ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2809/98

från Hiltrud Breyer (V) till rådet

(18 september 1998)

Angående: Integrering av ett jämställdshetsperspektiv vid rådets möten

1. På vilket sätt genomförs i praktiken kommissionens princip om en integrering av jämställdhetsperspektivet vid rådets möten?

2. Är ministrarna för kvinnofrågor, eller de företrädare dessa utsett, närvarande vid de olika rådsmötena (transport, energi och så vidare)?

3. Om så inte är fallet, varför inte? Kan integreringen av jämställdhetsperspektivet helt enkelt makuleras?

Svar

(20-21 december 1998)

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att enligt artikel 146 första stycket i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och motsvarande artiklar i de andra fördragen skall rådet bestå av en företrädare för varje medlemsstat på ministernivå med befogenhet att fatta bindande beslut för denna medlemsstats regering. De kvinnor som i olika regeringar innehar poster som motsvarar den rådskonstellation som sammanträder är naturligtvis närvarande.

Vidare har medlemsstaternas företrädare alltid möjlighet att ta upp frågor om politiken för jämställdhet mellan kvinnor och män vid överläggningarna i rådet och dess förberedande instanser.

Slutligen riktas den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att det i artikel 3 i EG-fördraget i den lydelse den har i Amsterdamfördraget föreskrivs att gemenskapen i all sin verksamhet skall syfta till att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män och att främja jämställdhet mellan dem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2417/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Lindan

I sitt svar på fråga E-2860/97(1) sade kommissionen att den väntade på en rapport från Österrike som skulle komma i mitten av 1998. Har denna rapport kommit än? Kommer kommissionen att göra den tillgänglig för intresserade ledamöter? Med tanke på allmänhetens oro, hur lång tid kommer det att ta att avsluta den omfattande vetenskapliga och tekniska undersökningen med medlemsstaterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

Kommissionen har ännu inte mottagit rapporten om den aktiva substansen lindan. Kommissionen är medveten om oron angående denna aktiva substans. I avsaknad av rapporten är det emellertid inte möjligt att för närvarande exakt förutsäga hur lång tid som behövs för att avsluta gemenskapens vetenskapliga och tekniska undersökning. När rapporten lämnats in kan den troligen komma med i utvärderingen utan onödig fördröjning.

Det är inte brukligt att släppa ut rapporter för spridning till intresserade parter innan medlemsstaterna, kommissionen och Vetenskapliga kommittén för växter avslutat den detaljerade vetenskapliga och tekniska undersökningen.

(1) EGT C 117, 16.4.1998, s. 84.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1447/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Ämne: Gemenskapsfinansiering av vattenprojekt i Spanien

I svaret på min fråga E-0457/98(1) sade kommissionsledamot Wulf-Mathies följande:

1. Beträffande Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) finns det inget projekt i Spanien som till storlek och art motsvarar eller kan jämföras med Alqueva-projektet. Inte heller med avseende på Sammanhållningsfonden har det finansierats något projekt av sådan omfattning på detta område.

2. De villkor som tillämpades på medfinansieringen av Alqueva-projektet var ett resultat av dess storlek (mer än 300 miljoner ecu i gemenskapsfinansiering), som orsakade specifika problem med avseende på miljöskydd, vattenförsörjning, ekonomisk utveckling och samordning av övervakningsåtgärder.

Det är emellertid nödvändigt att precisera siffror och uppgifter. För Alqueva-projektet kommer ERUF endast att bidra med 96,6 miljoner ecu i 1997 års priser. Resten av finansieringen täcks av Sammanhållningsfonden, Europeiska socialfonden och Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket - garantisektionen. För att göra en jämförelse med siffror för Spanien, där det också sker finansiering av vattenområden genom Sammanhållningsfonden, är det nödvändigt att hänvisa till ERUF. ERUF kommer under samma period att bidra med 260 miljarder escudos till den spanska vattenplanen, dvs. tretton gånger mer än det belopp som anslås för Alqueva.

Kommissionen är säkert medveten om att det faktum att ett program eller projekt (såsom den spanska vattenplanen som uppenbarligen omfattar ett stort antal dammar och "vattendelningspunkter" som finansieras via ERUF och som ligger i internationella floder, såsom Guadiana) delas upp inte innebär att det inte skall behandlas som en helhet, i synnerhet med beaktande av att finansieringen till projektet betraktas som en helhet.

Hur kan kommissionen således garantera att inget spanskt projekt i samma storleksordning som Alqueva har finansierats? Hur kan kommissionen vara opartisk när den vidhåller att det endast för Alqueva krävdes att särskilda kontrollvillkor var uppfyllda för att erhålla medfinansiering?

(1) EGT C 354, 19.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2575/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Utbetalningar ur Sammanhållningsfonden och strukturfonderna till Irland

Kan kommissionen uppge hur mycket EU-bidrag från strukturfonderna och Sammanhållningsfonden som skall betalas till Irland under den innevarande programperioden på sex år, och hur mycket av dessa medel som verkligen hade betalats ut den 1 januari 1998?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(24 september 1998)

Direkt strukturfondsstöd till Irland baseras på gemenskapens stödramar 1994-1999 som åtföljs av en serie gemenskapsinitiativ för samma period. Dessa finansieringskällor bör kunna ge totalt 5 900 miljoner ecu, varav 3 250 miljoner ecu hade utbetalats den 31 december 1997.

Dessutom kommer Irland att under denna period få ytterligare 250 miljoner ecu inom gemenskapsinitiativen Peace och Interreg som förvaltas gemensamt med Förenade kungariket. Inom dessa program planerades ett totalt bidrag på nästan 550 miljoner ecu i gemenskapsstöd, varav 171 miljoner ecu hade utbetalats den 31 december 1997.

Irlands andel av Sammanhållningsfonden kommer att bli mellan 7 % och 10 % av det totala budgetanslaget under perioden 1993-1999. Denna andel beräknas bli mellan 1 167 och 1 668 miljoner ecu. Den 31 december 1997 hade totalt 698,5 miljoner ecu utbetalats.

Kommissionen påminner om att utbetalningar för insatser under den nuvarande programplaneringsperioden i allmänhet får göras till slutet av 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2311/98

från Monica Baldi (PPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Schengenavtalen och säkerhet på flygplatser

Hur skall kommissionen när det gäller Schengenavtalen och avskaffandet av tullkontroller inom den gemensamma marknaden kunna garantera fullgod säkerhet för medborgarna på flygplatser, framför allt när personalen minskas och trafiken ökar, vilket har skett på flygplatsen i Florens?

Kan kommissionen övervaka att de gällande säkerhetsbestämmelserna respekteras eller vidta åtgärder för att detta skall ske?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(23 oktober 1998)

Kommissionen har alltid ansett att syftet med upphävandet av kontroll av personer och varor vid inre gränser vilket föreskrivs i artikel 7 a i EG-fördraget endast avser upphävandet av gränskontroller, dvs. kontroller som utförs i samband med eller vid överskridande av en inre gräns. De kontroller som utförs av medlemsstaterna eller av de ansvariga vid ombordstigningen på flygplan eller fartyg för att säkerställa säkerheten för individer och bagage under transporten bör däremot inte påverkas av inrättandet av ett område utan inre gränser. Dessa kontroller genomförs på flygplatser oavsett om flygningen är inhemsk, inom gemenskapen eller internationell.

Det föreskrivs i artikel 1.2 i rådets förordning (EEG) 3925/91 av den 19 december 1991 om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handbagage och incheckat bagage som tillhör som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer reser med fartyg inom gemenskapen(1) att "denna förordning skall gälla utan att det påverkar tillämpningen av de säkerhetskontroller av bagage som medlemsstaternas myndigheter, de ansvariga i hamnar, på flygplatser eller i transportföretag genomfört". I sitt förslag till rådets direktiv om avskaffande av kontroll av personer vid de inre gränserna(2) har kommissionen antagit samma strategi.

Kommissionen har inga belägg för att anse att inrättandet av ett område utan gränser har lett till en minskad säkerhet för lufttransporter och sjötransporter.

(1) EGT L 374, 31.12.1991.

(2) EGT C 289, 31.10.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2744/98

från Bartho Pronk (PPE) till kommissionen

(3 september 1998)

Angående: Diskriminering av EU-medborgare genom kopplingslagen i Nederländerna

I Nederländerna gäller kopplingslagen (Staatsblad 1998, 203) sedan den 1 juli 1998. Fastän Nederländerna erkänner att EU-medborgare har uppehållsrätt, vilket direkt följer av EU-lagstiftningen, så åläggs EU-medborgare att uppvisa ett uppehållsdokument eller en registreringsblankett, utan vilka de inte får införas i folkbokföringen. Registrering i folkbokföringen har genom kopplingslagen blivit ett nödvändigt villkor för att för att få tillgång till nederländska administrativa organ. Detta bekräftas i en promemoria av den 28 april från chefen för invandrar- och naturaliseringsverket till avdelningscheferna.

1. Känner kommissionen till denna lag och denna promemoria?

2. Anser kommissionen att man, p.g.a denna lag och dess tillämpning enligt promemorian, skulle kunna tala om förbjuden diskriminering av EU-medborgare med hänvisning till artikel 6 i EU-fördraget?

3. Anser vidare kommissionen att (följderna av) dokumenttvånget för EU-medborgare, i enlighet med denna lag, står i strid med arbetstagarnas rätt till fri rörlighet som framgår av EG-förordningen 1612/68(1)?

4. Om svaret är ja, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta?

(1) EGT L 257, 19.10.1968, s. 2.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2603/98

från Stelios Argyros (PPE) och Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: EYDAP:s egenmäktiga åtgärder till förfång för grekiska vattenförbrukare

Enligt klagomål från "Medborgarvärnet", en allmännyttig förening med uppgift att skydda medborgarna mot statens egenmäktiga åtgärder, avkräver EYDAP (Atens vatten- och avloppsverk) de grekiska förbrukarna en avgift för utbyte av vattenmätare, som är dubbelt så hög som mätarnas inköpspris, vilket väcker berättigad misstanke om att EYDAP orättmätigt tillägnar sig en alltför stor förtjänst. Enligt det anbud som offentliggjordes i samband med projektets genomförande, uppgår utgifterna för framställning och montering av vattenmätarna till 4774 drakmer per styck men EYDAP avkräver förbrukarna 10 000 drakmer plus 18 procent moms, sammanlagt 11 800 drakmer för de nya vattenmätarna. Enligt ett regeringsbeslut från 1992 kan EYDAP enbart ta ut avgifter som motsvarar utgifterna för inköp, montering och bruksgaranti och verket får alltså inte skaffa sig förtjänster på utbytet.

Mot bakgrund av ovanstående, anser inte kommissionen att EYDAP missbrukar och utnyttjar sin dominerande ställning? Anser inte kommissionen att detta handlingssätt strider mot gemenskapens rättsakter och vad ämnar kommissionen göra för att lösa problemet?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

När det gäller förenligheten med EG-lagstiftningen, påverkar det ovannämnda fallet inte handeln mellan medlemsstaterna och ligger därför inte inom tillämpningsområdet för gemenskapslagstiftningen utan omfattas av medlemsstaternas lagstiftning.

På grundval av de upplysningar som lämnats av parlamentsledamoten har kommissionen i vilket fall ingen möjlighet att fastställa om det föreligger missbruk av dominerande ställning på den marknad som vattenverket i Aten betjänar.

Den bruttomarginal som ett företag som säljer och installerar en apparatur tillämpar bör i allmänhet täcka både direkta kostnader och omkostnader samt ge möjlighet till nettovinst. I det ifrågavarande fallet har parlamentsledamoten inte meddelat hur stora dessa kostnader är. Följaktligen är det inte möjligt att uppskatta den vinst som vattenverket i Aten eventuellt gör på detta utbyte av vattenmätare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2375/98

från Eryl McNally (PSE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Exploateringen av ensamresenärer

En medlem av min valkrets har sett sig nödsakad att bilda en aktionsgrupp för ensamresenärer, kallad STAG (Single travellers action group), som har 4 000 medlemmar. Denna person har skrivit till mig för att påpeka att ensamresenärerna fortfarande är en kraftigt försummad grupp. Ensamresenärer utnyttjas exempelvis fortlöpande av reseföretag som tar ut högre priser av dem, och nationella konsumentgrupper verkar inte erbjuda något skydd.

Har kommissionen, med tanke på att antalet ensamstående ständigt ökar, för avsikt att lägga fram några förslag för att förebygga denna ojämlikhet och således skydda ensamresenärerna i ett europeiskt perspektiv? Vad ger EU för närvarande för skydd?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(20 oktober 1998)

Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang(1) syftar till att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar om paketresor som säljs eller bjuds ut till försäljning i gemenskapen. Direktivet är avsett att skydda konsumenter som köper paketresor i gemenskapen.

I artikel 2.4 i direktivet definieras konsument som en person som köper eller överenskommer om köp av ett resepaket (köparen), eller varje person för vars räkning köparen överenskommer om köp av ett resepaket (annan kontrahent), eller en person till vilken köparen eller annan kontrahent överlåter resepaketet. Därför görs i gemenskapens text ingen åtskillnad mellan olika resenärer, ensamma eller inte, och bestämmelserna tillämpas på alla.

I brist på mer detaljerade upplysningar om eventuella orättvisor, kan kommissionen inte se på vilket sätt ensamresenärer är förfördelade. Generellt är högre priser för ensamresenärer en av de principer som har godkänts av marknaden, eftersom ensamresenärer föranleder högre kostnader för resor och logi och att detta tydligt inverkar på priserna.

(1) EGT L 158, 23.6.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2348/98

från James Moorhouse (ELDR) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Situationen i Nigeria

Som en följd av de politiska omvälvningarna i Nigeria, vilken attityd har kommissionen för avsikt att inta i sina framtida relationer med den nya regeringen?

Anser kommissionen att de första stegen mot en uppmjukning av regimen ger uttryck för en verklig reformvilja? Om så är fallet, vilka åtgärder avser kommissionen vidta för att uppmuntra dem?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

Kommissionen följer på mycket nära håll utvecklingen i Nigeria. Efter en lång period under vilken de ekonomiska och politiska villkoren försämrats och då även ökade brott mot de mänskliga rättigheterna kunnat konstateras, har den nye statschefen, general Abubakar, kommit med en rad uttalanden i vilka han uttryckt en klar önskan om att återgå till demokratiskt och civilt styre. Ett flertal politiska fångar har även frigivits.

Denna utveckling har i många kretsar bedömts som mycket lovande. Det internationella samfundet, däribland Europeiska unionen, har därför välkomnat Abubakars förklaringar och frigivningen av fångar och har slagit fast att en öppning har inträtt. Europeiska unionen har åter framhållit att det är viktigt att återgå till civilt styre och att alla övriga politiska fångar släpps. Unionen har också uttryckt sin vilja att etablera en närmare dialog med de nigerianska myndigheterna.

Kommissionen delar till fullo åsikten att det för närvarande råder gynnsamma politiska förhållanden. Denna positiva uppfattning stöds av det faktum att de nigerianska myndigheterna fortsatt reformarbetet under augusti och september månad. En tidsplan har lagts fram för lokala val och delstatsval, val av parlamentet och president liksom en plan för registrering av nya partier.

Kommissionen är beredd att bistå de nigerianska myndigheterna med att bygga upp det civila samhället och de civila institutionerna i Nigeria och diskuterar för närvarande vilka möjligheter som finns att stödja valen. Kommissionen och medlemsstaterna förespråkar en tätare dialog med de nigerianska myndigheterna, i vilken även Nigerias framtida roll inom ramen för Loméavtalet kan ingå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2407/98

från Leonie van Bladel (UPE) och James Janssen van Raay (UPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Trinidad och Tobagos vägran att följa Wienkonventionen

1. Är kommissionen medvetet om att Trinidad och Tobagos regering har vägrat att följa den Nederländska regeringens begäran om att i enlighet med artikel 6 i Wienkonventionen gripa och utlämna Desi Bouterse, före detta diktator i Surinam och numera rådgivare till regeringen, som misstänks för att ägna sig åt storskalig internationell narkotikahandel?

2. Vilka politiska åtgärder tänker kommissionen vidta med anledning av Trinidad och Tobagos vägran att i enlighet med artikel 6 i Wienkonventionen gripa och utlämna Desi Bouterse, före detta diktator i Surinam och numera rådgivare till regeringen, som misstänks för att ägna sig åt storskalig internationell narkotikahandel?

3. Vilka ekonomiska sanktioner tänker kommissionen föreslå mot Trinidad och Tobago med anledning av Trinidad och Tobagos vägran att i enlighet med artikel 6 i Wienkonventionen gripa och utlämna Desi Bouterse, före detta diktator i Surinam och numera rådgivare till regeringen, som misstänks för att ägna sig åt storskalig internationell narkotikahandel?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

Kommissionen är medveten om beslutet taget av regeringen i Trinidad och Tobago att inte tillmötesgå den nederländska regeringens begäran om att gripa och utlämna efterlyste Desi Bouterse, som är anklagad för internationell narkotikahandel. Kommissionen beklagar att de trinidadiska myndigheterna har valt att inte tillämpa bestämmelserna i artikel 6 i Wienkonventionen i detta fall.

Uppenbarligen anser Trinidad och Tobagos regering att Förenta nationernas fördrag inte utgör en grund för enskilda krav på utlämning och att dylika krav måste täckas av ett ytterligare, bilateralt avtal. Kommissionen har underrättats om att den nederländska regeringen, som inte accepterar denna tolkning, ändå håller på att slutföra ett individuellt utlämningsavtal med Trinidad och Tobago för att kunna undvika denna svårighet i framtiden.

Kommissionen hoppas att detta kommer att göra det möjligt för Trinidad och Tobagos regering att fullgöra sina skyldigheter i denna fråga på ett mer övertygande sätt. Kommissionen anser inte att ett förslag att införa sanktioner skulle vara lämpligt under nuvarande omständigheter, men kommer i samarbete med medlemsländerna att fortsätta övervaka situationen på nära håll.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2100/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: EU:s fågelskyddsdirektiv 79/409/EEG

Den franska naturskyddsorganisationen S.E.P.A.N.S.O. har redan för ett flertal år sedan anfört besvär hos kommissionen i anledning av att det i massiv skala bedrivs fångst av sång- och flyttfåglar i departementet Le Landes. Besvären finns hos kommissionen med dokumentbeteckningen 213/91.

Vad sker för närvarande med dessa besvär?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(23 september 1998)

År 1993 avskrev kommissionen ärendet 91/213 om jakt på ortolansparven (Emberiza hortulana) i Frankrike. Kommissionen fortsätter emellertid att uppmärksamma problemet att denna art inte åtnjuter ett tillfredsställande skydd i gällande franska bestämmelser.

Med anledning av att Frankrike underlåtit att vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom av den 24 april 1988 (kommissionen mot Frankrike, mål C-252/85) beslutade kommissionen den 24 juni 1998 att på grundval av artikel 171 i EG-fördraget väcka talan mot Frankrike vid EG-domstolen.

Kommissionens beslut grundar sig på det faktum att alla förbud i artikel 5 b, c och e i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) fortfarande inte omnämns på ett korrekt sätt i de franska bestämmelserna om skyddet av vilda fågelarter. I dessa bestämmelser omnämns inte heller alla de fågelarter som är skyddade i enlighet med artikel 5 i direktivet, dvs. bland annat ortolansparven.

Den klagande har informerats om detta kommissionsbeslut.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2686/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Narkotikastrategi 1999

I Cardiff antogs en rapport om narkotikabekämpning som även inbegrep en narkotikastrategi från och med 1999. Rådet och kommissionen uppmanades att utarbeta en plan för det fortsatta agerandet.

1. Hur kommer rådets nuvarande presidium att följa denna uppmaning?

2. Vilka konkreta förslag avser man att lägga fram och hur långt har man redan kommit i detta arbete?

3. Den 5 och 6 november 1998 anordnas en internationell narkotikakonferens i Wien. Vem kommer att företräda Europeiska unionen vid denna konferens?

4. Vilken ståndpunkt kommer företrädarna att inta?

5. Hur kommer denna ståndpunkt att fastställas och hur skall Europaparlamentet göras delaktigt i den processen?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(14 oktober 1998)

Kommissionen håller på att utarbeta ett meddelande till rådet och parlamentet med en handlingsplan för unionens narkotikabekämpning 2000-2004, en uppföljning till slutsatserna från Europeiska rådets möte i Cardiff. Arbetet bygger på de huvuddrag för en narkotikabekämpningsstrategi för tiden efter 1999 som fastställdes i Cardiff.

Den konferens om narkotikapolitiken och förebyggande arbete mot narkotika som kommer att anordnas den 5-6 november 1998 i Wien kommer att vara huvudevenemanget under den europeiska veckan för förebyggande av narkotikamissbruk 16-22 november 1998. Konferensen anordnas av Wiens stad i samarbete med kommissionen och FN:s internationella narkotikabekämpningsprogram och kommer främst att inriktas på utmaningen att för framtiden skapa en integrerad och ämnesöverskridande politik för förebyggande av narkotikamissbruk. Experter från ett mycket vitt område kommer att delta. Kommissionen och parlamentet kommer att vara företrädda och parlamentet har erbjudits att leda ett av mötena.

Kommissionens företrädare kommer först och främst att presentera pågående verksamhet, särskilt gemenskapens åtgärdsprogram för att förebygga narkotikamissbruk 1996-2000 (Europaparlamentets och rådets beslut nr 102/97/EG)(1). I programmet anges anordnandet av europeiska veckor för förhindrande av narkotikamissbruk som en av 16 prioriterade insatser.

(1) EGT L 19, 22.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2574/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Hjälp till Kina efter översvämningarna

Kan kommissionen uppge om EU erbjöd Folkrepubliken Kina någon hjälp efter den katastrof som översvämningarna nyligen orsakade i landet?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

Genom ett brådskande beslut den 6 augusti 1998 beviljade kommissionen ett belopp på 605 000 ecu till två nödhjälpsprojekt som genomförs av Internationella Röda Korset och holländska Läkare utan gränser (Médecins sans frontières). Dessa projekt, som avser några av de värst drabbade områdena i centrala och södra Kina, förväntas bidra till att avhjälpa mest akuta behov av livsmedel, vatten och provisoriska bostäder för översvämningens offer.

Den 4 september 1998 togs ytterligare ett brådskandebeslut om ett belopp på 1 050 000 ecu. Detta projekt, vars mål är detsamma som de två ovannämnda projektens, genomförs också av Internationella Röda Korset.

Mot bakgrund av översvämningens omfattning fortsätter kommissionen att följa utvecklingen av situationen med tanke på eventuellt ytterligare hjälp.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 096 , 08/04/1999 s. 0039



SKRIFTLIG FRÅGA E-2113/98 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (10 juli 1998) Angående: Subventioner till EU:s vinproducenter Hur motiverar kommissionen ökade subventioner till EU:s vinproducenter?