SKRIFTLIG FRÅGA E-1573/02

från Reinhard Rack (PPE-DE) till kommissionen

(4 juni 2002)

Ämne: Transporter av avlidna inom Europeiska gemenskapen

Transport av avlidna personer som avlidit i ett annat land än sitt hemland regleras för närvarande genom Berlinöverenskommelsen från år 1937 och den 1973 av Europarådet utarbetade Strassburgkonventionen. Dessa bestämmelser från tiden före den inre marknaden medför onödiga problem för de efterlevande, och de förefaller inte heller särskilt meningsfulla. Det är inte bara det att de utgår från gränskontroll och inte tar någon hänsyn till att det nu har etablerats en europeisk marknad, de medför också stora onödiga kostnader som beror på att det saknas enhetliga formaliteter och på de produkter som föreskrivs (zinkfodrade kistor).

Det är obegripligt att en liktransport från Wien till Bregenz (510 km) kan göras utan zinkfodrad kista, medan en sådan kista måste användas för överförande från Salzburg till Freilassing (10 km). Det finns inget hållbart tekniskt argument (hygien eller säkerhet) härvidlag.

Ser kommissionen under dessa omständigheter någon möjlighet att utarbeta adekvata lagförslag för enhetliga bestämmelser om överförande av avlidna från ett land till ett annat inom Europa, så att gränsöverskridande transporter av avlidna i framtiden inte blir mer komplicerade än transporter inom en medlemsstat? Finns det redan konkreta planer?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(1 juli 2002)

Kommissionen vill hänvisa till det gemensamma svaret på de skriftliga frågor som nyligen ställts av Daniela Raschhofer (E-0923/02), Paul Rübig (E-0935/02), Herbert Bösch (E-1122/02) och Ioannis Marínos (E-1133/02)(1). För enkelhetens skull redovisas kommissionens ståndpunkt nedan.

Kommissionen medger att hemtransport av kvarlevorna efter en person som avlidit i en annan medlemsstat är en känslig och svår fråga som kan förorsaka stort lidande för dem som berörs.

Kommissionen känner till några enstaka fall, främst genom de nyligen ställda frågorna, där hemtransporten av en avliden person från en medlemsstat till en annan har vållat svårigheter. Kommissionen har emellertid inga uppgifter och ingen statistik för att belysa detta eventuella problem och dess omfattning.

Ett antal frågor inställer sig, av vilka en del hänför sig till olika områden av gemenskapspolitiken, t.ex. transporter, hälso- och sjukvård och fri rörlighet. Det förefaller dock inte som om det entydigt skulle åligga gemenskapen att täcka alla dessa olika aspekter. Dessutom regleras transport av avlidna i det internationella Berlinavtalet (1937, nr 4391, League of Nations Treaty Series) och den europeiska överenskommelsen om transport av lik från september 1973. Det ska i alla händelser påpekas att

de medlemsstater som utfärdar bestämmelser om transport av avlidna i enlighet med EG-domstolens rättspraxis måste tillämpa dessa bestämmelser utan inskränkningar. Eventuella undantag med hänvisning till folkhälsan måste också stå i överensstämmelse med domstolens rättspraxis.

Mot bakgrund av ovanstående kommer kommissionen att fortsätta att följa dessa frågor noga, men några särskilda åtgärder är för tillfället inte aktuella.

(1) Se s. 59.