ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3121/97 från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Användningen av biologiska växtskyddsmedel i Europeiska unionen

I sitt svar på min fråga E-1761/97 ((EGT C 76, 11.3.1998, s. 53.)) aviserar kommissionen vissa åtgärder som skall främja biologiska växtskyddsmedel i Europa. Kan kommissionen besvara följande ytterligare frågor:

1. När kan snabbförfarandet för tillstånd för bland annat biologiska medel träda i kraft?

2. När kommer harmoniseringen inom ramen för OECD att vara avslutad, och kommer direktiven att anpassas till följd därav?

3. Kommer den berörda industrin att rådfrågas såväl vid utarbetandet av snabbförfarandet som vid harmoniseringen inom ramen för OECD?

4. Har kommissionen för avsikt att uppmuntra till användning av biologiska medel inom EU och är kommissionen beredd att ställa finansiella medel till förfogande för detta, exempelvis genom att ta på sig en del av kostnaderna för undersökningarna i samband med registreringen för att på så sätt stärka de biologiska medlens position i förhållande till de kemiska medlen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (28 november 1997)

1. Ett förslag till ändring av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden ((EGT L 230, 19.8.1991. )) förbereds för närvarande av kommissionen. Mot bakgrund av att de frågor som tas upp i förslaget är mycket komplicerade och känsliga kan kommissionen väntas anta förslaget tidigast i slutet av 1998. Tidpunkten för när de föreslagna åtgärderna träder i kraft kommer att bero på hur länge lagstiftningsförfarandet pågår, vilket beror även på behandlingen i parlamentet.

2. Det arbetsdokument om krav på uppgifter om mikroorganismer som nämndes i svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1761/97 har vidarebefordrats till sekretariatet för organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD). En period på tre till fyra år för att komma fram till en harmonisering inom OECD förefaller realistisk. Innan harmoniseringen har genomförts kan arbetsdokumentet användas som riktgivande underlag vid behandling av de berörda ansökningarna i gemenskapen.

3. Den berörda industrin har redan rådfrågats i samband med det arbetsdokument som nämns i punkt 2 och kommer att rådfrågas även framöver.

4. Kommissionen anser det inte vara lämpligt att finansiera en del av kostnaderna för registrering av växtskyddsprodukter. Kommissionen anser att de åtgärder som nämns i dess svar på fråga E-1761/97 kan bidra till att tillstånd lättare ges till växtskyddsprodukter som innehåller mikroorganismer, om man kan påvisa att riskerna vid användning av dessa produkter är lägre än de som vanligtvis kan förväntas av kemiska växtskyddsprodukter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3094/97 från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Medicinska behandlingsmöjligheter för gravt kemikalieskadade

1. I vilket europeiskt land erbjuds adekvat medicinsk behandling och terapi för gravt kemikalieskadade med kemikalieöverkänslighet?

2. I vilket europeiskt land finns det adekvat diagnosticering (så som genomfördes vid Gulfkrigsundersökningen) under kontrollerade förhållanden (Environmental Control Unit) för människor med överkänslighet mot kemikalier respektive födoämnesintolerans eller neurotoxiska skador?

3. Finns det kliniker som uppfyller miljöstandarden för Environmental Health Center i Dallas (USA)? (Fritt från kemikalier, ingen desinfektion, filtrering av luft och vatten, inredning av glas, stål eller harts- och terpenfritt trä, utan heltäckningsmattor, rök- och doftförbud och så vidare, se EHC:s beskrivning)

4. Finns det kliniker som uppfyller den medicinska standarden för Environmental Health Center? (Läkare med erfarenheter på området miljömedicin; avgiftningsterapi; immunssystemterapi; testsubstanser utan konserveringsmedel och så vidare)

5. Förfogar man över motsvarande giftfri inkvartering?

6. Finns det någon klinik i Europa med motsvarande kontrollerade förhållanden (ECU) med kirurger som kan genomföra operationer av människor med kemikalieöverkänslighet?

7. Vilka europeiska länder finansierar adekvata miljökliniker med statliga medel?

8. Vilken betydelse har psykiatriseringen av kemikalieskadade i de olika EU-länderna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (24 november 1997)

Frågor som gäller behandling och terapi, såsom de som parlamentsledamoten tar upp, skall medlemsstaterna själva beakta.

En kopia av en undersökning av kemikalieöverkänslighet i valda medlemsstater, som innehåller kvalitativ information om detta förhållande, har sänts till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Kommissionen hänvisade redan till denna undersökning i sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2904/97 ((Se s. 33. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3313/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Transporter av kalvar

Kan kommissionen säga i exakta siffror hur många kalvar som transporteras till Nederländerna från andra EU-länder för att uppfödas i trånga bås?

Står detta i överensstämmelse med gällande bestämmelser på området för djurtransporter?

Anser kommissionen att dessa transporter är etiskt försvarbara?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (25 november 1997)

Enligt kommissionens siffror (Comext) skickades 365 182 kalvar till Nederländerna från de andra medlemsstaterna under 1996. Kommissionen har ingen statistik på hur många av dessa kalvar som föddes upp i trånga bås. I Nederländerna hålls emellertid omkring 25 % av kalvarna i grupp.

Transport av kalvar tillåts om kraven i direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport ((EGT L 340, 11.12.1991. )) efterlevs. Kommissionen är inte medveten om att några överträdelser mot detta direktiv har skett vid transport av kalvar till Nederländerna. Om transporten av kalvarna sker i enlighet med kraven i direktivet skall det inte finnas några invändningar ur djurhälsosynpunkt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3242/97 från Alfonso Novo Belenguer (ARE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Giftiga nappar

Frankrike har nyligen återtagit 30 000 nappar av märket Remond från marknaden då man upptäckt att de var tillverkade med ett cancerframkallande ämne, en nitrosamin.

Frågan är akut och har väckt stor oro.

1. Känner kommissionen till om den franska regeringen verkligen har återtagit produkten från marknaden?

2. Kan kommissionen redogöra för vilka konsekvenser detta innebär för Spanien, och närmare bestämt regionen Valencia?

3. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att kontrollera att produkten har återtagits från hela den europeiska marknaden?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (18 november 1997)

De franska myndigheterna har informerat kommissionen om problemet i enlighet med direktiv 92/59/EEG om allmän produktsäkerhet ((EGT L 228, 11.8.1992. )) och, mer konkret, i enlighet med det förfarande vid nödsituationer som föreskrivs för informationsutbytet mellan medlemsstaterna om de åtgärder som vidtagits mot de produkter som innebär en allvarlig och omedelbar risk för konsumenterna.

De uppgifter som mottagits har genom varningssystemet spridits till alla myndigheter som ansvarar för att skydda konsumenternas hälsa och säkerhet i de olika medlemsstaterna och i EES-länderna.

1. Enligt de uppgifter som inkommit från de franska myndigheterna är det företaget Sebir-Remond som på eget initiativ och i förebyggande syfte har återkallat vissa av de nappar som enligt en konsumentgrupp är ¨kontaminerade med ett cancerframkallande ämne¨.

De franska myndigheterna har bekräftat att produkterna i fråga verkligen återkallats från alla berörda inrättningar (t.ex. daghem, sjukhus och apotek), samtidigt som man utför egna analyser om innehållet av nitrosaminer och nitroserbara ämnen i nappar av det berörda märket och även av andra märken. En redogörelse för de åtgärder som vidtagits av medlemsstaten och företaget skulle finnas tillgänglig i oktober 1997.

2. Kommissionen har trots spridningen av uppgifterna från de franska myndigheterna inte fått någon information från de spanska myndigheterna, vare sig om de åtgärder som vidtagits mot dessa produkter eller om problemets omfattning i denna medlemsstat eller dessa regioner.

3. Enligt direktiv 93/11/EEG om utlösning av N-nitrosaminer och N-nitroserbara ämnen från dinappar och tröstnappar av elastomer eller gummi ((EGT L 93, 17.4.1993. )) skall medlemsstaterna förbjuda handel med och användning av dinappar och tröstnappar som avger en viss mängd N-nitrosaminer och N-nitroserbara ämnen. Kommissionen avser att inom ramen för sin behörighet genomdriva att detta krav följs av alla medlemsstater, för att de europeiska konsumenternas säkerhet skall kunna garanteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3223/97 från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Portokostnader i Frankrike

Det franska postverkets avgifter för postförsändelser av identisk storlek och vikt varierar beroende på till vilket EU-land försändelsen går. Postförsändelser till Finland och Sverige är till exempel dyrare än försändelser till andra länder. Genom den här ¨portokostnadsdiskrimineringen¨ bryter det franska postverket grovt mot principen om en harmonisering av portokostnaderna, en princip som befästs i hela unionen genom internationella avtal och allmän praxis.

Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga om följande: Anser kommissionen att Frankrikes diskriminerande politik är acceptabel och förenlig med lagstiftningen i Europeiska unionen? Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att få ett slut på den diskriminering som Frankrike bedriver?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (24 november 1997)

Det stämmer att det franska postverkets taxor skiljer mellan Finland och Sverige å ena sidan och resten av medlemsstaterna å andra sidan vad gäller enskilda brev- och varuförsändelser. Det verkar som om zonindelningen i Frankrike inte har ändrats efter Finlands och Sveriges anslutning 1995.

Å andra sidan finns det inget internationellt avtal i vilket ett postverk förpliktas att tillämpa samma avgifter (taxor) för alla gemenskapens medlemsstater. I rådets resolution av den 7 februari 1994 om utvecklingen av posttjänster ((EGT C 48, 16.12.1994 )) och den gemensamma ståndpunkten av den 29 april 1997 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna ((EGT C 188, 19.6.1997 )), visas att avgifterna bör bestämmas med hänsyn till omkostnaderna.

Om skillnaden på avgifterna kan motiveras av högre befordringsomkostnader anser inte kommissionen att det handlar om lagstridig diskriminering.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3081/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: Turkiets brott mot internationella förpliktelser

Som bekant undertecknade Turkiet fredsfördraget i Lausanne 1923 vilket fastlade särskilt självstyre och lokal självförvaltning för öarna Imvros och Tenedos. Turkiet visade dock, i vanlig ordning, förakt för de förpliktelser som man ingått avtal om och inledde (redan dagen efter det att avtalet hade undertecknats) en rad förföljelser mot öarnas infödda befolkning av grekiskt ursprung som oavbrutet har bott där i århundraden. Dessa förföljelser gällde bland annat beslagtagningen av den odlingsbara jord som tillhörde grekerna, vilket ett fall vittnar om i vilket 800 hektar jord ¨exproprierades¨ för två turkiska lira per hektar och på så sätt fråntogs 900 grekiska jordägare, invånare i byn Sxinoudi på Imvros.

Den turkiska staten uppförde sedan på samma ö ett fängelse för tungt belastade brottslingar som ägnade sig åt att sätta skräck i befolkningen. Detta ¨lyckades¨ så till den grad att det nu bara finns 230 åldriga greker kvar på Imvros och ännu färre på Tenedos.

Det bör påpekas att efter det att projektet hade ¨lyckats¨, upphörde bruket av fängelserna 1992.

Kan kommissionen redogöra för när den med Turkiet tog upp frågan om de förpliktelser som man fastställt genom fredsfördraget i Lausanne som landet har undertecknat? Kan kommissionen vidare ange vad Turkiet svarade samt hur den kommenterar den turkiske utrikesministern Çems senaste tillkännagivande om att Turkiet vägrar att låta frågan om småöarna Imia hänvisas till den Internationella domstolen i Haag?

Svar avgivet av Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Denna fråga ligger utanför kommissionens behörighet (och den kan tyvärr inte lämna de önskade upplysningarna).
SKRIFTLIG FRÅGA P-3277/97 från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Retroaktiva avgifter som drabbar europeiska importörer av bangladeshiska textilier

Enligt allmänna preferenssystemet ges importer från Bangladesh med ursprungscertifikat tillträde till den europeiska marknaden på gynnsammare villkor.

Nu verkar det som om inte alla certifikat som myndigheterna utfärdat delats ut på ett korrekt sätt. Därför har Bangladesh, på kommissionens rekommendation, med retroaktiv verkan ogiltigförklarat 15 000 ursprungscertifikat. Kommissionen avser att kräva retroaktiva avgifter för importer som skett under åren 1994 till 1996. Detta kommer att förorsaka stora ekonomiska problem för många europeiska importörer.

1. Anser kommissionen att de bangladeshiska myndigheterna förfogar över tillräckliga kunskaper om utarbetandet av ursprungscertifikat? Om så inte är fallet, har kommissionen lämnat tillräcklig assistans till ett korrekt utarbetande?

2. Sedan när har kommissionen känt till de tekniska problemen i samband med certifikaten? Underrättade kommissionen då genast importörerna om dessa?

3. Om så inte är fallet, varför inte? Förväntar sig kommissionen att importörerna själva verifierar giltigheten hos officiella ursprungscertifikat som myndigheterna utfärdat? Om så är fallet, på vilket sätt kan en företagare kontrollera detta?

4. Anser kommissionen att det är rätt att kräva retroaktiva avgifter på grund av ogiltiga officiella certifikat? Om så är fallet, anser kommissionen då att det är rimligt att kräva retroaktiva avgifter ännu tre år efter det datum då importen skett?

5. På vilket sätt avser kommissionen att i fortsättningen förhindra problem av detta slag?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (18 november 1997)

Då svaret är mycket omfattande, sänder kommissionen det direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2483/97 från Luciano Pettinari (GUE/NGL) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Programmet Interreg II och hamnen i Monopoli

Hamnen i Monopoli i den italienska regionen Puglia är en av de viktigaste platserna för kontakterna mellan Italien och Albanien. Den fyller därför en viktig funktion i förbindelserna mellan Europeiska unionen och Tirana och just detta var anledningen till att hamnen i Monopoli upptogs bland de platser där det gemenskapsfinansierade utvecklingsprogrammet Interreg II (Italien-Albanien) skall genomföras. Efter en rad kontakter på hög nivå mellan Monopolis kommun, den italienska statsministern och regionen Puglia, togs hamnen slutligen upp på listan över projekt inom Interreg II. Den 22 maj 1997 meddelade dock Europeiska kommissionen Monopolis kommun, utan att ange något klart motiv, att hamnen inte skulle finansieras genom Interreg II.

Detta kan betraktas som en otillbörlig inblandning i de val som skall göras av politiska organ, och man kan inte bortse från det naturliga och uppenbara värdet hamnen i Monopoli har för utveckling av förbindelserna mellan EU och Albanien. Med detta som bakgrund undrar jag om kommissionen kan förklara vilka som var motiven till att Monopolis hamn uteslöts från listan över projekt inom Interreg II? Anser inte kommissionen att hamnen i stället borde tilldelas åtminstone en del av de medel som finns till förfogande, eftersom de totala bidragen säkert överstiger behoven om hela beloppet tilldelas hamnen i Bari? Vilka platser i regionen Puglia skall få bidrag genom Interreg II och vilka är urvalskriterierna?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (22 september 1997)

Mål, innehåll och stödmottagare beträffande programmet Interreg II (Italien-Albanien) fastställdes inom ramen för partnerskapet mellan kommissionen, den italienska regeringen och regionen Puglia enligt förfarandena för godkännande av interventionsprogram som samfinansieras av gemenskapen.

I det program som godkändes den 10 oktober 1996 ingår inte staden Monopolis hamn bland de särskilda stödprojekten. Trots detta har de regionala myndigheterna nyligen inlett ett samrådsförfarande med medlemmarna i programmets övervakningskommitté där man föreslår att Monopolis hamn tas med i programmet. De uppgifter som gör det möjligt att utvärdera detta förslag har också överlämnats och undersöks för närvarande av kommissionen och övriga medlemmar av övervakningskommittén.

Vad gäller stödberättigade områden bör det hållas i minnet att hela provinsen Bari har rätt till stöd enligt programmet. Vilka platser som får bidrag genom Interreg beror på lokaliseringen av de projekt som får bidrag. Kriterierna vid urval av projekt varierar med vilken typ av åtgärder som skall få bidrag och anges detaljerat i programmets åtgärder samt i de anbudsinfordringar som de italienska myndigheterna offentliggör.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3327/97 från Jessica Larive (ELDR) till kommissionen (15 oktober 1997)

Ämne: Risker för folkhälsan genom plutonium ombord på den amerikanska rymdfarkosten Cassini

Ur tidningen ¨Algemeen Dagblad¨ av den 27 september 1997 framgick att den amerikanska rymdfarkosten Cassini kommer att skjutas upp den 13 oktober med 34 kilo plutonium ombord. Organisationen ¨Nederlandse vereniging voor gezondheidszorg en vredesvraagstukken¨ har liksom ett antal amerikanska kollegor varnat för att riskerna med denna aktion är oacceptabelt höga. Skulle det ske en olycka, som exempelvis 1986 i fallet med Challenger-katastrofen, skulle en sådan mängd plutonium kunna hamna i atmosfären att det i värsta fall kunde leda till att det femdubbla antalet av världens befolkning insjuknar. Redan en inandning av 0,1 mikrogram är tillräcklig för att förorsaka lungcancer. Enligt läkare kan det fatala ämnet verka som ett slags lönnmördare under flera decennier.

Är kommissionen underrättad om uppskjutningen av denna amerikanska rymdfarkost och om de oacceptabla hälsorisker det kan medföra för hela världens befolkning om farkosten förolyckas med plutonium ombord?

Om så är fallet, anser kommissionen då inte att varje risk för folkhälsan måste uteslutas före uppskjutningen?

Är kommissionen av denna anledning beredd att uppmana den amerikanska regeringen att avstå från att skjuta upp denna rymdfarkost?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (5 november 1997)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till svaren på muntliga frågorna H-0628/97 från David Robert Bowe, H-0631/97 från Nuala Ahern, H-0634/97 från Peter Duncan Crampton, H-0659/97 från Paul Lannoye, H-0661/97 från Carlos Pimenta under frågestunden under parlamentets sammanträdesperiod i september 1997 ((Parlamentsdebatt september 1997. )) och till svaret på skriftliga frågan E-2757/97 från Gerhard Schmit ((Se s. 59. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2648/97 från Eryl McNally (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Steroider på recept

Många patienter har fått lida i både fysisk och ekonomisk bemärkelse av att ha ordinerats steroider. Är kommissionen medveten om allmänhetens stora oro i denna fråga och avser den att vidta några åtgärder för att öka patienternas medvetenhet om riskerna med att få i sig de steroider som ordinerad medicin innehåller?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2648/97 och E-2668/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (8 oktober 1997)

Steroider, som har varit tillgängliga i flera årtionden, är starka läkemedel som har bevisat sin effektivitet i olika terapeutiska användningsområden. I vissa situationer kan de emellertid framkalla allvarliga biverkningar. Då måste de ordineras efter den inom humanmedicinen välkända principen om noggrann övervägning av fördelarna och riskerna med de olika läkemedlen.

Alla läkemedel på marknaden som innehåller steroider har blivit godkända av de respektive medlemsstaterna. Enligt den gällande gemenskapsrätten måste medlemsstaterna tillhandahålla alla användbara uppgifter rörande övervakandet av sådana läkemedel, framför allt de läkemedel som orsakar biverkningar hos människor. Dessutom måste medlemsstaterna vetenskapligt utvärdera dessa uppgifter och sätta dem i samband med uppgifter gällande bruket av steroider med hänsyn till de ofta förekommande fallen av felaktig användning och grovt missbruk av dessa läkemedel.

Skulle en medlemsstat på grundval av uppgifterna från säkerhetsövervakningen vid läkemedelsbruk dra slutsatsen att ett läkemedelsstillstånd borde ändras, upphävas, eller dras tillbaka måste den omedelbart underrätta den europeiska läkemedelsmyndigheten. För övrigt kan medlemsstaten vid behov vända sig till denna myndighet innan den fattar ett beslut. Hittills har inget av dessa förfaranden inletts beträffande läkemedel som innehåller steroider.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3310/97 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (15 oktober 1997)

Ämne: Turkiets inställning i frågan om illegala invandrare

Den 15 september 1997 dödades tre kurdiska illegala invandrare i ett minfält vid gränsen mellan Grekland och Turkiet. Liknande händelser har tyvärr inträffat ofta på senaste tiden. Den turkiska regeringen har varken vidtagit några praktiska åtgärder för att stoppa att flyktingar tar sig till gränsen, vilket ofta får ett tragiskt slut, eller inlett några samtal med Grekland för att man gemensamt skall hantera problemet, åtminstone ur mänsklig synvinkel.

Men inte heller Europeiska unionen agerar. I svar på en motsvarande fråga som jag ställde 1992 (H-1179/92) ((Fullständigt förhandlingsreferat 3-425 (december 1992). )) svarade rådet att Fördraget om Europeiska unionen just trätt i kraft och att bestämmelserna i avdelning VI om samarbete i rättsliga och inrikes frågor som särskilt berör invandringspolitiken och politiken mot medborgare i tredje land gäller.

Men några konkreta åtgärder vad gäller Turkiet har inte vidtagits efter Maastrichtfördraget heller.

Vilka initiativ avser kommissionen att ta för att Turkiet skall uppfylla sina internationella förpliktelser, mot bakgrund av att detta land har slutit ett avtal om tullunion med Europeiska unionen?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Genom en resolution från associeringsrådet EG-Turkiet av den 6 mars 1995 enades de båda parterna om de institutionella ramarna för ett samarbete i rättsliga och inrikes frågor.

På grund av den politiska situationen har detta samarbete inte kunnat genomföras.

I kommissionens meddelande om den vidare utvecklingen av förbindelserna med Turkiet, som antogs den 15 juli 1997 ((KOM(97) 394. )), framhöll kommissionen på nytt hur betydelsefullt ett samarbete på det här området är, särskilt när det gäller invandringen.

Genomförandet av konkreta samarbetsåtgärder kommer även att vara beroende av hur det finansiella samarbetet med Turkiet gestaltar sig.