SKRIFTLIG FRÅGA E-2358/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: Koreanska varvssubventioner och den omständigheten att kommissionen inte hänskjutit frågan om dessa till WTO

I sitt svar på skriftliga frågan E-0240/02(1) tog kommissionsledamoten Lamy upp frågan om huruvida det skulle strida mot WTO-reglerna att tillåta subventioner till varvsindustrin i EU, som ett motdrag mot liknande tillvägagångssätt i Korea. Han tog emellertid inte upp frågan om sådana subventioner skulle strida mot EU:s egna interna konkurrensregler. Kunde kommissionen ange om kommissionen anser att dess förslag på detta område på något sätt skulle strida mot dessa regler, om förslagen tillåter likadana nivåer på subventionerna i alla medlemsstater samt förklara vilket utrymme kommissionen har för att på detta område handla efter förgottfinnande utan att det strider mot de europeiska fördragen? Om nivån på de föreslagna subventionerna varierar från medlemsstat till medlemsstat, vilka medlemsstater skulle i så fall dra största nyttan av dem?

Kommissionen talar till förmån för subventioner i EU:s regi i form av den tillfälliga skyddsmekanism som föreslagits, med den motiveringen att WTO:s tvistlösningsförfaranden är utdragna och under förebärande av följande: Om unionen önskar nå fram till en överenskommelse med Korea måste den också visa att den är i stånd att vidta motåtgärder. Kommissionen hävdar också att förberedelserna för att inge ett klagomål till WTO å ena sidan och den tillfälliga skyddsmekanismen å

andra sidan inte kan hållas i sär, eftersom den tillfälliga skyddsmekanismen inte kan träda i kraft förrän kommissionen inlett förfarandet mot Korea inom ramen för WTO. Vill kommissionen låta påskina att det inte går att inleda ett tvistlösningsförfarande inför WTO utan att detta åtföljs av en stödordning eller att det inte vore förenligt med WTO:s regler att införa en sådan stödordning efter det att ett tvistlösningsförfarande inletts? Om inte: vilken motivering har kommissionen då för att vägra inleda ett tvistlösningsförfarande inför WTO innan dess att rådet gått med på kommissionens tillfälliga skyddsmekanism, med mindre motiveringen är en fråga om att garantera att endast kommissionens nuvarande subventionsförslag godkänns av rådet och, om så är fallet, hur tänker kommissionen då försvara sig mot anklagelsen om att kommissionen är mera mån om att gynna varvsindustrin i somliga medlemsstater mot varvsindustrin i andra, än att verkligen lösa tvisten genom förmedling av WTO?

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 65.

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(8 oktober 2002)

Den tillfälliga skyddsordningen(1) är helt förenlig med gemenskapens interna konkurrensregler. I artiklarna 87.3 e och 89 i EG-fördraget föreskrivs att rådet på förslag av kommissionen med kvalificerad majoritet, och efter samråd med Europaparlamentet, får bestämma att vissa kategorier stöd är att anse som förenliga med den gemensamma marknaden. När det gäller den tillfälliga skyddsordningen är dessa villkor uppfyllda. Följaktligen står det helt klart att den tillfälliga skyddsordningen är förenlig med de rättsliga kraven.

Om gemenskapen vidtar en åtgärd mot Sydkorea inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) kan kommissionen bevilja statligt stöd med upp till högst 6 % av kontraktsvärdet, under förutsättning att de villkor som anges i förordning (EG) nr 1177/2002 är uppfyllda. Medlemsstater som önskar bevilja stöd i enlighet med den tillfälliga skyddsordningen skulle kunna göra detta i enlighet med de anmälnings- och tillståndskrav som anges i förordningen om förfaranden för statligt stöd(2). Den tillfälliga skyddsordningen är en klart målinriktad åtgärd som är avgränsad i tiden (den löper ut den 31 mars 2004) och dess räckvidd (den tillåter endast stöd inom ramen för sådana sektorer som bedöms ha vållats väsentlig och allvarlig skada till följd av illojala sydkoreanska metoder). Även om kommissionen inte på förhand kan känna till hur stora subventioner som kommer att beviljas av enskilda medlemsstater, står det klart att en eventuell tillämpning av den tillfälliga skyddsordningen skulle ske på ett enhetligt sätt inom hela gemenskapen.

Sambandet mellan hotet om ett WTO-förfarande mot Sydkorea och införandet av den tillfälliga skyddsordningen är snarare ett tecken på politiska och strategiska överväganden än på rättsliga krav. Denna tvåsidiga strategi innebär inte att gemenskapen inte har rätt att inleda ett WTO-förfarande mot Sydkorea utan en åtföljande subventionsordning eller att den tillfälliga skyddsordningen skulle vara oförenlig med WTO:s regler när ett tvistlösningsförfarande inletts. Att gemenskapen inleder ett tvistlösningsförfarande begränsar inte på något sätt gemenskapens normala rättigheter och skyldigheter enligt WTO-avtalet, inbegripet rätten att vidta tillåtna politiska åtgärder såsom beviljande av statligt stöd. Kommissionen anser att den tillfälliga skyddsordningen är fullt förenlig med WTO:s regler. Enligt WTO är subventioner fullt legitima nationella politiska instrument, under förutsättning att de inte är förbjudna och inte har negativa effekter.

Den tillfälliga skyddsordningen skulle göra det enklare att hitta en ömsesidigt godtagbar lösning, vilket innebär att statligt stöd inte skulle behöva återinföras för gemenskapens varvsindustri. Skulle de kommande förhandlingarna inte ha gett ett positivt resultat till den 30 september 2002 kommer gemenskapen att inleda ett tvistlösningsförfarande mot Sydkorea enligt överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning och andra relevanta WTO-bestämmelser, samtidigt som den tillfälliga skyddsordningen skulle göra det möjligt för gemenskapsindustrin att erhålla tillfälligt stöd under behandlingen av ärendet.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1177/2002 av den 27 juni 2002 om en tillfällig skyddsordning för varvsindustrin, EGT L 172, 2.7.2002.

(2) Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 88 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget, EGT L 83, 27.3.1999.