SKRIFTLIG FRÅGA E-2546/99

från Guido Podestà (PPE-DE) till rådet

(22 december 1999)

Ämne: Före detta gränsstäder

En lång och noggrann undersökning som många tjänstemän från Europeiska kommissionens olika generaldirektorat har varit inblandade i har visat att det helt saknas studier från

EU:s institutioner om de lokala grupper, organisationer och företag som i samband med införandet av den inre marknaden har förlorat basen för sin egen socio-ekonomiska situation: gränserna.

Även om vi alla är positivt inställda till en alltmer enad europeisk union, är det vår skyldighet att tillgodose alla europeiska medborgares behov. När Schengenavtalet trädde i kraft var den enda gemenskapsåtgärd som planerades en särskild rörlighetsplan för tulltjänstemän, men ingenting gjordes för dem som ägnade sig åt någon verksamhet som var avhängig av gränserna.

Anser rådet inte att det är nödvändigt att göra en djupgående analys av behoven i dessa särskilda områden inom EU?

Anser rådet inte att det vore lämpligt att ge särskilt logistiskt och ekonomiskt stöd till dem som inom kort kommer att missgynnas av den inre marknaden?

Svar

(14 februari 2000)

1. Rådet är medvetet om problemen i Europeiska unionens gränsområden och anser, som den ärade parlamentsledamoten påpekat, att dessa områdens speciella behov måste beaktas.

2. Fram till idag har 10 medlemsstater i unionen avskaffat personkontrollerna vid de inre gränserna inom ramen för tillämpningen av Schengenregelverket.

Även om denna åtgärd tillåter fri rörlighet för personer så har den inte lett till att de behöriga myndigheterna lämnat gränsområdet. De bestämmelser som införts av de stater som deltager i Schengensamarbetet innebär faktiskt ett stärkt polisiärt och rättsligt samarbete. Artiklarna 39 och följande i Schengenkonventionen lägger grunden till polissamarbetet och uppmanar staterna att sluta utförligare nuvarande och framtida bilaterala överenskommelser mellan avtalsslutande parter med gemensam gräns. Samarbetet innebär redan nu bestämmelser om efterforskning och övervakning, liksom ett ökat utbyte av information, särskilt genom utstationeringen av sambandsmän.

Anordningarna i gränsområdet har kunnat göras på olika sätt, bl.a. gemensamma polisstationer eller andra centrum för polis- och tullsamarbete. Där utförs det viktiga uppgifter som t.ex. att samla och utbyta information, samarbeta med avvisning av utlänningar utan tillstånd, genomföra återtagandet av asylsökande etc.

3. Dessutom understryker kommissionen i sitt nyligen utarbetade utkast till information om Interreg att gränsområdena ofta försummats inom ramen för den nationella politiken, vilket har medfört att de på det ekonomiska planet fått ett perifert läge på medlemsstatens territorium.

Även om denna situation förbättrats i och med den inre marknaden och EMU återstår dock ytterligare ansträngningar att göra för att stärka samarbetet till ömsesidig fördel för gränsområdena.

4. Genom gemenskapsinitiativet Interreg bidrar Europeiska unionen ekonomiskt till att främja gemensamma åtgärder för att utveckla små och medelstora företag (SMF), undervisning, utbildning och kulturutbyte, hälsoproblem i gränsområdena, skydd och förbättring av miljön, nät för energi, transporter och telekommunikationer, liksom gemensamma förvaltningssystem och organ för samarbete över gränserna och mellan nationerna.

5. Under programplaneringsperioden 1994-1999 använde Interreg 2 600 miljoner euro till utgiftsområdet Samarbete över gränserna.

Interregs nya etapp (2000-2006) syftar också i sitt A-program till ett samarbete över gränserna mellan regionala myndigheter i angränsande områden för att utveckla ekonomiska och sociala poler för gränssamarbete med utgångspunkt i gemensamma strategier för en hållbar utveckling i området.

Det totala bidraget från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) till Interreg för perioden 2000-2006 är bestämt till 4 875 miljoner euro. Taket för detta bidrag är 75 % av den totala kostnaden för projekten och programmen för regionerna i målgrupp 1 och minst 50 % i övriga regioner. Dessutom bör medlemsstaterna se till att mellan 50 och 80 % av deras totala anslag till Interreg avsätts till gränssamarbetet.

Vad beträffar logistiskt och ekonomiskt stöd till gränsområdena, vill rådet fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på de åtgärder som vidtagits inom ramen för strukturfonderna, och i synnerhet inom ramen för gemenskapsinitiativet Interreg om gränsområdenas utveckling. Vid avskaffandet av de inre gränserna har man i stor omfattning utnyttjat de ekonomiska möjligheter som detta strukturpolitiska instrument erbjöd.