SKRIFTLIG FRÅGA E-1964/99

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Schengen-visum och konsekvenser för konkurrensen

På senare år har det inom österrikiska transportföretag av ekonomiska skäl blivit allt mer vanligt att anställa personer från de central- och östeuropeiska länderna som lastbilsförare för transporter inom gemenskapen. Detta har skett inom ramen för sexmånaders Schengen-visum utan att personerna i fråga har haft något arbetstillstånd. Denna utbredda praxis har lett till att det blivit allt svårare för unionsmedborgare att få tillgång till ifrågavarande arbetsmarknad.

Kommissionen ombeds mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Känner kommissionen till denna praxis?

2. Hur många personer från de central- och östeuropeiska länderna rör det sig om som, särskilt i Österrike men också i övriga EU, åtnjuter dessa sexmånaders Schengen-visum?

3. Vilka åtgärder anser kommissionen vara lämpliga för att man skall kunna avskaffa denna praxis som är skadlig för arbetsmarknaden och konkurrensen inom EU?

4. Har kommissionen hittills undersökt denna angelägenhet?

5. Anser kommissionen att denna praxis är förenlig med unionens konkurrenslagstiftning?

6. Om så inte är fallet, vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta mot denna praxis?

7. Om så däremot är fallet, hur motiverar kommissionen sin ståndpunkt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

1. Kommissionen är medveten om det ökande antalet förare från tredje land som anställs ofta illegalt av transportföretag inom gemenskapen. Kommissionen oroar sig för de snedvridande effekter som detta handlingssätt kan ha på konkurrensen när det gäller vägtransporter inom gemenskapen. Kommissionen anser att det rör sig om ett akut problem inom den nationella och internationella vägtransportnäringen.

När det specifikt gäller de österrikiska transportföretagens praxis att anställa förare från östeuropeiska stater, som beskrivs av ledamoten, vill kommissionen erinra om att detta är olagligt enligt österrikisk lagstiftning.

2. Kommissionen har inte tillgång till de begärda uppgifterna.

Kommissionen vill emellertid understryka att Schengenreglerna inte omfattar några bestämmelser om rätt till anställning. En enhetlig Schengenvisering är en resevisering giltig för en eller flera inresor, varvid varken tidslängden för en oavbruten vistelse eller den totala tidslängden för flera på varandra följande vistelser får överstiga tre månader per halvår räknat från det första inresedatumet (artikel 11 i Schengenavtalet). Längden på ett besök med en enhetlig Schengenvisering är inte alltid upp till tre månader per halvår: den besökslängd som fastställs i artikel 11.1 a utgör en maxgräns.

Uppmärksamhet bör också riktas mot det liggande förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om utstationering av arbetstagare från tredje land i samband med tillhandahållande av tjänster över gränserna(1). Förslaget syftar till att införa EG-kortet för tillhandahållande av tjänster, vilket skall utfärdas av myndigheterna i den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad. Transportsektorn omfattas inte av förslaget, men i det understryks att endast de arbetstagare från tredje land som varit lagligt anställda en viss tid (minst sex månader) i den medlemsstat där arbetsgivaren är etablerad får arbeta med tillhandahållande av tjänster över gränserna. Detta villkor har införts för att undvika direktrekrytering av medborgare från tredje land i länder utanför gemenskapen, alltså den situation som beskrivs i den skriftliga frågan.

3-4. För att få en bild av omfattningen av problemet med den ofta illegala användningen av förare från tredje land har kommissionen uppmanat medlemsstaterna att tillhandahålla en översikt över de olika regler rörande det sociala området, arbete och transporter som de tillämpar inom denna sektor. Detta är givetvis endast det första steget när det gäller att utforska tänkbara sätt att hantera detta problem. Så fort kommissionen har fått en översikt över de gällande reglerna och uppgifter om befintlig praxis kommer den att överväga vilka åtgärder som skall vidtas.

5-7. Det kan inte uteslutas att användningen av förare från tredje land i gemenskapsfordon för transporter inom gemenskapen kan ha snedvridande effekter på marknaden för vägtransporter. Frågan måste analyseras och lösningar måste, som påpekas ovan, huvudsakligen sökas inom ramen för de olika regler rörande det sociala området, arbete och transporter som tillämpas inom denna sektor.

(1) EGT C 67, 10.3.1999.