ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1208/03

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(2 april 2003)

Ämne: Programmen för förbättring av undervisningslokaler och infrastruktur i den tekniska utbildningen

Greklands tekniska gymnasier (TEE), som enligt skolförordningen har som mål att slussa ut de unga i arbetslivet, lider allvarlig brist på undervisningslokaler och modern utrustning. Denna brist och medföljande problem leder till att den tekniska utbildningen nedvärderas ytterligare och att eleverna överger studierna och till följd av detta riskerar att bli socialt marginaliserade. Enligt Eurostat är ungdomsarbetslösheten och andelen unga som hoppar av skolan i Grekland bland de högsta i EU.

Enligt åtgärd 5.2 i det andra operativa programmet för utbildning och inledande yrkesutbildning inom den tredje gemenskapsstödramen i Grekland skall undervisningslokalerna och infrastrukturen i den tekniska utbildningen förbättras. Med tanke på att vi nu redan är inne på programmets tredje genomförandeår undrar jag följande:

1. Hur ser situationen ut när det gäller denna åtgärd?

2. Föreligger det några förseningar, och vad beror dessa i så fall på?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(21 maj 2003)

Enligt uppgifter som de grekiska myndigheterna har lämnat kan framstegen beträffande åtgärden för förbättring av undervisningslokaler och infrastruktur vid tekniska utbildningsanstalter sammanfattas på följande sätt.

Det operativa programmet utbildning och inledande yrkesutbildning antogs av kommissionen den 16 mars 2001, medan programkomplementet bekräftades av övervakningskommittén för programmet den 29 maj 2001. Under de två första åren av programgenomförandet användes 4 440 000 euro till inköp av grundläggande verkstadsutrustning.

Under denna period vidtogs ett antal åtgärder. En studie gjordes av vilken verkstadsutrustning som behövs per sektor och expertområde. Detaljerade specifikationer utarbetades också. Planeringen av alla nödvändiga kompletterande åtgärder (inklusive utbildning av utbildare och utveckling av pedagogiska hjälpmedel) hade slutförts 2002.

I fysiskt hänseende har verkstäder åstadkommits vid 316 tekniska utbildningsanstalter, medan ytterligare 130 är under uppförande. Dessutom kommer ytterligare 135 utbildningsanstalter att få verkstäder på grundval av den senaste anbudsinfordran.

Dessa uppgifter tyder på att det inte har förekommit några onödiga dröjsmål vid genomförande av åtgärden i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0694/03

från Olivier Dupuis (NI) till kommissionen

(7 mars 2003)

Ämne: Jordbävning i Östturkestan

Enligt flera källor dog minst 257 personer och över 1 000 skadades måndagen den 24 februari vid en jordbävning som med en styrka på 6,8 på Richterskalan ödelade en avlägsen del av Östturkestan och förstörde hundratals hem och flera skolor.

Jordbävningen drabbade ett område kring staden Jiashi i västra Östturkestan (Xinjiang-regionen) klockan 10.03 på morgonen (023 GMT). Li Qianghua vid seismologiska kontoret i Peking har bekräftat att offren var många och kritiserat den dåliga kvaliteten på byggnaderna i det jordbävningsutsatta området. Nyhetsbyrån Xinhua har uppgett att över 1 000 byggnader har rasat i en by i Bachu-distriktet.

Skalvets epicentrum låg ca 40 km från staden Jiashi, i regionen med samma namn, vilket är nära Östturkestans (Xinjiang) gräns med Kirgizistan och Tadzjikistan. Mycket kraftiga skalv drabbade också distrikten Artux och Markit samt staden Kashi som ligger ca 55 km från den historiska staden Kashgar som fortfarande huvudsakligen bebos av uigurer.

Vilka initiativ har kommissionen tagit för att omedelbart hjälpa befolkningen i Jiashi-regionen i Östturkestan? Avser kommissionen att även ge ekonomiskt bistånd för återuppbyggnaden?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(23 april 2003)

Kommissionen gav genom ett pressmeddelande som offentliggjordes den 24 februari 2003 omedelbart efter jordbävningen uttryck för sin avsikt att ingripa till stöd för offren i provinsen Xinjiang (Kina) med medel från Kontoret för humanitärt bistånd (ECHO).

En närmare bedömning av behoven visade emellertid att detta inte var nödvändigt, eftersom den kinesiska regeringen verkade klara situationen väl. Internationella rödakorsfederationen var av samma uppfattning och beslutade att inte gå ut med en internationell vädjan när det gäller denna jordbävning. Faktum är att mer än 6 000 soldater och ytterligare 200 läkare och sjuksköterskor omedelbart var på plats för att ta hand om situationen. Under de första dagarna reste militären 9 000 stora kviltade tält, medan ytterligare tält, livsmedel, medicinsk utrustning och kläder sändes till området. Den medicinska insatsen fortsätter att öka och minst tre mobila sjukhus är redan i gång och antalet medicinsk personal på plats är nu imponerande. Myndigheterna tar nu itu med problemet med sjukdomsutbrott och tillhandahållande av rent vatten.

Det skall understrykas att jordbävningsområdet ligger i en av de mest militariserade zonerna i Kina, och regeringen vill inte ha några utlänningar i området.

Inte desto mindre arbetar en av ECHO:s partnerorganisationer i området och visst bistånd i mindre omfattning kan vid behov bli aktuellt i efterhand för återupprustning av skolor, kliniker, vatten och sanitet.

Kommissionen har när det gäller återuppbyggnaden hittills inte tagit emot någon begäran om ekonomiskt stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0269/03

från Giacomo Santini (PPE-DE) till kommissionen

(6 februari 2003)

Ämne: Förlorade arbetstillfällen vid gränserna till de central- och östeuropeiska länderna

Utvidgningen till de central- och östeuropeiska länderna i maj 2004 kommer oundvikligen att medföra arbetslöshet för hundratals människor som arbetar vid gränsövergångarna. Hittills har de arbetat med tull, transporter och tjänster i anslutning till sådan verksamhet.

Vid vissa gränser, till exempel den i östra Italien mot Slovenien, kommer arbetslösheten att drabba över 90 procent av dem som idag direkt eller indirekt arbetar med speditionsbranschen.

Arbetslösheten och de familjekriser som kommer att följa är ett konkret problem, men dessutom kommer det att uppstå ekonomisk skada genom att man förlorar kunskaperna i en hel yrkeskår och därmed går miste om ett mänskligt och kulturellt arv som byggts upp under många år av arbete och tradition.

Mot bakgrund av ovanstående ombes kommissionen att svara på följande frågor:

1. Vad tänker kommissionen göra för att hjälpa de arbetstagare som drabbas hårt av denna historiska utvidgning?

2. Anser inte kommissionen att man borde lägga fram ett förslag till direktiv om omskolning för att ta tillvara all denna yrkeskunskap som finns vid de gränser som idag är EU:s yttre gränser och som annars kommer att gå förlorad?

3. Skulle kommissionen kunna tänka sig en kompensationsplan, med undantag från bestämmelserna om statligt stöd, för de företag som kommer att tvingas lägga ner sin verksamhet?

4. Vilken typ av stöd för kompensationsåtgärder kan man begära från de nya medlemsstaterna?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 mars 2003)

Som kommissionen redan sagt i sitt svar till den skriftliga frågan E-2488/02 från G. Lis(1) 1 har den inte för avsikt att föreslå särskilda åtgärder, t.ex. ett direktiv eller en skadeståndsplan, för de arbetstagare vars arbetstillfällen inom tull, transporter och närliggande verksamhet kommer att försvinna till följd av utvidgningen. Medlemsstaterna har möjlighet att begära bidrag från Strukturfonderna eller anta statliga stöd inom ramen för de riktlinjer som kommissionen har fastställt på detta område.

(1) EGT C 52 E, 6.3.2003, s. 179.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0918/03

från Raimon Obiols i Germà (PSE) till kommissionen

(24 mars 2003)

Ämne: Risk för jordskred längs höghastighetslinjen (AVE) på sträckan Madrid-Barcelona

I en rapport av yrkesföreningen för geologer i Aragón rekommenderade man att höghastighetståget (AVE) på sträckan MadridBarcelona inte skulle åka igenom ett område nära Zaragoza i vilket det förekommit jordskred åren 2000 och 2001. De åtgärder som de aragonesiska geologerna föreslog har tydligen inte beaktats. Nu har det uppstått en enorm grop med en volym på 50 kubikmeter på en sträcka nära Zaragoza på den konventionella tåglinjen och höghastighetslinjen. Enligt tidningsuppgifter blev järnvägsrälsen söder om Zaragoza hängande i luften endast en timme efter att ett godståg hade passerat. Denna räls går parallellt med spåret för höghastighetståget.

Yrkesföreningen för geologer i Katalonien har även pekat på att vissa sträckor längs linjen Lleida-Barcelona är geologiskt sett känsliga (förekomst av gips och lera som expanderar i vatten), vilket kräver en andra etapp för att problemen skall kunna upptäckas. Tydligen saknas det budgetmedel för denna andra etapp. Yrkesföreningen för geologer i Katalonien har även beklagat sig över att man misslyckats med att genomföra byggarbetena på ett korrekt sätt på sträckan Madrid-Barcelona (de säger att underleverantörernas arbeten och kvaliteten inte har kontrollerats) och i offentligheten uppmärksammat att de geologiska undersökningarna inte beaktats.

Har de spanska myndigheterna lämnat korrekta förklaringar angående det som skett och klagomålen från yrkesföreningarna för geologer och ingenjörer?

Kan kommissionen garantera att arbetet med att bygga höghastighetslinjen mellan Madrid och Barcelona, i synnerhet på sträckan mellan Lleida och Barcelona, har föregåtts av alla geologiska undersökningar som är nödvändiga för att undvika risker och problem samt att man senare investerat i system för att upptäcka och/eller lösa dessa problem?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(15 maj 2003)

Kommissionen vill erinra parlamentsledamoten om att skyldigheten att genomföra geologiska undersökningar på de områden där infrastrukturen kommer att byggas lyder under nationell lagstiftning och inte under gemenskapens regelverk. Kommissionen har således ingen behörighet att avgöra huruvida de nämnda undersökningarna är riktiga eller inte.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0201/03

från Emilio Menéndez del Valle (PSE) till kommissionen

(3 februari 2003)

Ämne: Våldsamt ingripande av polisen i Gibraltar

Den 20 januari 2003 genomförde Greenpeaceaktivister en fredlig demonstration i Algecirasbukten, som Spanien anser vara nationellt vatten, för att avvisa den monegaskiska oljetankern Vemamagna som seglade under maltesisk flagg.

Som känt berörs allmänheten i Spanien och i flera europeiska länder starkt av händelser av detta slag på grund av oljetankern Prestiges förlisning. Dessutom sjönk en pråm med mer än tusen ton bränsle i samma område den 21 januari 2003.

Detta förklarar mediernas intresse av att täcka Greenpeaceaktionen. När journalister från El País, El Mundo, Tele-5, Antena 3, RTVE, Canal Sur och Associated Press försökte utföra sitt arbete trakasserades de våldsamt av poliser från Gibraltar. De arresterades (till sjöss i vatten som dessutom är föremål för en internationell rättslig tvist) och den utsände reportern från Tele 5 örfilades upp av en polis enligt en förstasidesnotis i El Mundo (21.1.2003).

Bortsett från den negativa inställningen hos den stat som har överhögheten över Gibraltar när det gäller att övertyga denna koloni om att gemenskapens direktiv i fråga om monegaskiska oljefartyg bör tillämpas är det förvånande att en av de principer eller värderingar som utmärker oss som européer respekten för det fria ordet så uppenbart har åsidosatts i Gibraltar.

Ämnar kommissionen vända sig till rådet vilket vore mycket lämpligt med tanke på den pågående utvidgningen av EU och föreslå att det påtalar för regeringen i den stat som har överhöghet över kolonin Gibraltar att den för att bevara unionens anseende bör respektera denna princip och se till att den respekteras?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(27 mars 2003)

Kommissionen anser att yttrande- och informationsfriheten hör till de grundläggande rättigheter som EU skall respektera enligt artikel 6 i EU-fördraget. Yttrande- och informationsfriheten nämns också i artikel 11 i EU:s stadga om de grundläggande friheterna.

Yttrande- och informationsfriheten innebär bland annat en möjlighet för journalister att utöva sitt yrke utan hinder från myndigheternas sida.

Kommissionen saknar allmän behörighet i fråga om grundläggande rättigheter enligt EU-fördraget och EG-fördraget. Kommissionen kan bara ingripa mot kränkningar av de grundläggande rättigheterna inom EG-rättens tillämpningsområde.

I det aktuella fallet kan en kränkning möjligen anses ha begåtts mot journalisternas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig på medlemsstaternas territorium enligt artikel 18 i EG-fördraget.

För att kunna bedöma omständigheterna i det aktuella fallet tänker kommissionen be den berörda medlemsstaten om synpunkter på det inträffade och vilka följder det har fått.

Kommissionen kommer att meddela parlamentsledamoten sin bedömning av saken efter att vi har mottagit de brittiska myndigheternas svar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1195/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Maceratas utnyttjande av medlen från stödprogrammet Idrott för handikappade

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Macerata, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att integrerera handikappade genom idrotten.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Macerata lagt fram projekt inom ramen för stödprogrammet Idrott för handikappade?

2. Har kommunen Macerata beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0860/03, E-0885/03, E-1191/03, E-1192/03,E-1193/03, E-1194/03, E-1195/03, E-1196/03, E-1197/03, E-1198/03,E-1199/03, E-1200/03, E-1201/03, E-1202/03 och E-1203/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(23 april 2003)

Kommissionen är fullt medveten om sportens stora betydelse för integrering av funktionshindrade, men den har inget särskilt program på detta område.

När det gäller en eventuell samfinansiering från Europeiska regionala utvecklingsfonden av den italienska kommun som nämns av parlamentsledamoten hänvisas denne till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-0834/03(1), E-1118/03(2), E-1119/03(3) E-1124/03 och E-1125/03(4).

(1) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 96.

(2) Se s. 160.

(3) EGT C 268 E, 7.11.2003, s. 172.

(4) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 117.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1174/03

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kärnsäkerhet vid militära anläggningar i Förenade kungariket och i andra medlemsstater

Förenade kungariket har genomfört direktiv 96/29/Euratom(1) (om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning) genom förordningar om information till allmänheten om beredskap för radiologiska nödfall (Radiological Emergency Public Preparednes Information Regulations, REPPIR).

Kan kommissionen bekräfta att direktivet om grundläggande säkerhetsnormer (96/29/Euratom) omfattar alla godkända och icke godkända nukleära anläggningar för det fall det inträffar en atomolycka, inbegripet militära anläggningar?

Känner kommissionen till att Förenade kungarikets militära anläggningar inte följer de grundläggande säkerhetsnormerna enligt direktivet, eftersom det brittiska försvarsdepartementet har vägrat att avslöja de uppgifter som krävs för att man skall kunna utarbeta en säkerhetsplan?

Tillåter EG:s lagstiftning att militära anläggningar ges möjlighet till undantag, vilket även omfattar främmande militära styrkor på besök (enligt definitionen i Förenade kungarikets Visiting Forces Act från 1952)? Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att se till att kärnsäkerhetslagstiftningen gäller för alla anläggningar, mot bakgrund av det stora antal militära anläggningar som innehåller kärnmaterial, såväl i Förenade kungariket som i andra medlemsstater?

(1) EGT L 159, 29.6.1996, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 maj 2003)

Enligt artikel 2.1 i rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 (om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning) omfattar direktivet all verksamhet som medför risk för joniserande strålning från en artificiell källa eller en naturlig strålkälla i fall där naturliga radionuklider behandlas eller har behandlats med hänsyn till sina radioaktiva, klyvbara eller fertila egenskaper.

2. Kommissionen anser att skyddet av allmänhetens hälsa och säkerhet mot strålning är ett odelbart mål och omfattar alla faror som uppstår på grund av joniserande strålning, oberoende av deras ursprung.

3. Ingen bestämmelse i direktiv 96/29/Euratom förpliktar medlemsstaterna att utlämna de uppgifter som behövs som underlag för en säkerhetsplanering, eftersom tillhandahållandet av sådan information inte är nödvändigt för upprättandet av en beredskapsplan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1545/03

från Bernard Poignant (PSE) till kommissionen

(7 maj 2003)

Ämne: Dioxinhalten i hydrolysat

I direktiv 2001/102/EG(1) om främmande ämnen och produkter i djurfoder föreskrivs att foderråvaror får omsättas i gemenskapen bara om de är sunda, genuina och av säljbar kvalitet. I direktivet fastställs därför ett gränsvärde för dioxinhalten i djurfoder.

Dioxin förekommer naturligt i fisk där det är bundet till fettet. För fiskmjöl bör enligt direktivets bilaga dioxinhalten vara lägre än 1,25 pikogram dioxin/gram och för fiskolja lägre än 6 pikogram dioxin/gram. Skillnaderna mellan dioxinhalterna är avhängig hur stor eller liten mängd fettämnen som finns.

Samma problem gäller hydrolysat av fisk. Metoden för nedbrytning av fiskavfall genom hydrolys används för att framställa proteiner till foder för unga däggdjur och fiskyngel. Denna produkt har hög fetthalt och därmed också hög dioxinhalt. Produkten är emellertid inte specifikt klassificerad i direktivet. Det är varken fiskmjöl eller ett sammansatt livsmedel och om det klassificeras under kategorin foder för fiskodling skulle försäljningen begränsas enbart till vattenbrukssektorn.

Planerar kommissionen att ändra direktivet genom att införa en ny kategori och ge denna produkt den särskilda beteckningen hydrolysat?

(1) EGT L 6, 10.1.2002, s. 45.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(1 juli 2003)

I rådets direktiv 1999/29/EG av den 22 april 1999 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(1), ändrat genom rådets direktiv 2001/102/EG av den 27 november 2001, fastställs gränsvärden för dioxiner i foderråvaror och foder. Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(2) upphäver och ersätter direktiv 1999/29/EG med verkan från och med den 1 augusti 2003. Ett gränsvärde för dioxiner på sex nanogram per kilogram (ng)/kg har fastställts för fiskolja och 1,25 ng/kg för produkter och biprodukter från fisk med undantag av fiskolja och hydrolysat av fiskprotein.

Fiskmjöl innehåller i allmänhet 8 till 12 % fett, medan hydrolysat av fiskprotein innehåller mer än 20 % fett. Kommissionen har först helt nyligen uppmärksammats på denna fråga. Med vetskap om att dioxiner ackumuleras i fettet och med beaktande av denna produkts speciella natur, särskilt dess höga fetthalt, har kommissionen nyligen fastställt ett separat gränsvärde för dioxiner på 2,25 ng/kg i hydrolysat av fiskprotein som innehåller mer än 20 % fett, genom kommissionens direktiv 2003/57/EG av den 17 juni 2003 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG om främmande ämnen i djurfoder(3).

(1) EGT L 115, 4.5.1999.

(2) EGT L 140, 30.5.2002.

(3) EGT L 151, 19.6.2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0735/03

från Jean Lambert (Verts/ALE)och Inger Schörling (Verts/ALE) till kommissionen

(11 mars 2003)

Ämne: Ledande av vatten från Ebro-floden och förordningen om strukturfonderna

Enligt definitionen i förordningen om strukturfonderna (artikel 25 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999(1)) utgör det planerade ledandet av vatten från Ebro-floden i enlighet med den spanska nationella planen om förvaltning av vattenresurser ett större projekt. Projektet är en ekonomiskt sammanhängande helhet med en exakt teknisk uppgift och dess totalkostnader uppgår till över 50 miljoner euro. I en skrivelse från Europeiska kommissionens generaldirektorat för miljöfrågor av den 19 december 2002 till den spanska ambassadören och i de spanska myndigheternas svar av den 8 januari 2003 ansågs ledandet av vatten från Ebro-floden utgöra ett större projekt.

I artikel 26.2 i förordning (EG) nr 1260/1999 ingår villkor för godkännande och genomförande av större projekt.

Dessa omfattar en skyldighet för medlemsstaterna att på förhand tillställa kommissionen bl.a. följande information:

- Analys av projektets kostnader och socioekonomiska fördelar (i fall av investeringar i infrastruktur).

- Bedömning av miljökonsekvenserna och tillämpning av försiktighetsprincipen.

Av sociala, ekonomiska och miljömässiga analyser, inbegripet den omtvistade Cartagena-undersökningen(2), framgår att ledandet av vatten från Ebro-floden inte på långt när uppfyller dessa villkor.

Kan kommissionen bekräfta att ledandet av vatten från Ebro-floden kommer att behandlas som ett större projekt och att projektet uppfyller de nödvändiga kraven innan kommissionens enheter fattar beslut om samfinansiering?

(1) EGT L 161, 26.6.1999, s. 1.

(2) A. Horne m.fl. A technical review of the Spanish National Hydrological Plan (Ebro river out-of-basin diversion), Polytekniska universitet i Cartagena, den 7 januari 2003. Se även Arrojo Agudo P. m.fl. Análisis y valoración socioeconómica de los trasvases del Ebro, WWF:s Europakontor, september 2002.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(28 april 2003)

Enligt spansk lagstiftning om den spanska nationella vattenresursplanen omfattas ledandet av vatten från Ebro-floden av hundratals stödåtgärder.

Bland dessa stödåtgärder kan det mycket väl finnas vissa projekt för vilka kostnaderna överskrider den tröskel på 50 miljoner euro som fastställs i artikel 25 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999(1). Om spanska myndigheter skulle ansöka om samfinansiering genom strukturfonderna för något av dessa projekt skulle dessa, följaktligen, betraktas av kommissionen som större projekt. Alla sådana projekt måste uppfylla såväl de krav som krävs för större projekt, särskilt artikel 26 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999, som övrig relevant tillämplig gemenskapslagstiftning.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, EGT L 161, 26.6.1999.