SKRIFTLIG FRÅGA P-1725/99

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(27 september 1999)

Ämne: Genomförande av nitratdirektivet

1. I svaret på min fråga P-3176/98(1) om metoder för att mäta nitrathalten i yt- och grundvatten inom EU svarade kommissionen att det snart skulle komma konkreta förslag som rörde detta. Kan kommissionen meddela i hur hög grad dessa förslag har konkretiserats?

2. Kan kommissionen meddela hur långt det är möjligt att med dessa metoder bestämma om nitrathalten i grund- eller ytvattnet kommer från jordbruk eller industriell verksamhet?

3. Kan kommissionen meddela om dessa mätmetoder tar hänsyn till årtids- och klimatvariationer?

4. Tänker kommissionen vidta de åtgärder som krävs för att möjliggöra fri handel med gödsel och då framförallt torrgödsel (fjäderfä) inom EU?

(1) EGT C 289, 11.10.1999, s. 25.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 oktober 1999)

Enligt rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1991 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket(1) får medlemsstaterna själva bestämma hur provtagningen av deras grund- och ytvatten skall utformas. I direktivet anges bara att provtagningsplatserna skall vara representativa för landets vattenkvalitet som helhet och att provtagningen skall genomföras med en viss minsta frekvens. Kommissionen har emellertid tagit fram riktlinjer som skall bidra till att harmonisera övervakningen av vatten, rapporteringen om hur vattnets kvalitet utvecklas och bedömningen av åtgärdsprogram för känsliga områden. Ett utkast till dessa riktlinjer kommer att sändas till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat. Utkastet har överlämnats till medlemsstaterna och kommer att behandlas vid nästa möte i nitratkommittén den 26 oktober 1999, innan det är dags för rapportering år 2000 (när första åtgärdsprogrammet är avslutat). Sidorna 46 och 1314 i dessa riktlinjer handlar om provtagning av yt- och grundvatten.

Det finns två sätt att avgöra om kväveföroreningarna kommer från jordbruket eller industrin. För det första kan man bestämma kvävetillskottet från olika källor i vattendragen genom utsläppsmätningar och modeller (jfr. tillägg 3 till riktlinjerna, Harp-riktlinjerna (OSPAR) för industriföroreningar och kvävets retention i mark- och vattenkretsloppet). För det andra kan man använda isotopanalyser (förhållandet mellan N15/N14 är inte detsamma i organiskt kväve som kommer från människor och djur, och i kemiskt kväve från konstgödsel och fabriker, jfr. s. 10 i riktlinjerna).

Extrema klimatförhållanden som ovanligt torra eller regnrika somrar påverkar urlakningen av nitrater i jorden eller avrinningen, och vattnets kvalitet. Kommissionen föreslår därför att man vid några representativa punkter bör undersöka hur nitrathalten i vattnet utvecklas, inte bara vart fjärde år (som är ett minimikrav i direktivet), utan också genom fortlöpande övervakning (varje månad för ytvatten, två gånger per år för grundvatten) för att kunna bedöma hur fyraårsmedelvärdena utvecklas, med eventuell extrapolering till andra provtagningspunkter (se s. 56 i rapporteringsriktlinjerna). I åtgärdsprogrammen bör man under alla omständigheter sörja för att tillräckliga förebyggande åtgärder vidtas (t.ex. stora gödsellager, vintertäckning av marken, måttlig gödsling, buffertzoner) för att undvika större negativ påverkan vid svåra klimatförhållanden i känsliga områden.

Handeln med fågelgödsel och annan boskapsgödsel regleras i rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter, som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga A.I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i direktiv 90/425/EEG, samt för import till gemenskapen av sådana produkter(2), och i kommissionens beslut 96/103(3). Gödseln utgör organiskt avfall som är förknippat med potentiella hygieniska och toxikologiska problem, och får därför inte omsättas i eller utanför gemenskapen om det inte finns garantier för miljön och för människors och djurs hälsa. Handel med dessa produkter är endast möjlig om de genomgått lämplig behandling och kvalitetskontroll (kemiska och mikrobiologiska parametrar). Kommissionen känner inte till några fall där handeln med denna produkt begränsats på grund av genomförandet av ovannämnda lagstiftning. Kommissionen tar tacksamt emot ytterligare upplysningar från parlamentsledamoten om eventuella handelsproblem som privatpersoner har stött på i samband med uppfyllandet av dessa kriterier.

Transport av fågelgödsel och annan boskapsgödsel regleras i rådets förordning (EEG) nr 259/93(4) om övervakning och kontroll av avfallstransporter, som grundas på principen om förhandsgodkännande.

(1) EGT L 375, 31.12.1991.

(2) EGT L 62, 15.3.1993.

(3) EGT L 24, 31.1.1996.

(4) EGT L 30, 6.2.1993.