ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3876/98

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Protektionism och hinder för fri konkurrens på den italienska digital-TV-marknaden

I Italien väckte det stor uppmärksamhet då TV-koncernen Murdoch gick in på digital-TV-marknaden genom att grunda företaget News Corp Europe och förhandla fram ett förslag till avtal mellan detta företag och Telecom Italia. Företaget Telecom Italia är redan verksamt på marknaden genom företaget Stream. Murdochkoncernens nya företag skulle verka jämsides med två befintliga företagsstrukturer i Italien, nämligen Telecom med Stream och Canal Plus med Telepiù och D+.

Den italienska regeringen har emellertid reagerat mycket negativt på möjligheten till ett avtal mellan Telecom och Murdoch, eftersom de två italienska företagsstrukturerna i så fall skulle råka i underordnad ställning.

Kommunikationsminister Salvatore Cardinale har uttryckt farhågor om Murdochs omfattande ekonomiska makt och konstaterat att det absolut behövs en "protektionistisk" fas för att göra det möjligt för Rai och Mediaset att utveckla sin egen teknik och bli konkurrenskraftiga jämfört med de övriga internationella TV-koncernerna.

Kan kommissionen således

- fastställa om avtalet mellan Telecom och Murdochkoncernens företag till fullo är förenligt med bestämmelserna om fri konkurrens och

- undersöka om den italienska regeringens "protektionistiska" agerande å andra sidan inte utgör ett brott mot de europeiska konkurrensbestämmelserna och - om så är fallet - uppge vilka åtgärder den ämnar vidta avseende detta?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Det finns för närvarande två digitala betal-TV-kanaler på den italienska marknaden. Tele+ kontrolleras av Canal+ och sänder digital betal-TV via satellit och trådbundet. Stream, som ännu kontrolleras av Telecom Italia, sänder digital-TV via kabel och satellit.

Ur konkurrenssynpunkt har Tele+ onekligen en dominerande ställning i Italien med sina 90 % av marknaden för betal-TV. Detta beror på att företaget började använda sig av betal-TV långt före Stream och vidare därför att företaget för närvarande innehar de viktigaste sändningsrättigheterna, till exempel rätten till filmer från de stora amerikanska filmbolagen och rätten till de största idrottsevenemangen.

Kommissionen följer noggrant utvecklingen på marknaden som kännetecknas av Murdochkoncernens planerade deltagande i Stream. Kommissionen kommer att se till att gemenskapsbestämmelserna tillämpas på ett riktigt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3479/98

från Luciano Vecchi (PSE) till kommissionen

(12 november 1998)

Angående: Godkännande av projekt som genomförs av icke-statliga organisationer och som finansieras via budgetpost B7-6000

Inrättandet av en blandad enhet med uppgift att förvalta instrumenten för externt samarbete fortsätter att till viss del vara oklart beträffande samfinaniseringen av åtgärder som genomförs av icke-statliga organisationer och som finansieras via budgetpost B7-6000.

Kan kommissionen ange:

- vilken enhet som kommer att underteckna avtalen med de icke-statliga organisationerna för kommissionens räkning, och som således kommer att slutföra beslutsprocessen?

- Hur skall man garantera det faktiska informationsflödet mellan den blandade enheten (som bl.a. har i uppgift att övervaka och utvärdera projekten) och enhet A4 vid GD VIII som bör basera sina relationer med de icke-statliga organisationerna på dessa utvärderingar?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(7 januari 1999)

Ansvaret för beslutsprocessen när det gäller utnyttjandet av dessa anslag ligger hos Generaldirektoratet för bistånd (enhet GD VIII/A/4 - Det civila samhället och icke-statliga organisationer; decentraliserat samarbete), och dessutom berörs de geografiska avdelningarna och delegationen i det land som projektet gäller. Handläggningen av ärendet avslutas i och med att ett kontrakt undertecknas, vilket tills vidare görs av direktören för GD VIII:s direktorat A. Genomförandet av kontraktet ombesörjs av Gemensamma tjänsten för administration av gemenskapsbistånd till tredje land (enhet SCR/C/5 - Icke-statliga organisationer, livsmedelsbistånd, befolkningsfrågor, aids).

Enheterna GD VIII/A/4 och SCR/C/5 har kommit överens om att upprätta ett system för ömsesidig information, som bör garantera att alla viktiga upplysningar som skulle kunna påverka bedömningen av huruvida en icke-statlig organisation kan komma i fråga för bistånd finns tillgängliga vid behov. Utvärderingsrapporterna kommer automatiskt att lämnas till GD VIII/A/4. Dessutom kommer månatliga möten att hållas mellan enheterna under ledning av de två enhetscheferna, vilket bör säkra ett tillräckligt informationsflöde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4039/98

från Antonios Trakatellis (PPE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Brott mot gemenskapslagstiftningen och normalisering av den grekiska marknaden

I sitt svar på min fråga P-2344/98, 5.8.1998(1) säger kommissionen att den grekiska lagen 2538/97 som förbjuder att man blandar ingredienser av olika geografiskt ursprung i vissa livsmedel (mjölkprodukter, olivolja, förpackad fruktjuice, honung och förpackade köttprodukter) är ett brott mot artikel 30 och följande artiklar i EG-fördraget. Av denna anledning har kommissionen inlett förfarandet vid fördragsbrott genom att begära upplysningar i detta ärende. Trots att det har gått ett år sedan lagen antogs gäller den fortfarande, något som har skapat osäkerhet i producent- och företagsleden och lett till stora oregelmässigheter både inom produktionen och försäljningen av produkter på marknaden.

Hur kan de grekiska myndigheterna erkänna att det handlar om en överträdelse och skriftligen i juli försäkra kommissionen om att denna lag kommer att upphävas till följd av ett ändringsförslag som lagts fram i det nationella parlamentet (vilket kommissionen svarade på min fråga), och samtidigt underlåta att göra detta?

Kan kommissionen förhålla sig passiv till detta brott och varför har den inte kontrollerat att de grekiska myndigheterna uppfyllt sina försäkringar om att de skulle upphäva lagen, när den gällande lagen dessutom föreskriver kontroller, sanktioner och straff vilket skapar oro på marknaden?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att omgående häva den osäkerhet som i dag råder på den grekiska marknaden med anledning av denna lag, och vilka insatser kommer den att göra för att definitivt säkerställa en normalisering av marknadens funktion och företagens planering i Grekland?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(24 februari 1999)

De grekiska myndigheterna meddelade i sitt brev av den 9 november 1998 att de förbereder antagandet av en lagtext som upphäver de omstridda bestämmelserna i lag nr 2538/97. Denna lagtext förväntas komma att antas under 1999. Mot bakgrund av det ovannämnda lagförslaget kommer de grekiska myndigheterna inte att tillämpa dessa bestämmelser i lag nr 2538/97.

Kommissionen sände den 30 januari 1999 ett nytt brev till de grekiska myndigheterna och bad att dessa skulle ange i) en tidsplan för antagande av lagtexten, och ii) om ett administrativt cirkulärmeddelande offentliggjorts för de offentliga kontrollmyndigheterna och de ekonomiska aktörerna med angivande av att de omstridda bestämmelserna i lag nr 2538/97 inte längre skall tillämpas.

(1) EGT C 13, 18.1.1999, s. 157.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3820/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Program och projekt beträffande regionalpolitik i Katalonien

Mot bakgrund av den insynspolitik som kommissionen bedriver gällande sina utgifter: Kan kommissionen ange vilka av de projekt som genomförts i Katalonien under perioden 1994-1999 som har erhållit stöd från vart och ett av de olika stödordningar som existerar inom ramen för regionalpolitik?

Kan kommissionen dessutom specificera hur stora belopp som har beviljats vart och ett av de nämnda projekten?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Monika Wulf-Mathies

(18 januari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3376/98

från Anneli Hulthén (PSE) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Lekplatsers säkerhetskrav

Varje år skadas tusentals barn på lekplatser som inte klarar säkerhetskrav. I Sverige där reglerna för övrigt tillhör de strängaste inom EU på detta områden visar rapporter att 7 procent av det totala antalet olyckor bland barn upp till tolv år sker på just dåligt planerade och underhållna lekplatser. Utvecklingen av nya europeiska standarder håller på att utarbetas. På vilket sätt tänker kommissionen övervaka att de framtida säkerhetsreglerna efterlevs?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(11 januari 1999)

Kommissionen är medveten om att det finns vissa problem i samband med lekplatsutrustning. Lekplatsutrustning omfattas av de allmänna säkerhetskrav som fastställs i direktiv 92/59/EEG om allmän produktsäkerhet(1). Enligt bestämmelserna i detta direktiv bör lekplatsutrustning vara säker och i de fall där specifika föreskrifter saknas på gemenskapsnivå eller nationell nivå skall en produkts överensstämmelse med de allmänna säkerhetskraven bedömas mot bakgrund av vad som är tillämpligt när det gäller frivilliga nationella standarder som införlivar en Europastandard, om sådana finns. I direktivet föreskrivs även att medlemsstaterna bör utföra produktkontroller och vidta lämpliga åtgärder mot produkter som inte är säkra.

Nya europeiska standarder för lekplatsutrustning utformas för närvarande. Eftersom helt frivilliga standarder inte ger konsumenterna någon rättsligt bindande garanti bör det noteras att de europeiska standarderna för utrustningen i fråga måste beaktas när man bedömer utrustningens säkerhet inom ramen för direktiv 92/59/EEG.

Den viktigaste förbättringen som behövs för att garantera konsumenternas säkerhet när det gäller dessa produkter anses vara de nationella myndigheternas strängare övervakning av marknaden. Denna övervakning bör i detta fall även omfatta utrustning som redan har tagits i bruk. I handlingsplanen för den inre marknaden(2) och i arbetsdokumentet om genomförande av europeisk konsumentlagstiftning(3) understryks vikten av ett effektivt genomförande och behovet av tillräckliga mänskliga och finansiella resurser i medlemsstaterna på detta område, och det har meddelats att särskilda åtgärder kommer att vidtas för att främja en effektivare tillsyn. Kommissionen kommer även att överväga en skärpning av de krav på övervakning av marknaden som föreskrivs i direktiv 92/59/EEG inom ramen för ett förslag till översyn av direktivet, som enligt planerna kommer att göras 1999.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.

(2) SEK(97) 1, slutlig.

(3) SEK(98) 527, slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2067/98

från Mair Morgan (PSE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Export av levande djur

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att säkerställa att de som mottar exportbidrag för att transportera levande boskap från EU till Mellanöstern och Nordafrika behandlar djuren på ett humant sätt?

Har kommissionen för avsikt att främja att EU:s export till tredje land i större utsträckning avser slaktade djur framför levande djur?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

För att stärka skyddet för nötkreatur som transporteras till tredje land antog rådet i slutet av förra året ett förslag från kommissionen enligt vilket utbetalning av exportbidrag endast får ske under förutsättning att bestämmelserna om skydd av djur under transport uppfylls (se förordning (EG) 2634/97 av den 18 december 1997 om ändring av förordning (EG) 805/68 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött(1)). Tillämpningsföreskrifter antogs därefter av kommissionen i mars 1998 (se förordning (EG) 615/98 av den 18 mars 1998 om särskilda tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag när det gäller levande nötkreaturs välbefinnande vid transport(2)). Viktiga punkter är att varje djurtransport kommer att kontrolleras när den lämnar gemenskapen och att transporter regelbundet kommer att kontrolleras vid framkomsten av en oberoende veterinär när det finns anledning att misstänka särskilda risker. Dessa föreskrifter kommer att gälla från den 1 september 1998.

Kommissionen avser för närvarande inte att föreslå åtgärder för att motverka transporter av levande djur för vilka djurskyddsreglerna iakttas. Export av levande nötkreatur är en traditionell handelsgren och eftersom priserna inom unionen ligger över dem i tredje land utbetalas ett exportbidrag. Exportbidrag har betalats ut sedan organisationen av marknaden för nötkött upprättades 1968. I vissa tredje länder finns det en särskild efterfrågan på import av levande djur. Om gemenskapen inte erbjuder levande djur till försäljning kommer andra länder att göra detta och gemenskapen kommer att gå miste om den marknaden.

Exportbidragen för nötkött och levande djur fastställs minst en gång var tredje månad och offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Det exportbidrag som utbetalas för nötkött är differentierat. Beloppet varierar allt efter bestämmelseort. Den nuvarande bidragsnivån för levande djur som inte är renrasiga avelsdjur och som exporteras till bestämmelseorter med de högsta bidragen ligger på 52,00 ecu per 100 kg levande vikt för nötkreatur av hankön och 22,50 ecu per 100 kg levande vikt för nötkreatur av honkön, medan bidragsnivån för färskt kött av fullvuxna nötkreatur av hankön ligger på 110,50 ecu per 100 kg slaktvikt.

(1) EGT L 356, 31.12.1997.

(2) EGT L 82, 19.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3789/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Export av levande djur

Den 18 december 1997 gick kommissionen med på att ändra förordning (EEG) 805/68(1) om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött. Bland ändringarna av villkoren för när levande djur får exporteras till tredje land finns införandet av kontroller i form av veterinärinspektioner vid inresa till tredje land. Efter att medvetet ha nekat djurskyddsorganisationer tillstånd att utföra sådana kontroller, trots att dessa grupper har varit de enda som har varit beredda att avslöja hur grymt djur behandlas under export, kan kommissionen ange vilka förfaranden som har införts för att genomföra kraven i den ändrade förordningen och hur många veterinärinspektörer som kommer att anställas för att utföra denna uppgift?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 februari 1999)

I kommissionens förordning (EG) 615/98 av den 18 mars 1998 om särskilda tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag när det gäller levande nötkreaturs välbefinnande vid transport(2) föreskrivs att exportbidrag för levande boskap endast kan beviljas om gemenskapens bestämmelser för skydd av djur under transport har följts.

Alla sändningar med nötkreatur som lämnar gemenskapens territorium måste genomgå systematiska kontroller utförda av en officiell veterinär i utförselmedlemsstaten. Om det finns skäl att misstänka att bestämmelserna inte efterlevts skall ytterligare kontroller genomföras då sändningarna anländer till det tredje landet. Dessutom kan den exporterande medlemsstaten kontrollera sändningar om detta är motiverat utifrån en riskanalys.

Kontrollerna i tredje land utförs antingen av en veterinär från ett sådant internationellt kontroll- och övervakningsorgan som godkänts för detta ändamål av en medlemsstat eller av en veterinär som arbetar för ett officiellt organ i en medlemsstat. En medlemsstat som har godkänt ett internationellt kontroll- och övervakningsorgan skall med jämna mellanrum undersöka om villkoren för godkännande fortfarande är uppfyllda. En sådan undersökning skall också ske om det finns välgrundade misstankar om att villkoren inte uppfyllts.

Kommissionen skall godkänna de metoder som de nationella myndigheterna använder sig av då de utför kontroller av djurhälsa och djurskydd.

Vid omorganisationen av kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor inrättades en särskild grupp för att arbeta med ovannämnda frågor, och när denna grupp är fulltalig skall den bestå av tre veterinärer. En av dessa tjänster har redan tillsatts med en veterinär med lång erfarenhet på området i fråga. Inom kort kommer också de övriga två tjänsterna att tillsättas från listan med sökande.

(1) EGT L 148, 28.6.1968, s. 24.

(2) EGT L 82, 19.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3941/98

från María Izquierdo Rojo (PSE) till kommissionen

(21 december 1998)

Angående: Reklamkostnader för pilotprojektet för Albaicín

Kan kommissionen på ett detaljerat sätt uppge hur stora kostnaderna varit för broschyrer, affischer och reklam i anslutning till pilotprojektet för stadsplanering i Albaicín-Santa Isabel?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(1 februari 1999)

Pilotprojektet för stadsplanering i Albaicin i Granada godkändes av kommissionen i juli 1997 enligt artikel 10 i förordningen om Europeiska regionala utvecklingsfonden(1), som gäller innovativa åtgärder och pilotprojekt. Det valdes som ett av 26 projekt bland över 500 som föreslogs av städer i gemenskapen. Urvalskriterierna gällde bland annat hur innovativa projekten var och deras potential som exempel, med tanke på att erfarenheterna från projekten skulle kunna utnyttjas inte bara på lokal och regional nivå, utan även på nationell och gemenskapsnivå.

Material för att främja detta projekt och sprida information om det är därför en viktig del av hela programmet, och alla utvalda projekt har budgeterade kostnader för sådan verksamhet. När det gäller pilotprojektet för stadsplanering i Albaicin har 2,5 % av den totala budgeten avsatts för reklam och publikationer av olika slag. Den totala kostnaden för projektet är 6 miljoner euro, varav Europeiska regionala utvecklingsfonden står för 2,95 miljoner euro.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 320 , 06/11/1999 s. 0031



SKRIFTLIG FRÅGA E-3231/98 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (26 oktober 1998) Angående: Möjlig ökning av antalet gemenskapsinitiativ Vilka förberedelser har kommissionen gjort för att klara av ett eventuellt beslut av parlamentet och rådet om att utöka antalet föreslagna gemenskapsinitiativ från 3 till 5 genom att hålla tillbaka Urban och skapa Restruct? Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (25 november 1998) Kommissionen förbereder för närvarande nästa runda gemenskapsinitiativ i linje med sitt förslag till nya strukturfondsförordningar(1). Om de förordningar som slutligen antas kommer att medföra en ökning av antalet gemenskapsinitiativ, kommer kommissionen att vidta de nödvändiga åtgärderna för att garantera ett riktigt genomförande. (1) EGT C 176, 9.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3925/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: En hög EU-tjänstemans uttalanden om Cyperns EU-inträde

I nr 7356 av informationsbladet "Agence Europe" av den 4 december 1998 uttalar sig chefen för kommissionens arbetsgrupp för utvidgningen, Klaus van der Pas, på sidan 12 om Cyperns EU-inträde.

Den höge EU-tjänstemannen understryker att han "instämmer i Frankrikes invändningar vad gäller EU-inträde för en delad ö som på sätt och viss ligger i en krigszon". Van der Pas' - minst sagt - märkliga inställning utbroderas vidare med en provocerande vändning om att "detta är en rädsla som vi alla delar". Den höge EU-tjänstemannen tillägger avslutningsvis att "det är medlemsstaterna som har ansvaret för inträdesförhandlingarna" och följaktligen "kan kommissionen inte komma med förslag som inte är politiskt förnuftiga" ("politically reasonable").

Kan kommissionen upplysa mig om sin officiella inställning till dessa oacceptabla åsikter och om på vilket sätt van der Pas är bemyndigad att tala i "allas" namn och framföra provocerande åsikter om Cypern, ett land som på alla sätt och vis befinner sig långt före alla andra kandidatländer?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(12 februari 1999)

Kommissionen utgår alltjämt från den ståndpunkt Europeiska unionen uttryckte vid öppnandet av anslutningsförhandlingarna med Cypern. Kommissionen kommer, så som den har gjort alltsedan förhandlingsprocessen startade, att bidra aktivt till att förhandlingarna med Turkiet går så snabbt som möjligt. Den gör detta trots ihållande svårigheter, t.ex. det faktum att den turk-cypriotiska befolkningsgruppen hittills inte har reagerat på den uttryckliga inbjudan att delta i förhandlingarna. Frågeställaren kan inte ha undgått att notera att dessa svårigheter har givit upphov till diverse uttryck för oro, även på några medlemsstaters vägnar. Kommissionen ansluter sig helt till den förhoppning som unionen upprepade gånger gett uttryck åt, dvs. att anslutningsförhandlingarna på ett positivt sätt kommer att bidra till sökandet efter en politisk lösning på Cypernfrågan genom de samtal som förs inom ramen för Förenta nationerna, vilka måste fortsätta så att det kan skapas en federation med två befolkningsgrupper och två områden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3261/98

från Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) till kommissionen

(28 oktober 1998)

Angående: Tysk vårdförsäkring

Den 5 november 1996 ställde jag en fråga (E-3178/96(1)) till kommissionen om de tyska myndigheternas beslut att dra in rätten till vårdförsäkring för personer som, även om de betalat in sina avgifter, lämnat Tyskland. Detta beslut rör huvudsakligen invandrade arbetstagare från andra medlemsstater.

Kommissionen sade i sitt svar av den 21 januari 1997 att man ville avvakta domstolens dom om huruvida Tysklands vårdförsäkringsbestämmelser är förenliga med gemenskapsrätten (mål C-160/96, Molenaar).

Den 5 mars 1998 avkunnade domstolen sin dom i målet. Där sägs att artiklarna 19.1 och 28.1 i rådets förordning (EEG) 1408/71(2) av den 14 juni 1971, såsom ändrad och uppdaterad av rådets förordning (EEG) 2001/83(3) av den 2 juni 1983, utgör ett hinder för att sådan ersättning som vårdförsäkringen i fråga, vilken utgör en kontant sjukförsäkringsersättning, underställs villkoret att den försäkrade personen måste vara bosatt i den medlemsstat där han eller hon är försäkrad. Vad har kommissionen gjort eller vad kommer kommissionen att göra för att säkra likabehandling av alla arbetstagare i Tyskland?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(29 januari 1999)

I domstolens dom av den 5 mars 1998 i mål C-160/96 Molenaar jämställs omvårdnadsförmånerna i fråga med kontanta sjukförsäkringsförmåner.

Till följd av denna tolkning kan alla personer som har rätt till endast tysk pension och som är bosatta i en annan medlemsstat utnyttja rätten att överföra omvårdnadsförmåner (artikel 28 i rådets förordning (EEG) 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(4)). I fråga om personer som har rätt till pension från två eller flera länder måste man dock först bestämma vilken medlemsstat som svarar för kontanta sjukförsäkringsförmåner. Om en person är bosatt i en medlemsstat som också betalar ut pension till honom är det denna medlemsstat som svarar för förmånerna (artikel 27 i förordning (EEG) 1408/71).

Under dessa förhållanden är det inte uteslutet att en person som har rätt till tysk pension men som är bosatt i till exempel sitt ursprungsland, som också betalar ut pension till honom, skulle ha rätt att överföra tyska omvårdnadsförmåner.

Om personen arbetar i Tyskland har han rätt, enligt artikel 3 i förordning (EEG) 1408/71, att behandlas i enlighet med tysk lagstiftning på samma villkor som tyska medborgare.

I handlingsplanen för fri rörlighet(5) föreslår kommissionen att förbättra det rättsliga ramverket i allmänhet och reformera reglerna för samordning av systemen för social trygghet, att främja samarbete mellan nationella myndigheter och att förbättra informationen till de europeiska medborgarna.

(1) EGT C 138, 5.5.1997, s. 32.

(2) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

(3) EGT L 230, 22.8.1984, s. 86.

(4) EGT L 149, 5.7.1971.

(5) KOM(97) 586 slutlig.