SKRIFTLIG FRÅGA P-0438/98

från Reinhard Rack (PPE) till kommissionen

(16 februari 1998)

Ämne: Avgränsningskriterier för det nya mål-2

De i dagens läge föreliggande förslagen till reform av strukturfonderna ger liksom kommissionsledamoten Monika Wulf-Mathies uttalanden vid ett flertal av de sammanträden som hållits av utskottet för regionalpolitik det intrycket att arbetslöshetsbekämpningen i allt högre grad kommer att bli en av de viktigaste angelägenheterna också för strukturfonderna. I det sammanhanget förblir dock ett flertal detaljer oklara.

Vid avgränsningen av det nya mål-2 som särskilt skall befatta sig med ekonomiska och sociala omläggningar i områden med strukturproblem av de mest mångskiftande slag har man inte närmare gått in på frågan om vilken roll som arbetslöshetsgraden skall tillmätas, vare sig i dess egenskap av urvalskriterium för vilka områden som skall anses berättigade till stöd eller i dess egenskap av kriterium för fastställande av en handlingsstrategi. Det framgår inte heller om frågan om huruvida ett område skall vara berättigat till stöd eller inte skall avgöras också utgående från om arbetslöshetsgraden inom området avviker från det nationella eller europeiska genomsnittet.

I beaktande av denna oklara situation uppmanas kommissionen ge besked om huruvida

1. arbetslöshetsgraden skall tillmätas högre prioritet än andra kriterier vid avgränsningen av de stödberättigade områdena,

2. kommissionen inte anser att den i grund olikartade problematik som råder inom olika sektorer också måste leda till att olika urvalskriterier tillämpas och

3. om inte inom vissa geografiska områden kriterier av typ bruttonationalprodukten liksom andra kriterier såsom låg folktäthet, utvandring, graden av utpendling och hög genomsnittsålder för befolkningen kunde utgöra en mera tillförlitlig måttstock för bedömning av om ett område har det illa ställt i socioekonomiskt hänseende?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(8 april 1998)

Kommissionen antog den 18 mars 1998 sitt förslag till nya rambestämmelser för strukturfonderna för perioden 2000-2006, grundade på kommissionens dokument Agenda 2000(1) som offentliggjordes i juli 1997. I de föreslagna bestämmelserna fastställs kriterier och system för tillhandahållande för det nya mål 2. Parlamentet underrättas regelbundet om kommissionens åsikter om strukturpolitiken i allmänhet och om det nya mål 2 i synnerhet.

Kommissionen anser att förteckningen över de områden som omfattas av det nya mål 2 skall fastställas enligt de enkla, objektiva och tydliga kriterier som anges i de föreslagna bestämmelserna. Kriterierna skall användas för att identifiera de områden som drabbats hårdast av tillbakagång på grund av förändringar inom industrisektorn eller inom servicenäringen, landsbygdsområden på tillbakagång, tätortsbebyggelse i kris och områden som är beroende av fiskerinäringen. Den slutliga förteckningen över områden skall fastställas tillsammans med de nationella myndigheterna med hänsyn till nationella prioriteringar.

Det finns naturligtvis inget kriterium som täcker hela skalan av strukturproblem och därför föreslog kommissionen också, för att stödja åsikten att alla medlemsstater skall bidraga till fokuseringen på lika basis, att täckningen av befolkningen enligt det nya mål 2 i en medlemsstat (inklusive de mål 1 - områden under omvandling som uppfyller kriterierna för det nya mål 2) kommer att minskas med högst en tredjedel jämfört med täckningen enligt de aktuella mål 2 och mål 5b.

Enligt kommissionens åsikt är arbetslösheten nyckelproblemet för de områden som drabbats av strukturomvandlingarna. Det speglar regionens misslyckande med att fullt ut använda de tillgängliga resurserna och innebär att den arbetslöse tappar yrkeskunskap och ställs utanför samhället. Arbetslöshet och social utslagning (långtidsarbetslöshet är ett mått på detta) återfinns därför bland de kriterier som kommissionen har föreslagit vid urvalet av stödberättigade områden.

Avsikten med gemenskapens regionalpolitik är att underlätta och stödja strukturomvandlingar för att gynna processen mot en större variation. Det är inte en politik som fokuserar en utvald sektor med målet att stödja sysselsättningen eller aktiviteten inom denna sektor eller inom sektorer i kris. Det är snarare en politik som försöker att skapa nya möjligheter i ett område som har potential på lång sikt. Syftet med kriterierna för valet av stödberättigade områden är därför att identifiera regionala problem.

Den inhemska bruttoprodukten är en måttstock på välstånd och utveckling i vid bemärkelse i en region och är en lämplig indikator för att fastställa de minst utvecklade mål 1-regionerna i gemenskapen. Det är särskilt relevant i de vidsträckta regioner där antalet pendlare är begränsat så att den inhemska bruttoprodukten kan tillskrivas den bofasta befolkningen.

Den inhemska bruttoprodukten är emellertid en olämplig indikator för det nya mål 2 som föreslås av kommissionen i Agenda 2000. För det första är mål 2-områden hårt drabbade av en ekonomisk restrukturering som inte är direkt knuten till deras välståndsnivå. Sådana områden har andra problem vilka kommer till uttryck i (för att citera Agenda 2000) "arbetslöshetsnivån, nivån på sysselsättningen inom industrin, nivån på och utvecklingen inom jordbruket och fiskesektorn samt omfattningen av social utslagning". För det andra skulle de typiska mål 2-områdena bli betydligt mindre än de till ytan vidsträckta men inte fullt så utvecklade områden som kan komma i fråga för mål 1. För mindre områden är siffrorna som visar den inhemska bruttoprodukten ofta en dålig mätare av välståndet på grund av pendlingens effekter. Sålunda kan i andra avseenden välmående bostadsområden ha låg inhemsk bruttoprodukt per capita eftersom de företag som skapar välstånd ligger i en angränsade region.

(1) KOM(97) 2000 slutlig.