ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1110/01

från Christoph Konrad (PPE-DE) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Obefogade sanktioner mot tyska transportföretag från de brittiska invandringsmyndigheterna

1. Tycker kommissionen att Förenade kungarikets skärpta gränskontroller för att förhindra olaglig invandring i samband med unionsmedborgares inresa med buss eller personbil från medlemsstaterna är förenliga med gemenskapslagstiftningen?

2. Tycker kommissionen att de dryga böter som de brittiska invandringsmyndigheterna avkräver tyska transportföretag när (utan företagens egen förskyllan) olagliga invandrare upptäcks på lastbilsflak eller i containrar i företagens fordon (2 000 pund per olaglig invandrare) är förenliga med gemenskapslagstiftningen?

Utöver detta är transportföretag som bedriver trafik på Storbritannien redan på förhand tvungna att göra ytterligare dyra investeringar i säkerhetsåtgärder och utbildning av förarna. Vad gör kommissionen mot denna snedvridning av konkurrensen?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(16 maj 2001)

1. Enligt kommissionens uppgifter är de brittiska myndigheternas kontroller av unionsmedborgare som reser till Storbritannien med buss eller bil förenliga med gemenskapslagstiftningen. Där föreskrivs att unionsmedborgarna kan resa in i en medlemsstat om de kan uppvisa ett giltigt ID-kort eller pass.

2. I den gällande gemenskapslagstiftningen fastställs inte transportföretagens ansvar för de personer som finns ombord och som inte har de resehandlingar som krävs för att resa in i en medlemsstat.

Kravet på att respektera säkerhetsåtgärder och utbildning av lastbilschaufförer utgör i sig ingen snedvridning av konkurrensen. Vid de brittiska kontrollerna görs ingen skillnad mellan varornas ursprung eller det berörda transportföretagets nationalitet. Kommissionen anser därför att Immigration and Asylum Act 1999 inte strider mot gemenskapslagstiftningen.

Parlamentsledamoten hänvisas även till kommissionens svar på Avril Doyles skriftliga fråga P-4024/00(1).

Kommissionen kommer emellertid att vara vaksam på problemet även i fortsättningen och kommer att fortsätta att undersöka de eventuella konsekvenserna för gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT C 235 E, 21.8.2001, s. 50.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1232/01

från Carlos Candal (PSE) till kommissionen

(10 april 2001)

Ämne: Omstrukturering av generaldirektoratet för fiske

Frågeställaren önskar få information från kommissionen om den planerade omstruktureringen av generaldirektoratet för fiske.

Frågeställaren antar att det främsta skälet till en sådan omstrukturering i grunden är behovet av en rationalisering av tjänsterna genom att utföra dem på ett effektivare sätt samt önskan att bevara den inre balansen vid fördelningen av ansvaret mellan höga tjänstemän från olika medlemsstater, i synnerhet från sådana som har en mer betydande tradition inom härtill hörande verksamhetsområden, och ställer sig konkret frågan om dessa perspektiv kommer att tas i beaktande vid omstruktureringen av detta generaldirektorat?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 maj 2001)

Omstruktureringen av Generaldirektoratet för fiske har, som parlamentsledamoten antyder, syftat till att ytterligare förbättra kommissionens sätt att fungera. Fördelningen av ansvarsområden mellan högre tjänstemän görs med tanke på deras kompetens inom olika delar av den gemensamma fiskeripolitiken.

Medlemsstaternas intressen tillvaratas - och har tillvaratagits - genom att kommissionen i sin verksamhet måste följa fördragen. Detta garanterar att alla medlemsstaters intressen beaktas, och det gäller även de stater som har mer omfattande traditioner på ett visst område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0742/01

från Giles Chichester (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2001)

Ämne: Bolagisering av lokala accessnät

Europeiska rådet i Lissabon 2000 uppmanade medlemsstaterna att tillsammans med kommissionen sträva mot att införa mer konkurrens i lokala accessnät före utgången av 2000 och bolagisera lokala nät som en hjälp att betydligt minska kostnaderna för Internetanvändning. Efter att det i december 2000 utfärdats en förordning om detta, tycker kommissionen att de lokala accessnäten har fullständigt bolagiserats i alla medlemsstater och vilka minskningar i kostnaderna för Internetanvändning har detta resulterat i?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

Efter Europeiska rådets möte i Lissabon i mars 2000, har Europaparlamentet, rådet och kommissionen inlett ett intensivt samarbete som har resulterat i ett snabbt antagande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av den 18 december 2000 om tillträde till accessnät(1). Denna lagstiftning var nödvändig för att man skulle få till stånd konkurrens i accessnäten.

Det är kommissionens uppgift att övervaka tillämpningen av förordningen i medlemsstaterna för att se till att den genomförs i tid och på ett effektivt sätt.

Men först och främst har de nationella tillsynsmyndigheterna en viktig roll i genomförandeprocessen. Deras uppgifter och ansvar är tydligt förtecknade i förordningen, och en effektiv tillämpning av förordningen har högsta prioritet i medlemsstaterna. Vidare bör man inte underskatta komplexiteten i arbetet med att se till att förordningen genomförs fullt ut. Kommissionen erkänner denna komplexitet, som förutsätter att de nationella tillsynsmyndigheterna noggrant beaktar alla aspekter. Även om kommissionen följer utvecklingen noga, förväntar den sig inte att förordningen skall få full verkan omedelbart.

För tillfället tillhandahålls tillträde till accessnäten i åtta medlemsstater, vilket betyder att tillträdet till cirka 376 000 linjer nu är helt ohindrat. I de övriga medlemsstaterna är införandet av möjligheten till tillträde nära förestående eller på försöksstadiet. Den senaste lägesöversikten beträffande genomförandet av denna förordning kommer att skickas direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets generalsekretariat.

Som grundregel kan man förvänta sig att liberaliseringsprocessen leder till kostnadsminskningar. Kommissionen har ännu inte fått tillräcklig information om de avgiftsstrukturer som tillämpas av medlemsstaterna för att kunna offentliggöra ekonomiska data med erforderlig signifikansnivå. Kommissionen följer dock noga genomförandet av gemenskapens lagstiftning i medlemsstaterna. Så snart rätt signifikansnivå har nåtts för kostnadsminskningarna, kommer denna information att offentliggöras. Konkurrensutvecklingen i telesektorn sedan den 1 januari 1998 har inte varit något undantag. De minskade kostnaderna för Internettillträde, som vi har sett i vissa medlemsstater, kan delvis tillskrivas antagandet av förordningen, men de kan också ha att göra med annan positiv utveckling på marknaden, t.ex. införandet av fasta avgifter för samtalsoriginering i flera medlemsstater.

(1) EGT L 336, 30.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2062/01

från Sir Robert Atkins (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Förseningar i lufttrafiken

Är kommissionen medveten om den ilska och frustration som flygpassagerare i Europa känner inför de ideliga förseningar som orsakas av lufttrafikstockningar? Vilka brådskande åtgärder tänker den vidta för att bemöta dessa stadigvarande och oacceptabla problem?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(31 juli 2001)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro över de förseningar som orsakas av överbelastning av luftrummet. Förseningarna de första fem månaderna 2001 har varit alltför många trots att trafiken totalt sett har sjunkit jämfört med 2000.

Kommissionen inrättade i början av 2000 en högnivågrupp för att undersöka hur den nuvarande organisationen av luftfartstjänsterna skulle kunna förbättras. Högnivågruppen presenterade sin rapport i november 2000(1) och kommissionen är just nu i färd med att utarbeta förslag till gemenskapslagstiftning som uppföljning av rapporten. Förslagen kommer att innehålla ett gemensam tillvägagångssätt när det gäller organisationen av luftrummet och tillhandahållandet av tjänster samt standardisering av utrustningen.

Kommissionen hoppas att dessa förslag kommer att få ett positivt mottagande av gemenskapens lagstiftande organ och att det kommer att minska förseningarna betydligt. Kommissionen välkomnar det stöd som uttrycks i parlamentets betänkande, som parlamentsledamoten

har utarbetat, om skapande av ett gemensamt europeiskt luftrum(2). Europeiska rådet har också tagit upp frågan vid sina två senaste möten i Göteborg den 15 och 16 juni 2001 då vikten av förslaget om ett gemensamt europeiskt luftrum betonades.

(1) http://europa.eu.int/comm/transport/themes/air/ses_en.pdf.

(2) Betänkande A5-0141/2000 av den 26 maj 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1431/01

från Bruno Gollnisch (TDI) till kommissionen

(4 maj 2001)

Ämne: Bedrägerier i samband med semester i time share-lägenhet

I flera års tid har branschen för nyttjanderätt till fast egendom på tidsdelningsbasis, dvs. så kallad time sharing, gjort sig skyldig till missbruk och bedrägerier.

Hundratals personer har blivit och blir fortfarande offer för dessa turistmaffior som säljer eller återförsäljer fiktiva semesterveckor i obefintliga lägenheter, och som försvinner så fort som bedrägeriet har genomförts och pengarna inkasserats.

På flera orter i Spanien (i synnerhet på Teneriffa och Dénia), i södra och sydvästra Frankrike (i synnerhet Canet plage) och på öarna i de utomeuropeiska departementen (Guadeloupe) sätts turismens goda rykte allvarligt på spel.

Har kommissionen för avsikt att genomföra en omfattande undersökning av det som redan visat sig vara ett allvarligt problem?

Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder mot dessa organ, företag och t.o.m. banker som avsiktligt gör sig skyldiga till bedrägerier på internationell nivå?

Kommer kommissionen att uppmana till handling om det skulle visa sig att vissa medlemsstater inte omedelbart vidtar åtgärder mot dessa bedrägliga metoder på grund av slapphänthet från de offentliga myndigheternas sida?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(20 juni 2001)

Kommissionen känner till de bedrägerier och missbruk som parlamentsledamoten talar om när det gäller försäljning av nyttjanderätter till fast egendom på tidsdelningsbasis.

Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis(1) skyddar köparen på vissa bestämda områden(2). Dess tillämpningsområde täcker inte sådant som parlamentsledamoten nämner. Endast medlemsstaterna har befogenhet att ingripa mot det.

När det gäller tillämpningsproblemen med direktiv 94/47/EG har kommissionen tagit upp dem i sin rapport av den 4 november 1999(3). I rapporten läggs en rad diskussionselement fram som syftar till att vidga och skydda skyddet för köparna. Innan man inleder diskussionen om eventuella anpassningar eller ändringar av direktiv 94/47/EG väntar kommissionen för närvarande på parlamentets yttrande om rapporten.

(1) EGT L 280, 29.10.1994.

(2) Bl.a. skyldigheten för säljaren att lämna vissa uppgifter före avtalsslutet, köparen har rätt att ångra sig och häva avtalet och förbudet för säljaren att begära förskott under ångerperioden.

(3) SEC(1999) 1795.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0498/01

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Alpgenomfart: Brennertunneln och passagen genom Alperna mellan Lyon och Turin

Hur ser Europeiska kommissionen på att Frankrike och Italien planerar en ny passage genom Alperna mellan Lyon och Turin? Kommer denna att bli det enda projektet för genomfart via Alperna och leda till att projektet med Brennertunneln råkar i farozonen? Eller kommer Italien att infria sin utfästelse och genomföra ett andra storprojekt för trafiken via Alperna, alltså en tunnel genom Brenner?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(23 april 2001)

Kommissionen välkomnar det beslut som fattats av de italienska och franska regeringarna om projektet för alpin genomfart mellan Lyon och Turin, och skulle dessutom se positivt på att genomförandet av projektet påskyndades. I riktlinjerna för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet har projektet identifierats som ett projekt av gemensamt intresse, och då det dessutom är ett av de fjorton projekt som framhölls som prioriterade av Europeiska rådet i Essen, har kommissionen förbundit sig att efter bästa förmåga främja projektet. Särskild uppmärksamhet ägnas här den planerade tunneln under Mont Cenis som skulle förbinda de båda berörda medlemsstaterna.

LyonTurin kommer inte att förbli det enda alpina projektet för järnvägsgenomfart i det transeuropeiska transportnätet. Brennerprojektet, som förbinder München och Verona och inbegriper en tunnel under Brennerpasset och som är jämförbart i omfattning, teknik och kostnader med passagen under Mont Cenis, förtjänar samma grad av uppmärksamhet. Då även detta projekt är inkluderat i listan över Essen-projekt, har kommissionen redan beviljat ett omfattande politiskt och finansiellt stöd de senaste åren, och tagit ett antal initiativ för att förenkla samarbetet mellan de parter som är involverade i projektet. Kommissionen noterar med tillfredsställelse att det tack vare de berörda medlemsstaternas engagemang (dvs. främst Italien och Österrike) och genom kommissionens stöd, har gjorts avsevärda framsteg bara under de senaste åren genom de tekniska studierna med avseende på den österrikiska delen i Inndalen (där byggnadsarbetet nu kan påbörjas) och genom förberedelsearbetet för Brennertunneln. Genom att den europeiska ekonomiska intressegrupperingen Brenner Base Tunnel European economic interest grouping (EEIG) inrättades i slutet av 1999, har tekniska, miljömässiga, geologiska, finansiella och ekonomiska studier kunnat genomföras på ett effektivt sätt. Då arbetet med dessa studier nu är långt framskridet, förutses de kunna slutföras runt 2006/2007. Kommissionen ägnar särskild uppmärksamhet åt de undersökningar av alternativa finansieringskoncept för Brennerprojektet som kommer att initieras inom kort, och tillhandahåller relevant stöd till det arbetet. Dessa aktiviteter visar, enligt kommissionens uppfattning, att den italienska regeringen står helt och fullt fast vid sitt engagemang för Brennerprojektet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1234/01

från Carlos Carnero González (PSE) till rådet

(11 april 2001)

Ämne: Spaniens vapenförsäljning till Ekvatorialguinea och EU:s uppförandekodex

Genom en rapport från Unesco-professuren vid Universidad Autónoma de Barcelona känner man idag till att Spanien har sålt en avsevärd mängd vapen till republiken Ekvatorialguinea under år 2000. Rapporten, som beställdes av Amnesty International, Greenpeace, Intermón Oxfam och Läkare utan gränser (icke-statliga organisationer som ingår i kampanjen Farewell to Arms) avslöjar närmare bestämt att man har sålt 11 500 projektiler till ett värde av ca 182 miljoner pesetas.

Enligt vad som framgår av den rapport som lagts fram av Gustavo Gallón Giraldo inför FN:s kommission för mänskliga rättigheter, och vilket också många oberoende organisationer har rapporterat, har Ekvatorialguinea en regim som systematiskt begår brott mot de mänskliga rättigheterna och som inte följer de demokratiska principerna, och som dessutom hittills inte har undertecknat vare sig konventionen mot tortyr eller Internationella domstolens stadgar.

Jag har personligen för en månad sedan under en resa till Malabo och Bata kunnat bevittna hur varken de mänskliga rättigheterna eller de demokratiska principerna respekteras av president Teodoro Obiangs regering, tvärtemot de upprepade löften om motsatsen som han givit till olika internationella samtalspartners, inklusive till EU, representerad av kommissionens ordförande Romano Prodi, som han samtalade med i september förra året.

Med tanke på dessa anmälningar, tänker rådet begära in mer omfattande och detaljerade förklaringar i detta ärende från den spanska regeringen? Anser inte rådet, liksom jag gör, att den nämnda försäljningen av projektiler strider mot principerna för den uppförandekodex som EU har antagit vad gäller vapenexport till de länder som, i likhet med Ekvatorialguinea, inte respekterar de mänskliga rättigheterna? Kommer rådet att hos myndigheterna i Madrid begära att denna handel skall upphöra och att uppförandekodexen skall uppfyllas fram till dess att Ekvatorialguinea blivit en fullvärdig demokrati?

Svar

(27 september 2001)

Europeiska unionens ståndpunkt när det gäller vapenexport finns återgiven i uppförandekoden för vapenexport antagen den 8 juni 1998. Det särskilda fall, som den ärade ledamoten tar upp, har inte behandlats av rådet, men beslut om att bevilja exportstöd tas individuellt av varje enskild medlemsstat med full hänsyn tagen till uppförandekoden och kriterierna i denna. Uppförandekoden föreskriver inte att medlemsstaterna skall lämna någon information till rådet med motivering till varför exportlicenser beviljats och rådet har inte heller behörighet att kritisera en enskild transaktion. Medlemsstaterna är emellertid skyldiga att varje år lämna information till rådet om deras vapenexport. På grundval av dessa uppgifter sammanställs en årlig rapport som medger en övergripande bedömning av hur koden fungerar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1883/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Spanien)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Spanien som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Spanien som omfattar mindre än 50 ha,

- ilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(24 juli 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1013/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: En europeisk plan för digital kompetens

Mer än 1,5 miljoner arbetsplatser kan komma att stå obesatta i Europa år 2003 inom sektorn för ny informationsteknik. För att undvika bristsituationer i framtiden och för att råda bot på nuvarande brist måste samtliga EU:s medlemsstater inleda en verklig kampanj för att konsolidera sin digitala kompetens, så att inte detta område kommer att utgöra en av de svåraste flaskhalsarna för Europas ekonomiska utveckling.

För att uppnå den utveckling som krävs av den digitala kompetensen, som bör ligga på samma nivå som Förenta staternas, står EU inför en utmaning som den inte kan bortse från utan måste anta med största möjliga kraft.

Kan kommissionen uppge vad den anser i fråga om det stöd som den privata sektorn kan förvänta sig av gemenskapens politik på detta område, så att den kan ge sitt oundgängliga bistånd till att sprida och främja den digitala kompetensen till ett så stort antal yrkesmänniskor som möjligt, så att den nuvarande och den förutsägbara bristen på kvalificerad arbetskraft inom sektorn för ny informationsteknik kan förebyggas?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

Kommissionen anser att partnerskapet mellan den privata och offentliga sektorn för att lära ut ny teknik är en mycket viktig fråga.

Parlamentsledamoten ombeds därför läsa kommissionens svar på Naranjo Escobars skriftliga fråga E-605/01(1).

Ett exempel på kommissionens engagemang är den konferens om e-lärande som anordnades i La Hulpe den 1011 maj 2001(2) på initiativ av ledande företag inom multimedia och informations- och kommunikationsteknik (IBM, Cisco Systems, Nokia, SanomaWSOY och SmartForce) i samarbete med kommissionen. Under konferensen hölls debatter som förde samman den offentliga och privata sektorn i syfte att utarbeta ett strategiskt program med nya modeller för partnerskap mellan dessa sektorer för att bidra till att utveckla e-lärande.

Handlingsplanen eLearning är i linje med handlingsplanen eEurope, där ett av prioriteringsområdena är att investera i människor och kunskap. Kommissionen följer de framsteg som görs på nationell nivå när det gäller att uppnå de utbildningsmål som fastställts i eEurope, och de

flesta av dessa mål skall ha uppnåtts senast i slutet av 2002. Denna strategi är baserad på specifika indikatorer som godkändes av rådet (inre marknaden) den 30 november 2000. Resultaten på detta område utvärderas regelbundet med erkända metoder (Eurobarometer-undersökningar och/eller uppgifter från medlemsstaterna, till exempel från ESDIS-gruppen(3) (högnivågruppen för informationssamhällets sysselsättning och sociala dimension).

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 86.

(2) Ytterligare information kan fås från: Multimedia_Ventures@compuserve.com eller jim.ayre@multimediaventures.com.

(3) http://europa.eu.int/comm/employment_social/soc-dial/info_soc/esdis/index.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2355/01

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(6 augusti 2001)

Ämne: Förbindelser mellan EU och Marocko

Utrikeskommissionär C. Patten och handelskommissionär P. Lamy har under sina senaste offentliga besök i Marocko i juni uttryckt en önskan att förbättra och öka det nuvarande samarbetet mellan EU och Marocko. Enligt kommissionär C. Pattens egna ord har våra kollegor i södra Medelhavsområdet en privilegierad ställning i våra utrikesförbindelser. Emellertid nämnde man inte vid något tillfälle under besökens offentliga samtal de misslyckade förhandlingarna mellan EU och Marocko om att fastställa en ny bilateral samarbetsram för att förnya fiskeavtalet mellan EU och Marocko. Dessa förhandlingar kullkastades pga. de marockanska förhandlarnas omedgörlighet, och ledde till att fler än 400 europeiska båtar förvisades från marockanska fiskevatten, vilket direkt påverkade 4 300 europeiska fiskare som tidigare försörjde EU:s fiskerimarknad vilken nu kan försörjas av tredje länder och en mycket oroande ekonomisk och social situation skapades inom vissa områden av EU som är helt beroende av fiskeriverksamheten.

Anser EU:s kommissionär för yttre förbindelser att Marockos ovilja att samarbeta med EU rörande fiskefrågor inte har någon betydelse inom ramen för EU:s förbindelser med Marocko?

Kommer Marockos ovilja att samarbeta med EU beträffande frågor i EU:s intresse att påverka de bilaterala förhållandena, vilka bibehålls och t.o.m. ser ut att fördjupas, beträffande frågor i Marockos intresse?

Den 18 juli godkände kommissionen ett förslag om en specifik plan för att så långt som möjligt försöka mildra den allvarliga ekonomiska och sociala situation som arbetarna i fiskeflottan drabbades av till följd av avtalet med Marocko. Kommer EU att belöna Marocko med bättre samarbete trots den fortfarande otillräckliga ekonomiska ansträngning som EU måste göra till följd av oviljan till samarbete samt omedgörligheten från våra kollegor i södra Medelhavsområdet?

Kan kommissionen förklara orsakerna till att EU:s bilaterala samarbete med Marocko, enligt ledamoten C. Patten, inte på något sätt kommer att påverkas negativt, utan från kommissionens sida snarare kommer att förbättras trots de allvarliga socioekonomiska problem som Marocko har föranlett genom sin konstanta opposition mot att förnya fiskesamarbetet med EU?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Christopher Patten

(11 september 2001)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-1228/01 från Ribeiro e Castro(1).

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 225.