SKRIFTLIG FRÅGA E-1866/00

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Avfallsanläggningen Garraf (Barcelona)

Avfallsanläggningen Garraf i kommunen Gavà i Begues (Barcelona), invigd 1972, fungerar som upplag för stora mängder hushållsavfall. För närvarande finns där 20 miljoner ton avfall.

Denna avfallsanläggning ligger på en berggrund bestående av porös kalksten och när den uppfördes vidtogs inga åtgärder för att täta den. Därmed har avloppsvatten sipprat ut under 28 år och förorenat grundvattnet ända ut till havet och Llobregat-deltat, som har förklarats vara ett område med särskilda naturvärden. Avfallsanläggningen ligger i ett naturskyddsområde som regeringen i Katalonien via dekret av den 18 februari 1987 förklarade vara en del av Plan Especial de Protección del Medio Físico y del Paisaje del Espacio de Interés Natural del Garraf (PPMFENG särskild plan för skydd av den fysiska miljön och landskapet i intresseområdet Garraf). Artikel 28 i den lag som gällde fram till förra året fastställde att deponeringen av organiskt material skulle upphöra den 31 december 1999.

Den 6 april 2000 godkändes den halvårsvisa översynen av kommunens avfallshanteringsprogram Programa Metropolitano de Gestión de los Residuos Municipales (PMGRM) där det föreskrevs att avfallsanläggningen Garraf skulle användas fram till den 31 december 2006.

Såväl vid översynen av PMGRM som vid ändringen av PPMFENG har man struntat i rådets direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall som skall överföras till medlemsstaternas lagstiftning före den 31 juli 2001 (artikel 18). Enligt detta direktiv uppfyller avfallsanläggningen Garraf inte villkoren för att förbli öppen och den bör därför stängas (punkt 1, 2 och 3 i bilaga I).

Avfallsanläggningen Garraf är en illegal anläggning eftersom det rör sig om en industrianläggning som ligger på mark som betecknas som skogsområde i kommunens gällande detaljplan (Plan General Metropolitano). Dessutom har den inget kommunalt verksamhetstillstånd från kommunen i Gavà.

Anläggningen strider mot artikel 1.3 och 1.4 i direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991(1) om avfall. Dessutom strider den mot direktiv 97/11/EG.

Vad avser kommissionen att vidta för åtgärder för att se till att gemenskapsdirektiven ifråga följs?

(1) EGT L 78, 26.3.1991.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 juli 2000)

Kommissionen har ingen kännedom om det sakläge som frågeställaren hänvisar till.

Det bör påpekas att avfallshantering för närvarande omfattas av rådets direktiv 75/442/EEG(1) av den 15 juli 1975 om avfall, ändrat av rådets direktiv 91/156/EEG(2) av den 18 mars 1991. Enligt artikel 4 i det direktivet skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att processer eller metoder används som kan skada miljön, och särskilt utan risker för vatten, luft, jord eller växter och djur, utan att medföra olägenheter genom buller eller lukt, utan att negativt påverka landskapet och områden av särskilt intresse. I enlighet med artikel 9 i direktiv 75/442/EEG skall varje inrättning eller företag som hanterar avfall erhålla ett tillstånd.

Vad gäller eventuella brott mot rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(3) skall det påpekas att detta direktiv hittills inte är obligatoriskt för medlemsstaterna, eftersom det enligt direktivets artikel 18 först skall ha genomförts senast den 16 juli 2001.

Beträffande rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(4) så innebär bestämmelserna i artikel 3.2 i det direktivet direktiv att om en begäran om tillstånd lämnats in före den 14 juli 1999 skal bestämmelserna i direktiv 85/337/EEG i sin lydelse före ändringen tillämpas.

I alla händelser kommer kommissionen i sin egenskap av fördragens väktare att vidta alla åtgärder som krävs för att se till att gemenskapslagstiftningen respekteras i detta fall.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.

(2) EGT L 78, 26.3.1991.

(3) EGT L 182, 16.7.1999.

(4) EGT L 73, 14.3.1997.