SKRIFTLIG FRÅGA E-0797/99

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(6 april 1999)

Angående: Befrielse från omsättningsskatt

Privata inrättningar och privatpersoner utför i allt större omfattning sociala tjänster och hjälper genom att överta dessa uppgifter staten att uppfylla sina plikter. Dessa delvis mycket arbetsintensiva och därför dyra tjänster utförs alltså inte längre enbart av offentligrättsliga inrättningar på statens bekostnad. Staten sparar genom att dessa utgifter tagits över in på betydande utgifter. Trots detta föreskriver gemenskapslagstiftningen uttryckligen endast momsbefrielse för dessa offentliga inrättningar (artikel 13.A.1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG(1) av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter).

1. Har en medlemsstat en möjlighet att förutom de i gemenskapslagstiftningen fastställda undantagen även föreskriva skattebefrielse för fysiska personer?

2. Hur motiverar kommissionen den skillnad som görs i gemenskapslagstiftningen mellan offentligrättsliga inrättningar och privata inrättningar respektive fysiska personer och anser kommissionen att denna uppdelning fortfarande är aktuell?

3. Finns det initiativ och strävanden att utvidga gemenskapslagstiftningens skattebefrielser och hur ser dessa ut?

4. Om ja, vem har tagit dessa initiativ och hur långt har de kommit?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

1. De undantag som avses i artikel 13 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund(2) skall tolkas restriktivt eftersom de utgör undantag från principen att alla ekonomiska transaktioner som mot vederlag utförs av en skattskyldig person skall beskattas(3). Därför kan en bestämmelse i artikel 13 A punkt 1 som avser tjänster som tillhandahålls av "organ" inte tillämpas på tjänster som tillhandahålls av en fysisk person.

2. Artikel 13 återspeglar de förhållanden som rådde när det sjätte direktivet antogs. På den tiden tillhandahölls sådana tjänster som frågeställaren avser sannolikt så gott som uteslutande av organ som av den berörda medlemsstaten erkändes som välgörenhetsorganisationer. Sedan denna tid har stora förändringar skett, och dessa tjänster tillhandahålls i allt större utsträckning av privata organ och av enskilda. Detta ger upphov till en snedvridning av konkurrensen och ger anledning att ifrågasätta grunden för vissa undantag i artikel 13 i sjätte momsdirektivet.

Privaträttsliga organ är dock inte automatiskt uteslutna från de undantag som frågeställaren avser. De kan komma att omfattas av dessa undantag om de av medlemsstaten ifråga erkänns som välgörenhetsorganisationer och uppfyller de ytterligare krav som medlemsstaten kan tänkas uppställa i enlighet med artikel 13 A punkt 2.

3. och 4. Kommissionen har lagt fram ett arbetsprogram(4) om att stegvis införa ett gemensamt momssystem som vore bättre anpassat till kraven på en inre marknad. En av huvudpunkterna i detta program är en modernisering av det nuvarande momssystemet. I denna modernisering ingår en översyn av undantagen i artikel 13 A i sjätte momsdirektivet i syfte att undvika konkurrenssnedvridningar av det slag som frågeställaren avser och i största möjliga utsträckning försöka åstadkomma ett neutralt momssystem.

(1) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1.

(2) EGT L 145, 13.6.1977.

(3) Se i detta sammanhang domstolens domar av den 15 juni 1989 i mål 348/87 och av den 11 augusti 1995 i mål C-453/93.

(4) KOM(96) 328 slutlig.