SKRIFTLIG FRÅGA E-3084/97 från Doeke Eisma (ELDR) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Avlägsnandet av kormoranen ur bilaga 1 i ¨fågeldirektivet¨

Kommissionen beslöt den 29 juli 1997 att utvidga direktiv 97/49/EG ((EGT L 223, 13.8.1997, s. 9.)) till att omfatta Kormoranen Pherocorax carbo sinensis genom att avlägsna denna art ur bilaga 1 till fågeldirektivet 79/409/EEG ((EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.)). Med hänsyn till detta beslut och till eventuella framtida minskningar av antalet arter i denna bilaga ställs följande frågor:

1. På vilka grundvalar och enligt vilka kriterier har kommissionen kommit fram till att förutsättningarna för att upprätthålla denna art i Europa är goda? I vilken utsträckning har härvid kriterierna a-d som återfinns i direktivets artikel 4.1 beaktats?

2. Anser kommissionen även att de särskilda skyddsåtgärder som beslutats för de arter som avlägsnats ur bilaga inte skall upphävas för att upprätthållandet av dessa arter skall kunna säkerställas på lång sikt?

3. Kan kommissionen bekräfta avlägsnandet av en art ur bilaga 1 inte påverkar den rättsliga statusen när det gäller redan beslutade särskilda skyddsområden och att detta även gäller områden som enbart gäller de aktuella arterna? Om svaret är nej, hur kan då kommissionen säkerställa att det avsedda sammanhängande området bestående av olika skyddsområden som bl.a. avses i artikel 4.3 inte går förlorat?

4. I vilken utsträckning föreligger det enligt kommissionens mening någon skillnad när det gäller tillämpning, räckvidd och rättsföljder mellan artikel 4.1 och artikel 4.2 med hänsyn till vad som sägs i den nionde strecksatsen i ingressen till direktivet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (31 oktober 1997)

1. Vetenskaplig information, särskilt vad gäller tendenser och variationer i populationsstorlek, har utgjort grunden för kommissionens slutsats att storskarven (phalacrocorax carbo) inte längre är hotad i sitt fortbestånd. Denna slutsats är förenlig med rekommendation 4.1 i konventionen om skydd av flyttande vilda djur (Bonn-konventionen), som antogs av parterna i juni 1994, där det bland annat noteras att tendensen med hänsyn till populationen av underarten phalacrocorax carbo sinensis är starkt stigande både vad gäller antal och utbredning samt rekommenderas att denna gynnsamma bevarandestatus bibehålls.

Även parlamentet erkände i sin resolution av den 15 februari 1996 denna ökning vad gäller antal och utbredning. Mot bakgrund av artens gynnsamma bevarandestatus utgör inte längre kriterierna i artikel 4.1 a-d i rådets direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar ((EGT L 103, 25.4.1979, senast ändrat genom direktiv 97/49/EG, EGT L 223, 13.8.1997. )) en grund för att behålla phalacrocorax carbo sinensis i förteckningen i bilaga I till direktivet.

2. Kommissionen anser att medlemsstaterna måste vidta nödvändiga åtgärder för att se till att artens gynnsamma bevarandestatus bibehålls. Detta kan innebära att befintliga åtgärder måste upprätthållas eller att nya åtgärder vidtas, beroende på omständigheterna.

3. Det faktum att storskarven avförs från bilaga I påverkar inte den rättsliga statusen för de särskilda bevarandeområden som klassats som livsmiljö för andra fågelarter utöver storskarven. Särskilda bevarandeområden som klassats enbart för underarten phalacrocorax carbo sinensis skulle ha klassats på grundval av att denna fanns förtecknad i bilaga I och kommissionen anser att resultatet av att den avförts från bilaga I är att skyldigheterna enligt direktiv 79/409/EEG beträffande särskilda bevarandeområden inte längre gäller de berörda områdena, i avsaknad av någon ny klassningsgrund. En sådan grund kunde finnas i artikel 4.2 i direktivet, som berör klassning av områden för flyttande arter som inte förtecknas i bilaga I. Som flyttande art som inte längre förtecknas i bilaga I uppfyller storskarven villkoren för skydd enligt denna bestämmelse. Kommissionen anser inte att sammanhållningen totalt mellan de särskilda bevarandeområdena riskeras.

4. Samma rättsliga bevarande- och skyddssystem gäller områden som klassas enligt artikel 4.1 och områden som klassats enligt artikel 4.2 i direktiv 79/409/EEG. Skillnaden mellan de två bestämmelserna består i den art för vilken det krävs skydd i form av bevarandeområden. Artikel 4.1 gäller uteslutande områden för arter som förtecknas i bilaga I och artikel 4.2 gäller områden för flyttande arter som inte förtecknas i bilaga I, med särskild betoning på våtmarker. Samma område kan klassas enligt båda bestämmelserna.