SKRIFTLIG FRÅGA E-1831/01

från Lousewies van der Laan (ELDR) till kommissionen

(22 juni 2001)

Ämne: Stängning av kärnkraftverket i Borsele i Nederländerna

Den nederländska tidningen De Volkskrant skrev den 1 juni 2001 att kommissionären ansvarig för energifrågor, Loyola de Palacio del Valle-Lersundi, i ett möte i Arnhem dagen innan sagt att den tidiga stängning av kärnkraftverk som föreslagits av den nederländska regeringen inte var en bra idé. Hon sade också att det inte skulle vara möjligt att uppfylla Kyotokraven utan kärnkraft. Uttalandena citerades även i andra medier.

1. Kan kommissionären bekräfta att hon gjort dessa uttalanden?

2. Är kommissionären medveten om kärnkraftens miljömässiga nackdelar jämfört med andra icke-fossila energislag?

3. Är kommissionären medveten om den nederländska regeringens arbete för att främja användningen av andra icke-fossila energislag än kärnkraft?

4. Kan kommissionären presentera några konkreta och övertygande bevis på att den nederländska regeringens nuvarande politik äventyrar dess förmåga att uppfylla sina åtaganden under Kyotoprotokollet?

5. Om inte, i bristen på bevis, varför valde hon att på ett sådant flagrant sätt söka främja kärnkraftsindustrins snäva intressen?

6. Håller kommissionären med om att det är upp till den nederländska regeringen att avgöra hur (till skillnad från om) den ska uppfylla sina åtaganden under Kyotoprotokollet?

7. Vilket stöd finner kommissionären i fördragen för att blanda sig i den nederländska energipolitiken?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 september 2001)

Uttalandet från kommissionens vice ordförande om stängningen av kärnkraftverk bör ses mot bakgrund av grönboken Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning(1) och kommissionens åtaganden i fråga om klimatförändringen.

Vice ordföranden är väl medveten om miljöfördelarna med icke-fossila bränslen för energiproduktionen och inte minst om att problemen med kärnavfallets långtidsförvaring ännu måste lösas. Det är under hennes politiska ledning som man för första gången i en rättsakt främjar förnybara energikällor (direktivet om att gynna elektricitet producerad från förnybara energikällor på den inre elmarknaden), en rättsakt som redan har antagits av rådet och parlamentet. Hon är dock också medveten om att det finns praktiska begränsningar för hur mycket icke-fossila bränslen kan komma att bidra till energiproduktionen under detta sekels första decennier.

Vice ordföranden känner också till den nederländska regeringens arbete för att främja olika icke-fossila energislag. Hon välkomnar varmt detta arbete, som ligger i linje med den strategi som föreslås i grönboken.

Såsom påpekas i grönboken kommer emellertid stängningen av kärnkraftverk att göra det ännu svårare för gemenskapen att uppfylla sina åtaganden när det gäller klimatförändringen, inte minst åtagandena från Kyoto. På grundval av den aktuella utvecklingen förväntas nämligen koldioxidutsläppen att öka ytterligare. Efter 2010 kommer det att krävas ännu större ansträngningar för att bromsa den ökande efterfrågan på energi och främja energikällor utan växthusgasutsläpp. Kärnkraften är en sådan energikälla.

Genom att påpeka detta främjar vice ordföranden inte kärnkraftindustrins snäva intressen. Hon lyfter fram de svåra energi- och miljöfrågor som gemenskapen står inför och som måste lösas inom ramen för den globala strategi som föreslås i kommissionens grönbok. Detta måste ske på ett heltäckande och objektivt sätt så att man både säkrar energiförsörjningen och sörjer för stabila energipriser i gemenskapen.

Självfallet väljer varje medlemsstat sina energikällor på eget ansvar, men gemenskapen måste ta sitt ansvar när det gäller uppfyllandet av internationella skyldigheter i fråga om klimatförändringen. Dessutom är det i gemenskapens intresse att minska sitt beroende av externa energikällor. Vice ordföranden blandar sig inte i den nederländska energipolitiken genom att klargöra denna ståndpunkt.

(1) KOM(2000) 769 slutlig.