SKRIFTLIG FRÅGA P-0008/00

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(13 januari 2000)

Ämne: CITES-förhandlingarna 2000

Den kommande konferensen för avtalsparterna till konventionen för reglering av handeln med vissa utrotningshotade vilda djur och växter (CITES) kommer att äga rum i Nairobi i april 2000.

1. Vid denna CITES-konferens kommer man med all sannolikhet att diskutera frågan om olaglig jakt på elefanter i förbindelse med elfenbenshandeln i de asiatiska och

afrikanska länderna. Det finns motsägande uppgifter i denna fråga och olika intressen står på spel. Vid avtalsparternas konferens 1997 i Harare beslutade man att tillåta tre sydafrikanska länder exportera begränsade mängder elfenben till Japan. Har kommissionen redan antagit en fast ståndpunkt till CITES-politiken om olaglig jakt på elefanter inför avtalsparternas konferens och på vilka uppgifter grundas denna ståndpunkt?

2. Rådfrågning är ett viktigt inslag i EU:s beslutsfattande. På vilket sätt avser kommissionen rådfråga berörda parter, till exempel frivilligorganisationerna, innan den utarbetar sina rekommendationer? Hur tar kommissionen hänsyn till utvecklingsländernas särskilda situation i denna fråga? Hur ämnar kommissionen förena utvecklingsbehovet med nödvändigheten att skydda utrotningshotade arter över hela världen?

3. Vid CITES-konferensen 1997 fastställdes EU:s gemensamma ståndpunkt i sista minuten före konferensen, utan föregående rådfrågning. Komissionen har vid upprepade tillfällen uttalat sig till förmån för ökad transparens i internationella förfaranden. För att Europaparlamentet skall kunna behandla förteckningen över utrotningshotade arter och inverka på denna, måste kommissionen lägga fram sina förslag i god tid inför den kommande konferensen. Kan kommissionen garantera att förslagen verkligen kommer att läggas fram senast i början av nästa år (2000)?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

Kommissionen fördömer den olagliga jakten på elefanter i både Afrika och Asien eftersom denna undergräver de internationella ansträngningarna att garantera ett hållbart utnyttjande av naturlivet och hotar möjligheterna att bevara arter. I den utsträckning som denna olagliga jakt bedrivs på grund av efterfrågan i den internationella handeln är CITES och rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1) viktiga instrument för att minska incitamenten.

Den 17 januari 2000 organiserade kommissionen en hearing med europeiska icke-statliga organisationer (NGOs) för att informera om de överläggningar som utgör grunden för kommissionens rekommendationer till gemensamma ståndpunkter. Utvecklingsländernas ställningstagande i särskilda frågor framgår ofta av texten till förslagen om att ändra bilagorna till CITES och deras sypunkter beaktas i full utsträckning. I andra frågor framförs utvecklingsländernas synpunkter endast på själva konferensen. Även om det främsta målet med CITES gäller bevarandet av hotade arter, anser kommissionen att det är osannolikt att detta mål kan uppnås utan stöd från den lokala befolkningen i utvecklingsländerna, som svarar för en stor del av världens biologiska mångfald.

Kommissionen lämnar sina rekommendationer till CITES-konferenserna så snart som möjligt efter det att förslag inkommit och efter samråd med experter från medlemsstaterna och europeiska icke-statliga organisationer. Den gemensamma ståndpunkten fastställs i rådet.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.