ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1442/00

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till rådet

(12 maj 2000)

Ämne: De mänskliga rättigheterna i Ekvatorialguinea

De senaste rapporterna från FN visar att situationen för de mänskliga rättigheterna i Ekvatorialguinea är usel och att rättigheterna över huvud taget inte alls respekteras.

Det tydligaste beviset för att de mänskliga rättigheterna inte respekteras är enligt FN:s uppgifter den rättsosäkerhet som medborgarna utsätts för. De kan när som helst berövas sin frihet utan att någon rättslig order eller några lagliga motiv bemyndigat det.

Ekvatorialguinea har nu officiellt kungjort att rättegången mot Alpha Condé som suttit fängslad sedan 1998 skall inledas den 12 april.

Vilka garantier finns för att domen skall bli rättvis?

Tänker EU sända några observatörer för att se till att domen blir rättvis?

Svar

(29 september 2000)

I sin skriftliga fråga tar den ärade parlamentsledamoten faktiskt upp två olika situationer som rör två olika länder.

1. Situation när det gäller de mänskliga rättigheterna i Ekvatorialguinea som den ärade parlamentsledamoten i första hand hänvisar till behandlades vid den 56:e sessionen i Förenta nationernas kommission för mänskliga rättigheter som ägde rum i Genève under mars och april månad i år. Vid detta tillfälle anslöt sig Europeiska unionens medlemsstater till samförståndet kring resolutionen om detta land vilken tar upp de problem som den ärade parlamentsledamoten nämnt och som innehåller ett antal rekommendationer och vädjar till Ekvatorialguineas regering att vidta snabba åtgärder för att åtgärda de brister och villkor som leder till kränkningar och missbruk av de mänskliga rättigheterna.

2. Med anledning av rättegången i Republiken Guinea mot Alpha Condé utfärdade ordförandeskapet den 6 april 2000 ett uttalande på Europeiska unionens vägnar där det utrycker en förhoppning om att rättegången kommer att bli rättvis och öppen och att den kommer att ske fullt rättsenligt så att Alpha Condé garanteras möjlighet att försvara sig mot de beskyllningar som riktas mot honom. Europeiska unionens beskickningschefer i Conakry övervakar noga hur denna rättegång, som inleddes den 12 april 2000, förlöper.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0847/00

från Marie-Arlette Carlotti (PSE) till kommissionen

(21 mars 2000)

Ämne: Inrättandet av en delegation i Havanna och samarbete med Kuba

Kuba ansökte nyligen officiellt om att anslutas till avtalen mellan AVS-länderna och EU. Nu när detta partnerskap påbörjas på nya grunder bör vi släppa in Kuba för att uppmuntra en öppning i landet.

För tillfället är Kuba det enda land i Latinamerika och Karibien som inte har undertecknat ett ramavtal om samarbete med Europeiska unionen.

Om Kuba får möjlighet att snabbt ansluta sig till det nya avtalet mellan AVS-länderna och EU kommer landet att kunna göra framsteg mot undertecknandet av ett sådant ramavtal om samarbete i syfte att formalisera och omdefiniera samarbetsförbindelserna mellan Kuba och Europeiska unionen.

Ett snabbt inrättande av en delegation från Europeiska kommissionen i Havanna skulle göra det möjligt att intensifiera dialogen med myndigheterna och det kubanska samhällets alla skikt för att definiera de framtida villkoren för samarbetet mellan Europeiska unionen och Kuba.

Håller kommissionen på att undersöka ett sådant projekt? När förväntas det att vara klart?

Hur skall man enligt kommissionen förstärka och formalisera samarbetet med Kuba?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(12 maj 2000)

När det gäller den första frågan, om inrättandet av en kommissionsdelegation i Kuba, hänvisas parlamentsledamoten till svaret på Joaquim Mirandas skriftliga fråga E-0615/00(1).

När det gäller den andra frågan, om formalisering och förstärkning av samarbetet med Kuba, bör först och främst understrykas att Kuba den 10 mars tillställt Ministerrådet AVS-EU en skrivelse som bekräftar landets intresse av att ansluta sig till det nya partnerskapsavtalet mellan EU och AVS-staterna.

Denna begäran håller för närvarande på att undersökas av kommissionen och rådet.

I ett kortare perspektiv och oberoende av diskussionerna om det nya partnerskapsavtalet mellan EU och AVS-staterna, håller kommissionen på att utvärdera samarbetsåtgärderna med Kuba, i syfte att inom ramen för EU:s gemensamma ståndpunkt fastställa den mest lämpliga användningen av de olika samarbetsinstrumenten och i synnerhet den plats som det humanitära biståndet skall ges i sammanhanget. Denna ändring i biståndets struktur har till syfte att öka effektiviteten i gemenskapens utvecklingssamarbete.

(1) Se s. 118.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0649/00

från Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Avregleringar inom flygtransportsektorn

Idag har man kommit ganska långt när det gäller avregleringar inom flygtransportsektorn, men flygbolagens praxis missgynnar fortfarande konsumenterna.

Tänker kommissionen utarbeta ett direktiv som tillvaratar konsumenternas intressen gentemot flygbolagen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(2 maj 2000)

Flygpassagerare omfattas redan av ett visst skydd enligt gemenskapens lagstiftning, t.ex. ersättning och lika behandling vid nekad ombordstigning på grund av överbokning, ersättning vid olyckor samt en rad skyldigheter för arrangörer av paketresor.

Som ett led i sitt arbetsprogram för år 2000 kommer kommissionen att lägga fram ett meddelande om att stärka flygpassagerarnas rättigheter som skall vara klart i juni 2000. För att förbereda detta har kommissionen skickat ut ett samrådsdokument, som fått ett starkt gensvar från de olika organen med anknytning till flygtransport. Dokumentet omfattar transportavtal och -villkor, företagspraxis, kabinförhållanden, hälsofrågor samt frågor gällande information och öppenhet.

Meddelandet kommer att omfatta passagerarnas rättigheter och behandling i vid bemärkelse. I meddelandet beaktas inte bara lagstiftningen utan även frivilliga åtaganden som gjorts av flygbolagen efter diskussion med kommissionen och passagerarnas företrädare, vilket ibland kan vara det mest effektiva tillvägagångssättet.

Det är fråga om åtgärder på medellång sikt. Det är dessutom nödvändigt att göra passagerarna mer medvetna om de rättigheter de redan har enligt gemenskapens lagstiftning så att de kan hävda dem. Kommissionen tänker därför omgående ta initiativ, som bl.a. går ut på att det på flygplatser, resebyråer och flygbolagens kontor sätts upp anslag om flygpassagerarnas rättigheter.

Kommissionen har således ambitiösa planer vad gäller att värna passagerarnas rättigheter och förbättra den service som erbjuds både på kort och lång sikt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1106/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(7 april 2000)

Ämne: Arbetarskyddslag 31/95 av den 8 november som den spanska förvaltningen inte följt

Den spanska regeringen har införlivat rådets direktiv 89/391/EEG(1) av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet i arbetarskyddslagen 31/95 av den 8 november.

Enligt lagen skall hälsokommittén i företag med mer än 100 anställda vara sammansatt på ett rättvist sätt. Fyra medlemmar skall utses av fackföreningen och fyra av den offentliga förvaltningen. Fängelset i A Lama i Pontevedra i Galicien har mer än 100 anställda, men de ovannämnda kraven har inte uppfyllts där. Förvaltningen har inte utsett någon medlem till hälsokommittén, vilket har lett till att kommittén inte kan arbeta på ett tillfredsställande sätt. De medlemmar som fackföreningen utsett har därför klagat hos fängelsedirektören, generaldirektoratet för kriminalvård, ministeriet för offentlig förvaltning och justitieombudsmannen, men situationen har ännu inte förbättrats.

Mot bakgrund av att förvaltningen inte uppfyller sina förpliktelser undrar jag vad kommissionen ämnar göra för att se till att den spanska centralregeringen följer lagen, såsom direktivet ovan, och motarbetar diskriminering?

(1) EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 maj 2000)

I rådets ramdirektiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet(1) fastställs i artiklarna 10 och 11 regler om information, samråd med och medverkan av arbetstagare och/eller deras representanter i enlighet med nationell lagstiftning och/eller praxis i frågor som gäller hälsa och säkerhet på arbetsplatsen.

Enligt artikel 4 i direktiv 89/391/EEG skall medlemsstaterna se till att man säkerställer en ändamålsenlig kontroll och tillsyn av de nationella bestämmelser som införs för att införliva detta direktiv.

Följaktligen skall varje eventuell överträdelse mot de bestämmelser som införlivar direktivet i nationell lagstiftning komma till de spanska myndigheternas kännedom, dvs. Yrkes- och socialförsäkringsinspektionen, som skall organisera och verkställa de nödvändiga inspektioner och kontroller som är nödvändiga för en god tillämpning av dessa åtgärder.

Kommissionen kommer att vidta åtgärder om konkreta uppgifter kommer till dess kännedom om att de spanska myndigheterna inte kan kontrollera tillämpningen av de nationella bestämmelser som införlivar direktiv 89/391/EEG.

(1) EGT L 183, 29.6.1989.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0882/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Bedrägeriutredningen vid Stockholmskontoret

Kan kommissionen redogöra för vad som händer med utredningen av de påstådda bedrägerierna vid Europaparlamentets informationskontor i Stockholm? Hur fortgår utredningen? Kommer ärendet, eller bevismaterialet, att överlämnas till svensk polis och allmän åklagare för vidare åtal i det svenska rättsväsendet?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(16 maj 2000)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på den muntliga frågan H-712/99 från Pierre Schori under frågestunden vid parlamentets plenarsammanträde i december 1999(1).

Kommissionen har ännu inte fått någon rapport om kommissionens representationskontor i Sverige (Stockholm), upprättad enligt artikel 9.1 i parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)(2), för att kunna ge en uppföljning enligt artikel 9.4 i förordningen.

(1) Europarlamentets debatter (december 1999).

(2) EGT L 136, 31.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0589/00

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Hållbar europeisk transportpolitik

Kan kommissionen ange hur man beslutade om vilka städer som främst skulle omfattas av det prioriterade transeuropeiska nätprojektet? Vilka var delaktiga i beslutsprocessen? Vilka kriterier låg till grund för besluten och vilka var vinnarna respektive förlorarna?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(13 april 2000)

I riktlinjerna för de transeuropeiska transportnäten (TEN-T) fastställs de viktigaste rutterna av transeuropeisk betydelse, vilka inbegriper de rutter som omfattas av de prioriterade TEN-T-projekten. Riktlinjerna innehåller ett antal kartor som ger en översikt av dessa viktiga rutter. I de fall städer namnges på dessa kartor är de endast inkluderade som referenspunkter och många städer har tillgång till TEN-T-nätet utan att finnas med på kartorna.

Mellan 1990 och 1992 inrättade kommissionen ett antal arbetsgrupper med företrädare från varje medlemsstat som utarbetade ett antal översiktsplaner. I dessa planer fastställs rutter av transeuropeisk betydelse, med hänsyn till trafikflöden och behovet av att koppla ihop de perifera regionerna med gemenskapens centrum. Arbetsgruppen fastställde inte uttryckligen städer längs med TEN-T-rutterna. Dessa översiktsplaner införlivades sedan med riktlinjerna för TEN-T som antogs av rådet och parlamentet i enlighet med medbeslutandeförfarandet från 1996(1).

Kommissionen överväger för närvarande hur dessa frågor bäst kan föras fram i sin rapport om översynen av riktlinjerna för TEN-T som kommer att läggas fram för rådet och parlamentet denna sommar.

(1) EGT C 17, 22.1.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1560/00

från Brigitte Wenzel-Perillo (PPE-DE) till kommissionen

(11 maj 2000)

Ämne: Medlemsstaternas rapporteringsskyldighet

Skulle kommissionen efter det fullkomligt otillfredsställande svaret på min fråga om medlemsstaternas nu gällande rapporteringsskyldigheter till EU (skriftlig fråga P-0222/00(1)) kunna försöka svara på frågan ännu en gång? Kommissionen borde åtminstone göra det med tanke på att Europeiska rådet i Lissabon ännu en gång fattade beslut om omfattande rapporteringssystem.

Annars finns det en risk för att man kan anklaga kommissionen för att den under årens lopp förlorat överblicken över medlemsstaternas rapporteringsskyldighet.

Kan kommissionen redogöra för de olika rapporteringsskyldigheterna, fördelade enligt rättslig bestämmelse, politiskt område, rättslig grund samt ge uppgifter om hur ofta medlemsstaterna är tvungna att rapportera?

(1) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 201.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(13 juni 2000)

Som kommissionen redan tidigare meddelande i sitt svar till den skriftliga frågan med nummer P-0222/00(1) från parlamentsledamoten skulle det för en förteckning över eller en inventering av medlemsstaternas skyldigheter med specificering av den rättsliga bestämmelsen, politikommråde, den rättsliga grunden och den regelbundenhet som behövs krävas långa och kostsamma efterforskningar som den inte avser att göra för närvarande på grund av andra prioriteringar. En sådan efterforskning skulle behöva göras inom varje generaldirektorat eller avdelning som ansvarar för lagstiftning eller gemenskapsprogram. För varje område följer skyldigheter för medlemsstaterna att avlägga rapport. Kommissionen kan således inte glömma bort dessa skyldigheter.

(1) EGT C 280 E, 3.10.2000, s. 201.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1042/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(4 april 2000)

Ämne: Finansiellt stöd till den italienska oljeindustrin

I sitt svar på fråga E-0218/00(1) meddelar de Palacio att kommissionen sedan 1975 givit finansiellt stöd till Italien till ett totalt belopp av 119,36 miljoner euro.

Kan kommissionen ange hur detta belopp fördelat sig per år och per subventionerat företag i Italien?

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 104.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1040/00, E-1041/00 och E-1042/00 ingivet av Fran Loyola de Palacio för kommissionen

(16 maj 2000)

Sedan 1975 har gemenskapen haft program som syftar till att ge ekonomiskt stöd åt innovativ teknologi för utvinning, produktion och transport av oljeprodukter. I sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-0218/00(1) lämnade kommissionen en redovisning av detta stöd, uppdelat på år och medlemsstater. När det gäller begäran om en detaljerad redovisning uppdelad på varje bolag kan kommissionen ge sådana data för perioden 1990-1998. Denna information skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat. Det bör emellertid påpekas att uppgifterna om stöd till vissa medlemsstater kan vara något missvisande, eftersom kontrakten utöver huvudentreprenören ofta omfattar en rad andra inblandade från olika medlemsstater.

När det gäller de begärda uppgifterna för perioden 1975-1990 är det tyvärr så att avsaknaden av elektroniskt datastöd under den aktuella tidsperioden gör att ett svar på parlamentsledamotens fråga skulle kräva tidskrävande och komplicerade efterforskningar, som kommissionen inte anser sig ha resurser att utföra.

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 104.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1131/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719. Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Kommissionen anser att den europeiska livsmedelsmyndigheten skall ha en rättslig ställning för att den skall kunna fullfölja sin roll på ett oberoende sätt och för att effekten av dess verksamhet skall bli så stor som möjligt för skyddet av konsumenternas hälsa. Likaledes bör myndigheten ha en oberoende ställning i förhållande till EU:s institutioner.

Innebär den tilltänkta oberoende ställningen att myndigheten har befogenhet att till kommissionen rikta frågor som gäller tolkningen av politiska beslut, i samband med vilka myndighetens råd spelat en roll? Om så inte är fallet: varför anser inte kommissionen att myndigheten behöver kunna ställa sådana frågor när det gäller uppföljningen och/eller genomförandet av dess råd?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0420/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 februari 2000)

Ämne: Modell för fördelning av anslag från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) till mål 1-området Galicien för perioden 20002006

I sitt svar av den 21 december 1999 på min fråga (E-1433/99)(1) om den geografiska fördelningen av anslag från ERUF under perioden 20002006 har Michel Barnier, kommissionsledamot med ansvar för regionalpolitik, uppgivit att kommissionen i informationssyfte skulle redogöra för vilken anslagstilldelning olika stödberättigade regioner skulle få om medlemsstaterna gjorde sin fördelning enligt kommissionens metod för fördelning av anslag mellan olika medlemsstater till mål 1-områden.

Kan kommissionen ange hur stort stöd Galicien skulle få om denna fördelningsmetod användes och specificera vilka belopp som skulle förvaltas av regeringen på nationell nivå respektive av den autonoma regionen?

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000, s. 2.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(24 mars 2000)

Som angivits i det skriftliga svaret E-1433/99(1) till ledamoten, har kommissionen till de medlemsstater som berörs av mål 1 i strukturfonderna överlämnat ett förslag till vägledande fördelning av de anslag som tilldelats detta mål för programperioden 20002006.

Kommissionen översänder direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat det förslag till fördelning som sänts till de spanska myndigheterna.

(1) EGT C 225 E, 8.8.2000, s. 2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0074/00

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(24 januari 2000)

Ämne: Risker i samband med BSE

När avser Europeiska kommissionen att föreslå att man i samtliga medlemsstater inom EU destruerar samtliga vävnader och organ från nötkreatur som kan vara smittade, vilket ordföranden i den europeiska vetenskapliga kommittén har begärt?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(6 mars 2000)

Kommissionen lade redan i januari 1999 för rådet och parlamentet fram ett förslag(1) till förordning om fastställande av bestämmelser för förebyggande och kontroll av vissa överförbara spongiforma encefalopatier. Detta förslag, som innehåller bestämmelser för avlägsnande av specificerat riskmaterial, diskuteras för närvarande i parlamentet och rådet. Kommissionen uppmanar bägge institutionerna att påskynda genomgången av detta ytterst betydelsefulla förslag som är av största vikt vid upprättandet av en omfattande ram för att skydda allmänheten från de faror som kan uppstå i samband med överförbar spongiform encefalopati.

Kommission har dessutom redan vid ett flertal tillfällen föreslagit skyddsåtgärder för avlägsnandet av specificerat riskmaterial i gemenskapen. Det senaste försöket, i december 1999, att införa skyddsåtgärder fick inte det stöd av medlemsstaterna som krävdes. Diskussionerna med medlemsstaterna fortsätter i syftet att före utgången av juli 2000 lägga fram ett förslag som kan säkerställa detta stöd. Kommissionen har upprepade gånger betonat behovet av en sådan skyddsåtgärd i avvaktan på godkännandet av den föreslagna förordning som i stora drag skildrats i den förra punkten.

Till sist påminner kommissionen om behovet att medlemsstaterna inför och bibehåller nationella åtgärder för avlägsnandet av specificerat riskmaterial fram till dess att gemenskapsåtgärderna är införda.

(1) Utkast till kommissionens beslut om reglering av användningen av material som utgör en risk när det gäller transmissibel spongiform encefalopati och om ändring av beslut 94/474/EG, dokument SEK(1999) 1944.