ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2604/01

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Den tyska förpackningsförordningen olikvärdig behandling av dryckesförpackningar

I den gällande tyska förpackningsförordningen har det fastställts en obligatorisk pant för vissa dryckesförpackningar. Pantsystemet skall tillämpas om återvinningsgraden är mindre än 72 procent för dryckesförpackningarna. För mjölkförpackningar är återvinningsgraden avsevärt mindre, 20 procent.

1. När anser kommissionen att undantag, såsom olika stora återvinningsgrader och obligatorisk pant på vissa dryckesförpackningar, inte är diskriminerande?

2. Anser kommissionen att återvinningsgraderna och den obligatoriska panten för dryckesförpackningar i vissa fall kan vara diskriminerande om man jämför med annat förpackningsavfall, och i synnerhet om man jämför med hur liten dryckesförpackningarnas andel är av det totala förpackningsavfallet och restavfallet?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(23 november 2001)

1. Kommissionen har noggrant utvärderat den befintliga tyska förpackningsförordningen. Den har emellertid inte dragit slutsatsen att de olika återvinningsgraderna för olika drycker eller den mekanism enligt vilken pant bara är obligatorisk för vissa drycker utgör brott mot gemenskapslagstiftningen. Kommissionen anser inte att tillämpningen av olika återvinningsgrader utgör diskriminering enligt gällande gemenskapslagstiftning. Den tyska regeringen har förklarat de miljöargument som ligger till grund för det system som införs genom den befintliga tyska förpackningsförordningen. På grundlag av den information som finns tillgänglig har kommissionen funnit att dessa argument är tillfredsställande i förhållande till gemenskapslagstiftningen, bortsett från tillämpningen av en återvinningsgrad för mineralvatten som måste fyllas vid källan.

2. Se svaret på fråga 1. Det kan vara berättigat att tillämpa olika bestämmelser för olika avfallskategorier för att ta hänsyn till den miljöpåverkan de olika kategorierna kan få, så länge bestämmelserna är förenliga med gemenskapens lagstiftning. Förpackningsavfall är en betydande kategori om man ser till mängden (ungefär 17 % av kommunalt fast avfall viktmässigt) och till spridningen av källan. Dryckesförpackningar utgör en betydande andel av förpackningsavfallet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3268/01

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(23 november 2001)

Ämne: Europeiska konventionen om ersättning av personer som fallit offer för våldsbrott

Europeiska konventionen om ersättning av personer som fallit offer för våldsbrott gäller sedan 1988. Grekland är ett av de få länder i Europeiska unionen som visserligen undertecknat konventionen men inte börjat genomföra den. Grekland har alltså fortfarande inte något system för statlig ersättning av personer som fallit offer för våldsbrott, vilket är en av de viktigaste målsättningarna med denna konvention.

Mot bakgrund av att Grekland undertecknat konventionen i fråga vill jag fråga kommissionen:

1. Kan de som fallit offer för våldsbrott, i den mening som avses i konventionen, begära ersättning trots att inget system för statlig ersättning tagits i bruk?

2. Har kommissionen för avsikt att av medlemsstaterna eller av EU:s kandidatländer begära att de ratificerar konventionen och ser till att den träder i kraft?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(8 januari 2002)

Själva underskriften av den konvention till vilken frågeställaren hänvisar ger inte offer för våldsbrott möjligheten att söka statlig kompensation.

Under 1999 lade kommissionen fram ett meddelande till rådet, parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén med titeln Brottsoffer i Europeiska unionen reflexioner över normer och åtgärder(1). En av rekommendationerna i meddelandet gällde ratificeringen av konventionen i fråga av samtliga medlemsstater.

Vad avser ersättning till brottsoffer från förövaren, krävs enligt rådets rambeslut av den 15 mars 2001 angående offrets ställning i straffrättsliga förfaranden att offret för en straffbar gärning inom rimlig tid och inom ramen för det straffrättsliga förfarandet har rätt att få ett beslut om ersättning från förövaren av brottet.

I detta sammanhang önskar kommissionen uppmärksamma frågeställaren på den nyligen antagna grönboken om ersättning till brottsoffer(2). I denna grönbok lanseras ett offentligt samråd kring möjliga åtgärder på gemenskapsnivå för att förbättra möjligheterna för brottsoffer att få statlig ersättning. De möjliga åtgärder som skissats upp i grönboken inkluderar skapandet av en miniminivå för statlig ersättning inom unionen och att göra statlig ersättning tillgänglig i gränsöverskridande situationer. Kommissionen kommer, efter att ha tagit emot och analyserat synpunkter på grönboken, göra en bedömning av möjligheten att presentera ett lagförslag under 2002.

(1) KOM(1999) 349 slutlig.

(2) KOM(2001) 536 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2807/01

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(9 oktober 2001)

Ämne: Eventuella regelstridigheter inom stödprogrammet Equal

Gemenskapsinitiativet Equal som genomförs med medel ur Europeiska socialfonden har som mål att främja nya metoder för att bekämpa diskriminering och alla slags skillnader i samband med arbetsmarknaden. Så står det i de riktlinjer för detta initiativ, vilka kommissionen godkände den 14 april 2002(1).

Känner kommissionen till om det förekommit sådant som stridit mot gällande regler i samband med att Förbundsrepubliken Tysklands arbets- och socialministerium 2000 tilldelade ett kontrakt som gällde tekniskt stöd och hade en omfattning på ungefär 20 miljoner euro i anslutning till stödstrukturen Equal?

Om svaret är ja, kan kommissionen ge besked om

- vad dessa regelstridigheter därvid handlat om?

- i vad mån genomförandet av programmet lidit skada till följd av dem?

- vilka åtgärder kommissionen vidtagit respektive avser att vidta i denna fråga?

- om det förekommit motsvarande regelstridigheter också i samband med ministeriets tilldelning av andra kontrakt som gällt tekniskt stöd (t. ex. programmet Xenos)?

(1) EGT C 127, 5.5.2000.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Kommissionen håller för närvarande på att granska det förfarande som Tysklands federala arbetsminsterium har använt för anbudsförfarandet för att verifiera om gemenskapens regler om offentlig upphandling har respekterats vid urvalet av en byrå för tekniskt bistånd för genomförandet av Equal-programmet.

Om kommissionens granskning skulle leda till slutsatsen att gemenskapens regler för tilldelning av offentliga kontrakt inte har respekterats och att Europeiska socialfondens (ESF) samfinansiering därmed inte borde godkännas för kontraktet i fråga, skulle det helt klart kunna få konsekvenser för Equal-programmets genomförande i Tyskland. Kommissionen har redan uppmanat de tyska myndigheterna att vidta alla de åtgärder som krävs för att programmet i så fall ändå skulle kunna genomföras under normala omständigheter, för den händelse att kontraktet skulle hävas eller sägas upp.

Kommissionen håller även på att granska andra kontrakt som Tysklands federala arbetsministerium har upphandlat och som kombinerar ett överförande av behörighet från myndigheter till privaträttsliga rättssubjekt (Beleihungsverträge) med andra tjänster. Syftet med denna granskning är att försäkra sig om att gemenskapens regler för offentlig upphandling följs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2939/01

från Mario Borghezio (NI) till rådet

(25 oktober 2001)

Ämne: Serenissimi från San Marco i Venedig förföljda av det italienska rättsväsendet

Det italienska rättsväsendet har fram till nu inte lyckats avkunna en fällande dom mot islamiska terrorister. Däremot agerade man med stor målmedvetenhet gentemot några venetianska patrioter, vilka dömdes skyldiga för att ha tagit klocktornet på Markustorget i besittning. Demonstranterna gjorde anspråk på det venetianska folkets rätt till sin egna identitet och frihet.

Demonstranterna dömdes till mellan tre och sex års fängelse och är än idag föremål för skyddstillsyn eller villkorlig frigivning.

Det rör sig i detta skandalösa fall om rättslig förföljelse av hederliga personer som tidigare aldrig dömts till något brott och som bara velat yttra sina åsikter. Anser inte rådet att man borde kontrollera huruvida de utdömda straffen stämmer överens med de principer om rättvisa som är förankrade i det europeiska rättstänkandet, eller om de strider mot rätten att fritt uttrycka sina åsikter, vilken fastställs i den internationella rättsordningen?

Svar

(14 februari 2002)

Den ärade parlamentsledamoten informeras härmed om att rådet inte är behörigt att avgöra huruvida konkreta åtgärder, vidtagna av rättsliga myndigheter i medlemsstaterna, är legala eller berättigade.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3318/01

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till kommissionen

(22 november 2001)

Ämne: Nätet Natura 2000

Vilka invändningar kan kommissionen anföra mot det område av gemenskapsintresse som Spanien har föreslagit skall ingå i nätet Natura 2000 under beteckningen Sistema Transversal Catalán ES5110005? Vilka arter och livsmiljöer ingår i ovannämnda område av gemenskapsintresse? Har förteckningen förändrats på något sätt den senaste tiden?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 december 2001)

De spanska myndigheterna föreslog i november 1996 detta område som ett område av gemenskapsintresse. Området är 228 227 hektar stort och det omfattar livsmiljöer och arter från Medelhavsområdet.

När det gäller dessa områden har följande typer av livsmiljöer beskrivits:

- Hårda oligo-mesotrofa vatten med bentisk växtlighet av Chara sp (3140).

- Europeiska torra hedmarker (4030).

- Subatlantiska, halvtorra, kalkhaltiga gräsområden (6212).

- Subatlantiska, mycket torra, kalkhaltiga gräsområden(6213).

- * Stäppartade marker med gräsarter och ettåriga exemplar av Thero-Brachypodietea (6220).

- Hög, fuktig örtväxtlighet längs vattendrag och skogsområden (6431).

- Låglandsängar (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis) (6510).

- Kalkklippor av västeuropeisk medelhavstyp och oroiberisk typ. (8211).

- Centralpyreneiska kalkstensklippor (8212).

- Kiselhaltiga klippor med chasmofytisk växtlighet (8220).

- Grottor som inte är öppna för allmänheten (8310).

- Mellaneuropeisk kalkstens-björkskog av Cephalanthero-Fagion (9150).

- * Alluviala skogar med Alnus glutinosa och Fraxinus excelsior (Alno-Pandion, Alnion Incanae, Salicion Albae) (91E0).

- Skogar av Castanea sativa (9260).

- Salix alba och Populus alba-gallerier (92A0).

- Skogar av Quercus suber (9330).

- Skogar av Quercus ilex och Quercus rotundifolia (9340).

När det gäller arter av gemenskapsintresse lever följande däggdjursarter inom området: Miniopterus schreibersi, Barbastella barbastellus, Myotis blythii och Rhinolophus ferrum-equinum.

När det gäller gäller fiskar lever arten Barbus meridionalis inom området.

När det gäller ryggragdslösa djur lever följande arter inom området: Austropotamobius pallipes, Graellsia isabelae, Cerambyx cerdo och Vertigo moulinsiana.

Kommissionen har i dagsläget inte analyserat något område av gemenskapsintresse som ingår i förslaget för Medelhavsområdet.

Det biogeografiska seminariet för Medelhavsområdet planeras äga rum i juli 2002. Under detta möte kommer alla områden som föreslagits av medlemsstaterna att analyseras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2386/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(20 augusti 2001)

Ämne: Livräntor

Anser kommissionen att EU:s marknad för livräntor (regelbundna utbetalningar resten av livet) fungerar på ett tillfredsställande sätt? Är kommissionen medveten om huruvida det har uppstått några snedvridningar av konkurrensen till följd av krav i olika rättsliga bestämmelser, och är den nöjd med att dessa krav inte inbegriper diskriminering gentemot andra medlemsstater?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(17 oktober 2001)

Livränta är en särskild produkt som säljs av livförsäkringsföretag. Den bygger på samma teknik som livförsäkringar, det vill säga det krävs att försäkringsgivaren gör tillräckliga tekniska avsättningar för att uppfylla åtaganden enligt försäkringsavtalet. I gemenskapens försäkringslagstiftning samordnas medlemsstaternas bestämmelser om bedrivande av livförsäkringsverksamhet i gemenskapen. Enligt lagstiftningen krävs myndighets tillstånd för livförsäkringsföretag, men samordningen av medlemsstaternas lagstiftning omfattar mer än så. Den gäller också beräkningsmetoderna för de tekniska avsättningarna, som måste vara tillräckliga, och de tekniska avsättningarnas sammansättning, som skall bygga på en lämplig fördelning av avsättningarna på olika tillgångsslag. Slutligen skall det finnas en minsta solvensmarginal. Försäkringsföretag får bedriva livförsäkringsverksamhet i samtliga medlemsstater, om de så önskar, och sälja livräntor i olika medlemsstater i enlighet med gemenskapsreglerna om etableringsrätt och friheten att tillhandahålla tjänster.

Innehållet och villkoren för livräntorna växlar mellan medlemsstaterna. De beror på olika faktorer såsom social lagstiftning och skatteregler snarare än på försäkringslagstiftningen. Sådana faktorer, i synnerhet skattelagstiftningen, förklarar varför livräntor är populärare i vissa medlemsstater. Livräntor behandlas oftare mer förmånligt i skatterättsligt hänseende än kapitalförsäkringar, naturligtvis under förutsättning att skattereglernas krav är uppfyllda. Så som gemenskapslagstiftningen nu ser ut är medlemsstaterna behöriga att lagstifta om beskattning av livförsäkringsprodukter. De får emellertid inte införa regler som strider mot gemenskapsrätten, och i synnerhet inte mot reglerna om fri rörlighet för personer och tjänster.

Kommissionen har nyligen offentliggjort ett meddelande om avskaffande av skattehinder för tillhandahållande av tjänstepensioner över gränserna.(1) Kommissionen anser att diskriminering i skattehänseende av pensions- och livförsäkringar som tecknats hos försäkringsgivare från andra medlemsstater strider mot de grundläggande friheterna i EG-fördraget. Kommissionen kommer att övervaka medlemsstaternas bestämmelser och vidta de åtgärder som behövs för att de grundläggande friheterna enligt EG-fördraget iakttas.

(1) KOM(2001) 214 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2232/01

från Torben Lund (PSE) till kommissionen

(26 juli 2001)

Ämne: Stråförkortande kemikalier

Kan kommissionen ge besked om huruvida det på EU-nivå eller på det nationella planet i ett eller flera medlemsländer finns förbud mot att stråförkortande kemikalier används inom lantbruket eller om det finns några initiativ som syftar till att ett sådant förbud skall utfärdas?

Om EU inte är i färd med att utarbeta ett förslag till rättsakt på detta område, har man då för avsikt att ta ett initiativ till detta?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 oktober 2001)

Utsläppande på marknaden och användning av växtskyddsmedel inom gemenskapen regleras i rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(1). Där föreskrivs att inga växtskyddsmedel får släppas ut på marknaden inom gemenskapen innan de har godkänts av den medlemsstat på vars territorium de skall släppas ut. Direktivet omfattar även utsläppande på marknaden och användning av tillväxtreglerande medel, och medlemsstaterna har sedan direktivet trädde i kraft i juli 1993 varit skyldiga att tillämpa huvudsakligen artikel 4 i direktivet vid beviljandet av godkännanden för särskilda användningsområden.

På gemenskapsnivå finns det inga särbestämmelser om förbud mot användning av växtskyddsmedel som tillväxtreglerande medel i spannmål och det finns för närvarande inga planer på att införa några sådana.

Vad gäller de nationella bestämmelserna så känner kommissionen till särbestämmelser i den svenska lagstiftningen. Vid mötet i Ständiga kommittén för växtskydd den 16 juni 2000, och under behandlingen av kommissionens direktiv 2000/50/EG av den 26 juli 2000 om införande av ett verksamt ämne (prohexadionkalcium) i bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden(2) lämnade Sverige följande deklaration:

Tillväxtreglerande medel är inte tillåtna att användas i stråsäd i Sverige sedan 1987, med undantag för råg där det inte finns några stråstyva sorter tillgängliga för närvarande som begränsar risken för liggsäd. Denna regel är baserad på en allmän restriktiv syn på användningen av bekämpningsmedel generellt och är också i linje med rådets utlåtande angående EU:s femte miljöhandlingsprogram(3). Vi hyser också en oro över vad en ökad användning av tillväxtreglerande medel kan få för indirekta konsekvenser på risken för ökat kväveläckage.

(1) EGT L 230, 19.8.1991.

(2) EGT L 198, 4.8.2000.

(3) EGT C 150, 31.5.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3407/01

från Kyösti Virrankoski (ELDR) till kommissionen

(5 december 2001)

Ämne: Tillämpningsområdet för avfallsförbränningsdirektiv 2000/76/EG av den 4 december 2000

I EU-länderna kan små uppvärmningsenheter endast i begränsad utsträckning använda spillolja för att producera uppvärmningsenergi. Bakgrunden till detta är att de gällande utsläppsnormerna inte tillåter förbränning av spillolja i små uppvärmningsanläggningar.

Det har emellertid kommit ut oljebrännare på marknaden som använder spillolja som bränsle och som är avsedda för att värma upp enfamiljshus. Noggranna undersökningar har visat att utsläppen från anläggningarna klart understiger alla gällande utsläppsnormer och att förbränningen av spillolja är avsevärt renare än förbränning av lätt eldningsolja i vanliga brännare.

Jag undrar därför om avfallsförbränningsdirektiv 2000/76/EG(1) av den 4 december 2000, som träder i kraft 2005, kommer att ta upp de här oljebrännarna på 30-50 kW. De är ett exempel på högteknologi och har utvecklats för att värma upp enfamiljshus. De var från första början avsedda för spillolja och bränner högst 5 liter spillolja i timmen.

(1) EGT L 332, 28.12.2000, s. 91.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(28 januari 2002)

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall omfattar spillolja som används som normalt bränsle eller tillskottsbränsle i brännare. Det finns ingen lägsta kapacitetsgräns under vilken användning av spilloja som bränsle för uppvärmning i spilloljebrännare skulle undantas från direktivets tillämpningsområde. Direktivets tillämpningsområde omfattar alltså brännare på 30-50 kW som används för utvinning av värme eller energi och som eldas med spillolja som används som normal bränsle eller tillskottsbränsle. Dessa skall betraktas som samförbränningsanläggningar enligt definitionen i artikel 3.3 när det gäller direktiv 2000/76/EG.

Enligt artikel 20 skall direktiv 2000/76/EG tillämpas på nya anläggningar från och med den 28 december 2002 och på befintliga anläggningar från och med den 28 december 2005.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2933/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(24 oktober 2001)

Ämne: Europeiska kommissionens inspektörers undersökning om galna ko-sjukan i Grekland

I september 2001 undersökte veterinärinspektörer från Europeiska kommissionen hur man vid de grekiska slakterierna genomförde åtgärderna mot galna ko-sjukan. Veterinärinspektörerna från Europeiska kommissionen hade genomfört en liknande undersökning i Grekland i februari 2001 och då konstaterat att en hel del brister och oegentligheter förekom.

Jag vill, mot bakgrund av den rapport som inspektörerna sammanställde, fråga kommissionen:

1. Utförs tillräcklig kontroll av nötkreaturen för att spåra sjukdomen?

2. Följs åtgärderna för att skydda nötkreaturen mot galna ko-sjukan?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(21 november 2001)

Inspektörer från kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor gjorde ett kontrollbesök i Grekland den 1721 september 2001 för att utvärdera genomförandet av vissa förstärkta skyddsåtgärder mot bovin spongiform encefalopati (BSE).

Syftet var också att följa upp det föregående besöket i februari 2001 (referensnummer DG(SANCO)/3234/2001). Rapporten från besöket i februari 2001 har översänts till parlamentet och kan också läsas på webbplatsen för Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd: http://europa.eu.int/comm/food/fs/inspections/vi/reports/greece/index_en.html.

Vad gäller besöket i september 2001 är rapporten ännu inte färdig. Så fort rapporten avslutats, enligt de förfaranden som anges i kommissionens beslut 98/139/EG av den 4 februari 1998 om fastställande av vissa regler angående kontroller på plats inom veterinärområdet som utförs av kommissionens experter i medlemsstaterna(1), kommer den också att översändas till parlamentet och offentliggöras på Internet.

Innan rapporten är färdig är det inte möjligt att ge ett precist eller definitivt svar på de frågor som ställs.

De preliminära uppgifter som lämnats efter kontrollbesöket verkar dock tyda på att en viss förbättring skett vad gäller genomförandet av åtgärder i samband med den epidemiologiska övervakningen av sjukdomen och med avlägsnande och destruering av specificerat riskmaterial.

(1) EGT L 38, 12.2.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3595/01

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Kontroll av statistiska uppgifter om sysselsättning och arbetslöshet i Grekland

De grekiska myndigheterna har förbundit sig att utveckla ett modernt statistiksystem för att övervaka sysselsättnings- och arbetslöshetssituationen.

Kommissionen har konstaterat att förseningar förekommer. Arbetstagarna har till den nationella statistiktjänsten inlämnat klagomål om att uppgifter förvrängs. Kommissionen sade i sitt svar på min tidigare fråga (E-2419/01)(1) att den, i enlighet med artikel 3.6 i förordning (EG) nr 577/98(2), har rätt att begära upplysningar om de kriterier som använts för stickprovsplanen och om undersökningens omfattning, och att medlemsstaterna är skyldiga att inlämna dessa uppgifter i detalj. Har kommissionen framställt en sådan här begäran till Grekland?

Kan kommissionen upplysa mig om de framsteg som gjorts i anslutning till moderniseringen av det grekiska statistiksystemet, bland annat inom gemenskapens stödram?

(1) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 244.

(2) EGT L 77, 14.3.1998, s. 3.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(7 februari 2002)

Kommissionen har begärt och erhållit uppgifter från den nationella grekiska statistikmyndigheten av vilka det framgår att:

- en fortlöpande arbetskraftsundersökning genomförs i Grekland sedan början av 1998 (intervjuer varje kvartal med ca 30 000 hushåll i de olika NUTS 2-regionerna),

- de arbetslöshetsberäkningar som av den nationella grekiska statistikmyndigheten offentliggjorts (men ej överförts till Eurostat) för de tredje och fjärde kvartalen 2000 har genomförts med hjälp av stickprov på 8 % av frågeformulären,

- överföringen av resultaten från arbetskraftsundersökningen kommer mycket snart att påskyndas; resultaten från det fjärde kvartalet 2001 kommer att sändas till Eurostat i mars 2002 (i enlighet med fastställda tidsfrister).