ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3577/97 från Hedwig Keppelhoff-Wiechert (PPE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Organisationers medverkan vid urval av områden för livsmiljöer samt vilda djur och växter

Direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter ((EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. )) har som sitt huvudmål att bevara och främja den biologiska mångfalden. Målet med urvalet av områden är att bygga upp ett europeiskt ekologiskt nät av områden som omfattar vissa djur- och växtarters livsmiljötyper och habitat. I artikel 2.3 påpekas att åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv skall ta hänsyn till ekonomiska, sociala och kulturella behov och till regionala och lokala särdrag.

1. Kan kommissionen meddela i vilken utsträckning olika grupper som exempelvis natur- och miljöskyddsföreningar kan delta i urvalet av områden?

2. Direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter innehåller inte några villkor vad gäller nationella förfaranden för urval av områden. Kan kommissionen meddela på vilket sätt grupper som är viktiga för samhället i de olika delstaterna planeras bli delaktiga om föreningar tillåts delta i urvalet av områden?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (1 december 1997)

I artikel 3 och 4 och bilaga III till Habitatdirektivet 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter ((EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. Svensk text i specialutgåva, område 15, volym 11, s. 114. )) beskrivs hur det europeiska nätverket Natura 2000 byggdes upp. Bilaga III innehåller ¨Kriterier för val av områden som kan utses till områden av gemenskapsintresse och till särskilda bevarandeområden¨, och där föreskrivs en uppdelning på två etapper. Etapp 1 är en bedömning på nationell nivå och mynnar ut i en förslagslista över områden av intresse för hela gemenskapen. Etapp 2 är en bedömning på gemenskapsnivå och mynnar ut i en lista över områden av gemenskapsintresse, om vilken enighet råder.

Etapp 1 faller helt inom medlemsstatens behörighetsområde. Frågor som berör enskilda organisationer eller delstatsregeringar (som i Tyskland) faller också under varje medlemsstats eget ansvar.

I etapp 2 bedömer kommissionen vilket gemenskapsintresse de olika förslagen har och hur sammanhängande de är utifrån rekommendationer från vetenskapliga möten för varje biogeografisk region. På dessa möten deltar det europeiska habitatforum i egenskap av kvalificerad paraplyorganisation när det gäller skydd av djur, växter och livsmiljöer, tillsammans med experter från medlemsstaterna och gemenskapen och oberoende vetenskapsmän.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3391/97 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (23 oktober 1997)

Ämne: Affärsturism

År 1996 erhöll kommissionen en rapport om affärsturism som utarbetats av Horwath och Axe. Vad exakt har gjorts för att genomföra rekommendationerna i den?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (19 november 1997)

Våren 1996 offentliggjorde kommissionen en sammanfattning av rapporten ¨Business and conference tourism in the European Economic Area¨. Sammanfattningen har därefter distribuerats på bred front till intresserade organisationer och enskilda samt presenterats vid tre viktiga internationella evenemang.

I rapporten betonades att omsättningen för affärsturismen är stor, uppskattningsvis 162 000 miljoner ecu. Dessutom anses anknytande verksamhet uppgå till dubbla beloppet.

I rapporten drog man slutsatsen att trots att den framtida marknadsutvecklingen anses vara god, behöver den europeiska affärsturistnäringen utarbeta en gemensam policy och en övergripande strategi för att uppnå sina mål. Bland de problem som räknades upp och som inte uteslutande gäller bara för affärsturismen, fanns den stora bristen på alla nivåer på statistik och information om marknaden och trender, ett antal skattemässiga och rättsliga hinder, en stor efterfrågan på särskilda utbildningsinsatser, osammanhängande marknadsföringsprogram och bristande klarhet om hur affärsturismverksamhet skall definieras.

Även om de flesta problem som togs upp främst bör lösas av turistnäringen själv, kan gemenskapen också bidra till att förbättra situationen. I sitt förslag till ett första flerårigt program för europeisk turism, Philoxenia-programmet, (1997-2000) ((EGT C 222, 31.7.1996, ändrat av EGT C 13, 14.1.1997. )) framför kommissionen förslag om att införa en ram inom vilken man kan vidta åtgärder för att stimulera den europeiska turismens kvalitet och konkurrenskraft. De uttryckliga mål som anges i programmet, nämligen att förbättra kunskaperna på turistområdet, att förbättra de rättsliga och ekonomiska villkoren för turismen, att öka den europeiska turismens kvalitet samt att öka antalet turister från länder utanför gemenskapen, ger stort utrymme för att ta upp de problem som rapporten behandlar. Kommissionens förslag diskuteras för närvarande i rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3673/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Val i Kambodja

Kan kommissionen i detalj ange vilka åtgärder som den kommer att vidta för att bidra till att valen i Kambodja nästa år kan genomföras på ett korrekt sätt?

Under de senaste månaderna har det ständigt rapporterats om brott mot de mänskliga rättigheterna i Kambodja. Bland annat har politiska aktivister trakasserats och många journalister och aktivister för de mänskliga rättigheterna har tagits tillfånga.

Som ett resultat av dessa överträdelser har man uttryckt oro över att omständigheterna kring valen inte kommer att vara fredliga.

Har kommissionen för avsikt att vidta några särskilda åtgärder för att säkerställa att de kandidater som ställer upp i valen inte utsätts för några risker?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (16 december 1997)

Till följd av det positiva yttrande som medlemsstaterna avgav vid det möte som Kommittén för bistånd till utvecklingsländer i Asien och Latinamerika höll den 11 september 1997 har kommissionen beslutat bidra med 9,5 miljoner ecu till valprocessen i Kambodja. Av detta bidrag är upp till 7 miljoner ecu avsedda för att täcka kostnaderna för upprättandet av en röstlängd och de resterande 2,5 miljonerna ecu för att bidra till inrättandet av ett observationsorgan.

Kommissionen är fullt medveten om den politiska situationen i Kambodja som den följer i nära samråd med medlemsstaterna, Förenta nationerna och Sammanslutningen av sydostasiatiska stater (ASEAN). Kommissionen har för övrigt med särskild uppmärksamhet följt de fall av kränkningar av de mänskliga rättigheterna som tidigare påtalats. För att avvärja ett valklimat som riskerar att ge upphov till hot och våldshandlingar har kommissionen uttryckligen angivit en klausul enligt vilken dess åtgärder för att stödja valprocessen kan dras in om detta inträffar.

Vad gäller lämpliga åtgärder för kandidaternas säkerhet är detta en fråga om ett gemensamt och samordnat tillvägagångssätt på platsen med varje företrädare för världssamfundet som deltar i valprocessen och särskilt med dem som har till uppgift att inhämta upplysningar, utreda och tillämpa de skyddsförfaranden som planeras för kandidaterna i valet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3100/97 från Ben Fayot (PSE) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Försäljning av tidningar i Europaparlamentets tidningskiosker

Trots ansträngningar så går det fortfarande inte att köpa luxemburgska tidningar i Europaparlamentets tidningskiosker, vare sig i Strasbourg eller Bryssel, och inte heller i kommissionens lokaler i Bryssel.

Orsaken verkar vara den alltför höga avgift som de ansvariga distributörerna tar ut på utländska tidningar.

Anser inte kommissionen att det strider mot den fria rörligheten och pressfriheten i Europeiska unionen att det finns distributörer med mer eller mindre monopol som gör på det här viset?

Har kommissionen redan undersökt distributionen av dags- och veckopress i Europa vad gäller möjligheten till försäljning i utlandet, oavsett vilket som är ursprungslandet?

Om kommissionen har konstaterat att det förekommer brott mot principen om fri rörlighet på den inre marknaden, har den för avsikt att åtgärda detta och i så fall hur?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar (13 november 1997)

Till kommissionen har varken inkommit klagomål eller konkreta uppgifter om att distributörer av dags- och veckopress skulle missbruka sin dominerande ställning på ett sätt som hindrar den gränsöverskridande handeln med tidningar och tidskrifter i allmänhet eller med luxemburgska tidningar i Strasbourg eller Bryssel i synnerhet.

Kommissionen har nyligen tagit del av resultaten från en undersökning som rör distributionssystemen för tidningar och tidskrifter i samtliga medlemsstater, systemens växelverkan över gränserna och deras inverkan på prisstrukturen för tidningar och tidskrifter. Kommissionen granskar för närvarande resultatet av undersökningen, av vilket det framgår huruvida distributionskostnaderna påverkar den gränsöverskridande försäljningen av tidningar. I undersökningen behandlas även en rad andra faktorer.

Om kommissionen skulle komma fram till att det föreligger ett hinder eller missbruk som är oförenligt med konkurrensreglerna eller den gemensamma marknadens funktion, kommer den att vidta nödvändiga åtgärder inom ramen för gällande bestämmelser i fördraget och underrätta parlamentet om detta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3664/97 från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: Utvidgning av den exklusiva fiskezonen i Medelhavet

Den spanska regeringen beslutade nyligen att utvidga sin exklusiva fiskezon i Medelhavet till 50 sjömil, vilket är allmänt känt.

Kan kommissionen ta reda på vilken rättslig grund i folkrätten och gemenskapsrätten den spanska regeringen kan använda som stöd för detta beslut?

Kan kommissionen också förtydliga om detta beslut utesluter fartyg som inte är spanska från den exklusiva fiskezonen och likaså om beslutet hindrar fångst av alla fiskarter?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (17 december 1997)

Den spanska regeringen har infört en skyddszon för fiske i Medelhavet 49 nautiska mil utanför baslinjerna med utgångspunkt från Punta Negra - Cabo de Gata. Zonen sträcker sig österut till medianlinjen i förhållande till övriga kuststater.

Den rättsliga grunden för detta beslut, vilket har fattats utan lämpliga förberedande samråd, är artikel 56 i Förenta nationernas havsrättskonvention av 1982. Enligt uppgifter som kommissionen har, har de spanska myndigheterna ännu inte upprättat något sjökort som visar de exakta gränserna för zonen i enlighet med artiklarna 74 och 75 i den konventionen.

Enligt uppgifter från de spanska myndigheterna syftar införandet av denna zon framför allt till att skydda och bevara tonfisk.

Så snart zonen är etablerad kommer gällande gemenskapsrätt att vara tillämplig. Gemenskapens fiskefartyg kommer alltså att ha tillträde utan diskriminering på grund av nationalitet. Tillgång till fiskeresurserna i denna zon för fiskefartyg från tredje land kommer endast att ges på grundval av ett fiskeavtal mellan flaggstaten och gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2848/97 från Laurens Brinkhorst (ELDR) till rådet (13 september 1997)

Ämne: Institutionella villkor för en utvidgning med anledning av resultatet av regeringskonferensens förhandlingar

1. Kan rådet erinra sig uttalandet i slutsatserna från Europeiska rådets möte på Korfu (juni 1994) om att de institutionella villkoren för att säkerställa att unionen fungerar friktionsfritt måste skapas på regeringskonferensen 1996, som därför måste äga rum innan medlemskapsförhandlingarna inleds?

2. Hur får rådet detta uttalande att gå ihop med resultatet av toppmötet i Amsterdam, i synnerhet med ståndpunkten att vägen nu ligger öppen för att inleda utvidgningsprocessen?

3. Anser rådet att dessa institutionella villkor har uppfyllts genom utkastet till Amsterdamfördrag och protokollet om utvidgning?

4. Om svaret är ja på frågan ovan, kan rådet ange vilka de förbättringar av de institutionella villkoren är som motiverar denna uppfattning?

5. Anser rådet att medlemskapsförhandlingarna kan slutföras utan att de institutionella villkoren förbättras för att säkerställa att unionen fungerar friktionsfritt?

Svar (26 januari 1998)

Den ärade parlamentsledamoten erinrar om att Europeiska rådet redan 1994 på Korfu och därefter i Essen föreskrev att institutionella villkor som gör det möjligt att säkerställa att unionen fungerar friktionsfritt skulle skapas på regeringskonferensen 1996, som därför borde ha ägt rum innan medlemskapsförhandlingarna inleddes.

Regeringskonferensen som ägde rum under 1996 och 1997 antog ett antal reformer. Dessa resultat har införlivats i Amsterdamfördraget som undertecknades den 2 oktober 1997.

Ett protokoll om institutionerna inför Europeiska unionens utvidgning har för övrigt bifogats till Amsterdamfördraget. I detta protokoll anges olika aspekter på institutionella reformer inför unionens utvidgning, om vilka förhandlingar måste äga rum i ett senare skede.

Avslutningsvis förklarade Europeiska rådet i Luxemburg den 12*13 december 1997 att unionens utvidgning måste föregås av en förstärkning och förbättring av institutionernas funktion i enlighet med bestämmelserna om institutionerna i Amsterdamfördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3489/97 från Richard Howitt (PSE) till kommissionen (3 november 1997)

Ämne: Bristande samverkan mellan Förenade kungariket och Spanien beträffande arbetsoförmögnas berättigande till socialförsäkringsbidrag

Skulle kommissionsledamoten kunna beakta de principer som uppstått i samband med fallet med min väljare Thomas Hawking som flyttade från Förenade kungariket till Spanien 1995 innan han blev arbetsoförmögen i samband med en allvarlig sjukdom 1996?

Kommissionen bör notera att han kontinuerligt betalade socialförsäkringsavgifter i Spanien, men nekades ersättning på grund av att han i två år inte betalade tillräckligt mycket avgifter och att hans flyttning gjorde honom obehörig att kräva ersättning i Storbritannien eftersom hans tidigare fullt betalda avgifter där hade upphört i samband med hans flyttning, och därmed berättigades han till mindre än två års bidrag.

Håller kommissionen med om att detta uppenbarligen är orättvist? Finns det planer på att lägga fram förslag för att få ett slut på sådana missförhållanden å medborgarnas vägnar när de utövar sin rätt till fri rörlighet inom Europeiska unionen? Vad finns det under tiden för mekanismer hos kommissionen eller medlemsstaterna som tillåter personlig granskning av sådana fall?

Svar från Pàdraig Flynn på kommissionens vägnar (25 november 1997)

Parlamentsledamoten ställer en fråga om migrerande arbetstagares rätt till invaliditetspension.

Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare och deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen ((Denna förordning har uppdaterats genom rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1997 * EGT L 28, 30.1.1997. )) innehåller detaljerade bestämmelser om invaliditet. Särskilt en person som har varit försäkrad i en medlemsstat där pensionsbeloppet är oberoende av försäkringsperiodens längd bör få en pension från den medlemsstat där han var försäkrad vid tidpunkten då han blev arbetsoförmögen. Socialförsäkringsinstitutionen i den berörda medlemsstaten bör fastställa om personen i fråga uppfyller villkoren för att erhålla förmåner med hänsyn till, i förekommande fall, de försäkringsperioder som har fullgjorts enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat (artikel 38). Det enda villkoret är att personen har varit försäkrad under åtminstone ett år i den medlemsstat där pensionsansökan lämnas in.

De uppgifter som parlamentsledamoten har lämnat är emellertid för allmänna för att kommissionen skall kunna fastställa om gemenskapslagstiftningen har följts i detta specifika fall. Därför ber kommissionen att parlamentsledamoten lämnar mer uppgifter om fallet, så att kommissionen kan undersöka dem mot bakgrund av gemenskapslagstiftningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3214/97 från David Martin (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Användning av herrelösa hundar och katter för vivisektion i Belgien

Känner kommissionen till att det verkar som om man bryter mot direktiv 86/609/EEG ((EGT L 358, 18.12.1986, s. 1. )) i Belgien, särskilt mot bakgrund av att det finns videoinspelningar och ögonvittnesskildringar som bevisar att herrelösa hundar och katter används för experiment?

Känner kommissionen vidare till att det finns bevis som visar att hundar och katter får leva under förhållanden som är långt under de lagliga kraven? Och om så är fallet, vilka åtgärder föreslår kommissionen att man skall vidta vad gäller detta brott mot lagstiftningen från en medlemsstats sida?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (19 november 1997)

Kommissionen har redan fått ett klagomål angående de förhållanden som parlamentsledamoten påtalade, och har tagit kontakt med de nationella myndigheterna för att försäkra sig om att rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål följs.

Kommissionen skall fortsätta att undersöka saken på grundval av de klargöranden som har inhämtats. Den kommer att vidta alla nödvändiga åtgärder för att värna om gemenskapslagstiftningen, inbegripet, i förekommande fall, att inleda det överträdelseförfarande som anges i artikel 169 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3431/97 från Patricia McKenna (V) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Olyckstillbud vid kärnenergianläggningen i Sellafield, Storbritannien

Den 11 september 1997 tvingades man stänga av en av de åldrande Magnox-reaktorerna vid Calder Hall i den brittiska kärnenergianläggningen i Sellafield, till följd av ett fel i styrstavsmotorns strömförsörjning.

Trots att ingen radioaktivitet verkar ha läckt ut, ser många ett olyckstillbud i Magnox-reaktorn, av vilken allvarlighetsgrad det än må vara, som en allvarlig utveckling eftersom den teknik som använts börjar bli föråldrad i jämförelse med den utveckling som har skett på området sedan anläggningen byggdes.

Har kommissionen utvärderat säkerhetsnormerna vid Sellafields Magnox-reaktorer och andra åldrande reaktorer i EU? Om inte, kommer den att göra detta? Anser kommissionen att dessa reaktorers säkerhetsnormer är tillfredsställande eller accepterar den det faktum att de i sig är osäkra?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (8 december 1997)

Säkerheten vid en kärnenergianläggning är operatörens ansvar. Denne kontrolleras och godkänns av de nationella kärnsäkerhetsmyndigheterna. Vad gäller Calder Hall genomför operatören British nuclear fuels Ltd regelbundna kontroller för att säkerställa att reaktorernas säkerhet förbättras för att så långt det är möjligt uppfylla dagens normer. Uppgifterna från dessa kontroller överlämnas till kärnsäkerhetsmyndigheterna för en oberoende bedömning och godkännande.

Kommissionen har inte några befogenheter att kräva att säkerheten vid en viss anläggning kontrolleras. Icke desto mindre förespråkar kommissionen diskussioner mellan medlemsstaternas kärnenergimyndigheter i olika frågor, bl.a. åldrade kärnenergianläggningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3193/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Harmonisering av trafikregleringar

Med tanke på det stora antal fotgängare som varje år dödas i trafikolyckor, har kommissionen några planer på att införa lagstiftning som får detta antal att minska avsevärt?

Jag undrar framför allt om kommissionen har några planer på att harmonisera lagstiftningen vad gäller riktlinjerna för åtal mot förare vilka orsakat fotgängares död.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (den 18 november 1997)

Kommissionen har utarbetat ett handlingsprogram som bl.a. innehåller lagförslag i ett försök att minska antalet dödade och skadade på Europas vägar. Parlamentsledamoten hänvisas till meddelandet ¨Ökad vägtrafiksäkerhet inom EU - Programmet för åren 1997-2001 ((KOM(97) 131 slutlig. ))¨, i vilket det utförligt redogörs för kommissionens strategi.

Kommissionen har för närvarande inte några planer på att införa lagstiftning för att harmonisera riktlinjerna för åtal mot förare som orsakat fotgängares död, eftersom detta enligt subsidiaritetsprincipen är ett område som skall överlåtas på medlemsstaternas egna rättssystem.

Kommissionen deltar i rådets arbete med att utarbeta en konvention mellan samtliga medlemsstater för att säkerställa att trafikförseelser som leder till förbud mot att framföra fordon (indraget körkort) och som har begåtts i en annan medlemsstat än den som lagöverträdaren är hemmahörande i, träder i kraft i lagöverträdarens hemland när denne återvänder hem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3418/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Världshandel och djurskydd

Kommissionen har vid flera tillfällen hävdat att det är mer lovande att komma vidare på djurskyddsområdet via multilaterala avtal mellan EU och tredje land.

1. Är detta krav realistiskt mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts när djurskyddsbestämmelser förhandlats fram inom EU? Vilket slags avtal tänker man på konkret?

2. Om denna väg är realistisk, vad talar då emot att parallellt sträva efter en förbättring av Världshandelsorganisationens regler?

3. Vilka åtgärder kan EU i princip vidta för att främja djurskyddet i tredje land?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3414/97, E-3415/97, E-3417/97 och E-3418/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (24 november 1997)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2569/94 från Christine Oddy ((EGT C 145, 12.6.1995. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3569/97 från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Kronisk kopparförgiftning hos lamm

Finns det några europeiska regler om ett tröskelvärde för koppar, över vilket man godkänner diagnosen kronisk kopparförgiftning hos får?

Om sådana regler saknas på europeisk nivå, anser då inte kommissionen att tröskelvärdena bör harmoniseras så att samma förgiftningsnivå erkänns i alla europeiska länder?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3568/97 och E-3569/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (17 december 1997)

Kommissionen har inte tillräckliga upplysningar för att kunna undersöka ärendet och kan därför inte besvara frågan för tillfället. Den skulle vilja uppmana ledamoten att inkomma med flera detaljer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3082/97 från David Thomas (PSE) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Hjälp till fruktodlare

Många fruktodlare i EU har förlorat stora delar av, och i vissa fall hela, sin skörd på grund av den svåra frosten i början av april. Tänker kommissionen bistå med något stöd till dessa odlare?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (24 oktober 1997)

Kommissionen är medveten om de problem som drabbat citrusfruktodlare på grund av den stränga frosten i april 1997, men kan inte erbjuda stöd direkt till dessa odlare för deras förluster. Det är möjligt för medlemsstaterna att erbjuda nationellt stöd i enlighet med artikel 92.2 b i EG-fördraget.

Efter att ha informerats om de stora naturkatastroferna i flera regioner i gemenskapen antog kommissionen nyligen en ändring av verksamhetsprogrammet för producentorganisationer för frukt och grönsaker (förordning (EG) nr 1501/97 av den 29 juli 1997 ((EGT L 202, 30.7.1997. ))), i avsikt att begränsa effekterna av sådana katastrofer på genomförandet och finansieringen av dessa verksamhetsprogram.

Vad beträffar naturkatastrofer innebär denna ändring att värdet på en producentorganisations saluförda produktion anses vara lika med minst 70 % av ett teoretiskt genomsnittsvärde baserat på den areal som omfattas, den genomsnittliga avkastningen och det genomsnittliga pris som erhållits av producentorganisationen för den aktuella produkten under de tre år som föregår naturkatastrofen, i stället för ett år.

I områden som omfattas av mål 1 och mål 5b kan gemenskapen bidra till återuppbyggnaden av det jord- och skogsbruksskydd som tagit skada på grund av naturkatastrofer. Övervakningskommittén för den berörda ramen för gemenskapsstöd eller det berörda samlade programplaneringsdokumentet kan besluta om att ge medel för detta ändamål inom sina nuvarande anslag.