SKRIFTLIG FRÅGA P-3238/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Strängare säkerhetsnormer för bilfärjor och Stockholmsavtalet

Efter färjehaverierna på 90-talet och därpå följande förhandlingar i Internationella sjöfartsorganisationen har man ändrat SOLAS-konventionen när det gäller bilfärjors stabilitet. Sverige, Norge, Finland, Danmark, Nederländerna, Irland och Förenade kungariket skrev 1996 under ett avtal om strängare föreskrifter vad gäller färjors läckstabilitet. I ovannämnda Stockholmsavtal fastställs föreskrifter om säkerhet på bilfärjor som är strängare än de i direktiv 98/18/EEG(1). Har kommissionen mot denna bakgrund för avsikt att på högsta nivå harmonisera säkerhetsbestämmelserna för fartyg med varandra?

(1) EGT L 144, 15.5.1998, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(16 november 2000)

Stockholmsöverenskommelsen, som parlamentsledamoten hänvisar till, ingicks inom ramen för resolution 14 i 1995 års SOLAS-konferens. De regeringar som har undertecknat överenskommelsen har möjlighet att ingå en sådan överenskommelse om de anser att sjö- och väderleksförhållanden kräver särskilda stabilitetskrav för ro-ropassagerarfartyg i ett visst område. Denna överenskommelse används för närvarande av Danmark, Irland, Nederländerna, Finland, Sverige, Förenade kungariket och Norge.

Genom direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg infördes, i enlighet med den reviderade SOLAS-konventionen, särskilda säkerhetskrav och säkerhetsnormer för stabilitet, brandskydd och livräddningsredskap på passagerarfartyg. Med tillämpning av artikel i 7 i direktivet (som grundar sig på Stockholmsöverenskommelsen) får en medlemsstat eller grupp av medlemsstater skärpa säkerhetskraven på grund av särskilda lokala förhållanden. Medlemsstaten skall till kommissionen anmäla de bestämmelser den avser att anta.

Genom rådets direktiv 1999/35/EG av den 29 april 1999 om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ropassagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik(1) infördes dessutom krav på att Stockholmsöverenskommelsen skall gälla alla tjänster till och från hamnar i de områden som omfattades av överenskommelsen.

När Stockholmsöverenskommelsen ingicks utarbetade kommissionen ett meddelande i vilket man noterade överenskommelsens regionala tillämpning, och där man också menade att säkerhetsnivån borde vara lika hög på samtliga ro-ropassagerarfartyg som går i trafik under liknande förhållanden. Kommissionen tillkännagav också sin avsikt att undersöka de lokala förhållanden, miljö- såväl som driftsmässiga, under vilka ro-ropassagerarfartyg trafikerar europeiska vatten. Kommissionen meddelade också att den mot bakgrund av undersökningen skulle fatta beslut om eventuella ytterligare initiativ.

I december 1999 beställde kommissionen en undersökning om genomförandet av Stockholmsöverenskommelsen och om sjö- och väderleksförhållanden i sådana europeiska vatten som inte omfattas av överenskommelsen. Enligt planerna skall undersökningen slutföras före årets slut och kommissionen kommer att beakta resultaten i sina ytterligare initiativ när det gäller säkerheten på ro-ropassagerarfartyg.

Ovanstående är också i linje med kommissionens uttalande den 5 oktober 2000 under behandlingen av parlamentets resolutioner B5-0783, 0787 och 0791/2000 om kommissionens avsikt att under 2001 ännu en gång granska de säkerhetsbestämmelser som ingår i direktiv 98/18/EG.

(1) EGT L 138, 1.6.1999.