SKRIFTLIG FRÅGA E-1250/02

från Werner Langen (PPE-DE) till kommissionen

(6 maj 2002)

Ämne: Gränsavgifter för rumänska medborgare

Rumänska medborgare, som vill besöka släktingar i Tyskland, anger att de måste betala 500 EUR vid gränsen för ett tidsbegränsat inresetillstånd.

Kan kommissionen i samband härmed svara på följande frågor:

1. Känner kommissionen till dessa höga gränsavgifter för rumänska medborgare?

2. Vad anser kommissionen om dessa avgifter vid utresa?

3. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att rumänska medborgare skall kunna besöka släktingar utan att betala dessa avgifter?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(14 juni 2002)

1. Kommissionen känner till ett beslut av den 22 november 2001 från den rumänske inrikesministern som fastställer det penningbelopp i EUR som rumänska medborgare måste ha med sig när de lämnar Rumänien för privatresor till EU-medlemsstater eller andra stater som inte kräver visering för rumäner.

Rumänska medborgare måste kunna visa, när de lämnar Rumänien, att de har detta belopp (i form av kontanter, kreditkort, resecheckar, bankgaranti, säkerhet eller omkostnaderna betalda av den person som bjudit in dem). Några kategorier personer är undantagna från detta krav, bland annat personer som skall besöka en släkting i utlandet, de som reser för att få medicinsk behandling, underåriga barn på vissa villkor samt deltagare i konferenser eller idrottsevenemang.

Beslutet innebär inte att man måste betala en avgift för att resa ut ur Rumänien.

2. Det sätt på vilket Rumänien reglerar sina egna medborgares utresa är något som landet helt själv kan bestämma, eftersom gemenskapsrättens regler om fri rörlighet för personer (som bland annat föreskriver att en person för att resa ut endast behöver uppvisa ID-kort eller pass) ännu inte är tillämpliga för landet.

3. Reglerna för kontroll av utresa från Rumänien skall ses i förhållande till de gällande reglerna för rumänska medborgares inresa i medlemsstaterna.

Sedan den 1 januari 2002(1) behöver rumäner inte längre ha visering för kortare vistelse när de reser till en Schengenstat. De måste emellertid uppfylla villkoren för inresa i artikel 5.1 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet(2). Till dessa hör att de måste ha tillräckliga medel för uppehället. Schengenstaterna har hittills inte fastställt något enhetligt belopp för tillräckliga medel. Vissa Schengenstater använder sig av ett vägledande belopp, andra inte(3). De vägledande beloppen, som endast fungerar som riktmärken, kan ändras från fall till fall, varigenom det kan tas hänsyn till de olika konkreta fall som kan uppstå.

Myndigheterna tar särskilt hänsyn till hur länge en person planerar att stanna, omständigheterna kring vistelsen och formerna för inkvartering. Om personen får sina omkostnader betalda eller har en inbjudan är detta viktiga omständigheter för att avgöra om de medel som vederbörande förfogar över är tillräckliga för vistelsen.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2414/2001 av den 7 december 2001 om ändring av förordning (EG) nr 539/2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav, EGT L 327, 12.12.2001. Förordningen gäller i alla medlemsstater, utom Irland och Förenade kungariket, samt Island och Norge.

(2) EGT L 239, 22.9.2000.

(3) Gemensamma konsulära anvisningarna, bilaga 7: De på årsbasis av de nationella myndigheterna fastställda belopp som skall vara riktmärken för beviljande av inresa, EGT L 239, 22.9.2000.