SV Europeiska unionens officiella tidning CE 88/305

(2004/C 88 E/0311)

SKRIFTLIG FRÅGA E-3817/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(9 januari 2003)

Ämne: Lämpliga åtgärder för att en gång för alla göra det omöjligt för EU-invånare att profitera på barnarbete annorstädes

1. Känner kommissionen till att den belgiska fackföreningscentralen ABVV:s ungdomsorganisation i november samlat in 10 000 underskrifter mot barnarbete och överlämnat dessa till talmannen för Belgiens federala parlament? Anledningen till detta var att det i dagens läge, trots Internationella arbetsorganisationens (ILO) konventioner 138 och 182 som uppställer åldersgränser och söker förbjuda de värsta formerna av barnarbete, fortfarande finns uppskattningsvis 250 miljoner barn i världen som alltifrån en mycket tidig ålder skamlöst utnyttjas genom arbete under farliga och eländiga förhållanden.

2. Känner kommissionen också till att initiativtagarna till den åtgärd som finns beskriven i punkt 1 anser att det inte går att effektivt motarbeta barnarbete i tredje världen annat än om invånarna i de rika länderna förklaras göra sig skyldiga till straffbara handlingar i sitt eget land om de organiserar eller profiterar på barnarbete annorstädes i världen, liksom de redan kan straffas i lag om de utnyttjar barn i andra länder sexuellt?

3. Sekretariaten för Världshandelsorganisationen (WTO) och ILO har samarbetat sedan 1996 och i internationella handelsavtal har det blivit tillåtet att ta med en social dimension. Dessa omständigheter har, lika litet som artikel 32 i konventionen om barnets rättigheter, vilken ratificerats över hela världen, lett fram till några entydiga slutsatser och frågan om bestraffning av överträdelser väntar fortfarande på sin lösning. Ser kommissionen allt detta som en orsak till att frågan om förbud mot produkter som tillverkats med barnarbete och bestraffning av de skyldiga bör tas upp i EU:s medlemsstaters lagstiftning eller i unionens egen lagstiftning?

4. Har EU några medlemsstater som ännu inte ratificerat ILO:s konvention nr 182 av den 17 juni 1999 med dithörande rekommendation 190 eller den äldre konventionen 138? I så fall, vilka då? Vet kommissionen något om orsakerna till denna eftersläpning?

5. Tar kommissionen själv initiativet till att finna en adekvat lösning på detta problem, som är av stor betydelse både för skyddet av de mänskliga rättigheterna och för att snedvridningar av konkurrensen skall kunna undvikas?

Källa: Metro, flamländska utgåvan, den 14 november 2002.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 februari 2003)

Kommissionen har åtagit sig att främja tillämpningen i hela världen av grundläggande arbetsnormer, inbegripet förbud mot barnarbete. Den 18 juli 2001 antog den ett meddelande om att främja grundläggande arbetsnormer och förbättra den sociala styrningen (social governance) i samband med globaliseringen (1). I meddelandet föreslog kommissionen en integrerad strategi för att mobilisera alla berörda aktörer, inklusive medlemsstaterna och internationella sociala, ekonomiska och finansiella organisation som ILO, WTO, Internationella monetära fonden (IMF), Världsbanken och andra. Kommissionen föreslog också att man ska öka de positiva incitamenten för främjande av de grundläggande arbetsnormerna. I det sammanhanget stärktes incitamentet beträffande grundläggande arbetsnormer i det allmänna preferens systemet i december 2001. Främjandet av grundläggande arbetsnormer, inbegripet kampen mot barnarbete och de värsta formerna av barnarbete, ingår också i olika initiativ som t.ex. det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR).

Kommissionen har dock förkastat en negativ strategi grundad på handelssanktioner.

Europaparlamentet stödde kommissionens strategi i sitt betänkande av den 4 juli 2002 om grundläggande arbetsnormer och social styrning (social governance) (2). Medlemsstaterna har ännu inte slutfört diskussionen om meddelandet och den integrerade strategin.

Vissa av de åtgärder som parlamentsledamoten föreslår, med t.ex. kopplingar till straffrätten, kräver medlemsstaternas fulla engagemang.

Kommissionen har breddat och stärkt sitt samarbete med Internationella arbetsorganisationen (ILO). Detta förnyade samarbete bekräftades i skriftväxlingen mellan kommissionen och ILO:s generaldirektör av den 14 maj 2001. Dessutom kom man vid högnivåmötet mellan kommissionen och ILO den 14 februari 2002 överens om att inleda ett tekniskt samarbete om ILO:s program om grundläggande arbetsnormer, minskad fattigdom och främjande av ILO:s ”Decent work agenda”.

Kommissionen gav ILO sitt starka stöd när organisationen i februari 2002 inrättade en världskommission om den sociala dimensionen av globaliseringen (World Commission on the Social Dimension of Globalisation). Kommissionen åtog sig även att bidra till världskommissionens arbete. Den 3-4 februari 2003 kommer kommissionen att anordna ett seminarium på hög nivå där världskommissionen kommer att delta, liksom företrädare för medlemsstaterna, kandidatländerna, parlamentsledamöterna, arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och lokala myndigheter.

Medlemsstaterna har reagerat positivt på kommissionens rekommendation av den 15 september 2000 (3) om ratifikation av ILO:s konvention nr 182 om de värsta formerna av barnarbete. Alla medlemsstater har ratificerat konvention nr 182. Dessutom har alla medlemsstater ratificerat konvention nr 138 om lägsta anställningsålder.

(1) KOM(2001) 416 slutlig.

(2) A5-0251/02.

(3) EGT L 243, 28.9.2000.