SKRIFTLIG FRÅGA E-2750/00

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) och Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Subventionsaspekter på frågan om skattebefrielse för gaskraftverk i Tyskland

Inom ramen för en lag om ekologisk skattereform som antogs den 16 december 1999 planeras det bland annat att miljövänliga anläggningar av typen integrerad förgasning vid kombinerad turbindrift (IGCC-anläggningar) skall vara befriade från skatten på naturgas. Frågan om huruvida en sådan skattebefrielse av subventionskaraktär skall beviljas och hur länge den i så fall skall gälla är för närvarande föremål för politiska förhandlingar mellan förbundsregeringen och kommissionen. Kommissionen har föreslagit att skattebefrielsen skall inskränkas till att gälla i fem år, utan någon successiv avveckling. Mot detta talar dock viktiga argument enligt vilka det vore på sin plats med en längre giltighetstid (ca 10 år).

1. På vilka grunder har kommissionen beslutat att betrakta den planerade skattebefrielsen för anläggningar av ovannämnda slag som en selektiv stödåtgärd i den bemärkelse som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget?

2. Instämmer kommissionen med den juridiskt sakkunnige dr Sellner om att den planerade skattebefrielsen inte utan vidare kan anses som selektiv stödåtgärd i den bemärkelse som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget?

3. Vad har föranlett kommissionen att betrakta den planerade skattebefrielsen som driftsstöd och inte som investeringsstöd?

4. Håller kommissionen med om att det just mot bakgrund av att gemenskapens rättsliga ram för miljöstöd från år 1994 håller på att omarbetas är problematiskt att den ovannämnda åtgärden inte skall kunna gälla i mer än 5 år, då det ju efter omarbetningen överlag kommer att bli tillåtet med 10 år?

5. Håller kommissionen med om att det skulle strida mot de skyldigheter som påtagits i och med Kyotoprotokollet om klimatskydd ifall skattebefrielsen för högeffektiva IGCC-anläggningar begränsades till att gälla i bara 5 år?

6. Håller kommissionen med om att en skattebefrielse enligt artikel 87.1 i EG-fördraget inte leder till någon snedvridning av konkurrensen eftersom elproducenter som konkurrerar med IGCC-anläggningar (kärnkraftverk, kolkraftverk, producenter som använder förnybara energikällor) i synnerligen omfattande grad åtnjuter och har åtnjutit statligt stöd?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 oktober 2000)

1. Tyskland anmälde i enlighet med artikel 88 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget den aktuella skattebefrielsen för gaskraftverk till kommissionen genom en skrivelse av den 16 september 1999 och den var en av flera åtgärder inom ramen för fortsättningen av skattereformen. Den 15 februari 2000 fattade kommissionen ett beslut om majoriteten av de åtgärder som anmälts i detta sammanhang.(1) Det var inte bara skattebefrielsen för gaskraftverk som var föremål för detta beslut, eftersom anmälan i detta avseende ännu inte var fullständig. Kommissionen hade uppmanat Tyskland att inkomma med upplysningar om denna åtgärd. Följaktligen hade den inte fattat några beslut i frågan.

Genom en skrivelse av den 22 augusti 2000 drog Tyskland tillbaka sin anmälan och meddelade kommissionen om sina planer att utforma skattereformen på annat sätt. Sedan inlämnades en ny anmälan med denna utformning.

2. Kommissionen har inte tagit del av bedömningen, varför den inte kan ta ställning till den.

3. Av det hittills sagda framgår att kommissionen inte heller i denna fråga har fattat något beslut.

Generellt kan följande sägas om vad som krävs för att stöd skall betraktas som investeringsstöd: Enligt de olika gemenskapsbestämmelser som kommissionen har att följa kan investeringsstöd, som fördelas i syften som närmare beskrivs i bestämmelserna, beviljas om de inte överstiger den nivå som anges i respektive gemenskapsbestämmelser. Denna nivå skall i varje enskilt fall avgöras på grundval av de kostnader som berättigar till stöd och som fastställs i gällande bestämmelser. Sålunda föreskrivs det i de vedertagna gemenskapsbestämmelserna för statligt stöd till miljöskydd(2) att investeringsstöden i princip kan beviljas upp till en nivå på 30 %. Nivån är uteslutande relaterad till de merkostnader som uppkommer för att förverkliga miljömålen.

Därav följer att stöd endast kan beviljas som investeringsstöd till en viss nivå, när det kan sättas i relation till de investeringskostnader som kan beviljas stöd och en viss nivå på så sätt över huvud taget kan fastställas.

Enligt kommissionens preliminära bedömning saknas emellertid detta i det konkreta fallet. Den skattebefrielse som föreskrivs i lagen om petroleumskatt gäller endast nybyggda gaskraftverk. Där begränsas den emellertid till tio år och saknar koppling till kostnaderna för investeringen, varför stödnivån inte kan fastställas.

4. Kommissionen prövar för närvarande den anmälda åtgärden enligt gällande gemenskapsbestämmelser för statligt stöd till miljöskydd och med hänsyn till sin hittillsvarande praxis för beslut om beviljande av driftsstöd.

Kommissionen har ännu inte fattat något beslut om den nya utformningen av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd. Vid bedömningen av en åtgärd som den aktuella måste i varje enskilt fall hänsyn ta till att det inte rör sig om befrielse från nyligen införda miljöskatter, för att befintliga företag lättare skall kunna anpassa sig till den nya kostnadssituationen, utan om att nya anläggningar skall befrias från en redan befintlig skatt.

5. Kommissionen intar en välvillig hållning vid prövningen av miljöstöden. Detta gäller också bedömningen av miljöstöd som är inriktade på att uppfylla skyldigheterna i Kyotoprotokollet om klimatskydd. Därav följer emellertid inte att reglerna för kontroll av stöd principiellt inte skulle kunna tillämpas på sådana åtgärder.

6. En snedvridning av konkurrensen föreligger när åtgärderna påverkar ett konkurrensförhållande mellan företag eller produktionsgrenar. Enligt en preliminär bedömning från kommissionens sida förefaller det inte vara uteslutet i detta fall. Att konkurrenterna å sin sida eventuellt är mottagare av andra statliga stöd, kan inte leda till att artikel 87.1 (f.d. artikel 92) i EG-fördraget sätts ur spel. Snarare bör det prövas om sådana stöd är förenliga med den gemensamma marknaden.

(1) Se: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/industrie_1999.htm N 575/A/99.

(2) EGT C 72, 10.3.1994.