ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1855/98

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: Crédit Lyonnais

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit, med anledning av den överenskommelse som träffats med Crédit Lyonnais, för att se till att den nuvarande sysselsättningsnivån bibehålls inom bankens samtliga verksamhetsområden och dotterbolag?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(6 juli 1998)

Till följd av ett avtal med den franska regeringen om motprestationer till det mycket omfattande statliga stöd som beviljats till Crédit Lyonnais, beslutade kommissionen den 20 maj 1998 att godkänna ytterligare stöd till banken. Detta stöd skall läggas till det stöd som kommissionen godkände 1995 och 1996, vilket ger ett sammanlagt stödbelopp på mellan 102 och 147 miljarder francs. Att ett enskilt företag beviljas ett så stort belopp i stöd är unikt i gemenskapens historia.

Kommissionen har inte ingått några som helst avtal med Crédit Lyonnais. I frågor om statligt stöd har kommissionen endast kontakt med de nationella myndigheterna. När det gäller stöd till omstrukturering av företag som i detta fall, är det myndigheternas uppgift att lägga fram en omstruktureringsplan för det stödmottagande företaget som så långt som möjligt uppfyller sysselsättningsmålen. Det är kommissionens uppgift att se till att de arbetstillfällen som eventuellt bevaras genom stöd av detta slag inte skadar sysselsättningen i andra medlemsstater i strid med det gemensamma intresset. På grundval av det nyligen avslutade förfarandet anser kommissionen att stödet till Crédit Lyonnais är förenligt med det gemensamma intresset och att det inte har någon sådan effekt, framför allt på grund av att Crédit Lyonnais tvingas minska sin verksamhet avsevärt. Detta skall ske genom att balansomslutningen minskas med över en tredjedel jämfört med slutet av 1994. Begränsningen av statligt stöd till stödmottagare i form av mindre lönsamma kreditinstitut och kraven på motprestationer leder till en sanering av banksektorn, som på lång sikt bidrar till att en konkurrenskraftig finansiell sektor utvecklas och till att kommissionens och medlemsstaternas mål när det gäller sysselsättningen och kampen mot arbetslösheten uppnås.

Kommissionen är väl medveten om att omstrukturering av företag påverkar sysselsättningen och uppmuntrar till en dialog mellan arbetsmarknadens parter i sådana situationer. Den utmaning som förändringarna på arbetsmarknaden innebär kan bemötas framgångsrikt endast om en effektiv och konstruktiv dialog mellan arbetsmarknadens parter utvecklas på alla nivåer, med början på det enskilda företaget, framför allt om centrala frågor som bevarandet av sysselsättningen. Detta är också en av de viktigaste rekommendationerna från den expertgrupp på hög nivå för ekonomiska och sociala följder av förändringar på arbetsmarknaden som bildats av Europeiska rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1812/98

från Felipe Camisón Asensio (PPE) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: Gemenskapens euro-regionala projekt för vägtelematik för korridoren Lissabon-Madrid

Kommissionen är i färd med att utveckla en serie euro-regionala projekt avseende vägtelematik inom unionen, som till exempel det s.k. ARTS (Automated Radar Terminal System), som går från Lissabon till Frankrike genom nordvästra Spanien.

Av vilken anledning har kommissionen ännu inte lagt fram förslag till ett annat möjligt euro-regionalt vägtelematikprojekt för korridoren Lissabon-Madrid, som genomkorsar Extremadura? Finns det planer på att genomföra detta projekt i framtiden? I så fall när?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 juli 1998)

Det euro-regionala ARTS-projektet utvecklas som ett led i de projekt gemenskapen finansierar via budgetposten för det transeuropeiska transportnätet.

Projektet inleddes under hösten 1997 och syftar till att förbättra kontinuiteten i och kvaliteten på trafikstyrningen och trafikinformationstjänsterna i de största internationella korridorerna mellan Spanien, Frankrike och Portugal. Den södra korridoren Lissabon-Evore-Mérida-Madrid genom regionen Extremadure är ett led i detta projekt.

Kommissionen överväger om projektet skall ges ytterligare stöd under 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1792/98

från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: Lika möjligheter och osäkra arbetstillfällen

I enlighet med färska uppgifter från Eurostat vinner halvtidsanställningar och temporära arbetsförhållanden hela tiden allt större terräng, på bekostnad av fasta anställningsförhållanden och anställningsvillkor som syftar till full sysselsättning. Denna tendens kan skönjas i samtliga EU-länder. Uppgifterna ger också vid handa att det främst är ungdomar och kvinnor som arbetar under osäkra arbetsvillkor, utan några utsikter om att dessa jobb skall leda till vare sig utveckling eller ekonomiskt oberoende. Jag vill fråga kommissionen vilka åtgärder den ämnar vidta för att åtgärda denna negativa tendens som underminerar principen om lika möjligheter i arbetslivet.

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(3 augusti 1998)

Av arbetskraftsundersökningen från 1996(1) framgick att 16,3 % av alla anställda arbetade deltid. Endast 5,4 % av de deltidsanställda var emellertid män jämfört med 31,5 % av kvinnorna. Att förbättra de deltidsanställdas villkor, rättigheter och status är sålunda av mycket stor vikt med tanke på jämställdheten.

Kommissionen finner att rådets direktiv 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS(2) innebär ett väsentligt framsteg i detta hänseende. Ramavtalets syfte är för det första att förebygga all slags diskriminering av deltidsanställda och att öka deltidsarbetets kvalitet. För det andra skall ramavtalet underlätta frivilligt deltidsarbete och på detta sätt bidra till flexibel arbetstidsorganisation. I avtalet uppmanas medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att fastställa och se över juridiska och administrativa hinder som kan begränsa möjligheterna till deltidsarbete och i tillämpliga fall avlägsna dessa.

Arbetsmarknadens parter är för närvarande inbegripna i liknande förhandlingar om visstidsanställningar och kommissionen hoppas att ett ramavtal om denna viktiga fråga också skall bli möjlig.

Kommissionen vill också fästa frågeställarens uppmärksamhet på de många utslag som EG-domstolen gett när det gäller förbud av diskriminering mot deltidsanställda i fråga om lön(3) eller befordring(4).

(1) Eurostat: Statistics in focus - Population and Social Conditions. 1997/98.

(2) EGT L 14, 20.1.1998.

(3) Mål C-457/93 mellan Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V. och Johanna Lewark, Rättsfallssamling 1996 I -243.

(4) Mål C-1/95 mellan Hellen Gerster och Freistaat Bayern, Rättsfallssamling 1997 I-5253.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1933/98

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(18 juni 1998)

Ämne: EU och bekämpningen av växtsjukdomar

Inom Europeiska unionen är man allmänt medveten om de djursjukdomar som bekämpats med hjälp av gemensamma budgetmedel. Galna ko-sjukan och svinpesten är exempel på sådana sjukdomar.

Utöver detta har man från olika länder rapporterat om nya växtsjukdomar som spritts till Europa från Sydamerika. Vet kommissionen vilka växtsjukdomar det är fråga om och hur de kommit till Europa?

Har det skett försummelser vid gränskontrollerna och hur ämnar man bekämpa dessa sjukdomar?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(27 juli 1998)

Kommissionen är medveten om de risker ur växtskyddssynpunkt som är förenade med importen till gemenskapen av växter och växtprodukter från tredje land.

Kommissionen önskar informera parlamentsledamoten om att ett system för växtskydd inom gemenskapen har införts genom rådets direktiv 77/93/EEG(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 98/2/EG av den 8 januari 1998 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna(2). "Växtskyddsbestämmelserna" gäller "karantänskadegörare", särskilt i samband med materiel avsett för plantering och vissa materiel som skall användas och som har särskild betydelse för växternas hälsa, såsom trä, potatis och citrusfrukter, liksom växtdelar avsedda för prydnadsändamål (snittblommor och grenar) från vissa arter.

Vid införseln åligger det medlemsstaterna att med hjälp av växtskyddskontroller kontrollera att dessa bestämmelser efterlevs. Om ett parti eller en del av ett parti inte uppfyller bestämmelserna i ovannämnda direktiv, t.ex. om partiet innehåller skadegörare, skall medlemsstaten stoppa införsel för att förhindra att skadegörare införs i gemenskapen. En sådan åtgärd skall dessutom meddelas till övriga medlemsstater och till kommissionen. Under 1995 inkom således meddelande om elva tillfällen då införsel stoppats på grund av skadegörare på växtprodukter från länder i Sydamerika. För vart och ett av åren 1996 och 1997 stoppades införsel vid åtta tillfällen, och under första halvåret 1998 stoppades införsel av tre partier växtprodukter från denna världsdel.

Kommissionen försäkrar sig om att de växtskyddskontroller som medlemsstaterna utför när partier skall föras in över gränsen är effektiva, och har inte konstaterat några försummelser i samband med kontroll av införsel av produkter från länderna i Sydamerika.

(1) EGT L 26, 31.1.1977.

(2) EGT L 15, 21.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1603/98

från Joaquín Sisó Cruellas (PPE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Ämne: Moratorium för patentering av utsäde

Konsultativa gruppen för internationell jordbruksforskning (CGIAR) har publicerat ett meddelande för att stoppa ansökningar om immateriella rättigheter för sådant utsäde som deponerats hos Världssamfundet och som förvaltas i samfundets jordbruksforskningscenter runtom i världen. Denna samling utsäde, som omfattar över en halv miljon registreringar, utgör den viktigaste deponeringen i världen av genetiska växtresurser utanför växtområdena och den är nyckeln till en förbättring av odlingarna i hela världen och i synnerhet i utvecklingsländerna. I det avtal som ingåtts mellan CGIAR och FAO förbinder sig parterna till att inte registrera denna genetiska information som en immateriell rättighet. Meddelande som uppmanar till moratorium för patentering av detta utsäde är en följd av det besvär som den internationella fonden för landsbygdens utveckling (RAFI) lade fram i januari 1998 efter sina misslyckade försök att på uppdrag av två australienska forskningsinstitut ansöka om immateriella rättigheter för en kikärtssort som är underställd avtalen mellan CGIAR och FAO. Av senare undersökningar har det framkommit att ansökningar om immateriella rättigheter för andra skyddade sorter även lagts fram.

Känner kommissionen till om någon institution eller något organ inom Europeiska unionen har åberopat immateriella rättigheter för någon av de utsädessorter som deponerats i CGIAR:s forskningscenter?

Ifall svaret är ja, kunde kommissionen uppge vilka dessa institutioner är och vilka arter det är frågan om?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 juli 1998)

Kommissionen känner inte till någon institution eller organisation i gemenskapen som har ansökt om immaterialrättsligt skydd för växtmaterial som kommer från centrer tillhörande den rådgivande gruppen för internationell jordbruksforskning (CGIAR).

Dessa centrer fungerar som förvaltare av genetiska resurser på det internationella samfundets vägnar, och i denna egenskap ansvarar de för att materialet bevaras på ett säkert och ändamålsenligt sätt, så att nu levande och kommande generationer kan använda sig av det och så att det kommer hela samhället till godo.

När det gäller växtgenetiska resurser för livsmedel och jordbruk uppfylls dessa mål genom en överenskommelse med FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO). Enligt detta avtal har mottagaren inte rätt att ansöka om eller erhålla immaterialrättsligt skydd för genetisk eller liknande information.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1599/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Ämne: Taiwans alkoholskatt på whisky och Gatt-avtalet

Har kommissionen beaktat det faktum att accepterandet av interimsförslaget för alkoholskatter med Taiwan kan bryta mot regeln om likabehandling av likadana produkter som anges i artikel III i Gatt-avtalet?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1597/98, E-1598/98 och E-1599/98 ingivna av Sir Leon Brittan för kommissionen

(24 juni 1998)

Kommissionen är fullt medveten om omfattningen av Taiwans exportmarknad för spritdrycker och har fäst stor vikt vid slopandet av den diskriminering ur skattesynpunkt som spritdrycker från gemenskapen länge utsatts för i Taiwan.

Den taiwanesiska regeringen har inför Yuan (det taiwanesiska parlamentet) redan lagt fram ett förslag till alkohol- och tobaksskattelag. Lagen kommer, när den träder i kraft, att innehålla skatteregler som är förenliga med Världshandelsorganisationens (WTO) bestämmelser. Med den nya lagstiftningen kommer skotsk och irländsk whisky, liksom all annan whisky, att beläggas med en tullavgift på 12,5 % (som kommer att tas bort år 2000), en skatt på 185 nya taiwanesiska dollar per liter liksom en företagsskatt (för närvarande 5 % av varornas värde).

I samband med förhandlingarna om Taiwans erbjudande om marknadstillträde inför WTO-anslutningen har kommissionen erhållit en taiwanesisk försäkran om att landet skall ta bort de diskriminerande skattereglerna före anslutningen till WTO. I väntan på att den nya, WTO-förenliga lagstiftningen skall träda i kraft avser Taiwan att införa tillfälliga regler som liknar WTO:s bestämmelser. I genomsnitt skulle skotsk och irländsk whisky till och med beläggas med lägre skatte- och tullavgifter än med den framtida alkohol- och tobaksskattelagen. Om den nya lagstiftningen inte har trätt i kraft före den 1 januari 1999 kommer alla spritdrycker att beläggas med en skatt på 198 taiwanesiska dollar per liter. Detta skulle snabbt leda till att alla diskriminerande aspekter av Taiwans skatteregler för alkohol försvann. Utan en överenskommelse om Taiwans erbjudande om marknadstillträde skulle det inte finnas någon garanti för slopandet av diskrimineringen före Taiwans anslutning till WTO. Därför anser kommissionen att Taiwans erbjudande skulle få en betydande, positiv effekt på den skotska whiskyindustrin.

Kommissionen vill också betona att det inte stämmer att det med de tillfälliga skattereglerna skulle finnas en skillnad på 242 taiwanesiska dollar per liter mellan, å ena sidan, skotsk och irländsk whisky och, å andra sidan, andra sorters whisky. Vad gäller alkoholskatt innehåller Taiwans erbjudande om marknadstillträde endast taiwanesiska åtaganden och inga skyldigheter för gemenskapen. Eftersom Taiwan ännu inte är medlem av WTO behöver landet inte följa artikel III i Allmänna tull-och handelsavtalet (GATT) från 1994 före anslutningen till Världshandelsorganisationen.

Kommissionen anser slutligen att ett godtagande av Taiwans erbjudande varken strider mot gemenskapens skyldigheter i WTO-överenskommelser eller i gemenskapslagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1811/98

från Ulla Sandbæk (I-EDN) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: IEPC:s rapport om Zimbabwes Campfire-program

Zimbabwes Campfire-program är ett välkänt afrikanskt samhällsgrundat utvecklingsinitiativ som har fått beröm för sitt resultat vad gäller utkomstmöjligheterna på landsbygden, minskningen av fattigdomen och skyddet av vilda djur och deras naturliga miljö i Zimbabwe.

Nyligen utarbetade den USA-baserade gruppen "Indigenous Environmental Policy Centre" (IEPC) en rapport på 48 sidor med titeln "The Case of Zimbabwe's Campfire Programme: Rhetoric or Reality" (Zimbabwes Campfire-program: retorik eller verklighet) i vilken man gick hårt åt programmet.

Har kommissionen kännedom om IEPC:s rapport?

Om så är fallet, håller kommissionen med om dess innehåll och rekommendationer?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(25 juni 1998)

Kommissionen känner till rapporten från Indigenous environmental policy centre (IEPC). Även om kommissionen aldrig varit direkt inblandad i Campfire-programmet, har den följt programmet i de geografiska områden där kommissionen har inlett utvecklingsprojekt för landsbygden.

På grund av metodiska brister anser kommissionen inte att IEPC-rapporten utgör något avgörande bevis för Campfire-programmets framgång eller misslyckande i Zimbabwe.

Rapporten bygger på en metod och ett grundläggande ramverk för finansiell och ekonomisk analys som skulle vara oacceptabla i en biståndsgivares utvärdering av ett utvecklingsprojekt. Rapporten verkar bygga på utvalda intervjuer med husockupanter som bryter mot lagen, och den är främst inriktad på problem som drabbat Campfire-programmet. Den finansiella analysen i rapporten är inte tillräckligt grundlig för att kunna bestrida de befintliga bevisen för att en rimlig procentandel av vinsterna går till lokalsamhällena och att investeringar i förvaltningen av djurlivet har vuxit som en följd av Campfire-programmet.

För att visa att ett utvecklingsprogram misslyckats, räcker det inte med att räkna upp de problem som det drabbats av. I rapporten finns inget svar på hur den aktuella situationen skulle ha varit utan programmet, en fråga som normalt borde finnas med i en utvärdering. Det finns till exempel bevis för att den totala förlusten av de vilda djurens naturliga boplatser i Campfire-områdena är mycket mindre jämfört med den generella förlusten i Zambezi-dalen. Ett program av denna typ ger för övrigt inte bara kvantitativa resultat utan också andra effekter (t.ex. ökat inflytande för lokalsamhällena eller ökat självbestämmande) som också skulle behöva analyseras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1663/98

från Ian White (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Italienska mjölkkvoter

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att bemöta rapporterna om att den italienska regeringen påstås ha erbjudit sig att betala 80 % av de italienska mjölkproducenternas böter vid produktion över kvoterna?

Kontrolleras det att alla registrerade mjölkproducenter i Italien verkligen producerar mjölk?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 juli 1998)

Den italienska regeringen har inte erbjudit producenterna att betala 80 % av den avgift som tas ut om den individuella kvoten överskrids. I enlighet med lag nr 5 av den 27 januari 1998 har den italienska regeringen däremot till producenterna betalat tillbaka vissa belopp som hållits inne såsom förhandsbetalning på den avgift som de var skyldiga och som var högre än det belopp som skulle betalas till Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ). Enligt de italienska bestämmelserna är en producent tvungen att, så snart han överskridit sin individuella kvot, för all mjölk som levereras under resten av regleringsåret till uppköparen betala ett förskott på den preliminära avgift som tas ut innan beräkning och utjämning genomförts på nationell nivå. Följaktligen förfogar uppköparen ofta över summor som är högre än de som skall betalas efter beräkningen och utjämningen på nationell nivå. Det är av denna anledning, med hänsyn till de belopp som uppköparna hållit inne som förskott till avgifterna som skulle betalas för perioderna 1995-1996 och 1996-1997, som en del av förskottsinbetalningarna återbetalats för perioden 1996-1997.

Vad beträffar den andra frågan har den italienska regeringen inlett en serie åtgärder för att kontrollera att de beviljade kvoterna är korrekta. De talrika kontroller som blivit följden av detta på såväl producent- som uppköparnivå är ännu inte avslutade.

Kommissionen följer på nära håll utvecklingen av situationen inom mjölksektorn i Italien och kommer att vidta ta de åtgärder som krävs för att säkerställa att gemenskapsbestämmelserna följs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1866/98

från Peter Crampton (PSE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Demokratiska rättigheter i Estland

Estland tillhör de länder som kan komma i fråga för medlemsskap i Europeiska unionen den i första omgången. Är kommissionen tillfredsställd med de framsteg som har gjorts hittills för att uppnå demokratiska rättigheter för den stora andel av Estlands befolkning som inte är född i Estland eller vars föräldrar och farföräldrar inte är födda i Estland?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(14 juli 1998)

I det partnerskap inför anslutningen som antogs av kommissionen i mars 1998, understryks med hänvisning till kommissionens yttrande om Estlands ansökan om medlemskap i gemenskapen att åtgärder måste vidtas för att underlätta naturaliseringsprocessen och bättre integrera dem som inte är estniska medborgare, inbegripet statslösa barn. Undervisningen i estniska för dem som inte talar språket måste också förbättras. Den estniska regeringen har lagt fram lagförslag för genomförande av rekommendationer från representanten för nationella minoriteter i Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE), och förslagen behandlas för närvarande i det estniska parlamentet. Kommissionen följer noga utvecklingen på området.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 013 , 18/01/1999 s. 0021



SKRIFTLIG FRÅGA E-1135/98 från José Apolinário (PSE) till kommissionen (24 april 1998) Ämne: Den andra gemenskapsstödramen och Azorerna Azorerna (Portugal) hör till gemenskapens yttersta randområden och har därför tilldelats en speciell ställning i EU-fördraget. Kan kommissionen redogöra för det gemenskapsstöd som området erhöll från strukturfonderna under tiden 1994-1999 (vilka politiska åtgärder vidtogs och hur stora var de ekonomiska beloppen) och vilka möjligheter till stöd anser kommissionen att det finns inom ramen för gemenskapsstödramen för 2000-2006?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1079/98

från Jean-Antoine Giansily (UPE) till kommissionen

(7 april 1998)

Ämne: Kommissionens grönbok om vertikala begränsningar i EG:s konkurrenspolitik

Europaparlamentet antog den 18 juli 1997 en resolution om grönboken om vertikala begränsningar i EG:s konkurrenspolitik (A-0242/97)(1).

Efter den konferens som anordnades av GD IV den 6 och 7 oktober för att höra berörda sektorer fick ledamöterna intrycket av att det inte finns några tydliga riktlinjer, utan att det tvärtemot fortfarande förekommer olika komplicerade och förvirrade varianter, och att ingen hänsyn tas till de invändningar som gjorts mot de alternativ i grönboken som har marknadsandelar som utgångspunkt.

Anser kommissionen att det är förnuftigt att fortsätta in i denna återvändsgränd som industrin och distributörerna nästan enhälligt motsätter sig och som parlamentet, Ekonomiska och sociala rådet, Regionkommittén och några nationella regeringar har fört fram viktiga invändningar emot?

(1) EGT C 286, 22.9.1997, s. 347.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1469/98

från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Personalantalet i GD VI

Kan kommissionen ange hur många tjänstemän i kategori "A" som är anställda på heltid i generaldirektorat VI (jordbruk) inom följande ansvarsområden:

- Djurens välfärd (jordbruk, transport, slakt)

- Rester i livsmedel (inbegripet rester av hormoner och antibiotika)

- Zoonoser (salmonella, campylobacter, listerios, etc.)

Kan kommissionen också ange om dessa tjänstemän är fast anställda, tillfälligt anställda eller om de är utstationerade nationella experter och i de två senare fallen när de kommer att upphöra sin tjänstgöring på kommissionen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Den enhet inom generaldirektoratet för jordbruk som ansvarar för dessa frågor är VI/B.II.2 "Veterinär och zooteknisk lagstiftning". På denna enhet finns 22 tjänstemän i kategori A.

Inom ansvarsområdet djurens välfärd (jordbruk, transport och slakt) finns en tillfälligt anställd tjänsteman i kategori A vars kontrakt går ut den 15 juli 1998 samt en nationell expert i kategori A vars kontrakt går ut den 31 januari 1999.

Inom ansvarsområdet rester i livsmedel (inbegripet rester av hormoner och antibiotika) finns en tillfälligt anställd i kategori A. Dennes kontrakt går ut den 31 augusti 1998.

Inom ansvarsområdet zoonoser (salmonella, campylobacter, listerios) finns en nationell expert i kategori A anställd. Dennes kontrakt upphör den 31 januari 2001.