SKRIFTLIG FRÅGA E-0131/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(1 februari 2002)

Ämne: Reklam med pornografiskt innehåll

Kommissionsledamot Bolkestein konstaterar i sitt svar (den 7 januari 2002) på min skriftliga fråga E-3095/01(1) bland annat att man inte kan tala om gränsöverskridande implikationer av reklamtjänster i nationell press, detta på tal om de annonser med pornografiskt innehåll som kontinuerligt förekommer i grekisk massmedia och läses av minderåriga (som jag anförde i min skriftliga fråga) och därigenom också påverkar deras psykiska konstitution.

Det verkar som om kommissionsledamoten inte känner till att många av de här annonserna, liksom även andra som visas i televisionens betalkanaler, går vidare till rosa telefonförbindelser i Förenade kungariket och andra länder. Alltså håller inte argumentet om att man inta kan tala om några gränsöverskridande implikationer.

Känner kommissionen till ovanstående? Mot bakgrund av denna utveckling, vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta, och vilka initiativ kommer den att ta, i syfte att förbjuda publicering av pornografisk reklam i tidningar och television och skydda det känsliga psyket hos alla minderåriga som kommer i kontakt med det vulgära innehållet i dessa annonser?

(1) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 224.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 mars 2002)

Kommissionen tackar frågeställaren för detta ytterligare klargörande av de frågeställningar som togs upp i den tidigare frågan E-3095, vilken kommissionen svarade på den 7 januari 2002(1).

Vad beträffar annonseringen i nationell press står det nu klart att den har ett gränsöverskridande inslag. Att grekiska tidningsutgivare säljer annonsutrymme till försäljare av telefonsex från andra medlemsstater är avgjort en gränsöverskridande tjänst som faller under artikel 49 i EG-fördraget. Det behöver inte betyda att kommissionen skulle motsätta sig restriktioner på området, på villkor dock att de inte är diskriminerande och att de är proportionerliga mot syftet att skydda minderåriga. I det aktuella fallet torde grekiska lagar och etiska normer för sådan tidningsannonsering gälla, förutsatt att frågeställaren talar om press som är etablerad i medlemslandet. Det åligger de grekiska myndigheterna att vidta åtgärder, som dock måste vara förenliga med gemenskapsrätten enligt vad som anges ovan.

Vad beträffar tjänster förmedlade via satellit-TV är det direktivet om gränslös TV (Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(2) i ändrad lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997(3), nedan kallat TV-direktivet) som tillhandahåller den rättsliga ramen för TV-sändningar i EU.

Enligt TV-direktivet skall varje medlemsstat se till att alla TV-sändningar från sändbolag som befinner sig inom det område där den staten har behörighet följer reglerna i det rättssystem som gäller för sändningsverksamhet till allmänheten i denna stat.

Med tillämpning av subsidiaritetsprincipen påverkar direktivet dock inte det inflytande medlemsstaterna och deras myndigheter har över programverksamheten, dvs. hur den organiseras (även koncessionsgivning, tillståndsgivning och beskattning), finansieras och vad programmen innehåller. Varje medlemsstat får således på grundval av subsidiaritetsprincipen fastställa regler för innehållet i program som sänds av bolag på dess territorium.

Kommissionen är medveten om att pornografiskt material kan påverka minderåriga negativt. Därför innehåller TV-direktivet, i anslutning till spridning via TV-mediet av audiovisuellt material, bestämmelser om en gemensam lägsta standard till skydd för minderåriga (artikel 22) och om att varje medlemsstat skall se till att TV-sändningar från bolag på dess territorium inte omfattar program som allvarligt skulle kunna skada minderårigas fysiska, psykiska eller moraliska utveckling, detta gäller särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld. Ett särskilt förfarande finns som tillåter medlemsstaterna att vidta åtgärder när sändningar omfattar sådana program.

Kommissionen fäster stor vikt vid att gemenskapsrätten genomförs och tillämpas. Åtgärder har vidtagits vid flera tillfällen i kraft av artiklarna 2.2 och 22 i TV-direktivet, och kommissionen har, enligt vad som föreskrivs i TV-direktivet, uppfyllt sin skyldighet att utvärdera dessa åtgärder.

(1) EGT C 115 E, 16.5.2002, s. 224.

(2) EGT L 298, 17.10.1989.

(3) EGT L 202, 30.7.1997.