att inleda en dialog med Europaparlamentet för att förklara sin ståndpunkt och svara på parlamentets resolution där kommissionen uppmanas att lägga fram ett förslag till direktiv om begränsningarna för investeringar inom gemenskapen.

3. När det gäller ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Stockholm i mars 2001, konstaterade kommissionen när dessa debatterades att de flesta medlemsstater gjort snabbare framsteg i fråga om liberaliseringen av energimarknaderna än vad som föreskrivs i direktiven och att detta kan leda till möjlig snedvridning av konkurrensen mellan företagen.

Kommissionen har bedömt att det i denna situation krävs att konkurrensreglerna och reglerna om statligt stöd strikt tillämpas, inbegripet på kärnkraftområdet, att rådet och Europaparlamentet påskyndar sina förfaranden för att anta det andra liberaliseringspaket som kommissionen föreslagit och, om antagandet av det här paketet skulle försenas, att kommissionen med tillämpning artikel 86, särskilt punkt 3 i denna, eventuellt utfärdar lämpliga direktiv eller beslut som riktar sig till medlemsstaterna för att avlägsna möjliga snedvridningar av konkurrensen, samtidigt som skyldigheterna att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse bevaras, samt slutligen att problemen med fastställande av taxor för handeln med energi inom gemenskapen utan dröjsmål löses och att den nödvändiga infrastrukturen utvecklas för att effektivt öppna marknaderna för konkurrens.

Däremot har kommissionen slagit fast att de farhågor som uttrycktes vid Europeiska rådets möte i Stockholm inte får leda till ensidiga åtgärder från medlemsstaternas sida som strider mot EG-fördragets grundläggande friheter.

(1) Se s. 5.