SKRIFTLIG FRÅGA E-1897/02

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(1 juli 2002)

Ämne: Konkurrenskraft

Enligt de resultat som presenteras i årsrapporten om konkurrenskraften växer USA:s försprång oavbrutet, vilket ger anledning att tro att EU kanske inte kommer att kunna nå de ekonomiska mål det ställt upp inom Lissabonstrategin och bli den mest dynamiska regionen 2010.

Arbetsproduktiviteten i EU har stigit med 0,5 procent under 2001 medan motsvarande värde i USA är 1,2 procent, trots lågkonjunkturen. EU ligger framför allt efter inom informations- och kommunikationstekniken. Dessutom dras EU med en oroande kompetensbrist. Troligen stiger utbildningsnivån bland de europeiska medborgarna men inte tillräckligt snabbt i jämförelse med USA och Japan.

Vilken strategi kan kommissionen anta inför denna mycket oroväckande utveckling för att bidra till att råda bot på svagheterna och vända den negativa utvecklingen?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(16 september 2002)

Det är riktigt att skillnaden mellan EU och USA i fråga om arbetsproduktivitet har ökat sedan andra hälften av 1990-talet, men den årliga rapporten om konkurrenskraften har också visat att arbetsproduktiviteten ökade snabbare i EU än i USA under perioderna 19751985, 1985990 och 19901995. Under 2001 var ett av skälen till den låga arbetsproduktiviteten i EU att sysselsättningen ökade med 1,1 %, jämfört med en minskning på 0,1 % i USA. Kommissionen anser dock att produktiviteten är en mycket viktig fråga för Europa, och följer noga produktivitetstalens utveckling. Strategin för att vända den negativa trenden fastställdes i Lissabon.

Vid Europeiska rådets möte i Lissabon (2324 mars 2000) fastställdes det ambitiösa målet att på tio år göra EU till världens mest dynamiska, konkurrenskraftiga och hållbara kunskapsekonomi, kännetecknad av full sysselsättning och en ökad ekonomisk och social sammanhållning. I den årliga rapporten om konkurrenskraften konstaterades att det redan har fastställts vilka strukturreformer som behövs för att nå målen enligt Lissabonstrategin. I rapporten påpekades det emellertid att medlemsstaterna och kommissionen nu måste ta initiativ för att se till att dessa reformer snabbt genomförs.

De framgångar som redan uppnåtts är uppmuntrande. Avsevärda framsteg har noterats inom vissa politikområden, som förbättringen av genomförandegraden vad gäller inremarknadsdirektiv i nationell lagstiftning, det faktum att antalet offentliga upphandlingar som offentliggörs i EGT praktiskt taget har fördubblats under andra hälften av 1990-talet och att priserna på elmarknaden har sjunkit till följd av avregleringen av telekom- och elmarknaderna. Mycket återstår dock att göra, precis som det har konstaterats i årsrapporten om konkurrenskraften. Det är oundvikligt att reformstrategin i sitt inledande skede går ut på att utforma de åtgärder som skall antas. Därefter skall dessa åtgärder genomföras. Ett antal av dessa reformer har ännu inte antagits och när detta väl har skett kommer det att ta en viss tid innan effekterna av dem kommer att börja märkas. Kommissionen uppmanade i sin vårrapport till Europeiska rådets möte i Barcelona (15 och 16 mars 2002) parlamentet och rådet att agera för att eliminera denna genomförandebrist.

För kommissionen handlar det alltså inte om att anta en ny strategi, utan helt enkelt att med kraft genomföra den befintliga Lissabonstrategin. Åtgärder som att öppna telekommarknadernas accessnät för konkurrens och upprättandet av den nya ramlagstiftningen för elektronisk handel bör minska eftersläpningarna inom sektorn för informations- och kommunikationsteknik. Den nya ramlagstiftningen för offentlig upphandling och den markanta öppningen av el- och gasmarknaderna för industrikunder är exempel på åtgärder som bör förbättra produktiviteten. Handlingsplanen för kompetensutveckling och rörlighet är en åtgärd som bör främja tillväxten av kvalificerad arbetskraft i EU.

Investering i humankapital är en nyckel till ekonomisk framgång. För närvarande ligger de offentliga utgifterna för utbildning i storleksordningen 5 % av bruttonationalprodukten (BNP) i både EU och USA (Eurostat: Strukturella indikatorer). Av alla personer mellan 25 och 64 år har 22 % avslutat en högre utbildning, jämfört med 18 % 1995 (arbetskraftsundersökningen). Enligt Lissabonstrategin skall investeringarna per invånare avseende kompetensutveckling ökas avsevärt från år till år. I riktlinjerna för sysselsättningspolitiken anges mål för förbättringar av systemen för utbildning och yrkesutbildning samt för hur utbildningen och fortbildningen bör utvecklas för att gagna samtliga medborgare.

Investeringarna i forskning och utveckling (FoU) och de tekniska framsteg som görs tack vare dessa är en avgörande drivkraft för framtida ekonomiska resultat och för skapandet av kvalificerade arbetstillfällen. Vid Europeiska rådets möte i Barcelona fastställdes som mål för EU att före 2010 öka sina satsningar på FoU till 3 % av BNP, vilket till två tredjedelar skall finansieras av den privata sektorn. Kommissionen kommer inom kort att lägga fram de första resultaten av sitt arbete i denna fråga. Denna strategi ingår i det mer allmänna mål som går ut på att upprätta ett europeiskt område för forskning och innovation. Investeringarna bör kopplas till stora kraftansträngningar för att öka den europeiska forskningens allmänna effektivitet, genom att exempelvis stärka samordningen mellan de olika ländernas politik, utveckla samarbetet mellan näringslivet och universiteten samt producera och attrahera fler högt kvalificerade forskare och kunna garantera dessa bättre rörlighet.

Resultaten av Lissabonstrategin kommer att ge fullt utslag under de kommande tio åren och strategin har redan givit resultat när det gäller att minska skillnaden i arbetsproduktivitet mellan EU och USA.