SKRIFTLIG FRÅGA P-0163/02

från Werner Langen (PPE-DE) till kommissionen

(29 januari 2002)

Ämne: Tillverkning av mousserande vin i Italien och Österrike

Det pärlande vinet Prosecco, som säljs av italienska företag, har ett tryck som överstiger det maximalt tillåtna trycket för pärlande vin enligt de entydiga EU-föreskrifterna (maximalt 2,5 bar) i EU:s vinlagstiftning. Detta konstaterades i Tyskland, och en motsvarande reklamation sändes till Italien. Där betvivlades uppenbarligen de tyska mätmetoderna, och fallen lades till handlingarna. Därmed får italienska företag fortsätta att sälja Prosecco med mer än 2,5 bars tryck.

Att tillsätta bladguldsfragment i mousserande vin har förbjudits i hela EU. Ändå har vissa österrikiska tillverkare av mousserande vin nu fått särskilt tillstånd att genomföra ett försök i stor skala. Följden blir att mousserande vin med bladguldsfragment nu säljs av österrikiska företag utan någon som helst konkurrens.

Känner kommissionen till dessa båda sakförhållanden?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att förhindra att det maximala trycket för pärlande vin överskrids i Italien?

Vem beviljade det särskilda tillståndet för ett storskaligt försök med mousserande vin med bladguldsfragment i Österrike? Anser kommissionen att detta storskaliga försök innebär ett brott mot Europeiska unionens konkurrensbestämmelser?

Kompletterande svarfrån Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 mars 2002)

Efter kontakter med de nationella myndigheterna kan kommissionen nu ge följande preciseringar när det gäller de frågor som parlamentsledamoten tog upp.

När de tyska myndigheterna kontrollerade huruvida uppgifterna på etiketten överensstämde med följedokumentet, kunde de i ett parti pärlande vin, Prosecco del Veneto, påvisa ett koldioxidtryck som var högre än 2,5 bar, samt förekomst av exogen koldioxid. Benämningen pärlande vin överensstämde inte med definitionen i bilaga I punkt 17 till rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin(1), och därför förbjöds saluföringen av vinet i fråga. De tyska myndigheterna informerade de italienska myndigheterna och kommissionen, i enlighet med artikel 8 i kommissionens förordning (EG) nr 2729/2000 av den 14 december 2000 om tillämpningsföreskrifter för kontroller inom vinsektorn(2). Det högsta koldioxidtrycket på 2,5 bar i pärlande viner, enligt förordning (EG) nr 1493/1999, ifrågasätts inte av de italienska myndigheterna, och de behöriga kontrollmyndigheterna fortsätter att kontrollera detta och andra gränsvärden för den här typen av vin.

Metoden att tillsätta guldflingor i mousserande viner finns inte med bland de oenologiska metoder som förtecknas i bilaga V till förordning (EG) nr 1493/1999. Detta är således inte tillåtet.

De österrikiska myndigheterna har informerat kommissionen, enligt artikel 41 i kommissionens förordning (EG) nr 1622/2000 av den 24 juli 2000 om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin och införandet av en gemenskapskodex för oenologiska metoder och behandlingar(3), om försök med denna nya oenologiska metod. Tillståndet gäller för 7 000 hektoliter per år, och syftet är att utveckla produkten och se hur marknaden reagerar. Kommissionen kommer att informeras om resultaten av denna försöksverksamhet. Viner av den här typen får inte exporteras. Villkoren för försöksverksamheten, så som dessa redovisats för kommissionen, är förenliga med förordning (EG) nr 1622/2000.

I Österrike framställer man för övrigt en annan dryck som innehåller guldpartiklar. Denna kallas aromatiserad dryck baserad på mousserande vin. Denna produkt, som alltså skiljer sig från mousserande vin, uppfyller kraven i gemenskapslagstiftningen, särskilt bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 1601/91 av den 10 juni 1991 om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter(4).

(1) EGT L 179, 14.7.1999.

(2) EGT L 316, 15.12.2000.

(3) EGT L 194, 31.7.2000.

(4) EGT L 149, 14.6.1991.