SKRIFTLIG FRÅGA E-3619/01

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Anslutningsförhandlingar

Kan kommissionen, som svar många medlemsstaters berättigade oro, särskilt Tysklands och Österrikes, bekräfta att kommissionen förhandlar med kandidatländer på grundval av en sjuårig övergångsperiod för fri rörlighet av arbetskraft från kandidatländerna till de nuvarande medlemsländerna?

Är kommissionen också medveten om att vissa länder, däribland Polen, har anledning att vara oroliga över försäljningen av mark, och om så är fallet, anser inte kommissionen att dessa två frågor bör utgöra grunden för ömsesidiga avtal för en period på högst sju år, med möjlighet för varje stat att minska dessa perioder genom ömsesidiga avtal?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(7 februari 2002)

Kommissionen vill påminna om att dess roll i anslutningsförhandlingarna är begränsad till att förbereda unionens ståndpunkt för senare antagande av medlemsstaterna. Det är därför medlemsstaterna som förhandlar med kandidatländerna. Kommissionen kan dock bekräfta att medlemsstaterna håller på med förhandlingar på grundval av en sjuårig övergångsordning för fri rörlighet för arbetstagare. Nedan återges de centrala delarna i denna ordning.

Under de två första åren kommer alla nuvarande medlemsstater att vidta nationella bestämmelser gentemot nya medlemsstater. Efter denna period kommer det sedan att göras en översyn för att besluta om man skall tillämpa gemenskapens regelverk. Övergångsperioden torde avslutas efter fem år, men kan förlängas med ytterligare två år om det har uppstått, eller hotar att uppstå, allvarliga störningar på arbetsmarknaden i den nuvarande berörda medlemsstaten. Dessutom kan medlemsstaterna tillämpa säkerhetsklasuler ända till slutet av det sjunde året.

Övergångsordningen innehåller också ett antal andra viktiga aspekter t.ex. en standstill-klasul, företräde för kandidatländernas medborgare framför arbetstagare från länder utanför gemenskapen, en förklaring av de nuvarande medlemsstaterna att de skall sträva efter att bevilja ett ökat tillträde till arbetsmarknaden enligt sin nationella lagstiftning och rätten för Österrike och Tyskland att tillämpa nationella skyddsarrangemang för vissa känsliga tjänstesektorer.

Unionen har inte begärt någon övergångsperiod avseende Malta och Cypern. För alla de övriga länderna, med vilka förhandlingar har inletts, har en gemensam strategi lagts fram. På grundval av denna har kapitlet fri rörlighet för personer preliminärt avslutats för Tjeckien, Ungern, Polen, Slovenien, Lettland, Litauen och Slovakien.

Kommissionen har bekräftat att landsförvärv, särskilt av jordbruksmark, är en politiskt känslig fråga i vissa kandidatländer. Ungern, Tjeckien, Slovakien och Bulgarien har avseende förvärv av jordbruksmark beviljats en sjuårig övergångsperiod med en översyn efter tre år. De tre baltiska staterna och Slovenien, Cypern och Malta har inte förhandlat fram några övergångsarrangemang för jordbruksmark, däremot pågår det förhandlingar med Polen och Rumänien. Särskild uppmärksamhet har ägnats egenföretagande lantbrukare från medlemsstaterna som bor i kandidatlandet och som i princip kommer att kunna köpa jordbruksmark från och med den dag då anslutningen sker. Det finns inget som hindrar kandidatländerna från att förkorta eller helt avskaffa övergångsperioden.

Förhandlingarna om varje kapitel sker separat och övergångsarrangemangen återspeglar enbart den oro som endera parten har givit uttryck för avseende varje kapitel. Därför är de avtal som träffats beträffande fri rörlighet för personer och fri rörlighet för kapital inte ömsesidiga. Dessutom beror längden på övergångsperioden i de olika kapitlen på specifika detaljer i det enskilda fallet och kan således variera från land till land.