ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1728/01

från Andrew Duff (ELDR) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Cypern

Hur föreslår kommissionen att säkerställa att Cyperns anslutning till EU blir fullständigt rättsligt giltig med hänsyn till att artikel 50 i 1960 års grundlag för republiken Cypern ger den turkiska folkgruppen på Cypern vetorätt vad gäller anslutningen till internationella organisationer i vilka Turkiet inte är medlem?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1728/01 och E-1729/01 ingivet av Verheugen för kommissionen

(25 juli 2001)

Kommissionen skulle vilja göra parlamentsledamoten uppmärksam på förordet till kommissionens yttrande om Cyperns ansökan om medlemskap i unionen(1), i vilket frågorna om ansökans rättsliga giltighet noggrant granskas på sidorna 7-10 (punkterna 6-12).

Kommissionen har för avsikt att vid utarbetandet av den återkommande rapporten för 2001 inta samma förhållningssätt som tidigare år när det gäller den norra delen av Cypern och skulle vilja gör parlamentsledamoten uppmärksam på sidan 20 (punkt 1.3) i rapporten för år 2000(2).

(1) KOM(1993) 313 slutlig.

(2) KOM(2000) 702 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1932/01

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(29 juni 2001)

Ämne: Saknade personer

Har kommissionen uppmärksammat de svårigheter som möter de människor som inrättar en frivillig kontakttjänst efter att familjemedlemmar spårlöst försvunnit? Är den medveten om vad det kostar att tillhandahålla en sådan tjänst både i tid och pengar? Planerar den att föreslå finansiering av sådana tjänster?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(26 september 2001)

Kommissionen är inte omedveten om de svårigheter som möter personer som inrättar den typ av kontaktcenter som parlamentsledamoten talar om.

För närvarande inriktar kommissionen dock sitt arbete på försvunna barn och ungdomar.

Kommissionen stod således som fadder vid bildandet av Fédération européenne pour les enfants disparus et sexuellement exploités (Europeiska federationen för försvunna och sexuellt exploaterade barn) i maj i år, som är en paraplyorganisation för sammanslutningar som arbetar med dessa frågor i medlemsstaterna.

Kommissionen kan också meddela att sammanslutningar som Child Focus, Net Missing Persons Helpline med flera som letar efter försvunna barn har fått ekonomiska bidrag från gemenskapen via programmet Daphne. En undersökning av gällande bestämmelser på området i medlemsstaterna kommer att bli klar i början av nästa år.

Kommissionen kan slutligen berätta att Belgien har lagt fram ett utkast till resolution om att medlemsstaterna skall inrätta nationella center och övervakningsorgan med uppgift att bekämpa bortrövande och sexuell exploatering av barn. Utkastet granskas för närvarande vid rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2095/01 från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen. EUGFJ-stöd till Connaught, Ulster.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 040 E , 14/02/2002 s. 0184 - 0184



SKRIFTLIG FRÅGA E-2095/01 från Pat Gallagher (UEN) till kommissionen (13 juli 2001) Ämne: EUGFJ-stöd till Connaught, Ulster Kan kommissionen ge en fullständig förteckning över det stöd Connaught, Ulster, har fått från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket från och med juni 1994 tills nu? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (4 september 2001) Kommissionen kan inte tillhandahålla en komplett förteckning över Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ):s finansiering för Connaught, Ulster, under perioden från juni 1994 till idag, eftersom upgifter om EUGFJ:s finansiering är tillgänglig per medlemsstat. De irländska myndigheterna kan säkert tillhandahålla mer detaljerad information.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1992/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(6 juli 2001)

Ämne: Kvinnor som innehar religiösa ämbeten

Utmärkande för den ortodoxa kyrkan är dess progressiva idéer samt den speciella ställning och det speciella värde som den har givit till kvinnan. Det bör

uppmärksammas att de ortodoxa prästerna har rätt att ingå äktenskap vilket katolska och muslimska präster inte kan göra. Diamantopoulou, ledamot av kommissionen, besvarade den 9 januari 2001 min fråga med nummer E-3622/00(1) avseende just detta område om jämställdhet mellan män och kvinnor när det gäller att utföra religiösa symbolhandlingar dock utan att hon tog upp frågans innehåll.

Det bör uppmärksammas att kommissionens rapport Lika möjligheter för män och kvinnor i Europeiska unionen(2) innehåller en mängd förslag för befästande av jämställdheten inom EU, bland annat angående en jämn fördelning av män och kvinnor i beslutsfattandet och integrering av könsaspekter i sysselsättningsstrategin.

Är det förenligt med tanken på jämställdhet att kvinnor inte prästvigs när jämställdhet är något som kommissionen och EU:s övriga organ propagerar för? Vad anser kommissionen om att kvinnliga präster finns inom den protestantiska kyrkan? Vilka initiativ skulle kommissionen kunna ta för att göra frågan mera känd och för att få en förståelse inom de övriga kristna samfunden och inom andra religioner (exempelvis judendomen och islam) för att kvinnor bör få möjlighet att prästvigas? Vad anser kommissionen om förbudet att ingå äktenskap och att bilda familj vilket gäller för alla som innehar religiösa ämbeten inom alla religioner och samfund förutom den ortodoxa kyrkan där äktenskapet och bildandet av familj utgör något uppnåeligt och är ett klart exempel på respekt för den mänskliga naturen?

(1) EGT C 151 E, 22.5.2001, s. 196.

(2) KOM(1999) 106 slutlig, 5.3.1999.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(4 september 2001)

Som kommissionen angav i sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-3622/00(1) kan den inte ingripa i eller yttra sig om frågor som ligger utanför gemenskapens behörighet, såsom vad gäller organisation, funktion och administration av religiösa angelägenheter som grundar sig på regler vilka är specifika för varje religion.

(1) EGT C 151 E, 22.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0552/01

från Ioannis Souladakis (PSE) till rådet

(20 februari 2001)

Ämne: Förenta staternas missilförsvar

Natos generalsekreterare George Robertson sade nyligen i en intervju i International Herald Tribune (den 6 februari 2001) att Nato är det mest lämpliga organet när det gäller att föra diskussioner om utvecklingen av missilförsvarsystemet, en fråga som Förenta staternas nyvalde president George Bush aktualiserat och har för avsikt att driva.

Anser inte rådet, med anledning av frågans utomordentligt stora betydelse för de europeiska länderna, och med anledning av att GUSP skapats inom ramarna för Europeiska unionen;

1. att en begränsning av dessa diskussioner till att uteslutande föras inom Nato kommer att ställa Europeiska unionen inför fullbordat faktum utan unionens aktiva medverkan, och detta vid en tidpunkt då unionen tar sig an uppgiften att grundmura och befästa GUSP?

2. Undersöker rådet möjligheten att ta upp frågan till diskussion inom Europeiska unionen, i syfte att ta reda på om medlemsländerna har gemensamma utgångspunkter inför en diskussion i denna fråga?

3. Hur ställer sig rådet till denna fråga mot bakgrund av de protester som de avsikter Förenta staternas ledning har väckt i ganska många av EU:s medlemsstater, inom Nato samt i flera andra länder?

Svar

(10 juli 2001)

Rådet har ännu inte antagit någon ståndpunkt när det gäller det nationella robotförsvarssystemet. Men som den ärade parlamentsledamoten påpekade har flera medlemsstater uttryckt sina nationella åsikter om USA:s planer. Det bör också erinras om att enligt artikel 22 i Fördraget om Europeiska unionen får varje medlemsstat hänskjuta frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken till rådet.

Frågan om det nationella robotförsvarssystemet har diskuterats flera gånger vid möten mellan Javier Solana, generalsekreteraren/den höge representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, och hans amerikanska motparter. Generalsekreteraren/den höge representanten har återgett de åsikter som ett antal medlemsstater givit uttryck för om vikten av att upprätthålla den globala stabiliteten genom en överenskommen säkerhetsram. Han har även understrukit behovet av fullständiga och öppna samråd mellan USA och dess europeiska allierade om denna fråga.

Vid konferensen om revidering av icke-spridningsfördraget i New York förra året betonade emellertid Europeiska unionen den betydelse det avtal om antiballistiska missiler, som USA och Sovjetunionen undertecknade år 1972, ABM-avtalet, har som en av hörnstenarna för den strategiska stabiliteten. EU angav vidare att man önskar behålla detta avtal.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0599/01

från Marit Paulsen (ELDR) till kommissionen

(21 februari 2001)

Ämne: Fri rörlighet för arbetstagare

Villkoren för återbetalning av studiemedel tagna i Sverige varierar kraftigt beroende på i vilket land som låntagaren sedermera bosätter sig. För en person som arbetar i Sverige motsvarar den årliga återbetalningen maximalt fyra procent av årsinkomsten. Om personen i stället arbetar i ett annat medlemsland gäller dock helt andra förutsättningar. Oavsett inkomst måste upp till fem procent av det totala lånebeloppet återbetalas varje år. Utslaget på ett år kan skillnaden uppgå till flera tusen svenska kronor. Det är helt klart att det framförallt är låg- och medelinkomsttagare samt deltidsarbetande personer bosatta i ett annat medlemsland som missgynnas av dessa bestämmelser.

I mars 2000 frågade jag kommissionen huruvida ovanstående regler strider mot grundfriheten att söka arbete och att bo och arbeta i ett annat medlemsland.

Av kommissionär Anna Diamantopoulous svar daterat den 12 april 2000 framgår att kommissionen uppmanat Sverige att inkomma med uppgifter rörande de svenska bestämmelserna samt att den avser att meddela mig resultatet av efterfrågningarna.

Idag, nästan ett år senare har jag fortfarande inte blivit meddelad resultatet av kommissionens efterfrågningar. Inte heller har några förändringar har ägt rum i svensk lagstiftning beträffande regler för återbetalning av statliga studielån. Personer bosatta i ett annat medlemsland missgynnas fortfarande i förhållande till de som bor i Sverige.

Med anledning av detta vill jag ställa följande frågor:

1. Har Sveriges regering svarat på kommissionens förfrågan? Om ja - vad svarade Sverige och är kommissionen nöjd med svaret?

2. Avser kommissionen att inleda en formell process för att tvinga fram en anpassning till unionens regelverk eller vidta andra åtgärder om kommissionen inte är tillfreds med svaret (alternativt inte erhållit något svar)?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(20 april 2001)

Kommissionen beklagar dröjsmålet med att informera parlamentsledamoten om resultaten av efterfrågningarna.

De svenska myndigheterna har informerat kommissionen om reformen av studiestödssystemet. Den nya lagen om studiestöd (1999:1395) träder i kraft den 1 juli 2001. Från och med det datumet och enligt det nya systemet kommer alla personer som har studielån att betala tillbaka att behandlas på samma sätt, oavsett om de bor i Sverige eller utomlands. Personer som har lån att betala tillbaka enligt den gamla studiestödslagen (1973:349) kan efter den 1 juli 2001 ansöka om att få betala tillbaka lånen enligt bestämmelserna i den nya studiestödslagen (1999:1395).

Kommissionen har bett de svenska myndigheterna om information angående konsekvenserna av reformen för dem som bor och arbetar utomlands och har lån att betala tillbaka enligt den gamla studiestödslagen. Med ledning av den informationen kommer kommissionen att bedöma situationen och därefter besluta om ett formellt förfarande är nödvändigt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0542/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(23 februari 2001)

Ämne: Pälsar av hund- och kattskinn

Amerikanska Humane Society och olika europeiska djurskyddsföreningar har nyligen påtalat att 2 miljoner katter och hundar avlivas varje år för pälsframställning.

Uppgiften är skrämmande, i synnerhet som djuren avlivas på de mest barbariska sätt, de flås nämligen levande. Rent förskräckligt!

De som bär dessa pälsar vet inte att de är av hund- och kattskinn. De importeras nämligen gömda i plagg och kramdjur av väldigt dålig smak som är försedda med falsk och obegriplig märkning.

Denna makabra handel har huvudsakligen sitt ursprung i Kina, Thailand, Korea och Filippinerna och anses ha en stor marknad i Europa. De flesta handlare som säljer plagg av konstgjord päls - som inte är konstgjord - är i god tro. Det är emellertid känt att ett företag som tillverkade skidutrustning i början av nittiotalet använde sig av hundskinn för att fodra pjäxor.

1. Är kommissionen medveten om denna fruktansvärda handel?

2. Vilka motåtgärder avser den att vidta för att få denna fasansfulla handel att upphöra?

3. Är det möjligt att begära kontroller och märkning som motsvarar den som används för äkta material vid tillverkning av konfektion och andra produkter?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(30 april 2001)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaret på de skriftliga frågorna E-3981/00 från Struan Stevenson(1) och P-0359/01 från Eryl McNally(2).

Gränskontroller säkerställer att de produkter som importeras uppfyller gemenskapens importvillkor.

Det finns ingen gemenskapslagstiftning som kräver märkning av produkter av äkta päls. Det står tillverkare och importörer dock fritt att använda sig av frivillig märkning.

(1) EGT C 163 E, 6.6.2001, s. 232.

(2) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 220.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0282/01

från Reimer Böge (PPE-DE) till kommissionen

(9 februari 2001)

Ämne: Import av nötkött från tredje land

Rådet har med tanke på det förebyggande skyddet för konsumenterna beslutat att nötkreatur som är äldre än 30 månader måste genomgå ett snabbtest för BSE efter att de slaktats. Om så inte sker får de inte användas som näring.

Sverige, Finland och Österrike behöver inte testa dessa djur annat än om de skall saluföras på den inre marknaden.

Kan kommissionen se till att test av detta slag också skall uppställas som krav för import av kött från tredje land om det råder tvivel om hurdan risksituationen i säljarlandet är?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(7 maj 2001)

Ökningen av antalet BSE-fall i gemenskapen i slutet av 2000 krävde förstärkta åtgärder för att skydda konsumenterna mot BSE. Därför infördes från och med den 1 januari 2001 systematisk testning av alla nötkreatur som är äldre än 30 månader och som skall ingå i livsmedelskedjan.

De nuvarande BSE-testen används för att spåra kliniska fall av BSE samt BSE-smittade djur nära den kliniska fasen. Eftersom det genom testen inte går att spåra smitta under inkubationsperiodens tidiga skede, är ett negativt resultat ingen garanti för att djuret inte har blivit smittat. Den viktigaste direkta åtgärden för att skydda folkhälsan är därför att avlägsna allt specificerat BSE-riskmaterial vid slakten. Bestämmelserna om avlägsnande av specificerat riskmaterial gäller redan alla djur som slaktats i gemenskapen, oberoende av om de kommer från gemenskapen eller från

ett tredje land. Från och med den 1 april 2001 krävs det intyg på att kött, köttprodukter och köttberedningar samt bearbetat animaliskt protein som importeras inte innehåller specificerat riskmaterial. Undantag kan beviljas produkter som kommer från länder med tillfredsställande BSE-status.

Fortsatt harmonisering av importvillkor som gäller BSE bör ske inom ramen för förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om fastställande av bestämmelser för förebyggande och kontroll av viss transmissibel spongiform encefalopati(1). Rådet antog den 12 februari 2001 en gemensam ståndpunkt(2) om detta förslag. Om Europaparlamentet godkänner rådets gemensamma ståndpunkt skulle förordningen kunna träda i kraft den 1 juli 2001. Genom detta förslag till lagstiftning om transmissibel spongiform encefalopati på grundval av artikel 152 (f.d. artikel 129) i EG-fördraget får man ett kraftfullt rättsligt instrument för reglering av bland annat villkoren för import från tredje land.

Dessa importvillkor kommer att grundas på en vetenskaplig bedömning av BSE-risken i det berörda landet och av de åtgärder som måste vidtas för att hantera denna risk. Rekommendationerna i den internationella standarden på detta område måste också beaktas. I denna standard rekommenderas för närvarande inte BSE-test vid slakt som en åtgärd för att skydda folkhälsan.

(1) EGT C 45, 19.2.1999.

(2) EGT C 88, 19.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0990/01

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: EU:s representation i tredje land

Om man tittar i EU:s institutionskatalog kan man konstatera att det är ganska många av EU:s representationskontor i tredje land som saknar chef. Jag vill därför fråga kommissionen varför dessa tjänster inte är tillsatta och vad den tänker göra för att besätta dem?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 maj 2001)

Vakanser på delegationschefsnivå uppstår regelbundet till följd av att tjänstemän inom tjänsten för yttre förbindelser överförs till andra tjänster eller går i pension. Detta är en normal företeelse i alla förvaltningar, där det finns ett krav om rotation av personalen. Det är för närvarande åtta delegationer som saknar delegationschef. Sju av dessa tjänster håller på att besättas. Detta tar emellertid tid. Urvalsförfarandet omfattar bland annat ingående intervjuer med kandidater på generaldirektörsnivå. Ibland krävs det ett särskilt offentliggörande av vissa tjänster. Utvalda kandidater måste därefter godkännas av tillsättningsmyndigheten. Därefter går utnämningen vidare till rådet och först därefter kan en överenskommelse träffas med det ackrediterande landet. Från begäran om offentliggörande till det att delegationschefen faktiskt tillträder tjänsten kan det gå flera månader.

När det gäller fyra av de sju tjänster som det hänvisas till ovan har den nya delegationschefen redan utnämnts. När det gäller den åttonde delegationen, Burundi, finns det för närvarande inte något förslag till att besätta tjänsten.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0797/01

från María Rodríguez Ramos (PSE) till kommissionen

(13 mars 2001)

Ämne: Stöd till producentgrupper vid reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för bomull

Då kommissionens ledamot Frans Fischler talade vid plenarsammanträdet den 15 februari om Korakas betänkande om stödordningen för bomullsproduktionen, baserade han en del av sitt inlägg på felaktiga grunder.

Franz Fischler sa att ändringsförslag 7, 8, 16 och 19 om ett stödsystem för bomullsproducentorganisationerna inte var tillåtliga. Hans argument var att förordning (EEG) 389/82(1) om producentgrupper och sammanslutningar av dessa inom bomullssektorn redan inrättar ett system för att främja producentgrupperna inom bomullssektorn och att ändringsförslagen skulle innebära dubbelt stöd. Allt pekar på att Franz Fischler var dåligt informerad eller att han inte tog någon hänsyn till att nämnda förordning (EEG) 389/82 upphörde att gälla för nio år sedan, den 25 februari 1992. Det var just därför som jag tillsammans med andra ledamöter lämnade in ändringsförslagen till utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling.

Kan kommissionen nu mot bakgrund av den felaktiga utgångspunkten förklara ändringsförslagen som antagbara?

Om kommissionen fortfarande är av motsatt åsikt, vilket system tänker den sig då för att stödja producentorganisationerna vid reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för bomull?

(1) EGT L 51, 23.2.1982, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 april 2001)

I punkt 4 i protokoll nr 4 om bomull, som är en bilaga till anslutningsakten för Grekland, föreskrivs att stöd skall beviljas för att uppmuntra bildandet av producentgrupper och sammanslutningar av dessa och för att underlätta deras verksamhet.

De allmänna bestämmelserna för denna stödordning anges i rådets förordning (EEG) nr 389/82. I artiklarna 13 fastställs bl.a. systemet för hur producentgrupper och sammanslutningar av dessa godkänns. I enlighet med detta stödde gemenskapen deras bildande mellan 1982 och 1992: det föreskrevs här start- och investeringsstöd, framför allt för inköp av skördemaskiner. Sedan dess har innehavet av skördemaskiner blivit vanligt, både i Grekland och Spanien.

Sedan 1993 till dags dato har inga gemenskapsinsatser enligt förordning (EEG) nr 389/82 fått ekonomiskt stöd från gemenskapen, eftersom den angivna tiden för insatsernas genomförande har löpt ut. Det bör dock nämnas att förordningen aldrig har upphävts och att bestämmelserna om nämnda organisationer fortfarande gäller, framför allt om stadgar och arbetssätt.

Det bör också framhållas att bomull omfattas av övergripande strukturåtgärder och miljöåtgärder som gäller jordbruksföretag eller gemensamma insatser i bomullsodlingsregionerna.

Då det inte förefaller motiverat att ytterligare en gång finansiera bildandet av dessa producentgrupper, och då deras verksamhet redan får indirekt stöd genom ordningen för bomull och de övergripande åtgärderna, har kommissionen hittills vägrat att gå med på de ändringsförslag 7, 8, 16 och 19 som föreslagits av parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0500/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Dumpning av ammunition och radioaktivt avfall i EU:s farvatten

Kommissionen känner sannolikt till att hundratusentals ton ammunition, inklusive patroner, bomber, landminor, granater och lysbomber dumpades av Förenade kungarikets regering i Irländska sjön vid Beaufort's Dyke utanför sydvästra Skottlands kust före 1973 och att även lågaktivt avfall dumpades i Irländska sjön under 1950-talet och 1960-talet.

Känner kommissionen till andra fall av dumpning av ammunition och radioaktivt avfall i EU:s farvatten och i så fall av vilka material, på vilka platser och av vem?

Vilka åtgärder avser kommissionen eventuellt att vidta för att se till att sådana material inte skall kunna skada människor och vattenliv?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Kommissionen bekräftade redan i svaren på de skriftliga frågorna E-4005/97 från Allan Macartney(1) och P-2495/97 från Patricia McKenna(2) att den känner till att det har dumpats radioaktivt avfall i området Beaufort's Dyke och på flera andra platser.

Mellan 1950 och 1963 dumpade Belgien och Förenade kungariket även lågaktivt avfall i Engelska kanalen. Avfall dumpades också fram till 1982 på andra platser i nordöstra Atlanten. Samtliga platser finns förtecknade i rapporten The radiological exposure of the population of the European Community from radioactivity in North European marine waters, project Marína (Radiation Protection 47, 1990), offentliggjord av kommissionen.

Kommissionen förfogar inte över någon ytterligare information om dumpning av krigsmateriel.

Marína-studien håller för närvarande på att uppdateras. En omfattande bedömning kommer att göras av strålningsdoserna från dumpat material i fast form och radioaktiva utsläpp i nordeuropeiska farvatten. Denna bedömning kommer att ligga till grund för den strategi om radioaktiva ämnen som skall utarbetas inom ramen för OSPAR-konventionen. Beslut om strategin fattades vid ministermötet i Sintra 1998.

Bedömningen kommer huvudsakligen att utgå från resultaten från kontroller av radioaktivitetsnivån i vattenprover som tas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 35 i Euratomfördraget, och som meddelas kommissionen enligt artikel 36 i Euratomfördraget.

I den nya Marína-studien kommer man att undersöka eventuella försämringar av den europeiska befolkningens hälsa och eventuella skador på vattenlevande organismer.

(1) EGT C 310, 15.12.1998.

(2) EGT C 60, 25.2.1998.