ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2502/00

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(24 juli 2000)

Ämne: Klassificering av läkemedel

Med hänvisning till min fråga P-1622/00(1) tillåter jag mig att med anledning av ert svar av den 16 juni 2000 återkomma till frågan om felklassificering av läkemedel.

Kort sagt är det fråga om en produkt som har blivit felklassificerad. Detta har de engelska hälsovårdsmyndigheterna, Medical Device Agency (MDA) erkänt. MDA ingriper emellertid inte i den pågående verksamheten även om produkten bevisligen, trots felklassificeringen, fortsätter att marknadsföras och säljas.

Det kan vidare nämnas att även de danska hälsovårdsmyndigheterna har klagat hos de engelska myndigheterna.

Detta skapar självklart en snedvridning av konkurrensen gentemot en dansk producent av en liknande produkt som klassificerats korrekt.

Min fråga är därför hur kommissionen föreslår att saken angrips när nu MDA känner till felklassificeringen och har mottagit klagomål från den danska producenten om de olika konkurrensvillkoren?

Kort och gott hur kan en verksamhet agera gentemot en nationell myndighet som av okända skäl inte ingriper vid snedvridning av konkurrensen, trots ett erkännande om att produkten är felklassificerad?

(1) EGT C 46 E, 13.2.2001, s. 207.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

Mot bakgrund av den tilläggsinformation som parlamentsledamoten framlägger om klassificeringen av vissa medicintekniska produkter, kommer kommissionen att vända sig till de brittiska myndigheterna för att undersöka påståendet och, om så är lämpligt, vidta nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om en konsekvent tillämpning av rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om medicintekniska produkter(1) och motverka en potentiell snedvridning av marknaden.

När det gäller frågan om hur företag skall agera när nationella myndigheter inte uppfyller sina skyldigheter beträffande marknadsövervakning och upprätthållande av lagar, är svaret att de bör använda sig av den lagstiftning eller liknande möjligheter till rättelse, som finns på nationell nivå i de berörda medlemsstaterna.

(1) EGT L 169, 12.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1108/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: FN:s millennieförsamling och toppmöte 2000

Anser kommissionen att FN:s millennieförsamling och toppmöte 2000 är ett lämpligt tillfälle att lägga fram en internationell vädjan om fred, hållbar miljö och minskad fattigdom?

Kan kommissionen klargöra hur den ämnar reformera och förstärka FN i fråga om principerna för större effektivitet och ansvarsskyldighet?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0918/00 och E-1108/00 ingivet av Christopher Patten för kommissionen

(15 maj 2000)

Kommissionen räknar med att de förslag som läggs fram av Milennieforumet i maj 2000 kommer att presenteras vid Millennietoppmötet av en talesman för forumet. Kommissionen förväntar sig också att dessa förslag kommer att diskuteras vid rundabordsdiskussioner och att redogörelser för dessa diskussioner kommer att bifogas förklaringen från Milennietoppmötet.

Kommissionen inser till fullo vilka möjligheter FN:s millenniegeneralförsamling och millenietoppmöte erbjuder när det gäller att ta itu med gemensamma internationella angelägenheter för fred, hållbar utveckling och fattigdomsminskning.

Kommissionen är givetvis öppen för att ta sig an sådana förslag i den mån de är förenliga med gemenskapspolitiken och ligger inom kommissionens behörighetsområde.

Vad gäller de organisatoriska aspekterna av reformeringen och förstärkningen av FN i syfte att öka dess effektivitet och ansvarsskyldighet, kommer kommissionen att spela sin roll som samordnare av gemenskapens beslutsprocess på detta område och som representant mot omvärlden för gemenskapens ståndpunkt i dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1920/00

från Rolf Linkohr (PSE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Frågor om avtalet mellan EG och Mexiko

1. Vilka anslag i budgeten är öronmärkta för avtalet?

2. I avtalet mellan EG och Mexiko nämns 29 samarbetsområden. Hur tänker kommissionen genomföra detta i praktiken?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

Kommissionen tackar ledamoten för hans fråga. Det är riktigt att det i samband med avtalet mellan EG och Mexiko talas om 29 samarbetsområden. Avtalet har blivit så heltäckande som möjligt på grund av det faktum att det ingåtts på obegränsad tid. I strategiplanen för Mexiko, har det planerats för en fastare bestämning av prioriteringarna för de kommande åren. Samarbetet med Mexiko kommer att koncentreras på stärkandet av ett gott styrelseskick, ekonomiskt samarbete, fattigdomsbekämpning och inom områdena forskning, teknik, kultur och utbildning. Omfattningen av tillgängliga medel för ett sådant samarbete har att göra med de beslut som fattas av budgetmyndigheterna under de kommande åren.

För närvarande innehåller gemenskapens budget inga specifika tilldelningar av medel som är kopplade till avtalet. Inom de relevanta budgetposterna tilldelas medel till enskilda länder enligt kriterier som t.ex. storleken och den relativa utvecklingsnivån för varje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1611/00

från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: FFU och Baskien

Kan kommissionen ange i vilken utsträckning de medel som Baskien tilldelades från Fonden för fiskets utveckling (FFU) under perioden 19941999 utnyttjades?

Anser kommissionen att ett fiskeprojekt som upprättats med beaktande av mål 1 kan ingå i denna nya strukturfond i Baskien (mål 2)?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(19 juni 2000)

Mellan den 1 januari 1994 och den 31 december 1999 utbetalades sammanlagt 68,55 miljoner euro till projekt i Baskien genom Fonden för fiskets utveckling (FFU). Beloppet avspeglar inte summan av samtliga strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn under programperioden 19941999, eftersom projekt fortfarande kan genomföras fram till den 31 december 2001, förutsatt att de godkänts av programmets förvaltningsmyndighet före den 31 december 1999.

Under den nya programperioden, 20002006, kan samtliga de strukturåtgärder inom fiskerisektorn som omnämns i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999(1) finansieras genom FFU på hela gemenskapens territorium.

(1) EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2238/00

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(29 juni 2000)

Ämne: Kostnader för användningen av kreditkort i euroområdet

Om man använder kreditkort inom ett enskilt land måste man inte betala någon avgift för transaktionerna.

Jag skulle därför vilja att kommissionen informerar mig om följande:

1. Kan de som använder kreditkort bli tvungna att betala en avgift för att de använder kortet i andra länder i euroområdet?

2. Om man måste betala en avgift måste avgiften då, med tanke på att det inte längre finns några växelkursrisker, vara densamma för alla transaktioner eller skulle den kunna bestå av en procentuell del av det pris som betalats?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

Vid köp med kreditkort över gränserna utgår i allmänhet två slags avgifter: en tjänsteavgift som beror på att tjänsten tillhandahålls utanför den medlemsstat där kortet är utfärdat och som skall täcka bankernas kostnader för att använda de internationella clearingnäten, vilket inte är fallet vid inrikes betalningar, samt en växlingsavgift som skall täcka valutarisken.

Växlingsavgiften är vid transaktioner mellan två medlemsstater i euroområdet borta sedan den 1 januari 1999. Den kvarstår vid transaktioner utanför euroområdet.

Tjänsteavgiften kan se ut på olika sätt: antingen en fast avgift (flat fee) per transaktion, eller en procentsats av beloppet (vilket är det vanligaste) eller en kombination av båda dessa typer.

De som utfärdar korten är skyldiga att tillämpa öppenhet och informera sina kunder klart och tydligt om vilka avgifter de tar ut på gränsöverskridande betalningar, men de har rätt att tillämpa något slags avgiftssystem.

Varje bank får mot bakgrund av de konkurrensförhållanden som gäller där den verkar på egen hand fastställa avgifternas storlek. Kommissionen föreslog i meddelandet om detaljistbetalningar på den inre marknaden(1) att transaktioner på den inre marknaden i möjligaste mån skulle faktureras på samma sätt som inrikes betalningar men detta är än så länge inte fallet, utom när det gäller de belgiska kortföretagen.

(1) KOM(2000) 36 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0935/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Fiskemetoder hotar delfiner

Hur bedömer kommissionen det hot mot delfinerna som uppstått genom att franska och spanska fiskebåtar använder sig av flyttrålar och vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att hindra att delfiner i onödan dödas på detta sätt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 maj 2000)

Kommissionen är medveten om problemet och delar ledamotens oro över att delfiner dödas i onödan i samband med viss pelagisk fiskeriverksamhet.

Kommissionen vill emellertid först och främst påpeka att spanska fiskefartyg enligt spansk lagstiftning inte får använda flyttrålar.

Bifångster av valdjur med trålare som fiskar pelagiska arter är icke desto mindre ett stort bekymmer för kommissionen och inbegriper flera medlemsstater, huvudsakligen i Nordeuropa, däribland Frankrike.

Av denna anledning har kommission givit sitt stöd till flera forskningsprojekt och undersökningar om hur fiskeriverksamhet påverkar marina däggdjur (huvudsakligen valdjur), såväl i Atlanten och Nordsjön som i Medelhavet. Som exempel kan nämnas den mest aktuella undersökningen som godkänts för finansiering, vilken behandlar automatiserad upptäckt av delfiner runt trålare som fiskar pelagiska arter. Undersökningen genomförs av the Royal society for nature conservation och beräknas vara slutförd senast den 31 juli 2001.

Forskning och undersökningar är inte tillräckligt. Kommissionen kommer på grundval av resultaten av ovannämnda undersökningar och all annan tillgänglig information att överväga varje möjlighet att hantera detta problem effektivt. Detta inbegriper samordning av nationell politik, förbättring av den vetenskapliga kunskapen och förslag på förbättrade åtgärder för kontroll av bifångster.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2182/00

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Egendomsförhållanden beträffande Energie AG

Delstaten Oberösterreich äger 100 procent av energiförsörjningsföretaget Energie AG. Liberaliseringen av elmarknaden tvingar dessa företag att gå samman i större enheter för att på det sättet, genom kostnadssänkningar och ökad marknadspenetration, kunna behålla sina elkunder.

Lantdagen i delstaten Oberösterreich har därför fattat beslut om att sälja 25,1 procent av andelen i Energie AG. Samtidigt fastställdes att elproducenter som använder kärnkraft vid sin produktion av el inte skulle kunna ingå med anbud. Detta beslut leder till att endast elföretag från Österrike kan ingå med anbud på dessa 25,1 procent och kraftföretag från övriga länder inom EU på förhand blir utestängda från anbudsgivandet.

Står detta i överensstämmelse med europeisk rätt och är avtal som ingåtts på sådana premisser giltiga enligt gemenskapsrätten?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

De sakförhållanden som frågeställaren tar upp regleras inte i EG-direktiven om offentlig upphandling. Därför är det ägaren till Energie AG, delstaten Oberösterreich, som svarar för att bestämma vilka villkor en anbudsgivare måste uppfylla för att få lämna anbud på köp av 25,1 % av aktierna, naturligtvis förutsatt att alla villkor i EG-fördraget uppfylls.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1579/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(24 maj 2000)

Ämne: Projektet Europamuseum

I fördraget stadgas det att gemenskapen skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för dessas nationella och regionala mångfald samtidigt som gemenskapen skall framhäva det gemensamma kulturarvet. I sitt svar på fråga E-2461/99 har rådet inte uttalat sig om hur detta mål för gemenskapen är tillämpligt på projektet Europamuseum.

Med tanke på situationen för detta projekt och med beaktande av att EU:s institutioner kan vara berörda av det skulle jag gärna vilja få svar på följande frågor:

1. Om Karl den stores rike eventuellt väljs som historisk utgångspunkt för Europamuseum, stämmer detta överens med de ovan citerade fördragsrättsliga bestämmelserna?

a) Om så är fallet: vilka argument vill rådet anföra för att få detta val att gå ihop med den fördragsrättsliga bestämmelsen om att gemenskapen skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna (mldr) samtidigt som gemenskapen skall framhäva det gemensamma kulturarvet?

b) Om så inte är fallet: vad anser rådet att vore påkallat för att Europamuseet skulle gå ihop med den fördragsrättsliga bestämmelsen om att gemenskapen skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna (mldr) samtidigt som gemenskapen skall framhäva det gemensamma kulturarvet?

2. Anser rådet att initiativtagarna fullständigt och korrekt skall tillämpa den belgiska språklagstiftningen i Europamuseet, för att därigenom handla i överensstämmelse med den fördragsrättsliga bestämmelsen som citerats ovan?

a) Om så är fallet: ämnar rådet vid lämpligt tillfälle uppmana initiativtagarna att fullständigt och korrekt tillämpa den belgiska språklagstiftningen i Europamuseet för att därigenom handla i överensstämmelse med den fördragsrättsliga bestämmelsen om att gemenskapen skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för dessas nationella och regionala mångfald (mldr)?

b) Om så inte är fallet: varför inte, i och med att underlåtenhet att tillämpa språklagstiftningen innebär en överträdelse av den fördragsrättsliga bestämmelsen om att gemenskapen skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för dessas nationella och regionala mångfald (mldr)?

Svar

(26 september 2000)

Det projekt till museum som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till är inte resultatet av ett gemenskapsinitiativ.

Kommissionen har således inte överlämnat något förslag till rådet om att inrätta ett sådant museum. Rådet har endast informerats om detta initiativ vid sitt möte den 23 november 1999 av den grekiska delegationen och noterade att denna kände oro inför de mål och prioriteringar som har utarbetats av den privata belgiska förening som organiserar projektet.

Rådet kommer att inta en lämplig hållning inom ramen för sin behörighet om denna fråga hänskjuts direkt till rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1173/00

från Malcolm Harbour (PPE-DE) till kommissionen

(12 april 2000)

Ämne: Informationssamhälle-finansiering inom bilsektorn

Till följd av att biltillverkaren Rover Group delades upp av BMW genomgår bilindustrin i West Midlands-regionen omstruktureringar. Mot bakgrund av detta, kunde

kommissionen tänka sig att bevilja särskild finansiering för projekt inom området för informationssamhället i West Midlands-regionen, genom att rikta sig in på områden där arbetstillfällen skulle kunna skapas för den yrkeskunniga arbetskraft som nu står inför arbetslöshet?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 juni 2000)

Inom ramen för de europeiska strukturfonderna kommer betydande stöd att ges till ekonomiska utvecklingsprogram i West Midlands under perioden 20002006. Utvecklingen av informationssamhället är ett av kommissionens prioriterade mål efter initiativet e-Europe, som introducerades vid Europeiska rådets möte i Lissabon, och genomsyrar många av de europeiska stödåtgärderna. Kommissionen kommer att eftersträva att man i nästa generation av strukturfondsprogram för regionen tar vederbörlig hänsyn till målsättningen att utveckla informationssamhället, i linje med initiativet e-Europe.

För det första kan en stor del av West Midlands komma i fråga för stöd från strukturfonderna inom ramen för mål 2 och avvecklingen av mål 2. Med en tilldelning på över 850 miljoner euro kommer programmet för West Midlands att vara det största i Förenade kungariket inom ramen för mål 2 under perioden 20002006.

I West Midlands' utvecklingsplan inom ramen för mål 2, som medlemsstatens myndigheter nyligen överlämnade till kommissionen, presenteras följande fyra prioriteringar: 1) Att utveckla en mångsidig och dynamisk bas för näringslivet. 2) Att skapa en region som satsar på kunskap och utbildning. 3) Att skapa en infrastruktur och goda villkor för tillväxt. 4) Att ge nytt liv åt lokalsamhällena. Stödet till innovation och utveckling av informationssamhället kommer att vara ett genomgående tema för programmet. Inom dessa prioriteringar kan man förutse verksamheter som stöd till upplärning i och spridning av informations- och kommunikationsteknologi, stöd åt högteknologiska små och medelstora företag, inklusive specialiserat stöd för affärsverksamheten, samt tillhandahållande av startkapital genom bidrag, lån eller förmånlig finansiering. I planen understryks behovet av att skapa arbetstillfällen och bedömer vart och ett av de ovan nämnda prioriterade områdena utifrån deras förutsättningar att skapa nya arbetstillfällen.

För det andra kommer West Midlands att få en del av mål 3-programmet, som uppgår till 4 500 miljoner euro för hela Förenade kungariket. Tillsammans med medlen från mål 2 kan dessa medel användas till att stödja omplacering av den yrkeskunniga arbetskraft som tidigare var verksam i bilindustrin.

Utöver dessa belopp skulle West Midlands även kunna få stöd för innovativa projekt med större anknytning till informationssamhället. Kommissionen är i färd med att utveckla riktlinjer för dessa åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1641/00

från Alejandro Agag Longo (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Inflation inom euroområdet

Det tycks råda en allmän uppfattning om att oljepriserna å ena sidan och eurons låga värde å den andra är de främsta skälen till det inflationstryck som Europeiska centralbanken har försökt dämpa med de nyligen genomförda räntehöjningarna. Eftersom man kan anta att kommissionen grundar sina analyser och prognoser på korrekta uppgifter och i syfte att skapa större öppenhet, undrar jag om kommissionen kan ange hur stor del av prisökningarna inom Europeiska unionen som i genomsnitt kan motsvara de höjda oljepriserna respektive den importerade inflation som härrör från eurons fortsatta nedgång?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(7 juli 2000)

De senast tillgängliga harmoniserade uppgifterna över konsumentpriserna i gemenskapen hänför sig till april 2000. Den årliga KPI-inflationen i euroområdet uppgick i april 2000 till 1,9 % (jämfört med ett år tidigare). Konsumentpriserna på energiprodukter (dvs bensin, elektricitet, eldningsolja, osv.) ökade med 10,5 % jämfört med ett år tidigare. Detta berodde dels på höjningar av energiskatterna i vissa medlemsstater, bland annat Tyskland, dels på högre oljepriser. Konsumenternas energiutgifter står för ungefär 9 % av de totala konsumentutgifter som ingår i det harmoniserade konsumentprisindexet i euroområdet. Energiprisernas mekaniska effekt bidrog således med ungefär 0,9 procentenheter (dvs 9 % x 10,5 %) till konsumentprisernas årliga ökningstakt i april 2000. Om man räknar bort energi och säsongsbundna livsmedel ökade konsumentpriserna med 1,2 % under de tolv månaderna fram till april 2000.

Den främsta orsaken till ökningen av energipriserna i konsumentledet har varit ökningen av världsmarknadspriset på olja. Mellan april 1999 och april 2000 steg oljepriset från 15,3 US-dollar per fat till 23,3 US-dollar per fat, dvs med 52 %. Räknat i euro ökade oljepriserna ännu mer, närmare bestämt från 14,3 euro per fat till 24,6 euro (dvs med 72 %), till följd av eurons depreciering gentemot US-dollarn. Av dessa siffror framgår att förändringarna i världsmarknadspriset på olja (räknat i US-dollar) stod för mellan två tredjedelar och tre fjärdedelar av ökningen i oljepriserna räknat i euro under de tolv månaderna fram till april 2000, medan växelkursförändringen stod för resten.

Eurons depreciering har visserligen lett till ett ökat tryck uppåt på importpriserna i euroområdet, inklusive priserna på annan import än energi, men det går inte att ange exakt hur mycket deprecieringen kan ha påverkat priserna på andra varor och tjänster än energi. För närvarande ser det dock ut som om importprisökningarna inte har fått fullt genomslag i konsumentpriserna. Priserna på icke-energirelaterade industrivaror, vilka kan förväntas vara mest känsliga för förändringar i eurons externa värde, stiger fortfarande i långsam takt i euroområdet och visar inga tecken på en trendmässig uppgång (konsumentpriserna på icke-energirelaterade industrivaror steg med 0,6 % under året fram till april 2000, vilket var samma takt som i december 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA P-1873/00

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(6 juni 2000)

Ämne: Reserver som rör kärnkraftverk i Tyskland

Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är statligt stöd förbjudet inom gemenskapen i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Senast sedan tidsfristen för genomförandet av direktivet om en inre marknad för elektricitet löpt ut föreligger förutsättningar för handel med el i större skala mellan medlemsstaterna.

Det skatteminskande godkännandet av alla reserver för omhändertagande och nedläggning av kärnkraftverk i Tyskland utgör en avvikelse från skatterättens grundläggande principer som strider mot systemet och innebär ett stöd, eftersom

- de berörda företagens reserver står till fritt förfogande utan några som helst rättsliga krav i fråga om risker, avkastning eller tillgänglighet,

- det saknas en nödvändig konkretisering av skyldigheterna i lag eller genom myndighetsbeslut när det gäller kostnaderna för successiv avveckling av kärnkraftverk,

- reserverna är för stora i förhållande till kostnaderna för omhändertagandet, enligt det bedömningsunderlag som står till förfogande (t.ex. rapporten från avregleringskommittén från 1990/91), så att de inte helt och hållet kan betraktas som avräkning för framtida kostnader vid tidpunkten då dessa ekonomiskt sett uppstått.

1. Delar kommissionen ovanstående ståndpunkt?

2. Har kommissionens konkurrensmyndighet redan ingripit mot detta allvarliga brott mot EU:s konkurrenslagstiftning?

3. Om så inte är fallet: Måste inte kommissionen acceptera anklagelserna om att man mäter med olika måttstockar (i fråga om lagen om inmatning av ström), i synnerhet som kommissionen redan vid flera tillfällen uppmärksammats på medhjälp vid reserver som rör kärnkraftverk i Tyskland (se de skriftliga frågorna E-2472/97(1) och P-2422/99(2))?

4. Vilka mått och steg planerar kommissionen för att snarast möjligt sätta stopp för dessa missförhållanden?

(1) EGT C 76, 11.3.1998, s. 114.

(2) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 171.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 juli 2000)

Kommissionen känner till det sakförhållande som i frågan betraktas som en avvikelse från skatterättens grundläggande principer och anses innebära statligt stöd. Ytterligare undersökningar måste dock göras innan kommissionen kan bedöma läget. Därför kan man för närvarande inte säga om kommissionen delar frågeställarens ståndpunkt.

1. På grund av att undersökningarna fortfarande pågår har inget beslut i ärendet ännu heller fattats.

2. Det ankommer på kommissionen att undersöka klagomål som företag och privatpersoner anfört med anledning av överträdelser av gemenskapens konkurrensregler. Förfarandet vid klagomål varierar från fall till fall och beror på hur invecklade de sakfrågor och juridiska frågor är som skall avgöras i varje enskilt fall.

3. Kommissionen kommer att fatta beslut om nödvändiga åtgärder efter att ha slutfört sin bedömning av sakförhållandet.