ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1969/99

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Samförbränning av avfall

I sitt förslag till rådets direktiv om förbränning av avfall (KOM(1998) 558) (1) ställer kommissionen samma källsorteringskrav på bränsle som framställts av brännbart kommunalt avfall och är avsett för samförbränning i lokala fjärrvärmeverk som på bränsle avsett för avfallsförbränningsanläggningar.

Detta skulle i praktiken till exempel i finländska förhållanden innebära att antalet avfallsförbränningsanläggningar drastiskt skulle minska och att förbränningen av avfall skulle koncentreras till stora enheter. Därvid skulle redan de transportbetingade utsläppen öka

i betydande grad i norr, där avstånden är stora. I Finland har det särskilt under de senaste åren utvecklats system för avfallsinsamling och hantering samt för kvalitetsövervakning i samband därmed och dessa system har för sin del grundat sig på regionala avfallsförbränningsanläggningar.

Tänker kommissionen i sitt direktiv ta hänsyn till de särskilda förhållanden som råder i norr? Hur ämnar kommissionen säkerställa att det nya direktivet också i fortsättningen kommer att främja utvecklingen av avfallsinsamlings- och hanteringssystem i norra Europa?

(1) EGT C 372, 2.12.1998, s. 11.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Kommissionens förslag om förbränning av avfall(1) antogs den 7 oktober 1998. Parlamentet gjorde sin första behandling den 14 april 1999. Rådet antog en gemensam ståndpunkt den 25 november 1999.

Kommissionen förde vid utarbetandet av förslaget intensiva diskussioner med experter från alla medlemsstater liksom med alla andra berörda parter. Dessa diskussioner samt förhandlingarna i rådet har lett till en gemensam ståndpunkt som tar hänsyn till de skandinaviska medlemsstaternas särskilda krav.

I den gemensamma ståndpunkten strävar man efter att införa samma krav för samförbrännning av avfall som för förbränning av avfall. För förbränningsanläggningar där man samförbränner avfall gäller normalt strängare gränser för utsläpps jämfört med anläggningar där man inte använder avfall. Problemet ligger emellertid inte alltid i att följa strängare gränser för utsläpp, utan i kostnaderna för de mätningar som krävs enligt direktivet. Därför finns det enligt det nya direktivet en möjlighet att få tillstånd från myndigheterna att minska frekvensen för mätningarna, vilket bör minska kostnaderna för operatörerna.

Kommissionen anser därför att det framtida direktivet inte kommer att avskräcka medlemsstaterna från att inrätta system för insamling och hantering av avfall.

(1) KOM(1998) 558 slutlig, ändrat genom KOM(1999) 330 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2084/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(12 november 1999)

Ämne: Parkeringen på Via Sacchi i Rom och underlåtenhet att införliva bestämmelserna om miljönkonsekvensbeskrivningar i regionen Latium

Regionen Latium har nyligen ställt in arbetena med att bygga ett stort underjordiskt parkeringsgarage på via Sacchi i Rom, i ett område som är särskilt känsligt dels ur hydrogeologisk synvinkel dels på grund av förekomsten av ett stort antal arkeologiska lämningar. Trots att arbetena med det stora parkeringsgaraget, som enligt planerna skall omfatta tio våningar, redan påbörjats ställdes de in av landstingsrådet för miljö på grund av att det saknades en lämplig miljökonsekvensbeskrivning och till följd av protester från de boende som påpekade att stabiliteten och säkerheten för befintliga byggnader äventyrades.

1. Anser inte kommissionen att det som har inträffat är det femtioelfte beviset för att regionen Latium snarast måste införliva de nationella italienska lagar som i sin tur har införlivat direktiv 85/337/EEG(1) och ändringar till detta?

2. Anser inte kommissionen att regionen Latiums underlåtenhet att införliva och konkret tillämpa detta direktiv bör betraktas som att de italienska myndigheterna inte har fullgjort sina skyldigheter vad gäller införlivande av gemenskapslagstiftning?

3. Anser inte kommissionen att det vore lämpligt att kontrollera att projektet i fråga inte omfattas av de kategorier som listas i direktiv 85/337/EEG och för vilka direktivet föreskriver en obligatorisk miljökonsekvensbeskrivning?

4. Kan kommissionen ge sin övergripande syn på fallet?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 december 1999)

Med utgångspunkt i de uppgifter frågeställaren tillhandahållit anser kommissionen att det för närvarande inte finns någon grund för ett ingripande i detta särskilda fall.

Detta beror bland annat på att de regionala myndigheterna har stoppat arbetet på projektet, eftersom det inte gjorts någon miljökonsekvensbedömning (EIA) för projektet. Det tycks alltså som om det vidtas åtgärder på nationell nivå för att fullgöra de förpliktelser som följer av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt.

När det gäller den större frågan om genomförandet av direktiv 85/337/EEG i regionen Latium bör det noteras att regionen genom Deliberazione della giunta regionale 30 giugno 1998 n.3099 har genomfört Decreto del Presidente della Repubblica 12 april 1996 atto di indirizzo e coordinamento concernente disposizioni in materia di valutazione di impatto ambientale på regional nivå. I presidentdekretet anges kraven för de projekt som anges i bilaga II till direktiv 85/337/EEG och som enligt italiensk lag hör under regionernas befogenhet. Därmed bör den del av direktiv 85/337/EEG som enligt italiensk lag hör under regionernas befogenhet betraktas som genomförd och tillämpad i regionen Latium. Kommissionen undersöker för närvarande inom ramen för ett överträdelseförfarande det generella genomförandet på regional nivå i Italien av direktiv 85/337/EEG.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1637/99

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Rättsliga handlingar som överlämnats till kommissionen angående inrättandet av EU:s Kontor för livsmedels- och veterinärfrågor i Grange, Meath, Irland

Exakt när presenterade den irländska Office of Public Works de rättsliga handlingarna angående inrättandet av EU:s Kontor för livsmedels- och veterinärfrågor i Grange, Meath, Irland för kommissionen? Varför har de ännu inte undertecknats och när kommer undertecknandet troligen att ske?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock

(11 oktober 1999)

Kommissionen fick den 8 juni 1999 tillgång till de juridiska handlingar som rör uppförandet av en byggnad åt kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor (FVO) i Grange, grevskapet Neath i Irland. Handlingarna överlämnades av Upphandlingskontoret för bygg- och anläggningsarbeten (Office of Public Works) via kommissionens juridiska ombud.

Dessa dokument var nödvändiga för den övergripande kontrollen av avtalets bestämmelser, till exempel rörande olika finansiella åtaganden. Kontrollen är ett internt arbete som kräver underskrifter från ett stort antal avdelningar inom kommissionen. Dokumenten var också en förutsättning för utarbetandet av ett meddelande till budgetmyndigheten i enlighet med de riktlinjer som kommissionen gett i det preliminära utkastet till tilläggs- och ändringsbudget nr 1/97(1). Det framgår av detta utkast att kommissionen kommer att informera den budgetansvariga myndigheten om de långsiktiga kostnaderna för Grange-projektet (...) så snart som de övergripande kostnaderna blir kända.

Det interna arbetet avslutades den 10 september 1999 genom att kommissionen antog ett meddelande(2) till budgetmyndigheten om förvärvet av FVO:s nya byggnad i Grange. Kontraktet undertecknades sedan på kommissionens vägnar den 13 september 1999 och överlämnades därefter till de juridiska ombuden.

(1) SEK(97) 750 slutlig.

(2) SEK(1999) 1324.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2108/99

från SIR Robert Atkins (PPE-DE) till kommissionen

(22 november 1999)

Ämne: Flygtrafikkontroll

Enligt vilken tidtabell avser kommissionen att åtgärda förseningar p.g.a. flygtrafikkontrollen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2106/99, E-2107/99, E-2108/99, E-2109/99, E-2110/99, E-2111/99, E-2112/99, E-2113/99, E-2114/99, E-2115/99, E-2116/99 och E-2117/99 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(20 december 1999)

Kommissionen har utfärdat ett meddelande(1) om det nuvarande läget för förseningar i lufttrafiken och om nya initiativ som skall tas för att tillhandahålla gemenskapen med den flygledningstjänst (ATM-system) den behöver för att säkerställa att dess inre marknad fungerar på rätt sätt. De flesta av de frågor som tas upp av parlamentsledamoten besvaras i detta dokument som antogs den 1 december 1999 och har skickats till rådet och parlamentet.

Vid förberedandet av detta meddelande arbetade kommissionen i nära samarbete med intresserade parter, särskilt användare av luftrummet, flygplatser, arbetare och tillhandahållare av flygledningstjänster genom deras representativa organisationer. Den rådfrågade också de civila luftfartsmyndigheterna i alla medlemsstater om de olika åtgärderna som bör tas för att komma till rätta med situationen.

En minskning av förseningar i lufttrafiken är huvudsakligen medlemsstaternas och deras samordningsorgans Eurocontrol ansvar. I detta sammanhang är det upp till specialisterna att definiera och genomföra driftsmetoder och tekniska förbättringar. Gemenskapens uppgift är i huvudsak att skapa den organisatoriska ram på nationell och europeisk nivå för att säkerställa att sådana lösningar accepteras och genomförs av alla på ett samordnat och konsekvent sätt. Det är därför som gemenskapen 1998 beslutade att gå med i Eurocontrol för att utöva politisk kontroll över denna organisation. Förhandlingar med detta som syfte har nästan slutförts, men ratificeringsförfaranden kan ta flera år. Kommissionen kommer därför att begära att gemenskapens deltagande genomförs snabbt.

Strategin för ATM 2000 är ett dokument som har tagits fram av Eurocontrol och det är den organisationens ansvar att anta och genomföra de förslag som finns i strategin. Kommissionen har bidragit med framtagningen av detta dokument tillsammans med användare av luftrummet, medlemsstater och internationella organisationer. Kommissionen stöder de allmänna målen och strategiska principer såsom anges i strategin, men undrar om det inte krävs mer arbete för att utveckla en mogen, tillförlitlig och stabil plan som tar upp den tekniska utveckling som är nödvändig för att klara av en beräknad fördubbling av trafiken till 2015.

(1) KOM(1999) 614.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1717/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) och Armando Cossutta (GUE/NGL) till rådet

(30 september 1999)

Ämne: Bombräder mot folket i Irak

Sedan månader tillbaka bombar det amerikanska och brittiska flygvapnet Irak i all tystnad och sprider förstörelse och död bland de civila. Detta sker utan att varken FN eller någon annan internationell organisation reagerat med någon resolution.

Delar rådet det uttalande som den franska regeringens talesman riktade till FN, enligt vilket vi inte får avstå från att uttrycka vårt starka ogillande inför dessa allt intensivare flygräder vars syfte är oförståeligt för oss?

Svar

(2 december 1999)

Rådet är djupt bekymrat över den allvarliga situationen i Irak.

Rådet anser att en bestående säkerhet och stabilitet i regionen samt levnadsförhållandena för Iraks folk är det första FN:s säkerhetsråd har att tänka på när det gäller att nå en överenskommelse om Irak.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1744/99

från Carmen Cerdeira Morterero (PSE) till kommissionen

(1 oktober 1999)

Ämne: Angrepp mot homosexuella

Allt fler angrepp mot homosexuella och lesbiska grupper har under den senaste tiden noterats i hela Europa. En bomb kastades in i en lokal för homosexuella i Gijón den 1 augusti i år och i London orsakade en terroristattack mot en liknande lokal flera dödsfall. Dessa händelser är ytterst oroväckande.

Nämnda incidenter är särskilt allvarliga inom ett område som Europeiska unionen, där skydd av mänskliga rättigheter utgör en central fråga, i synnerhet för närvarande då en europeisk stadga för grundläggande rättigheter håller på att utarbetas.

Europeiska unionens egna fördrag inbegriper dessutom principer som frihet, rätt till och respekt för fritt val av religion, politisk åskådning och sexuell läggning samt förbud mot diskriminering av ovannämnda orsaker.

Den nya artikel 13 i Amsterdamfördraget fastställer en möjlighet för rådet att på förslag av kommissionen vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av (bl.a.) sexuell läggning. Denna typ av beklagansvärda angrepp kräver därför ett klart och tydligt ställningstagande från unionens institutioner och mer konkret från Europeiska kommissionen, som är fördragens sanna väktare.

Mot bakgrund av ovanstående ställs följande frågor:

1. Kan kommissionen tillhandahålla oss uppgifter om antalet angrepp, från och med 1995 till dags dato, mot homosexuella, lesbiska och transsexuella inom Europeiska unionen och i var och en av medlemsstaterna?

2. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att förebygga och undvika denna form av angrepp?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou

(3 november 1999)

1. Kommissionen har inte den information som efterfrågas.

När det gäller icke-diskriminering på grund av sexuell läggning delfinansierade kommissionen 1998 en rapport från International lesbian and gay association (ILGA) med titeln Equality for lesbians and gay men (jämlikhet för lesbiska och homosexuella). I denna rapport ges en övergripande syn på den rättsliga och sociala situationen för lesbiska och homosexuella i de femton medlemsstaterna. Kommissionen sänder en rapport direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

2. I artikel 13 i EG-fördraget (f.d. artikel 6a), ges rådet befogenhet att på förslag från kommissionen vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av bl.a. sexuell läggning. Efter omfattande samråd avser kommissionen att inom en snar framtid föreslå en rad antidiskrimineringsåtgärder som grundas på artikel 13 och som omfattar både lagstiftning och handlingsprogram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1649/99

från Benedetto Della Vedova (TDI) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: ENEL: s uppköp av 30 procent av Telepiù

ENEL är ett helstatligt företag och de liberaliseringsåtgärder som nyligen vidtagits inom elektricitetssektorn har inte inverkat på dess monopolställning (ENEL har hur som helst enligt lagstiftningen erhållit ett giltigt undantag från marknadsreglerna när det gäller hushållens förbrukning). Detta företag har meddelat sin vilja att förvärva 30 procent av kapitalet i den italiensk- och franskägda TV-kanalen Telepiù.

Anser inte kommissionen att investeringen av ungefär 1 000 miljarder lire i den fransk-italienska gruppen Telepiù-Canalplus medför en snedvridning av konkurrensen på den europeiska marknaden för privatägd TV? Och anser inte kommissionen att uppköpet av 30 procent av kapitalet i ovan nämnda företag utgör ett olagligt statligt stöd som strider mot artikel 87 i fördraget, eftersom ENEL är statligt ägt och innehar en monopolställning inom elektricitetssektorn?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Mario Monti

(26 oktober 1999)

Kommissionens politik inom sektorer som kännetecknas av kraftig teknisk innovation, såsom betal-tv-sektorn, består vid tillräcklig efterfrågan på marknaden i att främja flera konkurrerande operatörer för att undvika uppkomsten av monopol. Kommissionen uppfattar det som positivt att två konkurrenter är verksamma inom samma sektor i Italien och följer med intresse de åtgärder som syftar till att påskynda IT-revolutionen och att främja utvecklingen inom multimedia och interaktiva tjänster.

Det faktum att ett statligt företag såsom ENEL förvärvar kapital i ett privat företag som verkar inom betal-tv-sektorn, utgör inte i sig någon snedvridning av konkurrensen på den marknaden.

Vad gäller transaktionens möjliga inslag av statligt stöd enligt artikel 87 (f.d. 92) i EG-fördragets regler om statligt stöd, kan offentliga företag använda sina egna tillgångar till förvärv, om den väntade avkastningen på investeringen är jämförbar med vad en privat investerare som

verkar i en marknadsekonomi(1) skulle ha krävt. I linje med detta resonemang har kommissionen tillställt de italienska myndigheterna en skrivelse med en begäran om uppgifter för att kunna undersöka ENEL:s investering och bedöma huruvida denna utgör någon form av statligt stöd.

(1) Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i EEG-fördraget och artikel 5 i kommissionens direktiv nr 80/723/EEG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag EGT C 307, 13.11.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2575/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Avsaknad av infrastruktur och anläggningar i Patras hamn

Den olycka som nyligen inträffade 14 sjömil utanför hamnen i Patra då passagerarfartyget Superfast III fattade eld och 12 personer tragiskt omkom aktualiserar de problem som denna hamn i åratal kämpat med. Bristen på infrastruktur och anläggningar gör att passagerarnas säkerhet och hälsa inte kan tryggas, att ombordstigning, ilandstigning och kontroll försvåras, och att grundläggande lastbilskontroller är omöjliga att utföra.

Jag önskar fråga kommissionen om följande:

1. Har kommissionen för avsikt att av den grekiska regeringen kräva att denna utan dröjsmål vidtar åtgärder för att förbättra infrastrukturen vid hamnen i Patra för att därigenom underlätta förhållandena för passagerarna detta inte minst med tanke på att Grekland erhåller finansiering ur gemenskapsfonder för att förbättra förhållandena i sina hamnar, medel som i regel enbart används för att förbättra de delar som rör varutransporter?

2. Känner kommissionen till varför det behöriga grekiska ministeriet inte vidtagit de åtgärder för att förbättra infrastrukturen i Patras hamn som kommissionen hade föreslagit på basis av studier som gjorts av den behöriga myndigheten vid hamnarna i Dover, och om kommissionen inte gör det ämnar den då avkräva en förklaring om varför man handlat på detta vis?

3. Har kommissionen för avsikt att, även om direktiv 1999/35(1) inte träder i kraft i medlemsstaterna före den 1 december 2000, kräva att den grekiska regeringen, som ett uttryck för god vilja, offentliggör en redogörelse för olycksförloppet vid Superfast III-tragedin och översänder en kopia av denna redogörelse till kommissionen i enlighet med artikel 12 i ovannämnda direktiv?

4. Har kommissionen några förslag till förbättring av basinfrastrukturen vid Greklands övriga hamnar (Pireus, Igoumenitsa, olika öar etc.) med tanke på passagernas säkerhet och hälsa, och vilka förpliktelser kommer den att kräva att den grekiska regeringen ingår med avseende på detta?

(1) EGT L 138, 1.6.1999, s. 1.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(20 december 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1676/99

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till rådet

(22 september 1999)

Ämne: Jakttider för flyttfåglar

Genom rådets direktiv 79/0409/EEG(1) av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar har Europeiska unionen tagit ställning för att bevara samtliga vilda fågelarter som normalt förekommer inom medlemsstaternas territorier.

Medlemsstaterna skall vad gäller jakten på vissa fågelarter, se till att uppfylla principerna om ett förnuftigt utnyttjande och en ekologiskt avvägd reglering av de aktuella fågelarternas bestånd, särskilt vad gäller flyttfåglar. De skall även se till att i synnerhet flyttfåglar inte jagas under häckningsperioden eller då de ruvar och föder upp sina ungar.

I mars 1994 föreslog kommissionen en ändring av direktivet enligt vilken det överläts åt varje enskild medlemsstat att fastställa jakttiderna för flyttfåglar. Detta förslag från kommissionen, i vilket det inte förekommer någon enhetlig tidpunkt efter vilken jakten skall upphöra, diskuterades av Europaparlamentet. Europaparlamentets ledamöter tog i omröstning i februari 1996 ställning för att jakttiden skulle ges en enhetlig slutpunkt i hela Europeiska unionen, nämligen den 31 januari.

Vad har sedan dess gjorts av rådet för att beakta detta krav från parlamentet?

Några medlemsstater har fastställt jakttiderna för flyttfåglar så att bevarandet av vissa fågelarter hotas. Exempelvis inleds jakttiden i Frankrike vid en tidpunkt då ungfåglarna fortfarande är beroende av sina föräldrar. Frankrike bryter därigenom mot artikel 7.4 i direktiv 79/409/EEG. Av denna anledning har man inlett ett förfarande för att väcka talan om fördragsbrott.

Vilket är det aktuella läget vad gäller detta förfarande?

Vilka åtgärder kommer rådet att vidta för att säkerställa att bestämmelserna i direktiv 79/409/EEG tillämpas i samtliga medlemsstater?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

Svar

(2 december 1999)

Vid diskussionen om kommissionens förslag som avser att klargöra hur stor frihet medlemsstaterna har att skönsmässigt fastställa i synnerhet datum för jaktperiodens slut, övervägde rådet bl.a. möjligheten att införa ett enda slutdatum som skulle kunna ligga mellan den 31 januari och den 10 mars. I detta sammanhang tog rådet del av Europaparlamentets yttrande från 1996 till förmån för ett enhetligt slutdatum för jakten på europanivå, d.v.s. den 31 januari varje år. Rådet har emellertid ännu inte lyckats finna någon enhälligt godtagbar lösning på alla de problem som tas upp i kommissionens förslag.

För att främja en så bred överenskommelse som möjligt pågår kontakter mellan berörda medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1765/99

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Nederländsk lag diskriminerar EU-medborgare

Den 30 september 1998 trädde lagen om naturalisering av nyinflyttade (Wet Inburgering Nieuwkomers) i kraft i Nederländerna. Kan kommissionen i anledning av detta besvara följande frågor:

1. Vad anser kommissionen om denna lag?

2. Om kommissionen anser att lagen är diskriminerande, ämnar kommissionen i så fall göra en framställan i saken till Nederländerna?

3. Varför har kommissionen fortfarande inte reagerat på klagomål från samhället i Nederländerna, bland annat klagomålet från den riksomfattande intresseorganisationen för personer av sydeuropeisk härkomst, Landelijk Inspraakorgaan Zuid-Europeanen (LIZE), av den 8 september 1998? (behandlat av Carmel O'Reilly, Cabinet Flynn/ms D(98))

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou

(19 november 1999)

Syftet med den nämnda lagen är att integrera nyinflyttade. Detta sker särskilt genom att erbjuda dem kurser i nederländska och kurser som ökar deras möjligheter på den nederländska arbetsmarknaden. Att delta i integrationsprogrammet är obligatoriskt för nyinflyttade som på grundval av ett officiellt språkprov anses ha för dåliga kunskaper i nederländska för att kunna integreras i det nederländska samhället och särskilt på arbetsmarknaden. Om de skyldigheter som föreskrivs i lagen inte uppfylls, leder det till straffpåföljder.

Det faktum att EU-medborgare har uteslutits från de utbildningsprogram som erbjuds på grundval av denna lag visar hur komplex denna fråga är och kräver närmare utredningar.

Kommissionen undersöker för närvarande problemet i detalj och kommer att informera parlamentsledamoten om resultatet.

Kommissionen beklagar att svaret på den skrivelse som parlamentsledamoten hänvisar till dröjt. En skrivelse om klagomålen har nyligen sänts till den berörda organisationen.