ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2367/99

från Maurizio Turco (TDI) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Budgetnomenklatur som främjar praxis med falska bidrag

I Oberoende expertgruppens andra rapport om reformering av kommissionen framförs skarp kritik mot budgetstrukturen som särskiljer anslagen i en A-del och en B-del. I punkt 2.1.8 läser man följande: När det gäller bidrag ökar kontoplanens uppdelning i del A och del B förvirringen snarare än att tillföra klarhet. mldr ett stort antal av bidragen [är] i själva verket maskerade kontrakt som kommissionen vägrar att behandla som sådana av ett antal orsaker, där den främsta är att insynen är ännu mindre garanterad för bidragen än för avtalen.

Jag skulle vilja veta

1. om kommissionen då den utarbetar nästa budget avser att endast bibehålla distinktionen mellan obligatoriska utgifter och icke-obligatoriska utgifter,

2. vilka de till bidrag maskerade kontrakt är som Oberoende expertgruppen nämner, vilka de ansvariga är och vilka initiativ kommissionen ämnar vidta och enligt vilken tidtabell?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(26 januari 2000)

Parlamentsledamoten informeras om att skillnaden mellan obligatoriska utgifter och icke-obligatoriska utgifter härrör från de bestämmelser för budgetförfarandet som anges i artikel 272 (f.d. artikel 203) i EG-fördraget. I den budget som antas och som offentliggörs i EGT görs inte denna åtskillnad mellan de olika budgetrubrikerna. Det är inte förrän i förslaget till den preliminära budgeten som kommissionen i en bilaga anger vilka utgiftsslag som den anser skall följas under budgetförfarandet. För övrigt är denna åtskillnad inte användbar vid bidragsdiskussionerna.

I juli 1998 antog kommissionen anvisningarna för förvaltning av bidrag(1) som trädde i kraft den 1 januari 1999. I denna görs bland annat en klar åtskillnad mellan utgifter i samband med offentlig upphandling, som definieras som en produkt eller en tjänst som upphandlas (i enlighet med upphandlingsdirektiven och budgetförordningen) och där ett affärsavtal ingås, och bidrag, som definieras som en direkt betalning av icke-kommersiell natur från kommissionen i syfte att främja ett mål för EU:s politik. Det finns strikt fastställda regler för beviljandet av både kontrakt och bidrag, men reglerna skiljer sig åt.

(1) http://www.cc.cec/home/dgserv/sg/gmn/fr/vm_regles/vade_mecum/introduction.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1856/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Genomförandet av det operativa programmet Hälsa och välfärd inom gemenskapsstödramen för Grekland

Av kommissionens svar på en tidigare fråga från mig framgick det att det var problem med genomförandet av det operativa programmet Hälsa och välfärd inom gemenskapsstödramen för Grekland och att utbetalningen av de planerade anslagsbeloppen skedde i mycket långsam takt.

Kan kommissionen upplysa mig om hur stor utnyttjandegraden är för de planerade anslagsbeloppen, om man har löst problemen med genomförandet av programmet och om så inte är fallet, vad dessa stora förseningar beror på?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(18 november 1999)

Utnyttjandegraden när det gäller medel för programmet Hälsa och välfärd inom ramen för gemenskapsstödet till Grekland för programperioden 1994-1999 är för närvarande 41 %.

Denna låga utnyttjandegrad förklaras av att programmet påbörjades något senare än planerat. Dessutom är en stor del av de beviljade anslagen avsedda att täcka kostnader för utrustning av sjukhus som byggs inom ramen för de regionala programmen, och därmed beroende av hur detta sjukhusbyggande framskrider.

Enligt de uppgifter som de grekiska myndigheterna lämnat till kommissionen har alla kontrakt, som rör projekten inom detta program, undertecknats eller kommer att undertecknas under den närmaste tiden. Med beaktande av projektens natur det rör sig i huvudsak om införskaffande av utrustning och uppbyggnad av mindre hälsovårdsenheter kan man räkna med att alla anslag som beviljats för detta program kommer att ha utnyttjats inom den fastställda tiden.

Vad gäller stödet till mänskliga resurser beror förseningarna under de första åren av genomförandet på att man behövde utveckla system och förfaranden för att garantera bättre utbildning samt på att det krävdes anpassningar för att man bättre skulle kunna tillgodose de mycket speciella behoven på hälsoområdet. Genomförandet sker nu på ett tillfredsställande sätt och de grekiska myndigheterna räknar med att de beviljade anslagen kommer att utnyttjas fullt ut.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2604/99

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(22 december 1999)

Ämne: Främjande och bevarande av mindre utbredda språk

Kan rådet redogöra för sin politik för att bevara och främja de mindre utbredda språken i Europeiska unionen? Kommer rådet att stödja nya initiativ för att främja kulturellt och språkligt utbyte, exempelvis mellan ungdomar som bor i avlägset belägna områden?

Svar

(31 januari 2000)

Rådet har ständigt framhävt vissa principer när det gäller språklig mångfald inom gemenskapen och erinrar om att det i åtgärden Lingua (språkundervisning och språkinlärning) inom ramen för det nuvarande utbildningsprogrammet Sokrates specificeras ett prioriterat stöd till de minst utbredda språken och till de språk i vilka undervisning förekommer i minst utsträckning inom Europeiska unionen. Rådet kommer dessutom att ta kommissionens framtida förslag om mindre utbredda språk under lämpligt övervägande.

När det gäller hänsyn till avlägset belägna områden inom gemenskapen, görs den ärade ledamoten uppmärksam på bestämmelserna i

- det nuvarande Sokratesprogrammet, där det i kpaitel I (Erasmus), åtgärd 2.2 slås fast beträffande studenternas rörlighet att kommissionen skall vidta nödvändiga åtgärder för att främja god balans i deltagandet mellan olika studieområden och regioner,

- åtgärd A.I.4 i Ungdom för Europa-programmet, där stort geografiskt avstånd nämns som en av de faktorer på vars grund fördelningen av stödet görs med hänsyn till behovet av att säkerställa god balans i ungdomsutbytet samt lika möjligheter när det gäller tillgång till programmet för ungdomar i alla medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2194/99

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Mikrovågsstrålning och elektromagnetiska fält

Kan kommissionen redogöra för vilken forskning som har bedrivits om det har bedrivits någon om de risker som uppstår med anledning av mikrovågsantenner för mobiltelefoner? Finns det några planer på att mer ingående undersöka detta område? Hur reagerar kommissionen på påståendena att människor som utsätts för mikrovågsstrålning kan vara disponerade för leukemi och andra cancerformer? Finns det någon befintlig EU-lagstiftning i detta ämne? Vilka är skillnaderna mellan olika staters synsätt och bestämmelser i denna fråga?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

Den 9 mars 1999 antog rådet och parlamentet direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse(1). I direktivet fastställs vilka krav en radiosändare måste uppfylla för att kunna släppas ut på marknaden och användas. Enligt direktivet kan medlemsstaterna av hälsomässiga skäl begränsa användningen till exempel genom att fastställa krav på vissa minimiavstånd mellan sändare och allmänheten.

Den 12 juli 1999 antog rådet på grundval av ett förslag från kommissionen rekommendation 1999/519/EG om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält(2). I rekommendationen beaktas det vetenskapliga yttrandet från Internationella kommissionen för skydd mot icke-joniserande strålning, vilket stöds av kommissionens vetenskapliga styrkommitté med hänvisning till påvisade hälsoeffekter vid exponering för elektromagnetiska fält.

I detta sammanhang bör det påpekas att den omfattande forskning som under det senaste årtiondet har utförts genom de samordnade insatserna inom COST 244- och 244a- projekten i Europa inte har visat på några regenererande skadliga hälsoeffekter vid exponering för radiofrekvensutsläpp på nivåer typiska för mobiltelefoner och sändningsmaster.

Om det finns några skadliga effekter på hälsan kan dessa endast uppstå på längre sikt och är ännu inte kända. Därför bör man inom forskningen fortsätta att mäta sådana långsiktiga effekter. Resultaten av pågående och framtida forskning på området skall beaktas i samband med det rapporteringsförfarande som avses i rekommendationen.

Det femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration, närmare bestämt delprogrammet livskvalitet och förvaltning av bioresurserna och dess nyckelåtgärd 4 miljö och hälsa, inbegriper uttryckligen forskning om hälsoeffekter vid elektromagnetisk strålning. Det rör sig särskilt om epidemiologiska och biomedicinska studier för att fastställa möjliga effekter kopplade till icke-joniserande strålning särskilt från mobiltelefoner och antenner (punkt 2 i programmet om livskvalitet(3)). Ett flertal ansökningar som är relevanta för området behandlas för närvarande och kommer eventuellt att beviljas stöd i 1999 års budget.

(1) EGT L 91, 7.4.1999.

(2) EGT L 199, 30.7.1999.

(3) Kommissionens beslut nr C/99/493, 4.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2316/99

från Niall Andrews (UEN) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Utestående betalningar till det irländska företaget Cormer Machinery International som slutit kontrakt med ett maliskt företag

Ett irländskt företag, Cormer Machinery slöt kontrakt med Itema, ett maliskt företag som stöds av regeringen, om att leverera och installera begagnade textilmaskiner. Kontraktet var värt 2,5 miljoner dollar och den maliska finansministern godkände en första betalning på 850 000 dollar till det irländska företaget som erhöll beloppet 1996. Itema har inte betalat det utestående beloppet på 1,65 miljoner dollar till Cormer Machinery International. Många diskussioner har hållits i detta ärende mellan det berörda irländska företaget och kommissionens generaldirektorat för utveckling, och man har även hållit informella diskussioner inom ramen för den gemensamma församlingen AVS-EU.

Kan Nielson, kommissionsledamot med ansvar för utveckling, sammankalla ett brådskande sammanträde med de maliska företrädarna i Europeiska unionen så att dessa förklarar varför detta maliska företag fortfarande inte har betalat Cormer Machinery International det belopp som det förbundit sig att betala? Kan kommissionsledamoten även hålla mig informerad om hur denna fråga utvecklas tills detta allvarliga problem fått en slutgiltig och tillfredsställande lösning?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(21 december 1999)

Generaldirektoratet för bistånd och kommissionens delegation i Bamako är medvetna om tvisten mellan Cormer Machinery International Ltd och Itema. Delegationschefen i Bamako har informellt tagit upp ärendet med de maliska myndigheterna, och även med finansministern. Det står emellertid klart att kommissionen inte har några befogenheter i detta ärende, vilket utgörs av en handelstvist mellan två företag för vilken ett internationellt skiljedomsförfarande är det lämpliga sättet för tvistlösning.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2102/99

från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet

(15 november 1999)

Ämne: Europeiska gemenskapens observatörsgrupper

Hur många observatörsgrupper har Europeiska gemenskapen för närvarande och i vilka länder är de verksamma? Till hur mycket uppgår de årliga kostnaderna för observatörsgrupperna? Från vilka länder kommer de eventuella deltagare i observatörsgrupperna som inte är EU-medborgare?

Vad är målet för EG:s observatörssystem? Hur skiljer sig detta observatörssystem från de rapporteringsförfaranden och den information som finns tillgänglig för EU:s ambassadörer i länderna i fråga?

Svar

(24 januari 2000)

1. Enligt de mest aktuella siffrorna för personal består Europeiska gemenskapens observatörsgrupp (ECMM) av 259 internationella och 174 lokalanställda personer. De två medlemmar i ECMM som inte är EU-medlemmar är Norge och Slovakien.

ECMM:s verksamhetsområde omfattar västra Balkan-regionen, dvs. Kroatien, Bosnien och Hercegovina, Förbundsrepubliken Jugoslavien/Montenegro, Förbundsrepubliken Jugoslavien/Kosovo, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Albanien.

2. De nuvarande årliga gemensamma kostnaderna för ECMM ligger på omkring 16 miljoner DM för 1999, som finansieras av de deltagande staterna i enlighet med en standardiserad bidragsnyckel. Därutöver betalar bidragsländerna den direkta kostnaden för den personal de sänder.

3. ECMM är unik genom sitt regionala arbetssätt, eftersom dess ansvarsområde omfattar hela f.d. Jugoslavien minus Slovenien plus Albanien. Detta ger ECMM en relativ fördel eftersom organisationen har en regional överblick som ambassaderna i de enskilda länderna inte har.

Målen för ECMM är bl.a.

- att genom observation på platsen tillhandahålla tillförlitlig information som kan tjäna som grund för EU:s politik och beslutsfattande. Denna information är tillgänglig i alla medlemsstater (även de som inte har ambassader i alla berörda länder) och i kommissionen,

- planerat och kompletterande samarbete med relevanta internationella organisationer, med undvikande av onödigt dubbelarbete i insatserna och med beaktande av stabilitetspakten för sydöstra Europa och den kommande gemensamma EU-strategin för västra Balkan,

- tidig varning i händelse av konflikt eller oro i regionen,

- att bidra till upprättandet av en förtroendefull och säker miljö,

- att genomföra särskilda tidsbegränsade uppdrag vid behov (t.ex. gränsövervakning, kontroll av embargo),

- att synliggöra EU:s starka intresse för händelseutvecklingen i regionen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1798/99

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(1 oktober 1999)

Ämne: Tillämpning av partnerskapsprincipen då den regionala utvecklingsplanen 20002006 för de autonoma regionerna i Spanien inom mål 1, såsom Galicien, utarbetas

Så som jag redan har påpekat i en skrivelse till kommissionsledamot Michel Barnier tillämpade inte centralregeringen partnerskapsprincipen då den regionala utvecklingsplanen 20002006 för de autonoma regionerna i Spanien inom mål 1 utarbetades och godkändes. De ekonomiska och sociala parterna deltog inte i arbetet och inte heller kunde de berörda autonoma regionernas parlament delta på ett demokratiskt sätt, vilket innebar ett förnekande av deras ekonomiska och politiska kompetens.

Vad ämnar kommissionen göra för att respektera partnerskapsprincipen och de autonoma regionernas, såsom Galiciens, kompetens, då den regionala utvecklingsplanen 20002006 utarbetas och gemenskapsstödramen 20002006 förvaltas, eftersom det i dessa ingår grunden för investeringar i ekonomisk utveckling, skapande av sysselsättning och transportnät för denna period?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(28 oktober 1999)

Kommissionen har ännu inte fått den plan för landsbygdens utveckling som parlamentsledamoten hänvisar till. Så snart kommissionen har tillgång till den kommer planen att granskas noggrant, särskilt vad det gäller partnerskapsprincipen, såsom fastställts i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1).

När det gäller denna plan fastställs det i artikel 15 respektive 16 i ovannämnda förordning att planerna skall läggas fram för kommissionen av medlemsstaterna efter samråd med parterna och att de skall innehålla en redogörelse för de åtgärder som vidtagits beträffande samråd med samarbetsparterna.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2018/99

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Befogenheter som delegerats till Europeiska unionens nationalstater

Jag känner naturligtvis till att Europeiska unionen (före detta Europeiska gemenskapen, före detta Europeiska ekonomiska gemenskapen och dessförinnan gemensamma marknaden) på otaliga sätt fråntagit nationalstaterna befogenheter, på närapå alla områden för interna och externa angelägenheter.

Skulle jag kunna erhålla en fullständig förteckning över de befogenheter som Europeiska unionen, eller något av de organ som föregått den, vid någon tidpunkt fastställt skall kvarstå hos nationalstaterna, och som aldrig kommer att överföras till Europeiska unionen?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi

(26 november 1999)

Gemenskapen har endast den behörighet som medlemsstaterna tilldelat den genom fördragen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1951/99

från Helle Thorning-Schmidt (PSE) till kommissionen

(19 oktober 1999)

Ämne: Lika ställning för registrerat partnerskap som för äktenskap i tjänsteföreskrifterna

När har kommissionen för avsikt att likställa registrerat partnerskap (äktenskap mellan två personer av samma kön i enlighet med medlemsstaternas bestämmelser) med äktenskap (äktenskap mellan två personer av olika kön) i tjänsteföreskrifterna, så att anställda vid Europeiska gemenskapens institutioner som lever i registrerat partnerskap och deras familjer så snart som möjligt kan åtnjuta samma rättigheter enligt tjänsteföreskrifterna som anställda som lever i äktenskap?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Neil Kinnock

(26 november 1999)

För tjänstemän och andra anställda vid Europeiska gemenskaperna är vissa sociala och ekonomiska rättigheter samt ersättningar, enligt de gällande tjänsteföreskrifterna, klart och tydligt kopplade till civilståndet att vara gift. För att föreskrifterna skall omfatta registrerade partnerskap skulle det krävas en ändring av flera gällande bestämmelser i tjänsteföreskrifterna i form av en rådsförordning. Som ledamoten säkerligen känner till, föreligger det skillnader mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning när det gäller bestämmelser om och erkännande av äktenskap och registrerat partnerskap, oavsett om det är heterosexuellt eller homosexuellt.

År 1997 antog kommissionen olika åtgärder som gav visst erkännande åt varaktiga förhållanden för att ge heterosexuella och homosexuella ogifta par (tjänstemän eller andra anställda) vissa administrativa förmåner som inte omfattas av tjänsteföreskrifterna och som är budgetmässigt neutrala. I detta sammanhang har i en rapport om modernisering av tjänsteföreskrifterna från the Williamson Group föreslagits att kommissionen ska beakta frågan om registrerade partnerskap, i syfte att om möjligt erkänna dessa. Med beaktande av innehållet i denna rapport och inom ramen för pågående överläggningar om reformering av tjänsteföreskrifterna kan kommissionen tänka sig att lägga fram ett förslag i linje med det som parlamentsledamoten framfört, vilket också skulle ta hänsyn till skillnaderna vad gäller medlemsstaternas gällande lagstiftningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0330/99

från Alexander Falconer (PSE) till kommissionen

(23 februari 1999)

Angående: Kostnader för EU:s informationstjänster

Vilka är de totala kostnaderna hittills för den Europeiska biblioteksplanen (European Library Plan) och dess efterföljande finansieringsprogram inom informationsvetenskap, vilket omfattar till exempel INFO 2000, medräknat all administration, kostnader för rådgivning och fasta utgifter?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(1 april 1999)

Kostnaderna för biblioteksdelen av kommissionens telematikprogram som ingår i tredje och fjärde ramprogrammen för forskning och teknisk utveckling (1991-1998) uppgår till 52,9 miljoner euro för över 100 projekt och stödåtgärder, inklusive tillhörande publikationer och externt stöd. Därtill kommer kostnader på uppskattningsvis 4,4 miljoner euro för intern administrativ personal.

Den Info 2000-verksamhet som parlamentsledamoten nämner har inte omfattat bibliotek, men inom Impact-programmet (1989-1991) anslogs däremot ca 2,1 miljoner euro till projekt och studier som genomförts för att förbereda biblioteksverksamheten inom telematikområdet.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 341 , 29/11/1999 s. 0088



SKRIFTLIG FRÅGA E-0306/99 från David Bowe (PSE) till kommissionen (17 februari 1999) Angående: Radioaktivt avfall Sedan före detta Sovjetunionens fall har en oroväckande ökning av antalet upptäckter av herrelösa radioaktiva källor skett i EU. Dessa upptäckter har ofta skett av en tillfällighet. Håller kommissionen med om att ansträngningarna i syfte att lösa detta problem bör öka genom att gränspersonal utbildas och gränserna utrustas med detektionsutrustning så att andelen upptäckter förbättras?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0566/99

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Erkännande av alternativ medicin

I Italien finns sedan flera år tillbaka ett antal organisationer - såsom institutet "Homo Sapiens", föreningen MC4 och så vidare - som ägnar sig åt forskning och spridning av alternativa medicinska och vetenskapliga läror som till exempel fytoterapi, homeopati, yoga, akupunktur, naturpraktik, kinesologi och bioenergetik.

Dessa läror verkar inte regleras eller ha erkänts på något sätt fastän de ofta anses vara godtagbara komplement till konventionell medicin.

Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, ange

1. om det på europeisk nivå finns studier eller dokumentation om dessa läror?

2. om det finns några lagar eller bestämmelser för denna sektor i andra medlemsstater?

3. vad den allmänt anser om frågan?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(4 maj 1999)

1. Kommissionen känner inte till några undersökningar på gemenskapsnivå när det gäller "kompletterande", "alternativ" eller "parallell""medicin", oavsett om det gäller produkter eller tjänster. Flera nationella studier om detta finns dock och de innehåller information om situationen om utvalda behandlingsmetoder och produkter i ett antal medlemsstater, t.ex. King fund-rapporten och den rapport som universitetet i Exeter lade fram för hälso- och sjukvårdsministeriet 1997 och rapporten 1998 av Académie nationale de médecine på Federation of the academies of medicine vägnar i Europeiska unionen.

2. Alla medlemsstater har bestämmelser som omfattar aspekter av dessa behandlingsmetoder och produkter antingen inom ramen för medicinsk utbildning och profession, eller inom ramen för produkter eller tjänster.

Gemenskapslagstiftningen(1) ger ett allmänt system för erkännande av diplom vilka även gäller dessa behandlingsmetoder (se svaret till den skriftliga frågan nr 1743/98 från fru Kestelijn-Sierens(2)). När det gäller läkemedel finns det gemenskapsbestämmelser för homeopatiska läkemedel(3). Dessutom tillämpas fördragets bestämmelser på fri rörlighet för varor och tjänster även på dessa varor och tjänster.

3. De behandlingsmetoder och produkter som omfattas av dessa termer förekommer i tusental och har olika betydelse i medlemsstaterna. De är även föremål för snabb förändring både när det gäller att förstå de underliggande processerna och utvecklingen av bestämmelser som gäller utbildning och yrkesmässiga aspekter. Kommissionen följer denna utveckling för att vid behov kunna vidta åtgärder på gemenskapsnivå. Den har även bett den behöriga vetenskapliga kommittén att se över situationen och ge råd när det gäller risker och hälsoskyddsåtgärder som kan bedömas nödvändiga på gemenskapsnivå.

(1) Direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG .

(2) EGT C 386, 17.12.1998.

(3) Direktiven 92/73/EEG och 92/74/EEG.