SKRIFTLIG FRÅGA E-1931/97 från Salvador Garriga Polledo (PPE) till kommissionen (4 juni 1997)

Ämne: Strukturfonder

Anser kommissionen att förfarandet för kontroll av hur additionalitetsprincipen iakttas i strukturfonderna är tillfredsställande?

Om inte, planerar kommissionen att reformera detta förfarande?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (8 juli 1997)

Genom omarbetningen av strukturfondsförordningarna under 1993 har det blivit möjligt att stärka additionalitetsprincipen.

En exakt definition av additionalitetsprincipen ges, i förhållande till förordningarna från 1988, genom rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om samordningen av de olika strukturfondernas verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamheter ((EGT L 193, 31.7.1993. )) och i samma förordning anges de bestämmelser som skall följas. I den nya artikeln 9 i förordning 4253/88 fastställs att ¨i syfte att uppnå verklig ekonomisk effekt får... bidrag.... från strukturfonderna och fonden för fiskets utveckling inte ersätta offentliga utgifter för strukturåtgärder eller motsvarande utgifter som täcks av medlemsstaten i någon del av de geografiska områden som är stödberättigade enligt ett mål.¨ (punkt 1) ¨ Kommissionen och den berörda medlemsstaten skall i detta syfte... se till att medlemsstaten i de berörda områdena bibehåller sina offentliga utgifter för strukturåtgärder eller motsvarande utgifter på minst samma nivå som under föregående programperiod...¨ (punkt 2)

För att möjliggöra en kontroll av att denna princip iakttas fastställs även i artikel 8 i nämnda förordning, enligt ändringen 1993, att gemenskapens stödramar och de samlade programplaneringsdokumenten skall omfatta förfaranden för kontroll av att additionalitetsprincipen efterlevs och för en första utvärdering av denna princip. Enligt denna artikel måste även lämplig information angående de relevanta penningflödenas genomblickbarhet lämnas. Genom att dessa olika bestämmelser förts in i gällande förordningar har genomförandet av additionalitetsprincipen avsevärt förbättrats.

Alla gemenskapens stödramar och samlade programplaneringsdokument som avser mål 1 och 6 omfattades av en förhandskontroll. När det gäller mål 2 har denna kontroll också kunnat genomföras i de flesta fallen. De dokument för vilka en förhandskontroll inte gjordes innan de antogs omfattas av en klausul för uppskjuten betalning enligt vilken betalningarna ställs in vid den andra förskottsutbetalningen om en förhandskontroll av att additionalitetsprincipen efterlevs inte säkerställts.

Kontrollen under arbetets gång underlättades av att man i samarbete med kommissionen fastställt en kontrollmetod för varje medlemsstat. Genom detta har kommissionen kunnat få mer relevanta finansiella uppgifter, anpassade efter de särskilda förhållandena för varje medlemsstat.

Kommissionen kommer att se över additionalitetsprincipens framtid och dess genomförande inom ramen för de två nya förordningar om strukturfonderna som den bör lägga fram under första halvåret 1998.