SKRIFTLIG FRÅGA P-2853/01

från Florence Kuntz (EDD) till kommissionen

(8 oktober 2001)

Ämne: Mervärdeskatt på betjäningsavgift

Den 1 oktober i år trädde en bestämmelse i kraft i Frankrike enligt vilken mervärdeskatt obligatoriskt skulle tas ut på de betjäningsavgifter som tas upp för personalen på restauranger och i frisörsalonger.

Dock har Frankrike till och med i år haft rätt att undanta sådana avgifter från mervärdeskatten med stöd av ministerrådets beslut 89/487/EEG(1) av den 28 juli 1989, där Frankrike fick rätt att tillämpa ett undantag från artikel 17.6 andra stycket i det sjätte direktivet 77/388/EEG(2) om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter.

Det har behövts en dom från domstolen, avkunnad den 29 mars i år, för att avskaffa detta system med undantag. Varför har kommissionen och rådet väntat i över tio år för att komma åt en situation som inte varit till besvär för någon annan än dem själva? Och framför allt: varför måste påbudet om att det skall tas ut mervärdeskatt på betjäningsavgifter komma i omedelbar anslutning till att euron skall införas? Denna nya valuta kommer i själva verket redan som det är att ha en inflationsdrivande effekt, till följd av omräkningskursen (6,55957 franc för en euro) och de svåra avrundningar som måste göras. Kan kommissionen förklara varför den låter förändringen komma vid en så pass absurd tidpunkt att det uppstår en risk för att tendenserna till en ekonomisk nedgång skall förstärkas genom att enskilda individer avskräcks från att konsumera, när det ju dock är den privata konsumtionen som är drivfjädern för tillväxten?

(1) EGT L 239, 16.8.1989, s. 21.

(2) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 november 2001)

Det undantag som tas upp i parlamentsledamotens fråga och som Frankrike beviljades genom rådets beslut av den 28 juli 1989 är ingalunda avsett att låta Frankrike utesluta serviceavgifter från beskattningsunderlaget för mervärdesskatt. Detta undantag från artikel 17.6 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter hade till syfte att låta Frankrike göra ett undantag från avdragsrätten för skatt på vissa representationskostnader. Detta undantag ogiltigförklarades för övrigt av domstolen i en dom av den 19 september 2000(1).

Det ankommer på kommissionen att övervaka tillämpningen av EG-fördraget och att se till att medlemsstaterna tillämpar gemenskapsrätten på ett korrekt sätt, däribland under övergångsperioden inför eurons införande.

Kommissionen ansåg i det aktuella fallet att bestämmelserna i artiklarna 2.1 och 11 A.1 a i det ovan nämnda direktivet av den 17 maj 1977 utgjorde ett hinder för att undanta betjäningsavgifter från beskattningsunderlaget för mervärdesskatt.

Dessutom hade den omständigheten att skatten på dricks inte inkluderades beskattningsunderlaget för mervärdesskatt en negativ inverkan på Frankrikes bidrag till gemenskapens momsbaserade egna medel, eftersom medlemsstaternas bidrag beräknas på detta beskattningsunderlag.

Det var dessa skäl som gjorde att kommissionen inledde ett sådant överträdelseförfarande mot Frankrike som avses i artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget, eftersom serviceavgifter hade undantagits från beskattningsunderlaget för mervärdesskatt.

Den rättsliga granskning som kommissionen hade gjort bekräftades av domstolen i en dom av den 29 mars 2001(2).

Medlemsstaterna skall inom tre månader underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att följa domstolens dom. I annat fall får kommissionen inleda ett förfarande på grundval av artikel 228 (f.d. 171 i EG-fördraget). Eftersom kommissionen inte kan bestämma hur lång tid ett överträdelseförfarande skall ta, är det en ren tillfällighet att eurons införande sammanfaller i tiden med att den franska lagstiftningen bringas i överensstämmelse med gemenskapsrätten.

(1) Mål C-177/99 och mål C-181/99 Ampafrance SA och Sanofi Synthelabo SA.

(2) Mål C-404/99 kommissionen mot Frankrike.