SKRIFTLIG FRÅGA E-2479/99

från Luigi Vinci (GUE/NGL) och Fiorella Ghilardotti (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Direktiv 96/67/EG

1. Med en skrivelse av den 7 september 1999 till den italienska regeringen meddelade Robert Coleman, generaldirektör vid kommissionens generaldirektorat för transporter (GD VIII), att det italienska lagdekretet nr 18 av den 13 januari 1999 föranledde honom att göra vissa anmärkningar gällande bestämmelsernas förenlighet med gemenskapslagstiftningen. Coleman menade att den italienska lagen är ett hinder för det marknadstillträde som åsyftas i rådets direktiv 96/67/EG. Hans anmärkningar gäller lagdekretets artiklar 13, 14 och 20, som behandlar kompetenskraven för dem som skall tillhandahålla marktjänster på flygplatser, respektive socialt skydd.

2. I skäl 6 i rådets direktiv bekräftas emellertid att medlemsstaterna, mot bakgrund av subsidiaritetsprincipen, skall ges möjlighet att beakta sektorns särart, underförstått den nationella särarten. I skäl 10 ges medlemsstaterna rätt att förverkliga det fria tillträdet till marknaden för marktjänster gradvis. I skäl 8 sägs att man skall beakta inverkan på anställningsvillkoren och säkerheten på flygplatserna, varmed man kan förstå den rådande situationen. I skäl 24 fastslås att befogenheten att garantera socialt skydd i adekvat omfattning för personalen i de företag som tillhandahåller marktjänster bör kvarstanna hos medlemsstaterna. I artikel 18, slutligen, sägs att medlemsstaterna kan vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de anställdas rättigheter skyddas.

3. Detta är frågor som är av största vikt för Europeiska unionens grundläggande institutioner rådet, kommissionen och parlamentet nämligen att försvara sysselsättningsnivån i en tid då arbetslösheten breder ut sig, och att försvara de anställdas arbetsvillkor.

Med tanke på den godtyckliga karaktären i Robert Colemans skrivelse av den 7.9.1999 till den italienska regeringen, undrar vi om kommissionen tänker agera för att detta ärende skall återföras till en analys där man visar större respekt för det skrivna ordet och de principer som gemenskapslagstiftningen grundar sig på, och vi undrar också hur kommissionen tänker agera gentemot tjänstemän som Robert Coleman, som i kommissionens namn överskrider de befogenheter de tilldelats.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

I sin egenskap av väktare av gemenskapsrätten måste kommissionen se till att fördraget och de bestämmelser som de olika institutionerna utfärdar i enlighet med fördraget efterlevs korrekt. Denna uppgift innebär inte bara att man kontrollerar att direktiven införlivas i den nationella lagstiftningen, utan också att man kontrollerar att de nationella reglerna är förenliga med det grundläggande innehållet i de regler som utfärdas på gemenskapsnivå.

I artikel 18 i rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996 om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen(1) föreskrivs att medlemsstaterna får vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de anställdas rättigheter skyddas samt att hänsyn tas till miljön, men också att dessa åtgärder skall vidtas utan att de påverkar tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv och med beaktande av gemenskapsrättens övriga bestämmelser. Direktivets syfte är att garantera fritt tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatser, både vad gäller egenhantering och tjänsteleveranser som utförs av tredje man. Denna öppning sker stegvis i enlighet med ett tidsschema som fastställs i artikel 1 i direktivet. I överensstämmelse med denna ram skall bestämmelserna i den rättsakt som införlivar direktivet inte påverka tillämpningen av principen om fri tillgång genom att införa restriktiva bestämmelser för den berörda sektorn.

Bestämmelserna i den rättsakt som införlivar direktivet i den nationella lagstiftningen, och som gör det möjligt att i samband med urvalsförfarandet ge myndigheterna utvidgade bedömningsbefogenheter för att begränsa sådan fri tillgång till marknaden, är inte förenliga med direktivets syften så som de bland annat fastställs i skälen14 och 15, och förefaller att strida mot bestämmelserna i direktivets artiklar 6, 7, 11, 14 och 18. På grund av detta är det kommissionens uppgift att i enlighet med artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget vidta de åtgärder som krävs för att se till att gemenskapsbestämmelserna införlivas och efterlevs korrekt. Den skrivelse till de italienska myndigheterna som frågeställaren avser syftar just till att uppnå denna samstämmighet.

(1) EGT L 272, 25.10.1996.