SKRIFTLIG FRÅGA E-0408/00

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(15 februari 2000)

Ämne: Olika importtullsatser på alaska-lax (3,5 procent) och hoki (en nyzeeländsk djuphavsfisk) (7,5 procent)

Under januari och till och med mars 2000 kommer det att begäras olika tullsatser för varor som tidigare förtullats enhetligt. Följaktligen är det sedan årsskiftet en tullsats på 3,5 procent på alaska-lax och en tullsats på 7,5 procent på hoki (en nyzeeländsk djuphavsfisk). Med tanke på ansträngningarna för att skydda bestånden är detta inte logiskt då det angående alaska-laxen rör sig om en fiskart som hotas av utfiskning, medan hoki uppvisar tillräckliga bestånd.

Jag ber därför om svar på följande frågor:

1. Vilka anledningar medförde den ensidiga höjningen av tullsatsen på hoki?

2. Vilka mål eftersträvas med denna tullsats?

3. Kan kommissionen ge upplysningar om tillståndet vad gäller bestånden av de ovannämnda fisksorterna samt om eventuella åtgärder vad gäller dessa?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 mars 2000)

Vad gäller frysta filéer av hoki (Macruronus novaezelandiae) uppgår den reguljära tullsatsen till 7,5 %. Emellertid har en autonom tullkvot på 20 000 ton med en tullsats på 3,5 % öppnats för perioden 1 april 1999 till 31 december 1999(1).

I jämförelse med alaskapollacken (Theragra chalcogramma) har hokin börjat användas först nyligen och i ganska begränsad omfattning inom gemenskapens förädlingsindustri. Liksom de flesta andra autonoma tullkvoter som rör leveranser till gemenskapsmarknaden omfattar kvotperioden för hoki inte årets tre första månader, under vilka den reguljära tullavgiften tillämpas.

Inom ramen för reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter(2) har emellertid rådet beslutat att upphäva tulltarifferna för hoki, närmare bestämt att tillämpa en reducerad tullsats utan kvantitativa begränsningar, för att på så sätt få till stånd en framtidslösning för marknadsförsörjningen beträffande denna art. Kommissionen hade föreslagit att tullsatsen för hoki skulle fastställas till 3,5 % (liksom för alaskapollack).(3) Rådet beslutade dock, med hänsyn till Tysklands begäran, att avskaffa tullarna för alaskapollack.

Vad gäller situationen för dessa fiskbestånd är det sant att alaskapollacken har varit utsatt för en hård exploatering medan däremot hokin har betecknats som en mindre exploaterad art. Behoven av tillförsel till gemenskapens förädlingsindustri tycks ändå vittna om att hokin ännu inte kan ersätta den minskade tillgången på alaskapollack.

Gemenskapens politik syftar till att stödja en god förvaltning av fiskeresurserna på multilateral basis och i synnerhet med hjälp av regionala fiskeriorganisationer. Vad gäller de båda arter som nämns av ledamoten deltar inte gemenskapen direkt i förvaltningen av dessa resurser men stöder en ansvarsfull förvaltning av dem inom ramen för internationella organisationer som behandlar fisket (FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO), Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD)).

(1) Rådets förordning (EG) nr 745/1999 av den 30 mars 1999 om öppnande och förvaltning av autonoma gemenskapstullkvoter för vissa fiskeriprodukter. EGT L 96, 10.4.1999.

(2) Rådets förordning (EG) nr 104/2000 av den 17 december 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter. EGT L 17, 21.1.2000.

(3) Förslag till rådets förordning (EG) om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter. EGT C 78, 20.3.1999.