SKRIFTLIG FRÅGA E-2427/00

från Jeffrey Titford (EDD) till rådet

(24 juli 2000)

Ämne: Europeiska unionens militära styrka för snabba ingripanden

1. Vilka planer har rådet på att upprätta en militär styrka för snabba ingripanden?

2. Kan rådet ge besked om följande:

a) Vilka skall besluta om hur denna styrka skall sättas in?

b) Hur många man skulle ingå i den?

c) Hur stor kommer den övriga militära personalen att vara, utöver soldaterna?

d) Stridande personal och hjälppersonal från Förenade Kungariket avlägger i våra dagar en trohetsed till Storbritanniens drottning och den brittiska kronan. Vem kommer de att svära trohet när de sätts in i kamp inom Europeiska unionens militära styrka för snabba ingripanden?

e) Kunde det tänkas att det uppstår en konflikt mellan den trohetsed brittisk militärpersonal avlägger till drottningen och en eventuell trohetsed som de kan komma att få avlägga inför Europeiska unionens militära styrka för snabba ingripanden?

f) Vilka disciplinära arrangemang har företagits med tanke på personalen inom Europeiska unionens militära styrka för snabba ingripanden samt hjälppersonalen?

g) Kommer disciplinsmål inom Europeiska unionens militära styrka för snabba ingripanden att handläggas av de nationella regeringarna eller av Europeiska unionen?

Svar

(10 november 2000)

1. De principer och allmänna överväganden som ligger bakom inrättandet av en styrka för snabba ingripanden fastställdes av stats- och regeringscheferna vid Europeiska rådets möte i Helsingfors. I besluten föreskrivs bland annat att medlemsstaterna (mldr) senast 2003 måste vara i stånd att inom 60 dagar sätta in och därefter under minst ett år underhålla styrkor på upp till 50 00060 000 man som klarar av hela skalan av Petersbergsuppgifter. Denna målsättning är känd under namnet överordnat mål (objectif global de capacités eller headline goal). Europeiska rådet föreskrev också att enheter för snabba ingripanden med en mycket hög grad av beredskap som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till skall kunna ställas till förfogande inom denna frist på 60 dagar. Europeiska rådet i Helsingfors bestämde dessutom att medlemsstaterna skall samarbeta på frivillig basis inom ramen för av unionen ledda operationer och underströk att genom denna process ingen europeisk armé inrättas.

2. Europeiska rådet i Santa Maria da Feira noterade det successiva införandet av den interimistiska kommittén för politik och säkerhetspolitik samt de interimistiska militära organ och strukturer som skapades i Helsingfors dvs. det militära organet, Europeiska unionens kommande militärkommitté, och de militära experterna, Europeiska unionens framtida militära stab. Europeiska rådet noterade att det har fastställts principer och former för de arrangemang som krävs för att ge andra europeiska Nato-medlemmar än EU-medlemmar och kandidatländerna möjlighet att bidra till EU:s militära krishantering. Dessutom uppmanade det alla tredje länder som är partnerländer till EU att bidra till förbättringen av de militära resurserna i Europa.

3. Europeiska rådet i Nice skall få en rapport om utarbetandet av detta överordnade mål liksom av kollektiva mål (dvs. befäl, kontroll och underrättelser, logistik och andra stödenheter) med avseende på militära resurser. Denna rapport skall även omfatta resultaten av konferensen om bidrag till dessa resurser den 20 november, varvid de olika medlemsstaterna kommer att lägga fram sina nationella erbjudanden om bidrag och tredje länder kommer att kunna erbjuda ytterligare bidrag. Förarbetena på detta område gäller särskilt att fastställa vilka styrkor som skall delta i de av unionen ledda Petersbergoperationerna. Dessa överläggningar gör goda framsteg inom rådets nya militära strukturer och organ, med bistånd vid behov av experter från Nato.

4. Det är rådets sak att besluta om en operation med användande av militära styrkor skall sättas in. Vid alla beslut som har militära konsekvenser eller som berör försvarsfrågor skall rådet besluta enhälligt (artikel 23 i EU-fördraget). Varje beslut som fattas av envar företrädare för medlemsstaterna församlade i rådet är ett suveränt nationellt beslut. Därutöver kommer varje medlemsstat att i full suveränitet besluta om dess nationella styrkor skall medverka eller inte. Det kan följaktligen inte bli fråga om en lojalitetskonflikt som de nationella trupperna skulle riskera att ställas inför då de ingår i en multinationell kontingent inom ramen för en av Europeiska unionen ledd operation. Tvärtemot vad den ärade parlamentsledamoten befarar behöver dessa trupper inte avlägga någon ytterligare ed innan de ingår i en multinationell styrka.

5. Antalet man som sätts in beror på typen av operation. Man bör härvid hålla i minnet att unionen måste kunna utföra alla sådana operationer som föreskrivs i artikel 17.2 i EU-fördraget. Likväl varierar nivån på det militära engagemanget tvärs över hela spektrumet av dessa uppdrag, bl.a. så att antalet blir mindre vid exempelvis en operation för humanitärt bistånd till flyktingar och fördrivna än vid ett evakueringsuppdrag, och det blir däremot större när det handlar om återställande av freden då det blir nödvändigt att med våld skilja de stridande parterna åt.

6. Disciplinära bestämmelser har ännu inte varit uppe till diskussion inom rådets organ. Vid tjänstgöring i en multinationell styrka är varje person i normalfallet underkastad nationella disciplinära bestämmelser, liksom för övrigt personalen står under den nationella befälsstrukturens ansvar i varje stat genom den officer från denna stat som har högst grad.