ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3011/02

från Eluned Morgan (PSE) till kommissionen

(23 oktober 2002)

Ämne: Jordbruksbidrag till den brittiska kungafamiljen

Hur mycket får drottning Elizabeth II i bidrag via den gemensamma jordbrukspolitiken? Hur mycket får prins Charles?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 november 2002)

Parlamentsledamoten begär uppgifter om bidrag via den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) som utbetalas till enskilda personer.

Medlemsstaterna är ålagda att sända in vissa bokföringsuppgifter till kommissionen varje år, vars innehåll och form finns exakt beskrivet i gemenskapsrätten. Enligt förordning (EG) nr 45/2001(1), måste kommissionen garantera att dessa uppgifter hålls konfidentiella och i säkert förvar. Det är därför enligt gemenskapsrätten inte tillåtet för kommissionen att lämna den begärda in formationen till parlamentsledamoten.

Parlamentsledamoten rekommenderas att rikta sin begäran direkt till den berörda medlemsstaten som har tillgång till alla nödvändiga uppgifter för att lämna svar till parlamentsledamoten.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter, EGT L 8, 12.1.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3601/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 2002)

Ämne: Föroreningskonsekvenser från den typ av brännolja som fartyget Prestige fraktade Planerade åtgärder mot varaktiga effekter av dessa föroreningar

Vissa uppgifter tyder på att den brännolja Prestige transporterade är av ett mycket giftigt slag. Vilka är de kemiska egenskaperna i brännoljan från Prestige som har släppts ut utanför Galiciens kust? Vilka konsekvenser kan den få för ekosystemet på kort och lång sikt? Vilka saneringsåtgärder är planerade för havsbotten i ett europeiskt område som är så känsligt som Galicien?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 februari 2003)

Den olja som transporterades av Prestige är inte bara tillåten, utan också registrerad av ISO (International Standard Organisation) som tung eldningsolja.

Denna produkt är en restsubstans från raffineringsprocessen. Den kännetecknas av hög viskositet och den är ett förorenande ämne som är mycket svårt att avlägsna när det har spridit sig till havs och längs kusterna. Det rör sig om den mest förorenande typen av eldningsolja, vilket förklarar varför striktare säkerhetsåtgärder är nödvändiga.

Vid sitt möte den 6 december 2002 enades rådet (transport) efter ett förslag från kommissionen om att förbjuda transport av tunga oljor i oljetankfartyg med enkelskrov till eller från hamnar i unionen.

I detta sammanhang har kommissionen, den 20 december 2002(1), tillställt Europaparlamentet och rådet ett förslag till förordning. Den syftar dels till att förbjuda transport av tunga oljeprodukter i oljetankfartyg med enkelskrov till eller från hamnar i unionen, dels till att förkorta den tidsfrist för utfasning av oljektankfartyg med enkelskrov som antagits inom ramen för Erika-I.

Kommissionen har begärt att rådet och Europaparlamentet snarast skall behandla denna text för att den skall kunna antas.

För att göra det möjligt att utvärdera föroreningarnas inverkan på den spanska kusten, planerar kommissionen att bidra till finansieringen av en undersökning om olyckans miljökonsekvenser. Kontakt har tagits med de spanska myndigheterna.

(1) KOM(2002) 780 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2729/02

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 september 2002)

Ämne: Rådgivare med ansvar för utfrågningar i konkurrensärenden

Kommissionen har nyligen stärkt rollen för den rådgivare som är ansvarig för utfrågningar i konkurrensärenden genom att göra honom till övervakare av grundläggande rättigheter i förfarandet, t.ex. rätt till utfrågning och rätt till tillgång till kommissionens handlingar. Samtidigt flyttas rådgivaren av insyns- och öppenhetsskäl från GD Konkurrens och underställs i stället kommissionsledamoten med ansvar för konkurrenspolitiken.

Vem är ansvarig för att anställa denne rådgivare och på grundval av vilka kriterier? Vem bär ansvaret för hans arbete?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(4 december 2002)

För att se till att företag som blir föremål för en tillämpning av konkurrensreglerna (artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget och kontroll av koncentration) får möjlighet att försvara sig har kommissionen utvidgat förhörsombudets uppgifter och ändrat hans administrativa situation genom ett särskilt beslut av den 23 maj 2001 (om kompetensområdet för förhörsombudet i vissa konkurrensförfaranden(1)).

För att vara fullständigt oberoende gentemot det generaldirektoratet som står för undersökningen av ärendena är förhörsombudet nu knutet till den konkurrensansvarige kommissionsledamoten.

Valet och utnämningen av förhörsombudet sker i enlighet med bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna och är fastställt för att bevara dennes oberoende gentemot generaldirektoratet för konkurrens.

Kommissionen ansvarar för förhörsombudets handlingar.

(1) EGT L 162, 19.6.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3305/02

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(21 november 2002)

Ämne: Delegation från kommissionen

På ön Zakynthos sammanträffade en delegation från kommissionens generaldirektorat för miljöfrågor med behöriga lokala och statliga representanter för att diskutera skyddet av sköldpaddan Caretta-Caretta. Kan kommissionen upplysa mig om vad detta möte ledde till? Kunde kommissionens utsända konstatera att brott mot gemenskapslagstiftningen förekommer?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 januari 2003)

Den 35 september 2002 besökte en delegation från kommissionen ön Zakynthos för att kontrollera i vilken utsträckning alla nödvändiga åtgärder hade vidtagits för att skydda havssköldpaddan Caretta caretta i enlighet med domstolens dom av den 30 januari 2002(1). Domstolen konstaterade att Grekland inte hade uppfyllt sina skyldigheter enligt artikel 12.1.b och 12.1.d i direktiv 92/43/EEG(2).

Delegationen från kommissionen konstaterade att framsteg hade gjorts och att situationen hade förbättrats jämfört med tidigare år. Med utgångspunkt i domen tycks det emellertid som om Grekland inte har vidtagit alla åtgärder som är nödvändiga för att följa den, dvs att införa ett effektivt skyddssystem för sköldpaddan. Slutsatserna från detta besök har meddelats de grekiska myndigheterna.

Kommissionen kommer inte att tveka att vidta lämpliga åtgärder för att se till att Grekland rättar sig efter domstolens dom av den 30 januari 2002 beträffande Caretta caretta.

(1) Domstolens dom av den 30 januari 2002, kommissionen mot Republiken Grekland, mål C-103/00, rättsfallssamling 2002, s.1147.

(2) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3534/02

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(3 december 2002)

Ämne: Språklig mångfald

Den kulturella och språkliga mångfalden framställs ofta som en av Europeiska unionens största fördelar. Flerspråkigheten är EU:s kännetecken och något som skiljer unionen från alla andra nuvarande eller tidigare stormakter, vilka skapats genom ett gemensamt, om inte ett enda, språk. För närvarande har EU elva officiella språk.

I realiteten kan man emellertid allt oftare se ett förenklingsfenomen, det vill säga en minskning av antalet officiella språk som även tjänar som arbetsspråk i praktiken. Kostnaderna är ändå inte omåttliga. Flerspråkighetens pris (med elva språk) uppgår till 1 procent av EU:s budget, vilket motsvarar 2,70 euro per medborgare och år.

Jag vill härmed påminna om att EU inte är något aktiebolag som till varje pris bör försöka minska utgifterna. Europeiska unionen är en politisk konstruktion som utgår från principerna rätt och demokrati. En av de praktiska förutsättningarna för utövandet av den demokratiska debatten är varje EU-medborgares rätt att delta på sitt eget språk. Detta medför en viss kostnad. Men det är en del av priset för demokratin, på samma sätt som kostnaden för att anordna val till Europaparlamentet, vilket ingen planerar att förenkla eller avskaffa.

Än mer oroande är uppgifterna i La Quinzaine européenne av den 18 november 2002 om att kommissionens ordförande Romano Prodi och kommissionsledamoten Günther Verheugen skulle ha gett instruktioner om att alla anslutningsförhandlingar skulle föras på engelska. Detta orsakade allmän förvåning hos vissa kandidatländer, t. ex. Bulgarien, som lär ha påpekat att franska och tyska också är vanligt bland ledarna i Sofia.

Kan kommissionen inför detta mycket oroande konstaterande ge närmare upplysningar om dessa uppgifter och mer allmänt ange vilken ståndpunkt den intar i frågan?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(16 januari 2003)

Kommissionen delar parlamentsledamotens engagemang när det gäller de grundläggande principerna och målsättningarna för EU:s språkordning.

Utvidgningen kommer att öka den språkliga mångfalden. EU-medborgare från 25 medlemsstater kommer att kunna använda sitt eget språk i kontakter med de europeiska institutionerna.

Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten om att varken kommissionens ordförande Romano Prodi eller kommissionsledamoten med ansvar för utvidgningsfrågor någonsin gett instruktioner om att alla anslutningsförhandlingar skall föras på engelska.

Anslutningskonferenserna är ett slags regeringskonferenser. Språkordningen för dessa konferenser fastställs därför av företrädarna för deltagarstaterna och inte av kommissionen.

Kommissionen vet av sin erfarenhet från anslutningsförhandlingar på olika nivåer att språkordningen inte på något sätt begränsats till engelska eller något annat av EU:s officiella språk, utan alla EU:s officiella språk har kunnat användas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3166/02

från Emma Bonino (NI) till kommissionen

(6 november 2002)

Ämne: Katastrofen med fartyget Joola

Torsdagen den 26 september 2002 sjönk utanför Gambias kust fartyget Joola som trafikerade mellan Ziguinchor och Dakar, via ön Karabane. Bland de 1 034 personer som befann sig ombord på fartyget har man till dags dato inte påträffat fler än 64 överlevande, så att denna tragedi krävt ungefär 1 000 människoliv. Det handlar utan tvivel om en av de svåraste olyckorna i den civila sjöfartens historia.

Senegals regering har säkert gjort mycket för att rädda de skeppsbrutna, sända hem de olycksdrabbade och hjälpa familjerna till offren och de försvunna, men det är helt uppenbart att en sådan storolycka inneburit ett dråpslag för hela landet.

Vilka åtgärder har Europeiska kommissionen vidtagit för att hjälpa offrens familjer och Senegals regering och på det sättet konkret visa att Europeiska unionen är solidarisk mot ett av de länder som via Cotonouavtalet associerats med unionen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(15 januari 2003)

Kommissionen förfogar inte över några instrument som skulle göra det möjligt att hjälpa familjerna till offren för en olycka.

Kommissionen kan inte lämna humanitärt katastrofbistånd i en sådan situation med stöd av rådets förordning (EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd(1). Avsikten med förordningen är framför allt att rädda och skydda människoliv under och omedelbart efter akuta krissituationer. Sådant bistånd till familjerna till offren för olyckan med fartyget Joola som avses i detta fall hör inte till förordningens tillämpningsområde.

(1) EGT L 163, 2.7.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3503/02

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(10 december 2002)

Ämne: Vilda fåglar och fiske med långrev

Kan kommissionen upplysa mig om vad den tänker göra för att se till att fiskebåtar i EU vidtar åtgärder för att hindra sjöfåglar från att fångas in när de fiskar med långrev?

Hundratusentals sjöfåglar fångas in på det här sättet varje år och går en grym död till mötes.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 januari 2003)

Kommissionen känner till problemet och delar parlamentsledamotens oro.

Problemet är särskilt stort på södra halvklotet där sjöfåglar skyddas genom de regler som antagits av kommissionen för bevarande av marina levande tillgångar i Antarktis (CCAMLR) och som har överförts till gemenskapslagstiftning(1).

Sedan 1998 har CCAMLR antagit nya tekniska åtgärder för att minska dödligheten bland sjöfåglar och havsdäggdjur på grund av olyckshändelser. I juli 2002 lade kommissionen fram ett förslag till rådets förordning(2) som i en enda text för samman alla de tekniska bestämmelser som gäller för fiskeverksamhet som bedrivs av gemenskapens fartyg i området för konventionen. Artiklarna 7 och 8 i den föreslagna förordningen avser särskilt oavsiktligt vållad död hos sjöfågel vid fiske med långrev och vid trålfiske.

Dessutom syftar en av FAO:s (FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation) fyra internationella handlingsplaner till att minska oavsiktlig fångst av sjöfåglar vid fiske med långrev. Detta är ett frivilligt hjälpmedel inom ramen för uppförandekoden för ansvarsfullt fiske som ger ytterligare skydd genom nationella program.

Kommissionen är medveten om behovet av att förbättra den nuvarande situationen. Före utgången av 2003 har kommissionen för avsikt att i enlighet med handlingsplanen(3) lägga fram lagförslag som ökar skyddet för sjöfåglar i unionens vatten.

(1) Rådets förordning (EG) nr 66/98 av den 18 december 1997 om vissa bevarande- och kontrollåtgärder som skall tillämpas vid fiskeverksamhet i Antarktis, och upphävande av förordning (EG) nr 2113/96, artikel 14.3 och bilaga 4, EGT L 6, 10.1.1998.

(2) KOM(2002) 355 slutlig.

(3) KOM(2002) 186 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3060/02

från Frank Vanhecke (NI) till rådet

(25 oktober 2002)

Ämne: Europeiska konventet

I en intervju med Financial Times den 7 oktober i år poängterade Valéry Giscard d'Estaing, som är ordförande för EU:s framtidskonvent med uppgift att utarbeta en europeisk grundlag, att han motsätter sig tanken på ökade befogenheter till kommissionen och förespråkar ett utökat samarbete mellan regeringarna i medlemsstaterna, som måste förbli suveräna. Konventets ordförande är här uppenbart anhängare till en konfederativ modell.

Är det konfederativa synsätt som Valéry Giscard d'Estaing ger uttryck för också rådets synsätt?

Hur ställer sig rådet till konventsordförandens tanke på att eventuellt ersätta namnet Europeiska unionen med Förenade Europa, ett namn som enligt Valéry Giscard d'Estaing skulle vara mera medborgarnära?

Svar

(20 februari 2003)

Rådet kommenterar aldrig uttalanden i pressen. Det skulle inte vara lämpligt att rådet tog ställning i fråga om de pågående diskussionerna i konventet, och detta har heller inte skett. Konventets ordförande har på eget initiativ presenterat en modell för ett framtida Europa och föreslagit ett eventuellt namnbyte för Europeiska unionen. Rådet har varken diskuterat eller tagit ställning i dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2509/02

från Christopher Beazley (PPE-DE) till kommissionen

(3 september 2002)

Ämne: Tidningsdistributionen i medlemsstaterna

Är kommissionen medveten om att tidningsombud i Irland måste betala en tilläggsavgift (transporttillägg) till grossisten för att få brittiska tidningar levererade, men att någon sådan avgift inte behöver betalas för vissa irländska tidningar?

Är kommissionen medveten om att extraavgiften möjliggörs av systemet med ensamrätt på distribution av vissa tidningar, så att tidningsombuden inte har någon alternativ leverantör att vända sig till?

Anser kommissionen att detta står i överensstämmelse med principerna för den inre marknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(24 oktober 2002)

Kommissionen känner till hur distributionssystemen för tidningar fungerar i medlemsstaterna, inklusive systemet med transportavgifter, i synnerhet i Förenade kungariket(1). Vi har däremot inga specifika uppgifter om hur systemet fungerar i Irland.

Exklusiva distributionssystem av det slag som parlamentsledamoten talar om kan, om de grundar sig på avtal mellan utgivare, grossister och tidningsförsäljare, omfattas av gemenskapens konkurrensregler i artikel 81 i EG-fördraget och i synnerhet gruppundantagsförordningen (EG) nr 2790/1999(2) jämförd med riktlinjerna om vertikala begränsningar(3), snarare än bestämmelserna om fri marknad i EG-fördraget, som huvudsakligen gäller statliga ingrepp.

Den situation som beskrivs i frågan har inte anmälts till kommissionen och inte heller har vi mottagit något klagomål med avseende på gemenskapens konkurrensregler. Kommissionen saknar för närvarande uppgifter som tyder på att skillnaderna i grossistpriser mellan irländska och brittiska tidningar i Irland är en följd av ett agerande som är oförenligt med gruppundantagsförordningen eller

riktlinjerna eller i övrigt strider mot gemenskapens konkurrensregler. Det bör också noteras att särskilda transportavgifter för trycksaker som importeras från Förenade kungariket kan vara utformade för att täcka grossistens extra transport- och distributionskostnader.

Kommissionen, som noggrant följer prisutvecklingen för tidningar och tidskrifter inom EU utifrån gemenskapens konkurrensregler, kommer att kontakta de irländska och brittiska konkurrensmyndigheterna för en närmare utredning av frågan.

(1) Se granskning från brittiska konkurrensmyndigheten Office of Fair Trading: http://www.oft.gov.uk/news/press+releases/2002/pn+02-02.htm.

(2) Kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 av den 22 december 1999 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden, EGT L 336, 29.12.1999.

(3) Tillkännagivande från kommissionen Riktlinjer om vertikala begränsningar, EGT C 291, 13.10.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2692/02

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(26 september 2002)

Ämne: Enhetligt europeiskt registreringssystem för vapen

Ganska många vapentillverkare har ett system för att identifiera och registrera de vapen som de framställer. I de flesta fallen anbringar man serienummer på en eller flera delar av vapnet. Informationsutbytet mellan EU:s medlemsstater om vilket arbetssätt man tillämpar är emellertid ofullständigt. Dessutom kan dagens märkningar ibland avlägsnas på ett mycket enkelt sätt. Detta gör att frågan om en enkel, effektiv och allmänt tillämpbar teknik aktualiseras. Märkningarna kan föras in i ett nationellt register så att man i efterhand kan undersöka vilken väg vapen som påträffas i ett konfliktområde har tagit.

Delar rådet min åsikt att EU helst så snart som möjligt bör tillämpa ett enhetligt, heltäckande registreringssystem för vapen? Om svaret är ja, vilka åtgärder har rådet vidtagit och kommer det att vidta för att genomföra detta? Kommer rådet i detta fall att uppmana medlemsstaterna att upprätta ett effektivt informationsutbyte och nationella register för att på ett säkert sätt kunna spåra vapen i det illegala kretsloppet? Om svaret är nej, varför inte?

Svar

(20 februari 2003)

I rådets direktiv 94/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen föreskrivs ett övergripande system för att bl.a. reglera förvärv av skjutvapen och hur dessa rör sig(1).

I artikel 91 i 1998 års konvention om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 fastställs ett system för utbyte av information om förvärv av skjutvapen som kompletterar artikel 13 i rådets direktiv 91/477/EEG. I Verkställande kommitténs beslut av den 28 april 1999 om olaglig handel med skjutvapen (dok. SCH/Com-ex (99)10) föreskrivs dessutom vilka formulär som skall användas vid utbytet av information om beslagtagna skjutvapen mellan medlemsstaterna.

Rådets direktiv 91/477/EEG är inte tillämpligt på kommersiell överlåtelse av krigsvapen och ammunition till sådana vapen. Gemenskapens möjligheter att fatta beslut på det området begränsas genom artikel 296 i fördraget.

Dessutom erinrar rådet om att det vid sitt möte den 15 april 2002 antog slutsatser om en förteckning över konkreta åtgärder med avseende på terroristhotets konsekvenser för Europeiska unionens politik i fråga om icke-spridning, nedrustning och vapenkontroll. I detta sammanhang har EU som sådant och dess medlemsstater åtagit sig att särskilt främja Förenta nationernas handlingsprogram om kampen mot den olagliga handeln med handeldvapen och lätta vapen och OSSE:s dokument om handeldvapen och lätta vapen, samt att, i tillämpliga fall, stärka de multilaterala instrumenten, bl.a. genom att prioritera utarbetandet av ett internationellt instrument för märkning och spårning av handeldvapen och lätta vapen (det är här särskilt fråga om ett fransk-schweiziskt förslag).

(1) EGT L 256, 13.9.1991, s. 51.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2541/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(6 september 2002)

Ämne: Oegentligheter i samband den planerade förgasningsanläggningen i Ría de Ferrol (Spanien)

Trots olyckorna i Toulouse och Enschede har företaget Reganosa för avsikt att bygga en anläggning för lagring och återförgasning av kondenserad naturgas i ett område där det inom en radie

på 2 000 meter bor mer än 40 000 personer. På knappa 500 meters avstånd från det område där metantankfartygen skulle ta i land befinner sig militärförråd, flottbasen i Ferrol och örlogsfartyg. Projektet har fått grönt ljus av de lokala myndigheter som ansvarar för marktilldelning och markanvändning, men strider mot Sevesodirektivet och de spanska regelverket som fastställer att liknande anläggningar måste byggas på minst 2 000 meter från bosättningsområden. Känner kommissionen till detta projekt?

Är kommissionen medveten om att bygget av denna förgasningsanläggning inte ens har föregåtts av någon miljökonsekvensbeskrivning i enlighet med direktiven 85/337/EEG(1) och 97/11/EG(2)? Det existerar endast en resolution om miljöeffekter utarbetad av den galiciska autonoma förvaltningen (Xunta de Galicia) som samtidigt äger 10 procent i det företag som är byggherre.

Har kommissionen kontaktat den spanska regeringen för att erhålla mer detaljerade uppgifter i detta ärende? Vilka uppgifter har den spanska regeringen lagt fram?

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-2541/02 och E-2555/02ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(15 oktober 2002)

Kommissionen känner till de uppgifter frågeställaren tar upp.

Kommissionen har i själva verket, till följd av frågorna E-1310/01 från Patricia McKenna, E-1359/01 från Laura Gonzalez Alvarez och E-1379/01 från frågeställaren(1), beslutat inleda ett förfarande, registrerat som 2001/2141.

Under behandlingen av detta ärende har kommissionen vid två tillfällen vänt sig till de spanska myndigheterna för att kontrollera att rådets direktiv 85/337/CEE(2) av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt och rådets direktiv 96/82/EG(3) av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår (Seveso), tillämpas korrekt i detta fall.

De spanska myndigheternas senaste svar analyseras för närvarande av kommissionen.

Ärendet kommer att diskuteras med de spanska myndigheterna i oktober, vid det bilaterala möte som skall hållas för att gå igenom situationen beträffande vissa klagomål och överträdelser på miljöområdet.

Kommissionen, som väktare av fördragen, kommer att göra allt som krävs för att se till att gemenskapslagstiftningen följs i fallet i fråga.

(1) EGT C 350 E, 11.12.2001.

(2) EGT L 175, 5.7.1985, ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997, EGT L 73, 14.3.1997.

(3) EGT L 10, 14.1.1997.