ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1655/03

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(16 maj 2003)

Ämne: Lättvindiga utvisningar och nekade uppehållstillstånd för tusentals italienare i Tyskland

Det finns uppgifter om att tusentals italienska medborgare i Tyskland utsatts för lättvindiga utvisningar och nekade uppehållstillstånd. Om uppgifterna om dessa olagliga metoder är riktiga innebär det att ett mycket stort antal italienska gästarbetare har fråntagits sina rättigheter.

Tänker kommissionen titta närmare på denna fråga och ägna ett särskilt kapitel åt detta i rapporten om de grundläggande rättigheterna i EU?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(24 juni 2003)

Kommissionen har på parlamentets begäran tillsatt en grupp av oberoende experter på grundläggande rättigheter med uppgift att utarbeta en årsrapport om de grundläggande rättigheterna i EU. Kommissionen kommer att uppmärksamma experterna på det problem som parlamentsledamoten tar upp, så att det kan behandlas i årsrapporten för 2003.

Det ankommer också på parlamentet att ta upp frågan i den resolution som antas varje år om de grundläggande rättigheterna i EU.

Kommissionen vill vidare erinra om att vi har väckt talan vid EG-domstolen angående utvisning med hänvisning till allmän ordning av italienska medborgare från Tyskland (mål C-441/02). Kommissionen gör gällande att Tyskland har brutit mot EG-rättens bestämmelser om när en medlemsstat får utvisa en EU-medborgare med hänvisning till allmän ordning.

Kommissionen har dessutom handlagt flera ärenden angående utvisning av långtidsarbetslösa och har vid två tillfällen frågat de tyska myndigheterna om deras inställning till denna fråga. De tyska myndigheterna har svarat att de delar kommissionens uppfattning, nämligen att om ett uppehållskort med fem års giltighetstid har förnyats en gång får medlemsstaten inte vägra att förnya det med hänvisning till ofrivillig arbetslöshet och därmed inte utvisa en person som befinner sig i denna situation. De tyska myndigheterna har informerat alla berörda myndigheter om detta. Kommissionen har inte mottagit några nya ärenden av detta slag den senaste tiden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1856/03

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(3 juni 2003)

Ämne: Flytt av elkraftverk på Lesbos

Enligt klagomål från Mytilini kommun driver det grekiska elverket sedan många år ett föråldrat elkraftverk som ligger mitt i staden. Efter kontroller som den ansvariga enheten inom departementet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten gjorde den 8 april 2003 har det framgått att man vid detta elkraftverk brutit mot 22 miljöbestämmelser fastställda av departementet under 2000, något som har fått betydande konsekvenser både för folkhälsan och miljön.

Eftersom detta även innebär en mängd brott mot gemenskapens miljölagstiftning, vill jag fråga kommissionen hur den tänker ingripa så att de grekiska myndigheterna uppmuntrar Regionen Norra Egeiska havet att flytta elkraftverket utanför staden Mytilini och ersätta det med en modern kraftstation som inte förorenar miljön?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1856/03 och E-1963/03ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(30 juli 2003)

På grundval av den information som finns tillgänglig verkar inte direktiv 85/337/EEG(1) vara tillämpligt, eftersom den aktuella anläggningen redan var i drift innan tidsfristen för införlivande av nämnda direktiv löpte ut. När det gäller överträdelsen av de miljöbestämmelser som fastställts för anläggningen bör det noteras att frågan om en felaktig tillämpning av ministerbeslutet om godkännande av anläggningens drift omfattas av nationell rätt och inte nödvändigtvis faller inom tillämpningsområdet för gemenskapens miljölagstiftning. Då det saknas upplysningar som tyder på att gemenskapens miljölagstiftning har överträtts är det de grekiska myndigheterna som är behöriga i frågan.

Kommissionen uppmanar dock parlamentsledamöterna att inkomma med alla relevanta uppgifter som de har tillgång till, så att den kan undersöka om gemenskapslagstiftningen har överträtts i detta fall, framför allt bestämmelserna om att bekämpa luftföroreningar från industrianläggningar.

(1) Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0698/03

från Giovanni Procacci (ELDR) till kommissionen

(10 mars 2003)

Ämne: Eventuellt lagbrott av den italienska staten

I ett brev av den 3 februari 2003 ställt till kommissionens generalsekreterare, GD Konkurrens och GD Inre marknaden uppmärksammar den fria sammanslutningen av sakkunniga och experter inom skatteområdet (Lapet) att den italienska staten eventuellt bryter mot gällande gemenskapsrätt. Lapet pekar på uppenbara överträdelser av gemenskapsrättens principer i landet genom lagdekret nr 241 av den 9 juli 1997, och i synnerhet artikel 36 i dekretet.

Detta lagrum medger fördelar för skattebetalare vars bokföringshandlingar genomgår en omfattande kontroll, utförd av särskilda yrkesmän som uppfyller de krav som ställs i lagrummet och därmed har rätt att utfärda ett intyg över att räkenskaperna är korrekta. Dessa yrkesmän måste inte bara vara revisorer och sedan minst fem år inskrivna i registren över ekonomer, revisorer och industriexperter samt arbetskonsulenter. De måste dessutom ha handhaft de aktuella skattebetalarnas bokföringshandlingar under det taxeringsår som intyget hänför sig till.

Kan kommissionen meddela mig följande:

1. Hur långt har detta ärende kommit i nuläget?

2. Vilka åtgärder har vidtagits eller skall vidtas?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(30 april 2003)

Kommissionen har mottagit en skrivelse i den fråga parlamentsledamoten tar upp. Kommissionen har diariefört skrivelsen som ett klagomål. Utredningen har nu startat och kommissionen kan på detta stadium inte förutspå resultaten.

Parlamentsledamoten kommer att hållas informerad om resultatet av utredningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2313/03

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(14 juli 2003)

Ämne: Återverkningarna av kemikaliedirektivet

Är kommissionen medveten om de farhågor som råder bland läderindustrin i Europa med anledning av kemikaliedirektivet? Inom läderindustrin befarar man att

direktivet kommer att medföra avsevärt ökade kostnader för läderberedning inom EU och att industrin kommer att råka ut för illojal konkurrens från tredje länder där direktivet inte gäller och där beredningskostnaderna alltså är avsevärt mindre.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till att inte läderindustrin i Europa missgynnas på det här sättet?

Svar från Erkii Liikanen på kommissionens vägnar

(12 augusti 2003)

Kommissionen känner väl till läderbranschens oro beträffande vilken inverkan gemenskapens framtida lagstiftning om kemikalier (REACH) kan få. Nyligen avslutades ett Internet-samråd om de texter som utarbetats av de närmast berörda avdelningarna, nämligen generaldirektoraten för näringsliv respektive miljö. De kommentarer som inkommit, inbegripet kommentarer från läderbranschen angående högre kostnader och möjlig snedvridning av konkurrensens, kommer att beaktas av kommissionen när förslaget antas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2835/03

från Heinz Kindermann (PSE) till kommissionen

(18 september 2003)

Ämne: Godkännande av Terraprojektet Geoplantour OLAF-undersökningar

Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, OLAF, undersöker (fall nr. IO/2001/4030) förmodade oregelbundenheter i samband med att ett förslag till projekt kallat Geoplantour, 1997 godkänts inom ramen för EU-programmet Terra.

Jag ber kommissionen svara på följande frågor i detta ärende:

1. Rör det sig i fråga om det 1997 godkända förslaget till projektet Geoplantour enbart om en ändrad version av det ursprungligen inlämnade förslaget till projekt nr 57 B, Bugewitzer-Oderhaff-zonen, eller handlar det verkligen om ett helt nytt projekt?

2. Hur förklarar kommissionen att generaldirektorat XVI (numera Regionalpolitik) så sent som sommaren 1997, alltså ett år efter utsatt datum den 8 juli 1996, godkände förslaget till projekt Geoplantour i strid mot genomförandebestämmelserna för Terraprogrammet och i strid mot principen om lika behandling?

3. Hur förklarar kommissionen att generaldirektoratet för regionalpolitik fortfarande inte har besvarat två skriftliga förfrågningar från Olaf beträffande denna procedur och sålunda förorsakar dröjsmål i Olafs undersökningar?

4. Vad ämnar kommissionen göra för att påskynda undersökningarna i detta ärende?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(7 oktober 2003)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1681/03

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(15 maj 2003)

Ämne: Trepartsavtal mellan kommissionen, revisionsrätten och Europeiska investeringsbanken

Trepartsavtalet mellan kommissionen, revisionsrätten och Europeiska investeringsbanken löpte ut den 19 mars 2003.

Europaparlamentet begärde i sin resolution från november 2002, punkt 34, om Europeiska investeringsbankens årsrapport för 2001, omförhandling av detta avtal. Kan kommissionen lämna uppgift om hur långt dessa omförhandlingar nått? Kan kommissionen förklara hur Europaparlamentets begäran i ovan nämnda resolution kommer att förverkligas?

Kommer kommissionen att underrätta parlamentets behöriga utskott (CONT) om utkastet till avtal innan det undertecknas?

Är kommissionen överens om att den granskning som i enlighet med artikel 248 i EG-fördraget utförs av revisionsrätten vad gäller verksamhet som finansieras genom gemenskapens budget och förvaltas av investeringsbanken skall omfatta en utvärdering av huruvida banken skött sin uppgift på ett tillfredsställande sätt?

Kommer kommissionen att tillse att det nya avtalet kommer att finnas tillgängligt på samtliga gemenskapsspråk och inte enbart på franska?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(18 juni 2003)

Den 4 februari 2003 framförde revisionsrätten sin önskan att det trepartsavtal som ingicks den 19 mars 1999 inte skulle förlängas automatiskt utan ändras i vissa delar. På en kort tid har kommissionen utarbetat en ny text efter samråd med Europeiska investeringsbanken (EIB) utifrån de ändringar som föreslogs av revisionsrätten. Fram till att det ändrade trepartsavtalet har undertecknats av ordförandena för de tre berörda institutionerna, är man överens om att det tidigare trepartsavtalet skall tillämpas. Europaparlamentets önskemål beaktas i den mån de inte innebär att ändringar skall göras i EG-fördraget.

I enlighet med artikel 34 i Europaparlamentets betänkande från november 2002 kommer kommissionen att informera Europaparlamentet och översända det ändrade trepartsavtalet.

Utsträckningen av revisionsrättens kontrollrätt över EIB:s verksamhet i förvaltningen av gemenskapens utgifter och inkomster regleras i artikel 248 i EG-fördraget. Å ena sidan skall revisionsrätten, enligt artikel 248.2, granska om den ekonomiska förvaltningen av utgifter och inkomster varit sund. Å andra sidan skall, enligt artikel 248.3, revisionsrätten ha tillgång till nödvändig information för att granska bokföringen av gemenskapens utgifter och inkomster som förvaltas av banken och denna rätt till tillgång regleras i trepartsavtalet. I likhet med det tidigare avtalet kommer det nya trepartsavtalet att innehålla bestämmelser om revisionsrättens rätt till information.

Det ändrade trepartsavtalet kommer att undertecknas på ett enda gemenskapsspråk som kommer att vara giltigt språk. Kommissionen kommer även att tillse att översättningar till övriga gemenskapsspråk är tillgängliga på begäran.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0758/03

från Nelly Maes (Verts/ALE) till rådet

(12 mars 2003)

Ämne: Övervakning av val

Vid den senaste övervakningen av val där jag deltagit, nämligen valen i Kenya i slutet av 2002, framgick det att en sammansatt delegation med ledamöter från AVS-länderna och EU var till fördel.

Har rådet planer på att systematiskt sätta in sammansatta delegationer för övervakningen av val?

Ett problem med sammansatta delegationer är att ledamöterna från EU förfogar över avsevärt större resurser än sina kolleger från AVS-länderna.

Hur tänker rådet avhjälpa detta problem?

En fråga som ofta återkommer vid valövervakningsuppdrag är om det också skulle gå för sig att observatörer från AVS-länderna var närvarande vid val i EU-länderna. I Nederländerna har det visat sig att detta kunde vara till stor nytta.

Vilka andra medlemsstater än Nederländerna har redan bjudit in sådana delegationer och vilka medlemsstater är beredda att göra det?

Är rådet berett att rekommendera detta förslag för de olika medlemsstaterna?

Svar

(29 september 2003)

I rådets slutsatser om valstöd och valövervakning av den 26 juni 2001 (dok. 9990/01) betonades rådets åtagande att bidra till fred och säkerhet och att främja en stabil och demokratisk politisk miljö vilket skisseras i artikel 1 i AVSEG-partnerskapsavtalet. Dessa slutsatser står i överensstämmelse med den politiska dialog som Cotonouavtalet föreskriver, enligt artikel 8.3 i synnerhet.

Beslutet att sända EU-tjänstemän på valobservatörsuppdrag grundar sig på en bedömning av det politiska läget i landet och det eventuella resultatet av valobservatörernas arbete samt tillgången på medel och den relativa prioriteringen av varje uppdrag som skall genomföras. För tillfället behandlar rådets organ prioriteringarna för valövervakning under den andra hälften av 2003 och 2004.

Kommissionen ansvar för organisation och genomförande, inbegripet finansiella medel, av valobservatörsuppdrag. I detta sammanhang lägger kommissionen fram sina prioriteringar för rådet och parlamentet för politiskt godkännande.

När det gäller att utse gemensamma delegationer för valobservatörsuppdrag kan gemensamma parlamentariska AVSEG-församlingen hänvisa till lämpliga instanser men själv förbli det behöriga organ som beslutar att sända ut sådana gemensamma delegationer.

Rådet kände inte till att någon medlemsstat hade inbjudit AVS-delegationer att övervaka val i EU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1378/03

från Anne Jensen (ELDR) till kommissionen

(15 april 2003)

Ämne: Problem med tankfartyg i farvattnen nära Danmark

Kommissionen försöker med sitt förslag till ändring av förordning (EG) nr 417/2002(1) att påskynda utfasningen av fartyg med enkelskrov och införandet av fartyg med dubbelskrov. Förordningen gäller dock endast fartyg som seglar under en EU-medlemsstats flagg.

Detta innebär bl.a. att en mycket stor del av fartygen som trafikerar Östersjön och andra internationella farvatten i närheten av Danmark inte kommer att omfattas av förordningen.

Vilka initiativ tänker kommissionen att ta för att hindra att fartyg som seglar under tredje lands flagg inte orsakar katastrofer som Prestigehaveriet?

(1) EGT L 64, 7.3.2002, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(27 maj 2003)

Kommissionen vill göra parlamentsledamoten uppmärksam på att Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 417/2002 av den 18 februari 2002(1) inte enbart avser fartyg som seglar under en medlemsstats flagg, utan alla fartyg som anlöper en hamn (eller en terminal till havs) i en medlemsstat, oberoende av flagg.

Det finns dock anledning att påminna om att unionen inte är behörig att reglera trafik på internationellt farvatten av fartyg som transporterar potentiellt farlig last, även om de passerar nära medlemsstaternas kuster.

Därför lade de femton medlemsstaterna och kommissionen den 10 april 2003 fram ett förslag inför Internationella sjöfartsorganisationen om att snabbt ändra den internationella konventionen om förhindrande av havsförorening från fartyg (Marpol-konventionen). Ändringsförslaget innehåller förslag om liknande åtgärder på internationell nivå som de i förordning (EG) nr 417/2002.

Kommissionen anser helt klart att det är nödvändigt att ändra den internationella havsrätten för att få till stånd en bättre balans mellan fri rörlighet och kustländernas intressen, som går ut på att skydda kusterna mot miljökatastrofer.

(1) EGT L 64, 7.3.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1711/03

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(23 maj 2003)

Ämne: Skydd av grekisk ö som riskerar att försvinna

I nordöstra Egeiska havet ligger ön Zourafa, ungefär sex sjömil från den grekiska ön Samothraki. Zourafa (eller Ladoxera, som fiskarna kallar den) är den grekiska statens nordöstra utpost, och sålunda även EU:s.

På Zourafa har man funnit många betydelsefulla arkeologiska fynd, t.ex. marmorkolonner, kapitäl, spår av bosättningar från antiken m.m. Denna ö är nu i akut behov av skydd, eftersom erosionen från havet kommer att göra att den snart försvinner. Enligt artiklar i grekisk press kan detta vara verklighet redan om femsex år. På kartor från 1955 kan man se att det då fanns andra små öar i närheten av Zourafa, och dessa är i dag helt försvunna. Under de senaste 40 åren har en dramatisk minskning av Zourafas yta kunnat konstateras.

Ingår ön Zourafa i något gemenskapsinitiativ för skydd av känsliga områden (t.ex. Natura 2000 eller något annat)? Har de grekiska myndigheterna underrättat kommissionen om att denna lilla ö (som utgör Greklands och EU:s yttersta utpost) riskerar att fullständigt försvinna p.g.a. havserosionen, trots att där finns viktiga arkeologiska fynd? Skulle man kunna tänka sig att EU, även om det nu är sent, gjorde några insatser nu för att rädda ön Zourafa, och vilka i så fall?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 juni 2003)

Kommissionen har inte fått någon information från de grekiska myndigheterna om problemen med kusterosion på ön Zourafa. Ön ingår inte i nätverket Natura 2000 och har heller inte föreslagits som särskilt skyddsområde enligt fågeldirektivet(1).

I Europaparlamentets och rådets rekommendation 2002/413/EG av den 30 maj 2002 om genomförandet av en integrerad förvaltning av kustområden i Europa(2) uppmanas medlemsstaterna att utarbeta nationella strategier för sådan förvaltning. Bland de strategiska aspekter som bör beaktas i dessa strategier nämns i kapitel I c i rekommendationen lämpliga och ekologiskt ansvarsfulla åtgärder för att skydda kustområdena, inklusive skydd av kustsamhällena och deras kulturarv.

Dessutom håller kommissionen för närvarande på att genomföra ett europeiskt projekt om kusterosion. Detta projekt, kallat EUrosion(3), bör utmynna i en utvärdering av kusterosionen genom en Europaomfattande databas samt en utvärdering av metoder för att skydda kusterna och fastställande av bästa praxis. Slutsatserna och rekommendationerna från detta projekt kommer att presenteras under 2004.

(1) Rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar, EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 148, 6.6.2002.

(3) www.eurosion.org.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1929/03

från Lennart Sacrédeus (PPE-DE) till rådet

(13 juni 2003)

Ämne: Folkomflyttningar i Sudans oljerika områden

Det blodiga inbördeskriget i Sudan har skördat två miljoner människoliv. Fyra miljoner har flytt ifrån sina hem. European Coalition on Oil in Sudan, ECOS, ett nätverk bestående av 70 europeiska organisationer, med ett betydande kristet och kyrkligt inslag, pekar på att tiotusentals sudaneser har tvingats fly från Reweng County i Västra övre Nilen till följd av konflikter kring oljeutvinningen och med oljebolagens vetskap. En stor del av de inkomster som oljan i Sudan inbringar används till militära utgifter. Endast 2 procent av Sudans budget går till sjukvård medan 48 procent används till militära utgifter och till polisen, exempelvis inköp av ryska jaktflyget Mig 29, attackhelikoptern Mi 24 och stridsvagnen T 72.

Hur agerar EU genom rådet för att påverka Sudans regering och oljebolagen för att hejda denna medvetna folkomflyttning från de oljerika delarna? Vad gör EU för att påverka länder att inte sälja dyra högteknologiska stridsmedel till de stridande parterna i Sudan?

Svar

(7 oktober 2003)

EU känner till att det oljerika södra Sudan har varit en region med häftiga strider mellan regeringstrupper och Sudanesiska folkets befrielsearmé. En viss upptrappning, som den ärade parlamentsledamoten påpekar, fick allvarliga konsekvenser för befolkningen och hindrade humanitära insatser i den södra regionen. EU uttryckte djup oro över denna oacceptabla situation och krävde oinskränkt, omedelbart och obegränsat tillträde för internationella hjälporganisationer när helst civilbefolkningen direkt eller indirekt berördes av konflikten. Dessutom påminde EU om den humanitära principen att civilbefolkningar måste skyddas från följderna av militära operationer och uppmanade enträget båda parter i konflikten att omedelbart uppfylla TCHA-avtalet (Technical Committee for Humanitarian Aid) från december 1999 om genomförande av principer för skydd och tillhandahållande av humanitärt bistånd till krigsdrabbade civila.

Inom ramen för EU:s reguljära dialogmöten med både Sudans regering och Sudanesiska folkets befrielserörelse/-armé betonar EU att de måste rätta sig efter principerna för humanitära och mänskliga rättigheter.

Sedan samarbetet med Sudan upphörde 1990 har EU inskränkt sitt bistånd till humanitär verksamhet, nödhjälp och livsmedelsbistånd. I december 2000 lanserade EU programmet extra humanitär hjälp, som inte enbart skall vara strikt humanitärt utan även inriktat på rehabiliteringsbehov i norra och södra Sudans mer stabila områden.

Efter undertecknandet av Machakosavtalet i juli förra året har EU:s prioritering i förbindelserna med Sudan varit att verka för ett heltäckande fredsavtal som också skulle förbättra situationen för internflyktingar och göra det lättare för dem att återvända och på nytt bosätta sig i ursprungsregionen.

Rådet har inga konkreta uppgifter om leveranser av dyr högteknologisk vapenutrustning till de stridande parterna i Sudan, men erinrar om att rådets beslut av den 15 mars 1994 om embargo mot vapen, ammunition och militär utrustning till Sudan fortfarande är i kraft.