SKRIFTLIG FRÅGA P-1264/02

från Luigi Vinci (GUE/NGL) till kommissionen

(24 april 2002)

Ämne: Återöppnande av Mont Blanc-tunneln

Europeiska kommissionens beslut att på nytt låta lastbilar med internationella godstransporter köra genom Mont Blanc-tunneln kommer utan tvekan att ge upphov till vissa problem och föroreningar. Er lösning strider mot hela EU:s allmänintresse och det verkar som om detta beslut fullständigt strider mot olika riktlinjer som nyligen antagits av Europeiska unionen.

Hur kan beslutet att på nytt öppna upp Mont Blanc-tunneln för drygt 6 000 lastbilar per dag vara förenligt med följande åtaganden som Europeiska unionen gjort på miljöområdet:

- Beslutet att ratificera Kyotoprotokollet, i vilket det föreskrivs att koldioxidutsläppen i Europeiska unionen skall minskas med 8 procent.

- Amsterdamfördraget, vars främsta mål är hållbar utveckling.

- Den strategi för hållbar utveckling som antogs av stats- och regeringscheferna i Göteborg i juni 2001 och som syftar till att inkludera miljöfrågor i alla EU-politik.

Inga seriösa skäl kan motivera att alpdalarna översvämmas av vägtrafik, då man vet att 30 procent av lastbilarna kör utan last, att kostnaderna för vägtransporter är onormalt låga och att järnvägsalternativet inte utnyttjas i tillräcklig utsträckning, för att inte tala om att man är försenad med att komma fram till lösningar med transport via floder eller till sjöss.

Vad anser kommissionen om prognoserna i sin vitbok, enligt vilken godstransporterna genom Alperna kommer att fördubblas fram till 2020?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-1264/02 och E-1276/02ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(5 juni 2002)

Återöppnandet av Mont Blanc-tunneln innebär att en viktig förbindelse mellan Frankrike och Italien återupprättas. Samtidigt minskar riskerna med och miljöföroreningarna från lastbilstrafiken, som idag går igenom dalgångarna Maurienne och de Susa, där invånarna helt och hållet får lida av konsekvenserna. Trafikvillkoren kommer att bli mycket striktare i förhållande till dem som gällde före den tragiska branden 1999, eftersom de kommer att leda till en automatisk begränsning av antalet lastbilar som kör längs Mont Blanc-leden, genom en jämnare fördelning av trafiken mellan de två tunnlarna Mont Blanc och Fréjus samt genom ökad säkerhet.

Återöppnandet är dock inte på något sätt en långsiktig lösning. En sådan lösning kommer att ingå i ett paket med samstämmiga åtgärder, vilket beskrivs i Vitboken om den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden(1) och som bland annat är avsett att erbjuda en hållbar lösning på problemet med transittrafiken genom Alperna.

Kommissionen anser således att det absolut viktigaste för att få kontroll över vägtrafikströmmen i alpregionen är ökad användning av mer miljövänliga transportsätt, framför allt järnvägstransporter. Detta alternativ är förknippat med flera villkor. En mer riktad användning av den befintliga järnvägsinfrastrukturen är, som parlamentsledamoten betonar, en första viktig etapp, men inte tillräcklig med hänsyn till dagens situation inom järnvägstransportsektorn. För att denna sektor skall kunna bli ett konkurrenskraftigt alternativ till de inomeuropeiska vägtransporterna måste kvaliteten på tjänsterna förbättras avsevärt. Därför lade kommissionen i början av året fram ett meddelande med titeln Mot ett integrerat europeiskt järnvägsområde(2), tillsammans med ett andra paket med förslag för järnvägstransporter som bör göra det möjligt att uppnå detta ambitiösa mål.

När det gäller infrastrukturer ger kommissionen dessutom både politiskt och finansiellt stöd för att två transalpina järnvägslinjer skall bli färdiga och tas i bruk så snart som möjligt. Dessa linjer, LyonTurin och Brennerlinjen, finns redan med i riktlinjerna för det transeuropeiska transportnätet. I det här sammanhanget har kommissionen också lagt fram ett förslag om att utöka finansieringen av gränsöverskridande järnvägsprojekt som berör känsliga områden, till exempel Alperna(3).

I vitboken föreslår kommissionen dessutom en ny gemenskapsram för prissättning på infrastrukturer, så att de olika transportsättens externa kostnader återspeglas på ett bättre sätt. Detta bör vara en viktig förutsättning för en bättre reglering av trafikströmmen genom Alperna. De nya bestämmelserna bör dessutom generera ytterligare intäkter som kan bidra till finansieringen av de alpina järnvägsöverfarterna.

Kommissionen anser dessutom att man bör uppmuntra till ökad användning av sjötransporter, till havs och på floder, för minskad transittrafik genom Alperna. Övergången till mer miljövänliga transportsätt förutsätter att kvaliteten på hamntjänsterna förbättras, framför allt vid hamnarna i Medelhavet. Det nya programmet för stöd till intermodalitet Marco Polo bör bland annat förbättra närsjöfartens fördelar, så att den kan bli en trovärdig konkurrent till vägtransporter.

Alla dessa åtgärder överensstämmer med strategin för hållbar utveckling som kommissionen anser vara en av sina viktigaste prioriteringar, och som har illustrerats utförligt i vitboken om transporter.

(1) KOM(2001) 370 slutlig.

(2) KOM(2002) 18 slutlig.

(3) EGT C 75 E, 26.3.2002.