ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3701/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: FN:s särskilda session om barn

Tänker kommissionen ta fram en rapport om hur effektiva dess program för utvecklingssamarbete varit när det gäller att göra framsteg på väg mot att uppnå de mål som överenskommits vid världstoppmötet för barn 1990 och sända in denna rapport till den kommitté som förbereder FN:s generalförsamlings särskilda session?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(18 januari 2001)

I september 2001 kommer Förenta nationernas generalförsamling under sitt särskilda möte om barn att förnya de världsomspännande åtaganden som gjordes vid världstoppmötet för barn 1990 och att överväga ytterligare insatser för barn under de kommande årtiondena. I handlingsplanen fastställdes sju huvudmål och tjugo delmål som är tidsbundna.

Det finns för närvarande ingen gemenskapspolitik som är särskilt inriktad på frågor som rör barn. Barn har emellertid en framträdande roll inom vissa politikområden, särskilt inom sociala områden som utbildning och hälso- och sjukvård. De här frågorna behandlas i den förklaring som rådet och kommissionen avgav nyligen om gemenskapens biståndspolitik och i det handlingsprogram som diskuterades av rådet (utvecklingssamarbete) i november 2000. De utgör också kärnan i det nya partnerskapsavtalet i Cotonou och inom fattigdomsbekämpningen i allmänhet.

Vidare bör gemenskapsåtgärder särskilt inriktas på personer som är föremål för diskriminering, lever i fattigdom eller är utsatta, däribland barn, i enlighet med det som anges i rådets förordning (EG) nr 975/1999 av den 29 april 1999 om att fastställa krav för genomförande av åtgärder för utvecklingssamarbete(1) och rådets förordning (EG) nr 976/1999 av den 29 april 1999 om att fastställa krav för genomförande av gemenskapsåtgärder som inte avser utvecklingssamarbete och som inom ramen för gemenskapens utvecklingspolitik bidrar till det allmänna målet att utveckla och befästa demokratin och rättsstaten samt till målet att respektera de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna i tredje land1. Mellan 1996 och 1999 inriktades gemenskapsstödet på sex huvudområden.

När det gäller humanitärt bistånd fäster kommissionen särskild vikt vid barnens situation i väpnade konflikter och den deltar också aktivt i kampanjen mot utnyttjande av barnsoldater. Många projekt som genomförs av icke-statliga organisationer och som finansieras av kommissionen är speciellt inriktade på barn.

Kommissionen kommer, i samordning med medlemsstaterna, att delta i förberedelserna för och arbetet under FN:s särskilda möte om barn och överväger att för det särskilda mötet lägga fram ett faktadokument som ger en översyn av kommissionens verksamhet till stöd för barn, inklusive stöd inom ramen för utvecklingssamarbetet.

(1) EGT L 120, 8.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3493/00

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Gemenskapsingripanden mot kriget i Mellanöstern

En dramatisk och bitter konflikt leder sedan många veckor ånyo till blodspillan i Mellanöstern: israeler och palestinier utkämpar slag som förefaller sakna slut. Den amerikanske presidenten Clinton och FN:s generalsekreterare Kofi Annan arbetar för att göra fred möjlig i framtiden och släcka de krigshärdar som skördar offer bland såväl israeler som, i större utsträckning, palestinier.

Vad har Europeiska unionen konkret gjort för att bistå Clintons och Kofi Annans arbete (förutom sina lönlösa uttalanden i Biarritz)?

Inom ramen för Meda-programmet vars verksamhet förefaller ha förlamats av orimliga byråkratiska aspekter finns inte bara utrymme för humanitära interventioner, utan även för strukturella åtgärder: hur avser kommissionen att använda detta program och tillhörande medel som ett fredsskapande instrument?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 december 2000)

Kommissionen är ytterst bekymrad över den nuvarande utbredningen av våldsamheterna på Västbanken och i Gaza samt över svårigheterna att nå ett avtal för att få slut på våldet. Kommissionen följer med tilltagande oro stängningen av de palestinska territorierna och de ekonomiska konsekvenserna, särskilt för civilbefolkningen, av de ekonomiska åtgärder som Israel vidtagit mot den palestinska myndigheten.

I detta sammanhang undersöker kommissionen noggrant de möjligheter som står till buds genom dess nuvarande samarbete med den palestinska myndigheten i syfte att hjälpa den palestinska befolkningen att tillgodose de ytterligare behov som denna kris ger upphov till.

Under tiden har kommissionen den 13 oktober 2000 tilldelat 620 000 euro i katastrofbistånd för att tillhandahålla medicinskt bistånd till de palestinier som skadats under de senaste striderna, inbegripet ambulanser, medicinska nödförråd och utrustning till hälsovårdscentraler.

Vidare har kommissionen godkänt en utbetalning på upp till 27 miljoner euro till den palestinska myndigheten för att hjälpa den att täcka brådskade löpande utgifter, t.ex. löner till anställda inom den offentliga sektorn. Betalningen har gjorts inom ramen för en särskild fond som inrättades 1998, genom tilldelning inom ramen för stöd- och utvecklingsprogrammet för Medelhavsländerna (MEDA), för att tillhandahålla finansiering i form av återbetalningspliktiga förskott till den palestinska myndigheten i fall då de israeliska myndigheterna inte i tid överfört skatteintäkter till den palestinska myndigheten i enlighet med vad som föreskrivs i 1994 års Parisprotokoll om ekonomiska förbindelser mellan Israel och den palestinska myndigheten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3887/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(13 december 2000)

Ämne: Diskriminering av anställda inom kärnkraftssektorn

Känner kommissionen till Dr William Cramps arbete som lett till utvecklingen av ett test varmed personer som är särskilt känsliga för effekterna av strålning kan identifieras?

Instämmer kommissionen med att sådana tester inte borde användas för att välja ut personer för arbete inom kärnkraftssektorn och att miljön borde göras säker för alla i stället för att utöva diskriminering på grund av enskilda människors fysik?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 februari 2001)

Kommissionen känner till William Cramps arbete. Nivån på det vetenskapliga kunnandet gör det emellertid inte möjligt att praktiskt tillämpa resultaten från allt arbete som utförts på området för differentierad strålningskänslighet.

Kommissionen delar därför parlamentledamotens uppfattning att dessa tester inte bör komma i fråga för en klassificering av arbetskraft, i synnerhet eftersom syftet med denna särskilda vetenskapliga forskning om den mänskliga organismens känslighet för radioaktiv strålning är behandling av cancertumörer.

För att skydda personalen mot faran med joniserande strålning fastställs gränsvärden för exponering varje år. Dessa gränsvärden grundas på de senaste forskningsrönen inom det område som rör den joniserande strålningens biologiska verkan. Dessutom genomgår personalen inom den kärntekniska industrin en läkarundersökning varje år i syfte att fastställa de enskilda personernas lämplighet.

Dessa båda åtgärder utgör grunden för de grundläggande europeiska normerna för strålskydd, vars genomslagskraft förtydligas genom den höga skyddsnivå som gäller för arbetskraft. Kommissionen anser att det inte krävs ytterligare åtgärder i detta hänseende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3909/00

från Adeline Hazan (PSE), Anneli Hulthén (PSE), Ulpu Iivari (PSE) och Catherine Stihler (PSE) till rådet

(20 december 2000)

Ämne: Medvetenhet om alkohol

Det finns allt starkare bevis för att allt fler och allt yngre människor börjar att dricka och att det finns särskilda alkoholhaltiga drycker som är avsedda för de allra yngsta. En stor del av reklamen riktar sig i synnerhet till unga kvinnor. Det framgår också att detta är ett EU-övergripande problem.

Vilka åtgärder vidtar rådet för att se till att medlemsstaterna i större utsträckning blir medvetna om att de måste hantera detta växande sociala problem?

Svar

(12 mars 2001)

Rådet erhöll nyligen från kommissionen ett utkast till förslag om en rådets rekommendation angående Barns och ungdomars alkoholkonsumtion(1) som svar på en uppmaning från rådet i en tidigare resolution om alkoholmissbruk(2). Det förväntas att arbetet med förslaget fortsätter som en priorieterad fråga och att rekommendationen antas av rådet (hälso- och sjukvård) den 31 maj 2001.

Det bör också framhållas att ett uttryckligt syfte med gemenskapens pågående åtgärdsprogram för främjande av och upplysning, undervisning och utbildning om hälsa inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet (19962000)(3) är att främja analyser, utvärderingar och utbyte av erfarenheter om åtgärder för att förebygga missbruk av alkohol samt dettas hälsomässiga och sociala konsekvenser liksom stöd till sådana insatser. Detta åtgärdsprogram har förlängts fram till den 31 december 2002 eller det datum då ett Europaparlamentets och rådets beslut om antagande av ett nytt program för gemenskapens agerande på folkhälsoområdet träder i kraft, vilketdera som kommer först. I förslaget till beslut om ett nytt program föreskrivs bland annat utarbetande och genomförande av strategier och åtgärder om livsstilsrelaterade hälsofaktorer som alkohol.

(1) 14270/00 SAN 137, 4.12.2000.

(2) EGT C 184, 23.7.1986, s. 3.

(3) EGT L 95, 16.4.1996, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3770/00

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Lägesrapporter

Kommissionen offentliggjorde den 8 november 2000 lägesrapporter om 13 länder med vilka anslutningsförhandlingar förs. Av dessa länder är det emellertid få som varit nöjda med Europeiska kommissionens slutsatser. Tjeckien till exempel, reagerade genom sin utrikesminister Kavan med ilska och besvikelse över det faktum att landet placerats efter Polen, Ungern och Estland.

Denna häftiga och negativa reaktion, och även de andra ländernas sätt att reagera, beror kanske på den överdrivna optimism som kommissionen skapat genom sina olika uttalanden. Borde kommissionen måhända se över sin strategi i samband med skapande av förväntningar, så att liknande otrevliga reaktioner kan undvikas i framtiden, eftersom de på ett negativt sätt påverkar bilden av Europeiska unionen i tredje länder?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(9 januari 2001)

Den 8 november 2000 antog kommissionen den tredje omgången av de återkommande rapporterna(1) om kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning. Rapporterna lades därefter fram för Europaparlamentet och rådet samt för kandidatländerna.

I kandidatländerna har kommissionens rapporter överlag mottagits väl. Samtliga tretton kandidatländer, däribland myndigheterna i Tjeckien, som parlamentsledamoten uttryckligen hänvisar till, har särskilt välkomnat den objektivitet med vilken undersökningsresultaten förs fram i rapporterna. I början av december 2000 lämnade de tjeckiska myndigheterna en detaljerad skriftlig reaktion på rapporten, där de bland annat anförde att Tjeckien ansåg den återkommande rapporten vara ett väl balanserat dokument och godtog den som sådan.

Det stämmer att det i Tjeckien, som parlamentsledamoten påpekar, omedelbart efter det att kommissionens strategidokument för utvidgningen(2) offentliggjorts uttrycktes en viss besvikelse över de ekonomiska slutsatserna i dokumentet (som motsvarar slutsatserna om det ekonomiska läget i respektive lands återkommande rapport). Kommissionen anser emellertid inte att denna besvikelse beror på att kommissionen skulle ha uttryckt sig överdrivet optimistiskt i sina tidigare uttalanden. Årets återkommande rapport om Tjeckien är tvärtom betydligt mer positiv än vad rapporterna varit under tidigare år, även vad gäller landets ekonomi. Objektiviteten i kommissionens analyser har erkänts av samtliga kandidatländer, även av Tjeckien. Den inledande besvikelse som nämns ovan kan bero på att sammanfattningen av de ekonomiska slutsatserna felaktigt tolkats som en allmän rangordning av länderna med avseende på hur redo de är för anslutning.

(1) KOM(2000) 701 slutlig KOM(2000) 713 slutlig.

(2) KOM(2000) 700 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3649/00

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(23 november 2000)

Ämne: Anslag till fiskodlingar

Kan kommissionen uppge vilka anslag som går till att utveckla eller stödja utvecklingen av fiskodlingar på Tolvöarna i Grekland?

Kan kommissionen tillhandahålla den miljökonsekvensutredning som föregick beviljandet av dessa anslag?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 december 2000)

Fonden för fiskets utveckling (FFU) har använts för att utveckla vattenbruk i Grekland inom ramen för det operativa programmet för fiske (19941999). I ögruppen Dodekanesos har 19 projekt finansierats till en sammanlagd kostnad av 10,58 miljoner euro varav FFU har bidragit med 3,69 miljoner euro.

Kommissionen förfogar inte över inte de miljökonsekvensbeskrivningar som efterfrågas eftersom medlemsstaterna sedan 1994 är ansvariga för att välja ut enskilda projekt, för vilka det i enlighet med ett nationellt ministerbeslut skall genomföras en miljökonsekvensutredning.

De enskilda miljökonsekvensbeskrivningarna skall samlas in och arkiveras av den nationella administrationen i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3690/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: EU:s bidrag till det andalusiska projektet till förmån för Marockos utveckling

Den regionala regeringen i Andalusien kommer att anslå 1 500 miljoner pesetas för att finansiera åtgärder för att främja Marockos utveckling inom ramen för ett gränsöverskridande projekt vars inledande giltighetsperiod kommer att sträcka sig till 2005.

Programmet är det första som undertecknas av en europeisk region och ett land som har så starka förbindelser med EU som Marocko. Den regionala regeringen i Andalusien anser att Europeiska unionen borde delta i detta projekt tillsammans med den autonoma regionen Andalusien och Marocko och utsträcka de redan inledda programmen Intered och Medea.

Kan kommissionen säga om den har för avsikt att anta det förslag som framförts av den andalusiska regionala regeringens talesman om att aktivt delta i ovannämnda program som inletts i form av ett samarbete mellan Marocko och Andalusien och bidra praktiskt och materiellt till att programmets mål uppnås?

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(20 december 2000)

Kommissionen gläder sig åt att Andalusien kommer att anslå 1 500 miljoner pesetas till ett gränsöverskridande utvecklingsprojekt med Marocko. Detta gränsöverskridande samarbete kommer säkert att bidra till utvecklingen i norra Marocko, som är den region i detta land som har störst andel utvandrare till unionen.

När det gäller Meda II-programmet (20002006) har kommissionen utarbetat ett strategidokument för landet som har diskuterats med medlemsstaterna. Detta strategidokument har utgjort grunden för utarbetandet, i samarbete med de marockanska myndigheterna, av det nationella vägledande programmet 20002002. Medlemsstaterna har avgivit ett positivt yttrande om det och det har just antagits av kommissionen.

I det nationella vägledande programmet 20002002 planeras inte något projekt eller program för gränsöverskridande samarbete, eftersom inte Marocko eller medlemsstaterna begärt det. I detta sammanhang bör påpekas att finansiering av gränsöverskridande projekt inom ramen för bilateral programplanering inte är tillåten enligt Meda-förordningen.

När det gäller Interreg-programmet, som endast omfattar EU:s gränsregioner, skulle kommissionen kunna överväga att eventuellt finansiera en del av projektet för Marockos räkning om Marocko ansöker om det och om medlemsstaterna ställer sig positiva till det inom ramen för en framtida översyn av det nationella vägledande programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3940/00 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen. Den gemensamma jordbrukspolitiken och utvidgningen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 174 E , 19/06/2001 s. 0196 - 0196



SKRIFTLIG FRÅGA E-3940/00 från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen (13 december 2000) Ämne: Den gemensamma jordbrukspolitiken och utvidgningen Skulle kommissionen kunna ange officiella uppgifter från kandidatländerna, eller uppgifter från näringslivet eller från universitetsvärlden angående kostnaden för att tillämpa den nuvarande gemensamma jordbrukspolitikens bestämmelser och prisstöd för alla kandidatländer som det finns uppgifter om? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (23 januari 2001) För att kunna göra en seriös uppskattning av kostnaden för att tillämpa den gemensamma jordbrukspolitiken i de nya medlemsstaterna efter anslutningen krävs det att man har en rimligt säker kännedom om tidpunkten och villkoren för anslutning av de berörda länderna till unionen. Dessa aspekter kommer dock att fastställas vartefter anslutningsförhandlingarna med dessa länder fortskrider. Varje kostnadsuppskattning som görs på grundval av antaganden hur noggrant den än görs kommer därför oundvikligen att vara av hypotetisk, spekulativ och osäker karaktär. I nuvarande läge av förhandlingsprocessen föredrar därför kommissionen att inte offentligt citera uppskattningar som kommer från sådana källor som de som nämns i parlamentsledamotens fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4021/00

från Lisbeth Grönfeldt Bergman (PPE-DE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Finlands miljöbestämmelser om förpackningar är konkurrenshämmande

Sveriges system för pant på aluminiumburkar och PET-flaskor har kritiserats på den grund att det försvårar importen och begränsar konkurrensen på den svenska marknaden. Mot bakgrund av detta är det märkvärdigt att Europeiska kommissionen inte alls ingripit mot de så kallade miljöavgifter som i Finland uppbärs på samma produkter. För att komma in på marknaden i Finland måste en utländsk tillverkare betala en miljöavgift på 6 mark (1,01 euro) för varje flaska, vilket innebär ett prispåslag på ungefär 200 procent på produkten.

Av denna anledning frågar jag kommissionen vad kommissionen vill anföra för skäl till att godkänna Finlands miljöavgifter, då man tänker på att detta allvarligt försämrar de utländska tillverkarnas ställning inom konkurrensen i Finland.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 mars 2001)

Beträffande det svenska systemet med pant, är kommissionen inte medveten om den kritik frågeställaren hänvisar till. I vilket fall som helst finns det ingenting som tyder på att det inte är förenligt med Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1) eller EG-fördraget.

Beträffande det finska systemet bör två faktorer klargöras. För det första uppgår den extra avgiften för drycker som inte ingår i ett godkänt återvinnings- eller återanvändningssystem till 4 mark per liter (inte 6 mark per flaska). För det andra tillämpas denna avgift inte bara för utländska produkter utan också för produkter av inhemskt ursprung.

Kommissionen undersöker för tillfället, på grundval av inkomna klagomål, huruvida det finska avgiftssystemet är förenligt med direktivet och med bestämmelserna för den inre marknaden.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2401/00

från Monica Frassoni (Verts/ALE) till kommissionen

(18 juli 2000)

Ämne: Införlivande i Italien av gemenskapsrätten i fråga om avfall

Det italienska parlamentet håller för närvarande på med att behandla ett lagförslag om ändring av dekret 22/97 om avfall. Lagförslaget innehåller regler som tolkar begreppet bortskaffa i den gemenskapsrättsliga definitionen på avfall i direktiv 75/442/EEG(1).

1. Har kommissionen kännedom om detta lagförslag?

2. Är det italienska parlamentet skyldigt att meddela kommissionen förslaget?

3. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att garantera att direktiv 75/442/EEG tillämpas enhetligt inom hela gemenskapens territorium, med hänsyn till att det enligt gemenskapsrätten är förbjudet för en medlemsstat att anta interna regler som fastslår kriterier för hur ett direktiv skall tolkas?

(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 september 2000)

Kommissionen informerades om lagförslaget i fråga av de italienska representanterna i den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 18 i direktiv 75/442/EEG om avfall, vid kommitténs möte den 16 juni 2000.

I artikel 20 i direktiv 75/442/EEG fastställs att medlemsstaterna skall överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv till kommissionen. Det finns därför inget krav på att informera om lagförslag enligt detta direktiv. Detta kan emellertid krävas om lagförslaget innehåller tekniska specifikationer som omfattas av tillämpningsområdet för Europaparlamentets och Rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1).

Kommissionen är ansvarig för att se till att gemenskapslagstiftningen tillämpas på rätt sätt. Enligt artikel 211 (tidigare artikel 155) i EG-fördraget, för att säkerställa den gemensamma marknadens funktion och utveckling skall kommissionen övervaka tillämpningen av bestämmelserna i detta fördrag och av bestämmelser som antagits av institutionerna med stöd av fördraget. I artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget fastställs följande: om kommissionen anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt detta fördrag, skall kommissionen avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha givit den berörda staten tillfälle att inkomma med sina synpunkter. Om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angivits av kommissionen, får denna föra ärendet vidare till domstolen.

Gemenskapslagstiftningen skall tolkas av domstolen. Om kommissionen anser att en medlemsstats tolkning av gemenskapslagstiftningen inte överensstämmer med dess innehåll kan kommissionen utnyttja de möjligheter som finns i artikel 226 i EG-fördraget.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3683/00

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Tilldelning och utnyttjande av anslag ur Sammanhållningsfonden

Kan kommissionen informera om den totala anslagstilldelningen per medlemsstat från Sammanhållningsfonden under programperioden 19941999, liksom utnyttjandegraden av nämnda anslag i varje enskild stat?

Kan kommissionen informera om den totala anslagstilldelningen per medlemsstat från Sammanhållningsfonden under 2000, liksom utnyttjandegraden av nämnda anslag (till dags dato) i varje enskild stat?

Vilken bedömning gör kommissionen av utnyttjandegraden av Sammanhållningsfonden i varje enskild medlemsstat som erhållit anslag ur densamma under programperioden 19941999?

Vilken bedömning gör kommissionen av utnyttjandegraden av Sammanhållningsfonden i varje enskild medlemsstat som erhållit anslag ur densamma under år 2000 (till dags dato)?

Har kommissionen någon möjlighet att korrigera genomförandet av Sammanhållningsfonden i de medlemsstater som erhåller anslag ur densamma men som varken utnyttjar dem till fullo eller på ett korrekt sätt?

Skulle det vara möjligt att överföra ej utnyttjade fondmedel till de sammanhållningsländer som till fullo och effektivt utnyttjar de tilldelade medlen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Barnier

(16 februari 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.