SKRIFTLIG FRÅGA P-1583/03

från Jan Dhaene (Verts/ALE) till kommissionen

(2 maj 2003)

Ämne: Gränstrafik med tåg

Gränsöverskridande tågtrafik är dyrare än vanlig tågtrafik. Detta är orimligt i ett Europa utan gränser. Dessutom är det miljöovänligt då biltrafiken gynnas på grund av att tåget är för dyrt. Järnvägsföretagen sätter till och med dubbelt pris för gränstrafik, vilket är fallet för till exempel sträckan Kortrijk (B)Lille (F) och TournaiLille.

1. De interna penningrörelserna inom EU debiteras nu mindre av bankerna. Varför gäller inte detta också tågpassagerare?

2. Vilka åtgärder avser kommissionen att inom kort vidta mot denna praxis?

3. Kan tågstöd eventuellt komma i fråga för Lille 2004, Europas kulturhuvudstad?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(5 juni 2003)

Kommissionen håller med om att högre priser för resor med järnväg över landsgränser än för inrikes resor är anmärkningsvärt på en inre marknad. Detta missförhållande torde stegvis försvinna allt eftersom det europeiska området för järnvägstrafik fullbordas i enlighet med kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet Mot ett integrerat europeiskt järnvägsområde(1), som medföljde de rättsaktsförslag som lades fram i andra järnvägspaketet.

Priserna för tågtrafik över gränser har fastställts inom ramen för de grundläggande reglerna för fördraget om befordran med järnväg av resande och resgods (CIV), som är ett tillägg till fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980(2). Avgifterna för internationell tågtrafik består av de taxor som gäller på en medlemsstats järnvägsnät, plus en påstigningsavgift (boarding right) och ett gränstillägg. Denna situation är svår att motivera och ohållbar i ett integrerat europeiskt järnvägsområde.

I enlighet med sitt arbetsprogram för 2003 tänker kommissionen senare under 2003 att lägga fram ett förslag till en förordning om passagerares rättigheter och skyldigheter i internationell järnvägstrafik. I denna kommer det även att ingå bestämmelser om information till passagerare om taxor och avgifter. Dessa frågor diskuteras fortfarande med de viktigaste berörda parterna, dvs. med den

europeiska lobbyorganisationen Community of European Railways, CER, och olika konsumentorganisationer. Kommissionen har även börjat förbereda ett direktiv om stegvis öppning av marknaden för internationell persontrafik på järnväg. Dessa initiativ bör främja utvecklingen av en verkligt integrerad marknad för persontrafik på järnväg inom Europeiska unionen, där alla järnvägsföretag har rätt att bedriva trafik varhelst de ser affärsmöjligheter. I detta syfte bör järnvägsföretagen ha rätt att avgöra prisnivåerna för att uppnå bästa möjliga intäkter, i enlighet med artikel 5 i direktiv 91/440/EEG(3), i dess ändrade lydelse, där det föreskrivs att järnvägsföretag skall förvaltas i enlighet med de principer som gäller för affärsdrivande företag.

Enligt förordning (EEG) nr 1191/69(4) har offentliga myndigheter från angränsande medlemsstater möjlighet att samarbeta för att sluta avtal om allmännyttiga tjänster med järnvägsföretag för gränsöverskridande järnvägstrafik. Sådana avtal kan omfatta bestämmelser om avgiftsnivån för tjänsterna. Kommissionen beklagar att denna möjlighet ytterst sällan utnyttjas av transportmyndigheterna i de berörda medlemsstaternas gränsregioner.

Vad gäller finansieringen av Lille som Europeisk kulturhuvudstad 2004 samfinansierar kommissionen endast evenemang som föreslås av staden och helt och hållet genomförs på stadens eget ansvar, i enlighet med vad som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets beslut nr 508/2000/EG av den 14 februari 2000 om upprättande av Kultur 2000-programmet(5). Därför kan inga stöd till tågförbindelser till Lille betalas ut inom ramen för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad 2004.

(1) KOM(2002) 18 slutlig.

(2) Inom ramen för det andra järnvägspaketet, för vilket rådet nyligen nådde en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt, ett förslag till rekommendation till rådets beslut om bemyndigande för kommissionen att förhandla fram villkor för Europeiska gemenskapens anslutning till Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9 maj 1980, ändrat genom Vilniusprotokollet av den 3 juni 1999, KOM(2002) 24 slutlig.

(3) Rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar, EGT L 237, 24.8.1991, ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/12/EG av den 26 februari 2001, EGT L 75, 15.3.2001.

(4) Rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar, EGT L 156, 28.6.1969, ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 1893/91/EEG av den 20 juni 1991, EGT L 169, 29.6.1991.

(5) EGT L 63, 10.3.2000.