SKRIFTLIG FRÅGA E-1339/02

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(13 maj 2002)

Ämne: Kriterier för berättigande till kompensationsbidrag

Systemet för kompensationsbidrag är oerhört viktigt för att kompensera de specifika nackdelarna i de missgynnade regionerna, där jordbruket och dess indirekta verksamhet i allmänhet spelar en viktig roll. Men dess effektivitet beror framför allt på kriterierna för berättigande till bidragen eller hur flexibla de är utifrån skillnaderna mellan medlemsstaternas olika jordbruk, framför allt när det gäller jordbruksstrukturen. När det gäller gemenskapens yttersta randområden är frågorna särskilt viktiga med tanke på de specifika svårigheterna som anges i stadgan för dessa områden och det kraftiga beroendet av vissa sektorer, som jordbruket. Vi vet att många nötboskapsproducenter i den självstyrande regionen Azorerna avstår från att söka kompensationsbidrag främst på grund av de nya kriterierna om 2,5 djurenheter per hektar, när förhållandet i ögruppen rör sig kring 3 eller 4 djurenheter. Vi vet alla hur viktig boskaps- och mjölksektorn är på Azorerna.

Med tanke på detta skulle jag vilja be kommissionen svara på följande frågor:

- Vad är skälet till gränsen på 2,5 djurenheter per enhet? Är detta värde fastställt med hänsyn till särdragen i gemenskapens yttersta randområden?

- Vilka åtgärder kan vidtas, utifrån stadgan om gemenskapens yttersta randområden (artikel 299.2), för att lösa denna situation och garantera en korrekt tillämpning av kompensationsbidragen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 juni 2002)

Enligt artikel 14.2 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1) skall kompensationsbidrag utgå per hektar jordbruksmark och beviljas jordbrukare i mindre gynnade områden under vissa förutsättningar. Bland annat skall jordbruket bedrivas enligt normal god jordbrukssed som är förenlig med kraven på att slå vakt om miljön och bevara landskapet.

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 445/2002 av den 26 februari 2002 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden(2), som har ersatt kommissionens förordning (EG) nr 1750/1999 av den 23 juli 1999(3), skall dessutom medlemsstaterna i sina program för landsbygdsutveckling definiera standarder för normal god jordbrukssed som går att kontrollera.

Enligt dessa krav skall myndigheterna i den självständiga regionen Azorerna i sina program för landsbygdsutveckling ange ett högsta antal djur som är förenligt med god jordbrukssed. Dessa myndigheter har föreslagit och motiverat begränsningen på 2,5 djurenheter per hektar. Denna begränsning för att beviljas kompensationsbidrag, som innebär en betydande ökning jämfört med de 1,4 djurenheter som gällde på Azorerna under den förra programplaneringsperioden, har bestämts både med tanke på miljöskyddskrav och regionens särdrag i egenskap av yttersta randområde.

I enlighet med artikel 299.2 i EG-fördraget antog för övrigt rådet den 28 juni 2001 förordning (EG) nr 1453/2001 av den 28 juni 2001 om specifika åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för Azorerna och Madeira samt om upphävande av förordning (EEG) nr 1600/92 (Poseima)(4). Förordningen innebär dels ett erkännande av de förhållanden som följer av de båda regionernas geografiska belägenhet, ökaraktären och läget i gemenskapens yttersta randområden, dels ett försök att lindra effekterna av detta, framför allt genom att bevilja undantag från strukturåtgärder. Däremot föreskrivs det inga undantag från artikel 14.2 i förordning (EG) nr 1257/1999.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.

(2) EGT L 74, 15.3.2002.

(3) EGT L 214, 13.8.1999.

(4) EGT L 198, 21.7.2001.