SKRIFTLIG FRÅGA E-0565/98 från Karla Peijs (PPE) till kommissionen (4 mars 1998)

Ämne: Effektiv lagstiftning mot bedrägerier beträffande andra betalningsmedel än kontanter

Medlemsstaterna har vitt skilda lagar för bekämpande av bedrägerier beträffande nya betalningsmedel. I flertalet medlemsstater finns det ingen specifik brottslagstiftning som behandlar kort som på förhand laddas med elektroniska pengar. I stort finns det betydande skillnader mellan de olika ländernas tillvägagångssätt. Dessa olikheter och luckor i lagstiftning och politik orsakar stora svårigheter för kampen mot den organiserade brottsligheten. Detta skulle kunna påverka allmänhetens förtroende för nya betalningsmedel och hindra den inre marknaden från att fungera fullständigt. Kommissionen upplystes formellt om detta redan 1995 av de internationella betalkortssystemen och de tre europeiska kreditsektorssammanslutningarna.

Kommissionen har i flera dokument erkänt behovet av ett initiativ på detta område. Hänvisningar görs till kommissionens grönbok om praktiska åtgärder vid införandet av den gemensamma valutan (maj 1995, punkt 136), kommissionens politik för nya betalningsmedel (XV/111/96 av den 21 juni 1996 s. 7) och ett europeiskt initiativ inom elektronisk handel (KOM(97)0157, punkt 49). I rådets handlingsplan för bekämpande av den organiserade brottsligheten (97/C 251/01, antagen den 28 april 1997) uppmanas rådet och kommissionen att ¨behandla frågan om bedrägeri och förfalskning i samband med alla betalningsinstrument, inbegripet elektroniska betalningsinstrument¨ (politisk riktlinje nr 15, s. 7).

Kan kommissionen visa sin avsikt i denna fråga och informera Europaparlamentet om de framsteg som hittills gjorts?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (31 mars 1998)

Europeiska rådet uttryckte vid sitt möte i Amsterdam i juni 1997 sitt stöd för handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten ((Handlingsplan för bekämpande av den organiserade brottsligheten, antagen av rådet den 28 april 1997, EGT C 251, 15.8.1997. )), vilket visar gemenskapens fasta beslutsamhet att driva en enhetlig och samordnad politik på detta område. I handlingsplanen uppmanas rådet och kommissionen att före slutet av 1998 utreda och vidta åtgärder när det gäller bedrägerier och förfalskningsbrott i samband med alla betalningsinstrument, inbegripet elektroniska betalningsinstrument. Kommissionen kommer att följa denna uppmaning genom att för berörda organ föreslå en rad samverkande åtgärder vars syfte är att skapa en tillräckligt hög säkerhetsnivå för betalningsmedel.

I detta syfte har kommissionen inlett förberedelser tillsammans med alla berörda parter, först och främst betalningssystembranschen, men även konsumenter och små och medelstora företag, för att bedöma frågans räckvidd och eventuella förslag till lösningar. Arbetet har ännu inte kommit så långt att något färdigt åtgärdspaket har utformats, men kommissionen kan redan nu presentera sina utgångspunkter för arbetet.

Först och främst bör man undvika att rikta in sig enbart på vissa betalningsinstrument eller produkter. Om endast vissa betalningsinstrument eller -system omfattas, skulle detta kunna leda till att bedrägeri och förfalskning drabbar de områden som inte omfattas. Kommissionen anser därför att diskussionerna om bedrägerier bör omfatta alla betalningsmedel, inklusive elektroniska.

För det andra måste man göra en bedömning av de olika slagen av brottsligt beteende för att kunna förstå problematiken. Förfalskningar och bedrägerier kan rikta sig mot betalningsinstrumenten, men även mot själva den bakomliggande betalningstransaktionen eller vid förberedelse av brottslig verksamhet. Kommissionens preliminära ståndpunkt är att en alltför detaljerad uppräkning av brottstyper bör undvikas med tanke på den snabba utvecklingen av teknik och tjänster.

För det tredje måste åtgärderna för att vara effektiva samordnas på internationell nivå. Man måste se till att åtgärderna inom gemenskapen blir samstämmiga och förenliga med varandra. Därför är det särskilt viktigt att alla parter * myndigheter, branschföreträdare och användare * försöker samordna sina initiativ vid internationella forum och närhelst det är möjligt söker nå enighet. Kommissionen kommer därför, när den utarbetar en samordnad strategi på området, att sträva efter att göra samarbetets omfattning så stort som möjligt, på alla nivåer och i alla lämpliga former.

Avslutningsvis kan sägas att inget enskilt initiativ kan lösa problemet, oavsett om det är av lagstiftande karaktär eller inte. Vad som krävs för att angripa problemet från grunden är snarare en hel rad övergripande och sammanhängande åtgärder i syfte att förebygga bedrägerier och att bestraffa personer som är skyldiga till bedrägeri. I detta sammanhang kommer kommissionen att utreda huruvida avsaknaden av en enhetlig lagstiftning för att bekämpa bedrägerier utgör en betydande svaghet och vilka åtgärder som lämpligen bör vidtas.