SV Europeiska unionens officiella tidning CE 78/62

(2004/C 78 E/0063)

SKRIFTLIG FRÅGA E-1986/03

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2003)

Ämne: Luftföroreningar i Aten och Thessaloniki

Enligt uppgifter publicerade i den grekiska pressen i början av juni 2003 genomfördes för Europeiska kommissionen nyligen en undersökning om halten av skadliga partiklar i 19 europeiska städer. I de publicerade uppgifterna anges att Aten och Thessaloniki uppvisar de högsta värdena för halter av marknära ozon eller bensen, till och med upp till 2,6 gånger över de tillåtna gränsvärdena, såsom dessa fastställs i gemenskapens miljölagstiftning. Särskilt anges att de högsta tillåtna gränsvärdena inom EU för de aktuella föroreningarna är 48 μg/kvm, medan värdena i de aktuella städerna når upp till 125 μg/kvm. Dessutom erkänner det behöriga ministeriet för miljö, regional planering och offentliga arbeten att ett problem med svävande partiklar verkligen föreligger, särskilt mot bakgrund av vad som föreskrivs för år 2005 i Kyotoprotokollet.

Jag skulle vilja ha följande upplysningar av kommissionen:

1. Vilka är den aktuella undersökningens huvudsakliga slutsatser angående aktuella föroreningar i Aten och Thessaloniki?

2. Vilken andel har dessa föroreningar av de totala luftföroreningsvärdena i Aten och Thessaloniki?

3. Har kommissionen gett några rekommendationer till de grekiska myndigheterna om begränsningar av dessa föroreningar och, om så är fallet, vilka åtgärder har de grekiska myndigheterna vidtagit? Om rekommendationer inte har riktats till den grekiska regeringen, anser då kommissionen att de behöriga grekiska myndigheterna på eget initiativ skulle ha kunnat vidta vissa förebyggande åtgärder beträffande aktuella föroreningar?

4. Vilka är de tillåtna gränsvärdena i Kyotoprotokollet för utsläpp av aktuella föroreningar och hur långt har Grekland nått i arbetet för att uppfylla dessa skyldigheter?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 juli 2003)

Att döma av en liknande skriftlig fråga (E-3254/02 av parlamentsledamoten) (1) som skickades till kommissionen i november 2002 verkar det som att det forskningsprojekt som det hänvisas till här är European Aerosol Research Lidar Network (Earlinet). En grundläggande slutsats från detta projekt är att det är möjligt att utveckla en infrastruktur för att upprätta ett europeiskt nät av LIDAR-system för att studera den vertikala fördelningen av aerosoler. Eftersom mätningarna inte genomfördes regelbundet under hela året måste man vara försiktig med att dra andra slutsatser. Särskilt online-övervakning av partikelkoncentrationer på marknivå omfattas inte av projektet.

Luftburna partiklar (PM) måste anses vara en av de nyckelföroreningar som påverkar människors hälsa. Grundad på rapporter som officiellt har skickats till kommissionen i enlighet med bestämmelserna i den nuvarande gemenskapslagstiftningen, överstiger således de årliga koncentrationerna av PM10 (dvs. partiklar med en diameter som understiger 10 mikrometer (μm) i Aten och Thessaloniki i intervallet 50-70 mikrogram per kubikmeter (μg/m3) gränsvärdet (plus toleransmarginal) 46 μg/m3 för 2003. Detta utgör bestämt en betydande del av de samlade luftföroreningarna vilket också är fallet i andra stora europeiska städer. Andra luftföroreningar som ozon, bensen, kväveoxider eller svaveldioxid är emellertid också viktiga.

I den nuvarande gemenskapslagstiftningen om luftkvalitet (Air Quality Framework Directive (1996/62/EG (2)) och bifogade dotterdirektiv (1999/30/EG (3), 2000/69/EG (4), 2002/3/EG (5)) fastställs gränsvärden för vissa föroreningar (inklusive PM10) som skall uppnås till vissa tidsfrister (2005 för PM10). När det gäller överskridande av gränsvärdet plus en fastställd toleransmarginal (som minskar årligen för att nå värdet noll vid tidsfristen) är medlemsstaterna skyldiga att skicka in planer och program för att visa hur gränsvärdet kan uppnås. Dessa skall skickas in första gången vid utgången av 2003. Det är medlemsstaternas ansvar att vidta lämpliga åtgärder för att minska luftföroreningarna. Dessa åtgärder kan skilja sig mellan medlemsstaterna. Kommissionen ger inga specifika rekommendationer om hur gränsvärdena skall uppnås i de enskilda fallen.

Även om partiklar påverkar strålningsjämvikten genom deras specifika egenskaper för absorbering och ljusspridning anses de inte vara någon betydande grund för klimatförändringen. Följaktligen finns de inte med bland de ämnen som omfattas av Kyotoprotokollet.

(1) EUT C 155 E, 3.7.2003, s. 119.

(2) Rådets direktiv 96/62/EG av den 27 september 1996 om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten, EGT L 296, 21.11.1996.

(3) Rådets direktiv 1999/30/EG av den 22 april 1999 om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid och kväveoxider, partiklar och bly i luften, EGT L 163, 29.6.1999.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/69/EG av den 16 november 2000 om gränsvärden för bensen och koloxid i luften, EGT L 313, 13.12.2000.

(5) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/3/EG av den 12 februari 2002 om ozon i luften, EGT L 67, 9.3.2002.