SKRIFTLIG FRÅGA P-0787/98 från Doeke Eisma (ELDR) till kommissionen (5 mars 1998)

Ämne: Hot mot grävlingar (Meles meles) i Förenade kungariket

Känner kommissionen till den så kallade Kerb-rapporten som konstaterar att det ännu inte finns några vetenskapliga bevis för att tuberkulos (bovin tuberkulos) överförs från grävlingar till boskap? Känner kommissionen vidare till rekommendationen i samma rapport att för undersökning av detta resultat bland annat utrota samtliga grävlingar i tio områden om vardera 100 kvadratkilometer under fem år och att i ett lika stort område där bovin tuberkulos konstaterats utrota alla grävlingar, vilket uppskattningsvis kommer att kosta mellan 10 000 och 15 000 grävlingar livet?

Delar kommissionen min uppfattning att denna undersökning är mycket oönskad?

Anser kommissionen att denna undersökning helt går stick i stäv med nuvarande politiska praxis i Förenade kungariket till följd av den europeiska naturvårdspolitiken och därmed står i strid med den senare?

Anser kommissionen att det är oacceptabelt att en inhemsk skyddad djurart som lever i vilt tillstånd utrotas eftersom den är delaktig i att sjukdomar sprids bland tamdjur samt att en sådan storskalig utrotning strider mot Bernkonventionen och den europeiska naturvårdspolitiken?

Är kommissionen därför beredd att vidta åtgärder för att förhindra denna undersökning, även med tanke på att det inte i något annat land än Förenade kungariket och Irland finns några tecken som tyder på att bovin tuberkulos möjligtvis kan överföras från grävlingar till boskap?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (30 mars 1998)

Kommissionen är medveten om Kreb-rapporten, som handlar om grävlingens roll i den epidemiska spridningen av bovin tuberkulos.

Tuberkulos var förr en vanlig folksjukdom, som ofta överfördes genom att människor drack mjölk från sjuka kor. Genom intensiv testning och slakt av smittade djur inom ramen för nationella och gemenskapsomfattande bekämpningsprogram har man i de flesta medlemsstater nära nog lyckats utrota bovin tuberkulos. Sedan början av 1970-talet har emellertid grävlingen fungerat som smittspridare i vissa områden i sydvästra England och Wales. Flera metoder har använts för att bekämpa sjukdomen, bland annat systematisk avlivning av grävlingar på drabbade jordbruk och på den omgivande landsbygden. Försöken att utrota sjukdomen har varit mer eller mindre framgångsrika i olika områden. Kreb-rapporten beställdes av Förenade kungariket för att man skulle få en förnyad bild av tuberkulosens epidemiologi. Syftet med rekommendationerna i denna rapport är att föreslå lösningar som kan bidra till att lösa detta problem.

Det kan aldrig betraktas som önskvärt att utrota en djurart, men i det här fallet måste man också ta hänsyn till de allvarliga riskerna för folkhälsan. Ett lyckat resultat kommer dessutom att ha positiva effekter på naturskyddet, eftersom sjukdomen utrotas bland grävlingarna. På lång sikt bör åtgärden även komma grävlingarna till godo.

Grävlingen (meles meles) är upptagen i bilaga III till Bernkonventionen, vilket i princip innebär att den är skyddad. Bestämmelserna i artikel 8 ger emellertid utrymme för vissa undantag, bland annat för att skydda människors hälsa och säkerhet. I detta sammanhang är det också lämpligt att nämna direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter ((EGT L 206, 22.7.1992. )). Grävlingen har för närvarande ingen skyddad status enligt detta direktiv.

Det är inte troligt att en lokal åtgärd som den föreslagna har någon större inverkan på den nationella populationen av grävlingar, som trots kontrollåtgärder och sjukdomar ökat stadigt i Förenade kungariket under de senaste tio åren.

Kommissionen anser därför inte att den föreslagna åtgärden strider mot gemenskapens naturskyddslagstiftning och kommer under nuvarande omständigheter inte att ingripa i denna fråga.