ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0191/98 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (5 februari 1998)

Ämne: Dubbelt medborgarskap för italienare i Belgien

Strasbourgkonventionen av den 6 maj 1963 reglerar fall av flerfaldigt medborgarskap och innebär i praktiken att den som har förlorat eller frivilligt frånsagt sig ett medborgarskap kan återvinna det, eftersom det i konventionen slås fast att den inte påverkar olika bestämmelser i internationella avtal.

Protokollet till konventionen har till exempel möjliggjort avtalen mellan Italien och Frankrike och mellan Italien och Nederländerna där dubbelt medborgarskap medges.

Kan kommissionen för att undanröja hindren för den fri rörligheten och förverkliga den fria rörligheten för personer vidta lämpliga åtgärder för att få Strasbourgprotokollet att omfatta de europeiska länder där många italienska medborgare är bosatta?

Kan kommissionen också, med hänsyn till det italienska samfundets tydliga närvaro i Belgien, snarast utvidga Strasbourgprotokollet till förbindelserna mellan Belgien och Italien för att de italienare som är bosatta i Belgien och som vill ansöka om återvinning av sitt ursprungsmedborgarskap skall kunna erhålla detta och samtidigt behålla det belgiska medborgarskap som de erhållit genom frivillig naturalisering?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 april 1998)

Enligt artikel 8 i EG-fördraget skall varje person som är medborgare i en medlemsstat vara unionsmedborgare.

I förklaring nr 2 om medborgarskap i en medlemsstat, vilken är bifogad EU-fördragets slutakt, anges att när det i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen hänvisas till medborgare i medlemsstaterna, skall frågan om en persons medborgarskap i en viss medlemsstat avgöras uteslutande genom hänvisning till den berörda medlemsstatens egna lagstiftning.

Det är följaktligen den berörda medlemsstaten som har behörighet att fastställa villkoren för förvärv och förlust av medborgarskap. Slutande av bilaterala eller multilaterala avtal om villkoren för förvärv och förlust av medborgarskap omfattas också av medlemsstaternas behörighet. Kommissionen har därför inte rätt att ingripa på det sätt frågeställaren önskar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0268/98 från Yiannis Roubatis (PSE) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Sanktionspolitikens tragiska konsekvenser för befolkningen i Irak

Som vi alla vet har sanktionerna mot Hussein-regimen i Irak tragiska konsekvenser för landets befolkning, i synnerhet för landets barn som lider av undernäring och brist på mediciner.

Mot bakgrund av att man kan ifrågasätta i vilken mån sanktionspolitiken har lett till önskade resultat, och det faktum att situationen för befolkningen är sådan att ingen civiliserad stat längre kan blunda för den, vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Vilken hållning intar kommissionen till ovanstående?

2. Har kommissionen för avsikt att vidta några som helst åtgärder för att lindra nöden hos den lidande befolkningen, särskilt med tanke på barnen som lider av undernäring och brist på mediciner?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (9 mars 1998)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på dennes skriftliga fråga E-4056/97 ((EGT C 187, 16.6.1998, s.117 )).

Kommissionen tillägger vidare att Förenta nationernas generalsekreterare den 2 februari 1998 lade fram ett förslag för FN:s säkerhetsråd om att Irak ökar sin oljeförsäljning från 1 900 miljoner ecu till 4 500 miljoner ecu under en sexmånadersperiod.

Inom ramen för kommissionens plan för humanitärt bistånd till Irak (10 miljoner ecu) för det första halvåret 1998 finansierar kommissionen ett program för extra livsmedelstilldelning till undernärda barn och deras familjer, tillhandahållande av läkemedel till sjukhusens barn- och mödravårdsavdelningar, vidare för att förbättra de sanitära förhållandena vid primärvårdscentraler och primärskolor, samt stöd till rening av dricksvatten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0096/98 från José Valverde López (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Klassning av nikotin som ett tillsatsmedel

Vid plenarsammanträdet i december 1997 förklarade Europeiska kommissionen att olika åtgärder höll på att vidtas för att få nikotin klassat som ett tillsatsmedel i EU.

Kan kommissionen redogöra för vilka konkreta initiativ som är på gång och när man kan räkna med att nikotin klassas som ett tillsatsmedel i EU?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (6 mars 1998)

Parlamentet yttrade sig om kommissionens meddelande om gemenskapens nuvarande och planerade roll när det gäller bekämpning av tobak och rökning ((KOM(96) 609 slutlig. )) i december 1997 och kommissionen undersöker för närvarande i vilken utsträckning man kan vidta åtgärder som gäller de olika punkterna i meddelandet och i vilken ordning dessa åtgärder skall vidtas. För närvarande prioriteras framför allt en översyn av rådets direktiv 90/239/EEG av den 17 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter ((EGT L 137, 30.5.1990. )) och rådets direktiv 92/41/EEG av den 15 maj 1992 om ändring av direktiv 89/622/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror ((EGT L 158, 11.6.1992. )) och undersökning av vilka möjligheter det finns till gemensamma åtgärder som gäller tillsatsämnen i tobaksvaror.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0004/98 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (29 januari 1998)

Ämne: Avfall från elektriska batterier

Enligt ett meddelande från kommissionen har denna beslutat att inför EG-domstolen väcka talan mot Grekland med anledning av landets genomförande av direktiv 91/157/EEG ((EGT L 78, 26.3.1991, s. 38. )) om elektriska batterier och ackumulatorer som innehåller farliga ämnen.

Jag vill fråga kommissionen:

1. Om den förfogar över uppgifter om hur detta avfall hanteras i Grekland?

2. Vilka de rättsliga argument som anförs mot Grekland är?

3. Varför kommissionen väcker åtal först efter fem år, då medlemsstaterna borde ha lämnat in programmen redan i september 1992?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (2 mars 1998)

1. Uppgifter om hur farliga ämnen som ingår i batterier och ackumulatorer ingår i ministerbeslut nr 73537/1438 ((Greklands officiella tidning nr 781, volym II av den 12.9.1995. )), genom vilket rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen ((EGT L 78, 26.3.1991. )) införlivas i grekisk lagstiftning. Dessutom kan vissa uppgifter eventuellt finnas i de program som avses i artikel 6 i direktivet.

2. I artikel 6 i direktiv 91/157/EEG fastställs en rad mål som skall uppnås. Enligt denna artikel skall medlemsstaterna för att uppnå dessa mål sammanställa program som skall delges kommissionen senast den 17 september 1992. Grekland har inte lämnat in dessa program inom den tidsfrist som utsatts i direktivet, och därför har kommissionen beslutat inleda det förfarande som avses i artikel 69 i EG-fördraget.

3. Den tid som förflutit sedan tidsfristen för anmälan av programmen förflutit, och sedan det datum då kommissionen beslöt att föra talan mot Grekland inför domstolen kan till fullo förklaras med hänsyn till de förfaranden som krävs för tillämpning av artikel 169 i EG-fördraget och med tanke på kommissionens interna förfaranden.

Det första brevet med begäran om upplysningar i ärendet sändes till de grekiska myndigheterna i december 1992. Efter bilaterala kontakter och brevväxling delgav kommissionen i november 1995 den grekiska regeringen en formell underrättelse i ärendet. Eftersom svaren på detta brev inte var tillfredsställande avgav kommissionen ett motiverat yttrande i maj 1997. Slutligen beslöt kommissionen, efter ett otillfredsställande svar på sitt motiverade yttrande, att anhängiggöra tvisten vid domstolen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0315/98 från Maj Theorin (PSE) till rådet (9 februari 1998)

Ämne: EU:s uppförandekodex

En av det brittiska ordförandeskapets prioriterade frågor är att lägga fram en uppförandekodex för vapenhandel. En sådan kodex bör vara rättsligt bindande.

Kommer EU:s uppförandekodex att gälla export och produktion på licens av en lång rad av varor och tekniker som också inbegriper de viktigaste konventionella vapnen, alla typer av små och lätta vapen, utrustning och tjänster för polisiärt och paramilitärt bruk och teknik som både kan användas för civila och militära ändamål?

Svar (27 april 1998)

Det fransk-brittiska förslaget till uppförandekodex för EU i fråga om vapenförsäljning syftar till att sätta upp höga gemensamma normer för export av konventionella vapen och teknik för militärt bruk från alla medlemsstater i EU.

Förslaget granskades första gången den 17 februari 1998 av den behöriga arbetsgruppen inom rådet. Det är därför inte möjligt att på detta stadium av processen ange vilken omfattning och precisionsgrad som räckvidden för kodexens tillämpning kommer att ha, när den slutligen kommer att antas av rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0077/98 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Drivgarn

Under de förhandlingar som ägde rum vid FN:s generalförsamling förra året ville Europeiska kommissionens representant inte godkänna en motion som innehöll krav på att otillåtna drivgarn skulle konfiskeras och förstöras. Representanten hävdade att kommissionen endast gått med på förbud mot drivgarn, inte att drivgarnen skulle förstöras.

Den brittiska regeringen har meddelat att man under sitt ordförandeskap har för avsikt att införa förbud mot användningen av drivgarn. Kan kommissionen ange vilka eventuella rekommendationer man tänker utfärda beträffande hanteringen av dessa drivgarn i den händelse de förbjuds? Hur skall man kunna garantera att drivgarn inte säljs till andra länder och orsakar att dessa länders fiskbestånd töms och att deras fiskerinäring därmed utarmas?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (17 mars 1998)

Vid FN:s generalförsamlings senaste sammanträde, i november 1997, antogs med stöd från gemenskapen två resolutioner om fiske varav den ena gällde drivgarn.

Inget förslag om konfiskering och förstörelse av illegala drivgarn framfördes från någon av de regeringar som närvarade vid detta sammanträde. Kommissionens representant kunde följaktligen inte vid något tillfälle ta ställning i denna fråga.

Beträffande det initiativ som det brittiska ordförandeskapet tagit med målsättning att förbjuda drivgarn i havet kan kommissionen inte annat än vara nöjd med detta. Det blir nödvändigt att säkerställa att förbuden efterlevs och kommissionen kommer att vara mycket vaksam på denna punkt. Lämpliga metoder bör fastställas i god tid men kommissionen anser att det som för närvarande har högsta prioritet är att enighet uppnås i rådet om principen att fiske med drivgarn i havet skall upphöra.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 223 , 17/07/1998 s. 0109



SKRIFTLIG FRÅGA E-0094/98 från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (30 januari 1998) Ämne: Utnyttjandet av strukturfondernas och sammanhållningsfondens resurser Skulle kommissionen kunna upplysa mig om hur resurserna inom strukturfonderna och sammanhållningsfonden utnyttjas totalt (absoluta belopp och procenttal) av de enskilda medlemsstaterna 1) i relation till de sammanlagda resurserna för hela den pågående programperioden (1994-1999)? 2) i relation till planeringen fram till slutet av 1997? Svar avgivet av Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (3 april 1998) På grund av svarets längd, inräknat ett antal tabeller, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0007/98 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (29 januari 1998)

Ämne: Vidareutbildning av grundskollärare med examen från lärarakademier

För grundskollärarna i Grekland är möjligheten till vidareutbildning viktig med tanke på deras tjänstesituation, eftersom utbildningsbevisen efter avlagd examen vid någon av lärarakademierna och därefter avslutad fortbildning likställs med utbildningsbevisen för lärare med universitetsexamen. Vidareutbildningen finansieras genom åtgärd 1.3 a i delprogrammet Allmän och teknisk utbildning, som ingår i programmet Utbildning och grundläggande yrkesutbildning. Dessvärre förekommer ett antal problem i samband med genomförandet av denna åtgärd. De lärare som deltar i vidareutbildningen är få till antalet och resorna samt reseersättningarna verkar vålla problem. Jag vill fråga kommissionen om följande:

1. Skulle det - mot bakgrund av att seminarierna äger rum efter arbetstid - vara möjligt att utlokalisera flera utbildningscentraler, för att på så sätt minska reseavstånden, eftersom en del studerande nu nödgas resa 100 km för att delta i undervisningen?

2. Är det möjligt att ordna med ekonomisk ersättning för studerandena, eller för dem som nödgas förflytta sig mellan stora avstånd eller - fram för allt - för sådana studerande som avslutat sina studier vid någon av lärarakademierna och nu går arbetslösa?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (9 mars 1998)

Enligt förordningarna om strukturfonderna har de nationella myndigheterna ansvaret för utförande av olika åtgärder. Icke desto mindre skulle kommissionen vilja informera parlamentsledamoten om att utbildningsseminarier har decentraliserats i den utsträckning som universiteten, som är ansvariga för genomförande av dessa åtgärder, anser att det är nödvändigt och lämpligt med beaktande av kvaliteten på den utbildning som erbjuds.

Även om både de studerandes ersättning och resekostnader är ersättningsberättigade kostnader enligt artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 2084/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 4255/88 om genomförandebestämmelser för förordning (EEG) nr 2052/88 avseende Europeiska socialfonden ((EGT L 193, 31.7.1993 )), omfattas endast resekostnader av programmet i denna åtgärd. Den viktigaste orsaken till detta är åtgärdens höga kostnader beroende på antalet studerande (omkring 16 000) och antalet utbildningstimmar (olika kategorier allt efter deras praktiska erfarenhet).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0215/98 från Iñigo Méndez de Vigo (PPE) till rådet (11 februari 1998)

Ämne: Brådskande hjälp till Nordkorea

Nordkorea drabbas för tillfället av en hungersnöd som är bland de värsta i landets historia. Landet förfogar endast över en livsmedelsreserv för tre dagar, vilket innebär att miljontals medborgare befinner sig i en katastrofal situation och erhåller endast 180 gram spannmål om dagen. Denna situation förvärras för de 2,8 miljoner nordkoreaner (en av åtta) som fortfarande drabbas av de allvarliga följderna av såväl översvämningarna åren 1995 och 1996 som virvelstormarna år 1997. Bägge naturkatastrofer förstörde en stor del av landets skörd.

Nordkorea har för närvarande ett behov av 8 000 ton frö för att kunna så sina åkrar i tid och sålunda kunna försörja sin befolkning. Har rådet, mot denna bakgrund, för avsikt att bistå med nödvändiga medel för att lindra den allvarliga situation i vilken Nordkorea för närvarande befinner sig?

Svar (11 maj 1998)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro i fråga om livsmedelssituationen i Nordkorea. Det har varit svårt att bedöma hur allvarlig situationen är, inte minst på grund av att den nordkoreanska regeringen har brustit i öppenhet i denna fråga och på grund av att experter från de humanitära organisationer som arbetar i Nordkorea inte har rätt att röra sig fritt i landet.

Europeiska kommissionen har emellertid redan beslutat om ett hjälppaket värt 55 miljoner ecu. Europeiska unionens och dess parters gemensamma insatser i form av humanitär hjälp under 1997 har varit väsentliga för att möta denna situation, som beror på strukturella svagheter i Nordkoreas ekonomi och som förvärrats av en serie naturkatastrofer sedan 1995.

Det finns anledning att tro att situationen kommer att vara fortsatt allvarlig. Mot bakgrund av WFP:s (Världslivsmedelsprogrammet) senaste vädjan och en rundabordskonferens med UNDP (Förenta nationernas utvecklingsprogram) i mars 1998 om Nordekoreas behov, överväger unionen för närvarande med vilka medel den kan bidra till att lindra det nordkoreanska folkets nöd.

Medan kortsiktiga åtgärder inte är någon hållbar lösning på Nordkoreas problem är det rådets mening att målinriktat humanitärt stöd även fortsättningsvis kommer att spela en nyckelroll för att förhindra ytterligare nedgång när det gäller att tillgodose grundläggande behov, särskilt för de mest sårbara.

Ytterligare information om EU:s hjälp till Nordkorea återfinns i svaret på parlamentsfråga E-3399/97.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0267/98 från Yiannis Roubatis (PSE) till rådet (17 februari 1998)

Ämne: Sanktionspolitikens tragiska konsekvenser för befolkningen i Irak

Som vi alla vet har sanktionerna mot Hussein-regimen i Irak tragiska konsekvenser för landets befolkning, i synnerhet för landets barn som lider av undernäring och brist på mediciner.

Mot bakgrund av att man kan ifrågasätta i vilken mån sanktionspolitiken har lett till önskade resultat, och det faktum att situationen för befolkningen är sådan att ingen civiliserad stat längre kan blunda för den,

vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Vilken hållning intar kommissionen till ovanstående?

2. Har kommissionen för avsikt att vidta några som helst åtgärder för att lindra nöden hos den lidande befolkningen, särskilt med tanke på barnen som lider av undernäring och brist på mediciner?

Svar (30 april 1998)

Europeiska unionen är allvarligt oroad över den irakiska civilbefolkningens lidande, särskilt barnens. Den har därför från första början givit sitt starka stöd till säkerhetsrådets resolution 986 som gör det möjligt för Irak att sälja olja för att köpa livsnödvändiga varor till medborgarna.

Vid sitt möte den 23 februari 1998 välkomnade rådet FN:s säkerhetsråds beslut om att i betydande grand utöka och främja ¨olja-för-mat¨-programmet och uppmanade Irak att underlätta ansträngningarna att tillhandahålla humanitärt stöd.

Förutom sitt aktiva stöd till ¨olja-för-mat¨-arrangemanget är unionen den huvudsakliga bidragsgivaren i fråga om humanitärt stöd till befolkningen i Irak.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0091/98 från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen (20 januari 1998)

Ämne: RAI:s missbruk av sin dominerande ställning avseende radiosändningar

Det italienska kommunikationsministeriet har nyligen ingått ett avtal med det italienska radio- och TV-bolaget RAI. RAI har beviljats rätten att skapa ett särskilt radionät på nationellt område för att sända från parlamentets arbete, och detta utan att man gett andra operatörer möjlighet att lämna konkurrerande anbud till ministeriet, i ett öppet och korrekt anbudsförfarande.

Fram till den 21 november 1997 har Radio Radicale skött radiosändningar från parlamentet, i enlighet med ett avtal som ingicks med post- och telekommunikationsministeriet den 21 november 1994. Flera gånger har ministeriet sedan vägrat att förnya avtalet.

Skulle kommissionen kunna klargöra om RAI misstänks ha gjort sig skyldig till missbruk av sin dominerande ställning för att befästa en redan stark position i Italien och utvidga den till europeiska närliggande marknader?

Anser inte kommissionen att det skulle vara lämpligt att för radiosändningarna från parlamentet genomföra ett anbudsförfarande på europeisk nivå grundat på gällande gemenskapsbestämmelser?

Skulle kommissionen dessutom kunna kontrollera om ett missbruk skadar konkurrenternas intressen på den nationella radiosändningsmarknaden och konsumenternas/lyssnarnas rätt till mångfald i nyhetsutbudet? Dessa sistnämnda drabbas för övrigt av en höjning av radiolicensavgiften som gynnar RAI.

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Parlamentsledamoten fäster kommissionens uppmärksamhet på problemet huruvida ett tjänstekontrakt som skall ha ingåtts mellan det italienska kommunikationsministeriet och det italienska radio- och TV-bolaget RAI är förenligt med gemenskapslagstiftningen. Syftet med kontraktet är att RAI skall skapa en särskild radiostation enbart för sändningar från parlamentets arbete. I synnerhet ber man kommissionen att undersöka om detta skulle kunna utgöra ett fall av missbruk av dominerande ställning till nackdel för konkurrenterna och lyssnarna, vars intressen bättre skulle tillvaratas genom ett tjänstekontrakt som tilldelas genom anbudsförfarande.

Enligt de uppgifter som kommissionen har fått godkände det italienska ministerrådet den 16 januari 1998 ett lagförslag om att ge Radio Radicale tillstånd att under innevarande år fortsätta med radiosändningarna från parlamentets arbete. Avsikten är att senare upphandla denna tjänst genom öppet anbudsförfarande.

Med hänsyn till detta anser kommissionen att det på det här stadiet inte finns några skäl som, enligt parlamentsledamotens önskemål, berättigar inledandet av en undersökning om eventuellt missbruk av dominerande ställning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0138/98 från Hugh McMahon (PSE) till kommissionen (23 januari 1998)

Ämne: Flyget mellan Bryssel och Strasbourg

Känner kommissionen till att det kommit in ett antal klagomål över att det inte finns några sparpriser att tillgå på Sabena World Airlines flygningar mellan Bryssel och Strasbourg under parlamentets sessionsveckor? Kunde kommissionen undersöka om detta är ett brott mot konkurrensreglerna, i och med att det ovannämnda flygbolaget har monopol på denna linje?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (18 februari 1998)

Kommissionen känner inte till några klagomål om att det inte går att köpa biljetter i ekonomiklass hos Sabena Belgian World Airlines på sträckan Bryssel*Strasbourg under parlamentets sessionsveckor.

Genom antagandet av det tredje avregleringsprogrammet för civil luftfart skapade kommission en rättslig ram inom vilken lufttrafikföretagen kan sätta sina priser i enlighet med sina försäljningsregler. Kommissionen saknar behörighet att bestämma vilka priser ett företag skall ta ut. Kommissionen skulle emellertid kunna överväga att vidta åtgärder vid överträdelse av konkurrensreglerna i artikel 85 i EG-fördraget - till exempel om lufttrafikföretag gör upp om gemensamma priser - och artikel 86 i EG-fördraget - till exempel om lufttrafikföretag missbrukar sin dominerande ställning genom att förhindra en konkurrent att inleda trafik på en särskild sträcka genom att själva ha alltför låga priser. Det faktum att sträckan för närvarande endast trafikeras av ett lufttrafikföretag utgör inte i sig en överträdelse av konkurrensreglerna. Det är inte bara under parlamentets sessionsveckor som det inte förekommer ekonomiklassbiljetter på den nämnda sträckan. Det går att köpa billigare biljetter året runt under förutsättning att man stannar borta över helgen. Detta utgör inte i sig en överträdelse av konkurrensreglerna.

Kommissionen är dock inte begränsad till att vidta åtgärder enligt konkurrensreglerna. Enligt rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av den 23 juli 1992 om biljettpriser och tariffer för lufttrafik ((EGT L 240, 24.8.1992. )) kan medlemsstater kräva att uppgift om flygpriser lämnas till dem. Om ett biljettpris är orimligt högt, till skada för kunderna i förhållande till lufttrafikföretagets på lång sikt fullt ut fördelade relevanta kostnader kan de berörda medlemsstaterna ingripa och upphäva tillämpningen av baspriset. Kommissionen kan dessutom på grundval av ett klagomål från en part med legitimt intresse, undersöka om flygpriserna uppfyller kriterierna i denna förordning.