SKRIFTLIG FRÅGA E-3142/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(6 oktober 2000)

Ämne: Situationen i Somalia

Avslutandet av konferensen i Djibouti, där bland annat de autonoma regionerna Somaliland och Puntland inte deltog, utgör en verklig risk för ytterligare splittring och destabilisering av det politiska livet i Somalia. Det faktiska erkännandet, som vissa delar av det internationella samfundet hoppas på som en föregångare till lösningen av inbördeskriget i Somalia, kan paradoxalt nog få motsatt effekt. Det kan i stället leda till ett förvärrande av stridigheterna i Mogadishu och till en destabilisering i landets norra del, där de autonoma regionerna under alla dessa år har upprätthållit en god politisk och social stabilitet samt en relativ säkerhet. Dessa slutsatser har dragits till följd av att det stora flertalet delegater vid konferensen i Djibouti inte hade gräsrötternas stöd och att de villkor som Djiboutis president meddelat Förenta nationerna inte respekterades, dvs. isolering av krigsherrarna, engagerande av det civila samhället och genomförandet av det s.k. building blocks-programmet enligt bottom-up-principen just för att undvika ett misslyckande av det slag som inträffat tolv gånger tidigare. Konferensens deltagarlista speglar toppen av nomenklaturen i den avlidne Siad Barres diktatur med en stark politisk, strategisk och ekonomisk allians med internationella fundamentalistiska islamistiska grupper som tycks ha spelat en avgörande roll för konferensens slutliga beslut.

Känner kommissionen till att det enda och första statsöverhuvud i ett självständigt land som omedelbart erkände Somalias nye president och lovade avsevärd finansiering var Sudans president?

Inför risken för en upptrappning av de väpnade konflikterna i Mogadishu och dess omgivningar samt en destabilisering av de fredliga autonoma regionerna Somaliland och Puntland, vilka initiativ avser kommissionen att vidta för att garantera freden och finna en politisk balans mellan de olika regionerna, en balans som kan garanteras av ett federalt system som respekterar autonomierna?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(17 november 2000)

Kommissionen instämmer helt med ordförandeskapets uttalande av den 8 september 2000 på unionens vägnar om den senaste tidens utveckling i Somalia.

I detta uttalande uttrycks en förhoppning om att den interimistiska nationalförsamlingens val av Abdiqasim Salad Hassan till Somalias president vid sitt möte i Arta och tillsättningen nyligen av en ny regering kommer att bidra till återställande av lag och ordning, till bevarande av den nationella enigheten och till landets territoriella integritet. Det ges också uttryck för en vilja att inleda en dialog med de nya somaliska myndigheterna och att, när dessa har befäst sin autktoritet, stödja deras ansträngningar att återuppbygga landet, samtidigt som unionen fortsätter att stödja återuppbyggnadsåtgärderna i de delar av Somalia där stabila förhållanden redan råder. Därigenom beaktas även situationen i Somaliland och Puntland. Myndigheterna i Somaliland och Puntland uppmanas att etablera konstruktiva förbindelser med de institutioner som är ett resultat av Arta-processen, samtidigt som den kommande övergångsregeringen uppmanas att inleda en konstruktiv dialog med dessa myndigheter. Ledarna för de väpnade rörelser som fortfarande står utanför fredsprocessen uppmanas att ansluta sig till denna. Till sist uttrycks en förhoppning om att de nya somaliska myndigheterna upprättar nära vänskaps- och samarbetsrelationer med samtliga länder i regionen.

Kommissionen är fullt medveten om att ett internationellt erkännande av den nya somaliska regeringen kommer att ta tid, särskilt med tanke på att många tidigare ansträngningar att återupprätta statliga strukturer i Somalia har misslyckats.

Kommissionen anser dock att alla rimliga initiativ i detta avseende förtjänar att stödjas. Avsikten med den peace dividend approach som tillämpas på återhämtnings- och utvecklingsåtgärder, och i vars utveckling kommissionen har deltagit till fullo, är att säkerställa att det internationella biståndet är relevant inte bara för de lokala återuppbyggnadsinsatserna, utan också för fredsskapande och stöd till det civila samhället.

Kommissionen uppmuntrar de berörda parterna att genom förhandlingar, och genom att strikt avhålla sig från våldshandlingar, söka finna ett varaktigt, väl avvägt politiskt system. Den stöder det beslut som fattades vid fredskonferensen i Arta, och som intagits i övergångsstadgan, enligt vilket ett federalt system som ger en hög grad av självstyre för de olika enheterna förutses. Kommissionen har redan finansierat en undersökning om decentralisering i Somalia som i hög grad påverkat den inre debatten om den framtida konstitutionen.