SKRIFTLIG FRÅGA E-3978/00

från Willy De Clercq (ELDR) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Initiativet allt utom vapen till förmån för de minst utvecklade länderna

Vi har fått kännedom om kommissionens förslag om att alla produkter från de 48 minst utvecklade länderna, med undantag för vapen, tullfritt tillträde till den europeiska marknaden. För vissa känsliga produkter (socker, ris och bananer) har kommissionen dock tänkt sig en övergångstid på tre år.

Vi anser att detta initiativ med sina humanitära och politiska ambitioner är positivt. Det är uttrycket för ett gammalt åtagande som Europeiska gemenskapen gjort gentemot Världshandelsorganisationen och som mot slutet av 1999 åter bekräftades i Seattle.

Kommissionen avser omsätta förslaget i praktiken genom en översyn av rådets förordning 2820/98(1) om tillämpning av ett flerårigt system för allmänna tullförmåner. Det förfarande som använts bygger på artikel 133 i fördraget. Förfarandet innefattar inga stadganden om rådfrågning av Europaparlamentet.

Med tanke på den potentiella inverkan av både samhällsekonomisk och jordbruksteknisk natur som de föreslagna åtgärderna kan komma att få på de känsliga produkter som uppräknats i det föregående frågar vi oss om inte kommissionen gått för långt i sina planer. Underskattar man inte kontrollen av att föreskrifterna i förordningen tillämpas? Vore det mot bakgrund av detta inte påkallat med att inhämta utlåtanden från rådet (jordbruk) och Europaparlamentet?

Det har också kommit till vår kännedom att kommissionen framlagt ett förslag om förnyande av den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Här ingår det som ett obligatoriskt inslag i förfarandena att Europaparlamentet rådfrågas. Borde inte kommissionens förslag till förmån för de minst utvecklade länderna prövas mot kommissionens förslag om en ny gemensam organisation av marknaden för socker?

(1) EGT L 357, 30.12.1998, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3863/00 och E-3978/00 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(13 mars 2001)

Parlamentsledamoten hänvisar till kommissionens förslag(1) till förordning om ändring av rådets förordning (EG) nr 2820/98 av den 21 december 1998 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 199931 december 2001 i syfte att utsträcka tullfriheten utan någon kvantitativ begränsning till produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna(2).

När det gäller de minst utvecklade ländernas möjlighet att inom ramen för detta initiativ använda produkter som inte kommer från dessa länder, bör man göra en åtskillnad mellan olagliga och lagliga sätt att göra det på.

Kommissionen har föreslagit att förstärka den befintliga klausulen för bedrägeribekämpning för att ta itu med risken för bedrägeri. I den förstärkta klausulen fastställs att en massiv ökning av gemenskapens import av produkter från de minst utvecklade länderna utöver den nivå som återspeglar rådande ekonomiska villkor, såsom normal produktion och exportkapacitet i de minst utvecklade länderna, kommer att betraktas som belägg för bedrägeri.

Enligt gällande ursprungsregler, särskilt villkoren för minsta mervärde som komplement till regional kumulering av ursprung, får de minst utvecklade länderna driva handel med andra utvecklingsländer inom regionen, men handelsfördelarna måste motsvaras av en betydande ekonomisk aktivitet i de minst utvecklade länderna.

Det är likaså lagligt för de minst utvecklade länderna att exportera sina inhemska varor till gemenskapen medan de täcker sina konsumtionsbehov genom import från andra länder än de minst utvecklade länderna. Denna växling av import mot export är emellertid begränsad, framför allt av beroende på den bristfälliga infrastrukturen i de minst utvecklade länderna.

När det gäller förfarandena, är kommissionens förslag till ändring av rådets förordning (EG) nr 2820/98 baserad på artikel 133 (f.d. artikel 113) i EG-fördraget som, trots kommissionens ansträngningar under regeringskonferensen, inte föreskriver samråd med parlamentet. Kommissionen har dock varit lyhörd för frågans politiska betydelse för parlamentet och informerade därför parlamentet om förslaget i ett tidigt skede. Frågan har redan diskuterats ingående. När det gäller sockersektorn, har förslaget även lagts fram för arbetsmarknadens parter och diskuterats med olika företrädare för sektorn. Som Ni säkerligen känner till driver rådet på arbetet för att uppnå en rättvis balans mellan de olika berörda parterna.

(1) KOM(2000) 561 slutlig.

(2) EGT L 357, 30.12.1998.