ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3457/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: EU-stöd till OSS och de central- och östeuropeiska länderna på området kärnkraft

I kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om åtgärder med anknytning till kärntekniksektorn för kandidatländerna i Central- och Östeuropa och de nya oberoende staterna (KOM(98) 0134) ges på 25 sidor en överblick över det arbete som uträttats och över målsättningen inför framtiden. Inte på något enda ställe nämner emellertid kommissionen de vetenskapliga källor man anlitat när detta meddelande utarbetades.

1. Har kommissionen under senare år beställt några undersökningar som rör ämnesområdet kärnkraft och säkerhet i OSS och de central- och östeuropeiska länderna, eller undersökningar som ger upplysningar om framgång, misslyckanden och/eller hinder för EU-stöd på detta område? Om så är fallet:

2. Hur många undersökningar rör det sig om exakt, och vilka är titlarna på dessa?

3. Vem fick i uppdrag att genomföra dessa undersökningar, när skedde detta och vad kostade det?

4. När kommer kommissionen att ställa detta material till Europaparlamentets förfogande? Var kan tredje man få tillgång till det?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(16 december 1998)

Kommissionen har under de senaste åren ingått ett flertal kontrakt med europeiska företag om undersökningar rörande säkerhetsfrågor, särskilt inom ramen för Phare- och Tacisprogrammen. Flera kontrakt som särskilt gäller utvärdering av gemenskapsprogrammen har också ingåtts.

Kommissionen gav under 1996 tre oberoende kärnsäkerhetsexperter i uppdrag att göra en bedömning av den rådande situationen i östeuropeiska kärnkraftverk och att lägga fram förslag till framtida policyriktlinjer för gemenskapsåtgärder till stöd för förbättring av säkerheten. Den av kommissionen under 1997 offentliggjorda preliminära utvärderingsrapporten för Tacis, vilken skickats till frågeställaren och parlamentets generalsekretariat, omfattar en bedömning av kärnsäkerhetsprogrammet. En oberoende expertpanel på hög nivå under ledning av en tidigare generaldirektör vid Gemensamma forskningscentret utarbetade nyligen en rapport med titeln "Nuclear Safety in Central and Eastern Europe and in the New Independent States - A Strategic View for the Future of the European Union's Phare and Tacis Programmes"(1) ("Kärnsäkerhet i Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna - En strategisk översikt över den framtida utformningen av Europeiska unionens Phare- och Tacisprogram"). I rapporten ges en vittomfattande översikt av programmet och förslag för framtiden. Rapporten återspeglar inte nödvändigtvis i samtliga fall kommissionens uppfattning. Den har skickats till parlamentet.

Även meddelandet om åtgärder med anknytning till kärntekniksektorn för kandidatländerna i Central- och Östeuropa och de nya oberoende staterna(2), vilket skickats från kommissionen till parlamentet, innehåller mer utförliga uppgifter om kommissionens åtgärder.

(1) http://europa.eu.int/comm/dg1a/nss/index.htm.

(2) KOM(98) 134.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3883/98

från Michl Ebner (PPE) till rådet

(4 januari 1999)

Angående: Europeisk vapenfri tjänst

I de flesta av EU:s medlemsstater är det möjligt att göra vapenfri tjänst medan det i flera länder (till exempel i Grekland) däremot inte är det. I dessa sistnämnda blir personer som av religiösa eller filosofiska skäl vägrar göra sin militärtjänst förföljda av offentliga myndigheter.

I en resolution från parlamentet av den 22 september 1995 om inrättande av europeisk vapenfri tjänst (B4-1127/95)(1) uppmanar parlamentet kommissionen att utarbeta ett förslag till inrättande av europeisk vapenfri tjänst.

Kan rådet, mot bakgrund av ovanstående, ange:

- om den har för avsikt att bereda väg för en tillnärmning av de olika medlemsstaternas lagstiftning på detta område, med hänsyn till harmoniseringen av EU:s regelverk.

- Har rådet vidare för avsikt att, med hänsyn till medborgarnas fria rörlighet inom EU, utarbeta ett system som i praktiken möjliggör europeisk vapenfri tjänst eller fullgörande av vapenfri tjänst i en annan medlemsstat än den egna?

Svar

(9 mars 1999)

Enligt fördragen har Europeiska unionen inte befogenhet att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning för att utarbeta bestämmelser om att inrätta en europeisk vapenfri tjänst som den ärade parlamentsledamoten föreslår.

(1) EGT C 269, 16.10.1995, s. 232.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/175

(2004/C 84 E/0215)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0200/04

från Ioannis Marinos (PPE-DE) till kommissionen

(29 januari 2004)

Ämne: ”Bobprogrammet” och trafikolyckor

Enligt gemenskapens finansrapport för 2002, där den budgetansvariga kommissionsledamoten Michaele Schreyer författat inledningen, omkom 40 000 människor och 1,7 miljoner skadades i EU-trafiken under år 2000 (sidorna 57 och 58). Kommissionen stöder det så kallade Bobprogrammet, där målet är att bilanvändare som under en utekväll ingår i ett sällskap skall uppmuntras att utse en person i sällskapet till förare som inte skall dricka alkohol, så att man kan komma hem i säkerhet när kvällen är slut. På sidan 58 i dokumentet står det att detta program för första gången genomfördes i Belgien 1995 och att det därefter kopierats av andra medlemsstater under olika benämningar (exempelvis ”Lince” i Spanien och ”Joker” i Portugal). I Grekland och Nederländerna har programmet gått under namnet ”Bob”.

Vilka uppgifter har kommissionen om resultaten av programmet i Grekland? Har trafikolyckorna minskat, och i så fall med hur många procent, i Grekland, som är det land i unionen som i förhållande till sin folkmängd har flest trafikolyckor med dödlig utgång? Med vilka anslag har de grekiska myndigheterna fått hjälp att genomföra programmet, och hur har dessa anslag använts?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(26 februari 2004)

Under perioden 2001-2003 stödde kommissionen trafiksäkerhetskampanjer med temat att utse en förare, eller ”den som kör dricker inte”, i såväl Grekland som flera andra medlemsstater.

De maximala bidragsbelopp som Grekland beviljades uppgick till 174 000 euro, 163 000 euro respektive 72 000 euro, vilket motsvarade mellan 22 och 7 procent av de totala bidragen.

Anslagen användes till att anpassa det belgiska Bobprogrammet till de kulturella förhållandena i Grekland. I praktiken tog detta sig uttryck i affischer, reklaminslag i tv och radio, reklambilagor i tidningar, inspelning av en pedagogisk videofilm, en webbplats på Internet samt inspelning av ett utbildningsprogram för unga förare i samarbete med körskolorna.

Ett av målen med programmet i Grekland var att minska antalet trafikolyckor till följd av alkoholintag med 15 procent under tre år. Enligt statistiken (siffrorna för 2003 är fortfarande preliminära) minskade det totala antalet döda i trafikolyckor med 22 procent mellan 2000 och 2003.

Den 27 maj 2003 organiserade kommissionen en offentlig konferens i Bryssel i syfte att tillsammans med alla organisatörer utvärdera effekten av programmen. Uppgifter om de presentationer som gjordes, till exempel presentationen av programmet i Grekland, finns på generaldirektoratet för energi och transports webbplats (1).

(1) http://europa.eu.int/comm/transport/road/roadsafety/behaviour/alcohol/conf_designated_drivers_en.htm.
—

För det andra: Det är möjligt att företaget Parmalat har kommit i åtnjutande av stöd via program som medfinansieras via EUGFJ:s utvecklingssektion. Åtgärder som får stöd inom ramen för landsbygdsutvecklingen under EUGFJ:s utvecklingssektion ingår, enligt de programplaneringsregler som följer av strukturfondslagstiftningen (2), i den operativa programplaneringen för mål 1-områden. Enligt dessa regler innehåller programmen i fråga ingen finansiell information om den slutliga stödmottagaren. I artikel 18 i förordning (EG) nr 438/200 (3) förvaltnings- och kontrollsystemen för stöd som beviljas inom ramen för strukturfonderna föreskrivs hur den räkenskapsinformation som medlemsstaterna är skyldiga att inneha skall vara utformad och vilket innehåll den skall ha.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/207

(2004/C 88 E/0215)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0749/04

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(11 mars 2004)

Ämne: Införandet av det sektorsinriktade tänkesättet i EU:s utvecklingssamarbete

Sedan det sektorsinriktade tänkesättet (”sector approach”) infördes har Europeiska kommissionens utvecklingssamarbete starkt förändrats. Detta tänkesätt går ut på att mottagarländerna i ökande grad skall ge direkt stöd ur sina egna budgetar. Följden blir att det finns allt mindre pengar att tillgå för tekniskt bistånd i form av projekt för europeiska konsultföretag, eftersom mottagarländerna själva och deras förvaltning i framtiden i hög grad själva får ta på sig olika uppgifter.

Vilken uppfattning har Europeiska kommissionen, till exempel utgående från en statistik, om utvecklingen av det tekniska biståndet (också upphandlingsåtgärder), räknat i absoluta tal (i euro) och relativt sett, såsom procentuell andel av anslagen (till exempel projekt/budgetstöd/total budget) i Europeiska kommissionens budget för utvecklingssamarbete från 1996 till i dag och, på prognostisk bas, fram till utgången av den nuvarande budgetplanen 2006?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(30 april 2004)

Kommissionen är medlem av kommittén för utvecklingsbistånd (DAC) inom Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och är därmed förpliktad att regelbundet rapportera in fullständiga uppgifter om sitt samlade utvecklingsbistånd i det standardformat som tillämpas inom DAC.

Bland de uppgifter som skall rapporteras in ingår det belopp som avsatts till tekniskt samarbete. Enligt DAC innebär tekniskt samarbete att resurser tillhandahålls när det huvudsakliga syftet är att öka det intellektuella kapitalet, dvs. kunskapsnivå, färdigheter, tekniskt kunnande m.m. och det är huvudsakligen inriktat på att stödja genomförandet av projekt.

Tabellen visar de belopp som rapporterades in till DAC som tekniskt samarbete under åren 1996-2002 och dess andel av det sammanlagda offentliga utvecklingsbistånd som beviljades under de åren i form av åtaganden och utbetalningar. Denna andel låg på mellan 5,4 och 3,2 % för åtaganden och mellan 5,2 och 3,1 % för utbetalningar.

EU:s tekniska samarbete inrapporterat till DAC i förhållande till det totala bilaterala officiella biståndet

(i miljoner euro) år Utbetalningar Åtaganden Bilateralt officiellt utvecklingsbistånd Tekniskt samarbete % Bilateralt officiellt utvecklingsbistånd Tekniskt samarbete % 1996 4 297,28 178,13 4,1 % 6 098,27 226,83 3,7 % 1997 4 549,91 235,48 5,2 % 5 251,81 286,04 5,4 % 1998 4 580,58 192,54 4,2 % 6 929,46 322,10 4,6 % 1999 4 593,19 181,93 4,0 % 7 009,32 248,99 3,6 % 2000 4 789,75 228,93 4,8 % 7 841,43 247,03 3,2 % 2001 6 160,42 199,74 3,2 % 6 286,88 199,49 3,2 % 2002 6 645,80 203,81 3,1 % 6 854,94 246,94 3,6 %

Eftersom beslut om tekniskt samarbete fattas inom ramen för varje enskilt projekt eller program är det inte möjligt att lägga fram prognoser om åtaganden och utbetalningar.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 84/626

(2004/C 84 E/0699)

SKRIFTLIG FRÅGA E-0551/04

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(26 februari 2004)

Ämne: Genomförande av direktivet om miljökonsekvensbedömning i Irland

Hur har Irlands regering reagerat på det motiverade yttrande som kommissionen, i enlighet med kommissionens pressmeddelande IP/03/1070, skickade i juli 2003 och där det framgår att den irländska lagstiftningen inte i tillräcklig omfattning beaktar känsliga platser eller mindre enskilda projekts kumulativa effekter som sammantagna kan få betydande konsekvenser i den mening som avses i rådets direktiv 85/337/EEG (1) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ändrat genom direktiv 97/11/EG (2)?

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit, eller planerar kommissionen att vidta i detta ärende?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 mars 2004)

Den fråga som parlamentsledamoten tar upp gäller kommissionens beslut att hänvisa Irland till EG-domstolen eftersom landet inte anses ha följt rådets direktiv av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (85/337/EEG), senast ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997. En av frågorna gällde de irländska myndigheternas syn på de bestämmelser i den irländska lagstiftningen som medger miljökonsekvensbeskrivningar för de projekt som anges i direktivets bilaga II och som faller under de gränsvärden för obligatorisk prövning som fastställs i den irländska lagstiftningen. Dessa bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar för projekt som ligger under gränsvärdena är viktiga för att se till att tillräcklig hänsyn tas till mindre projekt som kan påverka känsliga platser eller som kan, när de kombineras med andra liknande projekt, ge upphov till väsentlig miljöpåverkan. Kommissionen var inte övertygad om att de administrativa åtgärder Irland vidtagit verkligen var effektiva, vilket resulterat i att projekt som ligger under gränsvärdena men som ändå kan ha avsevärd miljöpåverkan kan komma att godkännas utan föregående prövning. I september 2003 skickade de irländska myndigheterna ett exemplar av de nya administrativa riktlinjerna om hur bestämmelserna i den irländska lagstiftningen skall tillämpas till kommissionen. Riktlinjerna offentliggjordes i augusti 2003 (3). Kommissionen beslutade därefter att skjuta upp beslutet att hänvisa Irland till domstolen, så att den skulle få tillfälle att granska riktlinjerna. Kommissionen kommer att fatta ett nytt beslut i frågan under 2004.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

(3) ”Environmental Impact Assessment (EIA) Guidance for Consent Authorities regarding Sub-threshold Development”, Department of the Environment, Heritage and Local Government, augusti 2003, ISBN 0-7557-1657-4.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 65/126

(2004/C 65 E/140)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2283/03

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(9 juli 2003)

Ämne: Utveckling av torskkläckerier

Har kommissionen undersökt de möjliga fördelarna av att uppföda torsk som produceras från rom från vild torsk i kläckerier och sedan släppa ut fisken i havet? Vilka planer har kommissionen för att främja undersökningar om genomförbarheten och såväl positiva som negativa effekter av en sådan praxis?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 augusti 2003)

Tillväxt av torsk i odlingar för utsättande i havet har flera olika syften: s.k. sea ranching — utsättande av torsk i havet i områden där det inte finns några eller mycket små naturliga torskbestånd, förstärkning av bestånd — försök att utöka befintliga torskbestånd samt återhämtning av bestånd — försök att få utfiskade bestånd att återhämta sig.

Historiskt sett har intresset främst riktats mot förstärkning av bestånd och några få försök har gjorts, huvudsakligen i Norge. Flødevigen Forskningsstasjon i Arendal i södra Norge har över 100 års erfarenhet av utsättning av torsk. Dessa erfarenheter sammanfattades vid ett internationellt symposium 1993 och man drog slutsatsen att det inte fanns några mätbara fördelar. Vid ett seminarium som anordnades av Internationella rådet för havsforskning (ICES) 1994 (”Workshop to evaluate the potential of stock enhancement as an approach to fisheries management”), som delvis finansierades av kommissionen, kom man fram till att det är osannolikt att förbättring av torskbestånd skulle fungera i stort. Vid seminariet utvärderades också ett förslag från Kanada om att låta torsk växa till för att utöka det utfiskade beståndet vid Newfoundland, men även här var slutsatserna negativa.

Orsakerna till varför torsktillväxt inte fungerar är oklara, men antagligen är flera faktorer involverade, bl.a. svårigheten för den utsläppta torsken att anpassa sig till naturlig miljö, konkurrens med naturliga bestånd och begränsningar i ekosystemet. Det bör också påpekas att även om tillväxt av torsk skulle leda till viss förbättring, skulle det vara näst intill omöjligt att skilja denna från naturliga förändringar i bestånden. Tillväxt av torsk är dessutom kostsam och det är tveksamt om ens ett framgångsrikt program skulle ge några ekonomiska vinster.

På grundval av den information som finns tillgänglig om förbättring av bestånd har kommissionen beslutat att inte prioritera forskning på det området.
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 33/216

(2004/C 33 E/220)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2105/03

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(25 juni 2003)

Ämne: Eventuellt upphävande av förbudet mot fiskmjöl

Under de senaste två åren har importerade varor, vid införsel till EU, genomgått kontroller för att spåra förekomsten av kött- och benmjöl. Kan kommissionen redogöra för några positiva resultat sedan dessa kontroller infördes och om så är fallet med angivande av varugrupp?

Kommer kommissionen att revidera sin ståndpunkt och överväga att upphäva det tillfälliga förbudet mot att utfordra idisslare med fiskmjöl mot bakgrund av att en ny analysmetod utarbetats, som ringtestats med positiva resultat, och med vars hjälp det är möjligt att göra åtskillnad mellan fiskmjöl och kött- och benmjöl?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 juli 2003)

I enlighet med punkt 2 i bilaga I till kommissionens beslut 2001/9/EG (1) ska alla sändningar av importerat fiskmjöl undersökas för att det ska kunna fastställas om det förekommer däggdjursproteiner. Medlemsstaterna har redovisat resultaten av de 10 407 undersökningar av förekomsten av animaliskt protein i foder som de gjort under 2001 och 2002. Gränsvärdet för animaliskt protein enligt rådets beslut 2000/766/EG (2) var 1,5 % under 2001 och 0,64 % under 2002. Det finns inga separata uppgifter om antalet prov som tagits av fiskmjöl eller om hur ofta man funnit däggdjursprotein i fiskmjöl. Sedan meddelanden rörande foder infördes i systemet för snabbt informationsutbyte under 2002 har det inkommit ett meddelande om förekomst av däggdjursprotein i fiskmjöl.

Fiskmjöl i sig anses inte utgöra en risk för bovin spongiform encefalopati (BSE). Anledningen till att fiskmjöl förbjudits i foder är att det försvårar kontrollen av fodret. Förekomsten av fiskmjöl kan särskilt göra det svårare att kontrollera om det förekommer kött- och benmjöl från idisslare i foder. Resultatet av ett ringtest som nyligen utfördes visar att 50 % av laboratorierna inte lyckades upptäcka kontaminering med 0,1 % däggdjursproteiner i foder med 5 % fiskmjöl när de använde den officiella metoden. Det pågår forskning för att förbättra metoden.

Det förefaller därför lämpligt att ompröva användningen av fiskmjöl i foder för idisslare först när kontrollmetoderna har förbättrats, eller mot bakgrund av den vetenskapliga utvecklingen samt, där så är lämpligt, resultaten av en riskanalys.

Kommissionen kommer inom de närmaste veckorna att till parlamentet och rådet översända ett arbetsdokument om situationen vad gäller foderförbudet.

(1) Kommissionens beslut av den 29 december 2000 om kontrollåtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av rådets beslut 2000/766/EG om vissa skyddsåtgärder vad gäller transmissibel spongiform encefalopati och utfodring med animaliskt protein, EGT L 2, 5.1.2001.

(2) Rådets beslut av den 4 december 2000 om vissa skyddsåtgärder vad gäller transmissibel spongiform encefalopati och utfodring med animaliskt protein, EGT L 306, 7.12.2000.
1.

Hur länge har kommissionen haft kännedom om Eurostats kontakter med tvivelaktiga företag och om att det kommit in stora belopp via hemliga konton (hittills minst 900 000 euro) som använts för inköp av statistiska uppgifter via Datashop-nätverket samt om att enskilda tjänstemän kunnat förfoga över dessa pengar? Är det här något som kommissionen känt till sedan 1997, sedan 1999 eller först sedan 2001? Håller kommissionen med mig om att kommissionens interna skriftväxling, närmare bestämt skrivelserna ESTAT/G-0/CD/sb/000347 och PRODI(2000)A/291246.--/1, ger ett intryck av att kommissionens ordförande Prodi nog känt till saken tidigare än vad som hittills bekräftats av kommissionen?
SV Europeiska unionens officiella tidning CE 78/190

(2004/C 78 E/0196)

SKRIFTLIG FRÅGA E-2924/03

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(6 oktober 2003)

Ämne: Europeiskt organ för att garantera energiförsörjningen

Sommaren 2003 kommer att gå till historien bland annat på grund av de talrika strömavbrott som inneburit att flera områden i olika delar av världen råkat ut för avbrott i den elförsörjning som det är myndigheternas skyldighet att garantera medborgarna.

Det faktum att ett av dessa områden var London, Förenade kungarikets huvudstad, har fått analytikerna att fundera över om EU bör inrätta ett europeiskt organ med uppgift att säkerställa energiförsörjningen i dess olika former, för att den allvarliga situation som uppstod i ovannämnda områden inte skall uppkomma även i andra regioner inom gemenskapen.

Anser kommissionen att den bör inrätta ett rådgivande organ för en säker energiförsörjning, i syfte att skydda hela gemenskapen mot den typ av strömavbrott som drabbat många regioner under sommaren 2003?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(13 november 2003)

Inget elsystem kan vara 100 procent säkert. Likväl vore en regelbundet upprepning av det stora antalet strömavbrott under 2003 oacceptabelt för Europas medborgare.

I allmänhet anser kommissionen att det är medlemsstaternas sak att ansvara för kontinuerlig elförsörjning. Det gäller både tillräcklig produktion (tillräcklig kapacitet för att uppfylla konsumentbehovet) och ett välfungerande nät (tillräcklig kapacitet för överföring och distribution för att klara av elnätet).

Eftersom elöverföringen i hela Europa emellertid hänger samman, finns det ett behov av ett nära samarbete mellan de systemansvariga för överföringssystemet. Därför har UCTE (Union of Co-ordination of Transmission of Electricity) på begäran av det europeiska forumet för elreglering (Florensforumet), inlett arbetet med den operativa handboken som är tänkt att koppla samman säkerhet och tillförlitlighetsregler inom nätverket för UCTE.

Arbetet syftar främst till att konsolidera avtal mellan de systemansvariga som redan har funnits i flera år. Kommissionen, de europeiska lagstiftarna och de systemansvariga för överföringssystemet utanför UCTE-området har också deltagit i arbetet. Förordningen om gränsöverskridande elhandel innebär att man i riktlinjerna för hur elnätet skall användas och drivas. Kommissionens avsikt är att det i de framtida riktlinjerna skall finnas grundläggande bestämmelser av detta slag till stöd för arbetet med handboken.

Det anses också viktigt att de bestämmelser som finns leder till att men på medellång och lång sikt kan förvänta sig nödvändiga investeringar i infrastrukturen för produktion och distribution av el. Kommissionen ämnar färdigställa ett meddelande i denna fråga i slutet av 2003, och det kommer att innehålla förslag inom detta område.