ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1944/99

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Undersökning av särskilda indikatorer för bland annat välstånd och levnadsstandard i de yttre randområdena

I artikel 299.2 i EG-fördraget erkänner man att faktorer som avlägsen belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga terräng- och klimatförhållanden samt ekonomiskt beroende av ett fåtal produkter är till förfång för utvecklingen av de yttre randområdena, och att man inte tagit hänsyn till dessa faktorer vid utarbetandet av de välståndsindikatorer som det statistiska kontoret för närvarande använder.

Kommer kommissionen under sin mandatperiod att genomföra en undersökning av särskilda faktorer (för välstånd, levnadsstandard, låg sysselsättningsnivå och utvecklingsgrad) som tar hänsyn till denna situation?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av M. Solbes Mira

(3 december 1999)

Med hjälp av de regionala statistiska indikatorerna, som publiceras regelbundet (t.ex. arbetslöshetstal och BNP) kartläggs en stor del av problemen i de yttre randområdena, som svarar mot nivå 2 och 3 i nomenklaturen för statistiska territoriella enheter (NUTS).

I gemenskapens statistiska program förutsätts inte att det fastställs särskilda indikatorer varigenom man tar hänsyn till regionernas speciella situation.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2187/99

från Christos Folias (PPE-DE) och Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Amsterdamfördraget och idrott

Även om idrottens sociala betydelse har uppmärksammats, så har den i stort sett lämnats utanför fördraget. Den deklaration i artikel 29 som lades till i slutakten i Amsterdamfördraget tillåter inte att gemenskapen på vilket sätt som helst engagerar sig i idrottsfrågor.

Mot bakgrund av att idrotten har en sociala dimension, oavsett om den utövas på yrkesnivå eller amatörnivå, särskilt vad gäller att skapa en identitet, att närma folken till varandra och främja den olympiska idén, men även en ekonomisk dimension, genom skapandet av nya arbetstillfällen,

vill jag fråga kommissionen:

1. Anser den att gemenskapen skall engagera sig i verksamhet som syftar till att stärka samarbetet mellan medlemsstater, eller till samarbete med tredje land och slutförande av engagemang i medlemsstaterna, som sker t.ex. med kulturfrågor? Har kommissionen någon information om vilka praktiska resultat som eventuellt hittills har uppkommit med anledning av denna deklaration?

2. Om så är fallet, har den för avsikt att föreslå att idrotten införlivas i det nya fördraget och att ett särskilt avsnitt skapas för den, vid det tillfälle som erbjuds genom den kommande regeringskonferensen?

3. Förfogar den över den struktur som behövs för att förverkliga en eventuell gemenskapspolitik för idrotten?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Viviane Reding

(20 december 1999)

Allt sedan Amsterdamförklaringen om idrott har kommissionen arbetat med utvecklingen av och framtidsutsikterna för gemenskapens insatser på idrottens område. Det samråd som genomförts avslutades med Europeiska idrottskonferensen i Olympia i Grekland i maj 1999. Med stöd bland annat av slutsatserna från denna konferens antog kommissionen den 1 december 1999 en rapport om idrott(1), som lämnades till Europeiska rådet vid toppmötet i Helsingfors. I rapporten behandlas frågan om hur idrottens sociala och pedagogiska dimensioner kan stärkas på alla nivåer, i första hand inom idrottsorganisationerna, men också på nationell och europeisk nivå. För att stärka dessa dimensioner behövs också en stabil rättslig ram för idrotten, där man tar hänsyn till såväl idrottens ekonomiska dimension som till vissa särdrag som är specifika för idrottsverksamhet.

För närvarande har kommissionen inte bedömt det som lämpligt att ta upp fråga om införlivande av idrotten i EG-fördraget i det dokument som lämnats till regeringskonferensen.

Kommissionen har inrättat en enhet för idrottsfrågor inom generaldirektoratet för utbildning och kultur. Denna enhet kan komma att utökas beroende på hur gemenskapens insatser inom idrott utvecklas.

(1) KOM(1999) 644 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2207/99

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Fucecchio kommuns rivning av den gamla Pacini-teatern (Florens)

Fucecchio kommun (Florens) har i och med kommunstyrelsens beslut nr 42 och 78 från 1997 godkänt en planändring för den historiska stadskärnan i Fucecchio. Ändringen innebär att den före detta Pacini-teatern från 1700-talet rivs och ersätts med en större modern byggnad i armerad betong, samtidigt som kommunen överlåter ungefär 400 m2 allmän plats till byggföretaget Cabel. Dessa beslut, som ändrar detaljplanen, strider mot lag nr 1089 av den 1 juni 1939, där det i artikel 1 i de allmänna bestämmelserna om bevarande av konstnärligt och historiskt värdefulla föremål sägs att allmän plats i enlighet med artikel 23 inte får överlåtas, då sådan mark utgör en oundgänglig tillgång för en kommun. Fucecchio kommuns planer kommer att ställa till stor skada för Fucecchio, och de strider mot de allmänna bestämmelserna om bevarande av konstnärligt och historiskt värdefulla byggnader, både på nationell nivå och på EU-nivå.

Kan kommissionen uppmana berörda italienska myndigheter att se till att det europeiska kulturarvet bevaras och skyddas i enlighet med artikel 151 i fördraget, där det bland annat sägs att ett mål för gemenskapens insatser på kulturområdet är att bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna genom att framhäva det gemensamma kulturarvet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar Viviane Reding

(20 december 1999)

EG-av fördraget, särskilt artikel 151 (f.d. artikel 128), ger gemenskapen behörighet på kulturområdet. Enligt denna artikel skall gemenskapens insatser syfta till att, i fullständig överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen, främja samarbetet mellan medlemsstaterna, bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för dessas nationella och regionala mångfald samt främja det kulturella samarbetet mellan medlemsstaterna och med tredje land och behöriga internationella organisationer.

Följaktligen kan inte kommissionen ingripa i en fråga där som i detta fall Italien ensam är behörig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1636/99

från Graham Watson (ELDR) till rådet

(20 september 1999)

Ämne: Arbete i Europa för personer över 60 år

Är rådet medvetet om att Frankrike vägrar att godkänna de gemensamma regler för flygtrafik, enligt vilka innehavare av pilotlicenser för linjeflyg får flyga upp till 65 års ålder?

Frankrike har vägrat att erkänna denna nya åldersgräns och följaktligen får inga linjeflygspiloter över 60 år flyga över eller in i Frankrike. Vilka påtryckningar kommer rådet att utöva på Frankrike för att säkerställa att de gemensamma reglerna för flygtrafik efterlevs? Vad har medlemsstaterna för skyldigheter när det gäller ömsesidigt godkännande av licenser?

Svar

(22 november 1999)

I rådets direktiv 91/670 av den 16 december 1991 om ömsesidigt godkännande av certifikat för personal med funktioner inom den civila luftfarten fastställs i artikel 4 punkt 5 att godkännande av flygförarcertifikat är tillåten om innehavaren uppfyller de speciella krav som föreskrivs i bilagan till detta direktiv. I bilagan föreskrivs en åldersgräns på 60 år.

Ifall en medlemsstat vägrar innehavare av flygförarcertifikat att fortsätta att flyga upp till 65 års ålder så tillämpar dess myndigheter alltså direktiv 91/670 korrekt.

Man bör vidare påminna om att den praxis som följs av Internationella civila luftfartsorganisationen går i samma riktning. Enligt bilaga 1 i Chicagokonventionen förbjuds i samband med kommersiellt flyg utövande av pilotuppgifter i förarkabinen efter 60 års ålder. Eventuella uppmjukningar av denna regel är inte av bindande karaktär.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1571/99

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Utsädeskoncernen Pioneers olagliga marknadsföring av genetisk majs

I början av maj 1999 kom det fram att utsädeskoncernen Pioneer Hi-Bred i Sydtyskland sålt genmanipulerad majs som inte är tillåten.

1. Fick kommissionen information om denna överträdelse av såväl EU-bestämmelserna som den tyska lagen om genteknik?

2. När fick kommissionen information om överträdelsen (ange datum)?

3. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta och vilka konsekvenser kommer kommissionen att dra av överträdelse?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Margot Wallström

(21 oktober 1999)

Kommissionen informerades den 31 maj 1999 om att utsäde som möjligtvis innehöll genetiskt modifierat utsäde som inte hade godkänts i gemenskapen distribuerades i södra Tyskland. Dessa genetiskt modifierade organismer har hittats i säckar med majs av märket Pioneer som antogs inte innehålla genetiskt modifierade organismer. Den anförda överträdelsen av gemenskapslagstiftningen har ännu inte bekräftats. Överträdelsen av den tyska lagstiftningen behöver inte utvärderas av kommissionen (så länge som gemenskapslagstiftningen inte berörs).

Kommissionen har anmodat de tyska myndigheterna att ta ställning i frågan. Eftersom det fortfarande pågår provtagningar för att bekräfta om det fanns icke godkända genetiskt modifierade organismer eller ej finns det inget svar ännu. Det bör tilläggas att det för närvarande verkar för tidigt att använda ordet överträdelse eftersom frågan fortfarande måste utvärderas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2697/99

från Rosa Díez González (PSE) till rådet

(3 januari 2000)

Ämne: Förteckning över dödsdömda EU-medborgare

Kan rådet lämna upplysningar om antal, identitet, rättslig situation, fängelseförhållanden och personlig samt familjemässig situation när det gäller EU-medborgare som dömts till döden på andra ställen i världen? Finns det någon förteckning över dessa personer, och i så fall kan rådet översända denna till mig och till Europaparlamentet?

Om en sådan förteckning inte finns, anser inte rådet att det är nödvändigt att vidta åtgärder för att utföra en systematisk kontroll av dessa fall? Vilka åtgärder anser rådet att man bör vidta för att avhjälpa denna brist på information?

Svar

(28 februari 2000)

Rådet förfogar inte över sådana upplysningar som begärs om EU-medborgare som dömts till döden i tredje land.

Europeiska unionen, som kraftfullt verkar för ett universellt avskaffande av dödsstraffet, vänder sig ofta, särskilt på initiativ av rådet, av medlemsstaterna och/eller rådets ordförandeskap, till sådana tredje länder som berörs för att begära att dödsstraff inte utdöms eller verkställs.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2576/99

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Kosttillägg och hälsopreparat

Kan kommissionen ange om det finns några planer på att harmonisera lagstiftningen för kosttillägg och hälsopreparat?

Kan kommissionen också ange vilka olika ståndpunkter medlemsstaterna intar beträffande klassificeringen av hälsopreparat som läkemedel?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(12 januari 2000)

Kommissionen hade för avsikt att i början av år 2000 lägga fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om kosttillskott som innehåller viaminer och mineraler.

Det finns ingen definition i gemenskapslagstiftningen av vad som är att betrakta som naturliga hälsoprodukter, och kommissionen har inga planer på föreslå särskilda åtgärder för sådana produkter. I gemenskapslagstiftningen om läkemedel görs heller ingen åtskillnad mellan naturliga och icke naturliga produkter. Enligt artikel 1 i rådets direktiv 65/65/EEG av den 26 januari 1965 om tillnärmning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter(1) anges att varje substans eller kombination av substanser som tillhandahålls för att behandla eller förebygga sjukdom hos människor eller djur skall betraktas som läkemedel. Det samma gäller varje substans eller kombination av substanser som är avsedd att tillföras människor eller djur i syfte att ställa diagnos eller att återställa, korrigera eller modifiera fysiologiska funktioner. Det hör under de nationella myndigheternas befogenhet att i varje enskilt fall besluta om en naturlig hälsoprodukt omfattas av dessa definitioner och alltså skall godkännas som läkemedel. Vid detta beslut skall myndigheten beakta både produktens beståndsdelar och dess presentation som en konkret hälsoprodukt.

Dessa gemenskapsrättsliga principer om läkemedel skall tillämpas av medlemsstaternas tillsynsmyndigheter, som också skall besluta om tillstånd och restriktioner (t.ex. genom att receptbelägga en produkt) för enskilda produkter. Kommissionen har inga planer på att ändra detta system.

Tillfället lämpar sig för att uppmärksamma frågeställaren på det svar som kommissionen gav på James Fitzsimons skriftliga fråga P-2317/99(2) om reglering av örtmediciner i gemenskapen från.

(1) EGT 22, 9.2.1965.

(2) Se s. 97.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2501/99

från Giorgio Celli (Verts/ALE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Den lokala utvecklingsplanen för Messina (Sicilien)

Inom ramen för Messinas lokala utvecklingsplan har man genom ett ministerdekret av den 20 januari 1999 godkänt ett semesterbyprojekt på Sicilien kallat @Centro Vacanze-Studio Giardino di Sicilia@, avsett för en europeisk publik som vill kombinera studier med vistelse i Italien. Avtalet om den lokala utvecklingsplanen blev formellt giltigt den 23 mars 1999 då det registrerades vid handelskammaren i Messina, som är det organ som är ansvarigt för förvaltningen tillsammans med det för ändamålet bildade bolaget Sogepat. Inom två månader från det datum då avtalet trädde i kraft, skulle den första finansieringsdelen ha utbetalats. Detta har emellertid ännu inte skett, vilket äventyrar hela projektet som var tänkt att inledas under våren 2000. De många oklarheterna inom förvaltningen av Messinas lokala utvecklingsplan gör att hela det koncept med partnerskap som ligger till grund för de lokala utvecklingsplanerna ifrågasätts.

Kan kommissionen undersöka orsakerna till de svårbegripliga förseningarna, som ställer till problem för de lokala aktörer som deltar i utvecklingsplanen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(17 januari 2000)

Beviljandet av anslag inom ramen för territorialpakten för utvecklingen av Messina har fastlagts tillsammans med tidsfristerna för behandling och finansiering enligt ett nationellt förfarande som har antagits av det tvärministeriella utskottet för ekonomisk planering. Kommissionen kan därför inte behandla frågan som endast hör till de nationella myndigheternas ansvarsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2481/99

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Tolkning av det antal fartyg som borde ha upphört med att använda drivgarn i enlighet med förordning (EEG) nr 1239/98

I sitt svar av den 23 november 1999 på fråga 2067/99(1) om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1239/98(2) insisterar kommissionen på att denna förordning tillämpas. Kommissionen grundar sitt påstående på att den för att kontrollera efterlevnaden av förordningen beaktar det sammanlagda antal fartyg som använde ett eller flera drivgarn, om så bara för en färd, för varje år under perioden ifråga, dvs. 1995-1997. Om denna tolkning är korrekt skulle det innebära att endast 60 procent av summan av de fartyg som fiskade under dessa tre år fick fiska 1998. Detta skulle innebära att antalet fartyg med tillstånd att fiska 1998 var väsentligen högre än det antal som enligt de uppgifter kommissionen själv tagit fram fiskade det år då förbudet infördes. Kan kommissionen därför besvara följande frågor:

Är det möjligt att förordningens lydelse förvränger lagstiftarens vilja, som är att stegvis avveckla fiskeredskapet i fråga, så att resultatet blir en ökning av det antal fartyg som använder det i stället för en minskning, vilket är vad som avses?

Om inte heller denna tolkning är korrekt är det inte heller är korrekt att göra beräkningarna på grundval av genomsnittet av de fartyg som fiskade under referensperioden 1995-1997, såsom framgår av kommissionens svar. Kan kommissionen då förklara hur den tolkar artikel 1.3 i förordning 1239/98 för att kunna vara säker på att denna förordning efterlevs?

(1) Se sida 82.

(2) EGT L 171, 17.6.1998, s. 4.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 januari 2000)

I enlighet med artikel 1a.3, i förordning (EG) nr 894/97 ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1), skall alla fartyg som har använt drivgarn under den i ovannämnda förordning fastställda referensperioden ingå i kontrollen av om procentsatsen på 60 % som fastställs i punkt 3 har beaktats.

Det finns ingenting i de uppgifter som kommissionen förfogar över som tyder på att bestämmelserna i ovanämnda förordningar inte har följts. För övrigt bör det noteras att användningen av drivgarn vid fiske efter tonfisk och andra tonfiskarter enligt nämnda artikel förbjuds från den 1 januari 2002. Avskaffandet av detta fångstsätt är alltså garanterat.

(1) EGT L 171, 17.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2195/99

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Transport mellan olika terminaler vid en och samma flygplats

I samband med den planerade överflyttningen av flyg från Linate till Malpensa (Milano, Italien) har det uppstått problem med marktransporten mellan olika terminaler vid en och samma flygplats. Problemet drabbar passagerare som ankommer till Aten med ett annat flygbolag än Olympic men som sedan skall fortsätta resan med detta bolag, som svarar för de flesta inhemska destinationer.

Passagerarna måste själva betala för denna externa transport (till skillnad från Malpensa, där transporterna utförs internt med gratisbussar). Detta kan leda till att passagerarna för att undvika problem och spara tid väljer att flyga med Olympic också till Grekland, något som ger Olympic en förmånlig ställning.

Är detta förenligt med EU:s regler?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(2 december 1999)

Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till finns det på flygplatsen Atén- Hellenikon en betaltjänst för transporter mellan terminalen East, som alla bolag som inte tillhör gruppen Olympic Airways flyger från, och terminalen West, som Olympic Airways flyger från.

Kommissionen anser emellertid att det låga priset för denna transport (250 drs/0,75 05:00-00:00 och 500 drs/1,25 00:00-05:00) och den korta restiden (10 minuter) innebär att resenärer på väg till en grekisk ö eller grekisk provinsstad som betjänas av Olympic Airways knappast kommer att drivas till att välja en internationell flygning med detta bolag i stället för ett annat.

Kommissionen konstaterar också att efter avregleringen av tillträdet till inrikesförbindelser inom gemenskapen (den 1 april 1997) och avregleringen av tillträdet till förbindelser med de grekiska öarna (den 1 april 1998) har Olympic Airways en viss konkurrens från nya grekiska bolag (t.ex. Cronus Airlines och Air Greece) på sin hemmamarknad. Alla dessa bolag flyger från terminalen East, och de kan därmed erbjuda resenärer på internationella flygningar med de bolag som flyger från denna terminal anslutningsflyg utan byte av terminal.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2369/99

från Luís Queiró (UEN) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Stöd till Östtimors återuppbyggnad

Den grupp som under Världsbankens ledning fått i uppdrag att bedöma hjälpbehoven i Östtimor har enligt offentliggjorda uppgifter redan avslutat arbetet med att planera de kortsiktiga behoven (för åren 2000, 2001 och 2002) för Östtimors återuppbyggnad.

Kommissionen har presenterat en första uppskattning av kostnaderna för de olika återuppbyggnadsinsatserna: ungefär 200 miljoner dollar.

Såväl kommissionen som Javier Solana (herr GUSP) har flera gånger framfört att EU måste samarbeta och på ett klart och effektivt sätt stödja återuppbyggnaden i Östtimor. Vid den första behandlingen av budgeten för år 2000 gav även Europaparlamentet sitt ekonomiska stöd för detta. Hur kommer kommissionen att samordna sina stödinsatser för Östtimors återuppbyggnad med Världsbankens och FN:s uppdrag, och vilken ståndpunkt kommer kommissionen att inta vid givarkonferensen i Tokyo den 17 december?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(16 december 1999)

Vad beträffar kommissionens inställning till stöd för återuppbyggnad i Östtimor bör frågeställaren vara medveten om att gemenskapen givit omedelbart humanitärt bistånd till Östtimor för flyktingars återvändande och för livsmedelshjälp.

Kommissionen anslår dessutom 10 miljoner euro till den nya fond som förvaltas av Förenta nationernas övergångsförvaltning i Östtimor (Untaet), varigenom erbjuds grundläggande administrativt och logistiskt stöd till den framtida övergångsförvaltningen samt humanitärt bistånd.

Ur utvecklingssynpunkt kommer en konsekvent rehabiliterings- och återuppbyggnadsstrategi för Östtimors relativt ringa territorium att kräva en omfattande samordning mellan alla parter. Det gemensamma utvärderingsbesök som nyligen företogs under Världsbankens ledning vid vilket kommissionen deltog aktivt kommer att ligga till grund vid utarbetandet av ett utkast till konkreta långsiktiga åtgärder som kommer att diskuteras vid givarmötet i Tokyo den 17 december 1999. Kommissionen gör för närvarande en bedömning av den sammanfattande rapporten från besöket i syfte att identifiera de områden där gemenskapen bäst kan bidra för att göra stödet så effektivt och verkningsfullt som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2104/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(12 november 1999)

Ämne: Nyhetstjänster på Intranet

I samband med valet till det österrikiska parlamentet förekom följande notis på kommissionens nyhetssida på Intranet:

Haider's second position in elections confirmed l'extreme droite autrichienne devance les (mldr).

Kommissionen tycks således ha reagerat på samma sätt som den internationella pressen efter valet till det österrikiska parlamentet.

Kommissionen uppmanas att besvara följande frågor om dessa ställningstaganden:

1. Vem har tillgång till dessa nyheter?

2. Hur definierar kommissionen den österrikiska högerextremismen (l'extreme droite autrichienne)?

3. Hur har kommissionen dragit slutsatsen att Jörg Haider och partiet FPÖ skulle vara högerextremistiska?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(12 januari 2000)

De citat som parlamentsledamoten hänvisar till kommer från pressen och har ingenting med kommissionen att göra.

Svaren på de specifika frågorna är följande:

1. Kommissionens intranät europaplus är tillgängligt för kommissionens personal.

2. och 3. Det åligger inte kommissionen att definiera den aktuella termen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2354/99

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Avlivningen av kor i EU: s namn

Den 7 oktober 1999 avrättades enligt beslut av Jordbruksverket fem kor och en tjur på en gård i Bohuslän, Sverige. Lantbrukaren hade trotsat EU-reglerna och inte märkt sina djur. Denne ville ha full ekonomisk ersättning för sina djur. Men den 9 november kom länsrättens utslag: Beslutet att skjuta djuren följer av de regler som gäller i Sverige efter EU-inträdet. Lantbrukaren får inga pengar.

Krav har ställts i Sverige på att det skall utarbetas svenska mjukare nationella föreskrifter för hur EU:s direktiv skall tillämpas. Jordbruksministern har sagt att hon ska kontrollera med kollegor i andra medlemsstater om det går att ändra regelverket.

Vad anser kommissionen? Är det korrekt att avliva djur som inte är märkta enligt EU:s regler? Eller har Jordbruksverket övertolkat EU:s direktiv?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av David Byrne

(17 december 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2042/99 från Lennart Sacrédeus(1).

(1) Se s. 121. .