SKRIFTLIG FRÅGA E-1636/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Gemensam marknad för hypotekslån

När den nya europeiska uppförandekodexen för lån tillämpas, kommer reglerna för hypotekslån att göras enhetliga, vilket kommer att ändra villkoren på den europeiska marknaden för hypotekslån väsentligt.

Denna kodex, som redan har godkänts av finansinstituten och konsumentorganisationerna, väntar nu på att godkännas av de femton medlemsstaterna, vilka kan lägga fram synpunkter eller ändringar.

Kan kommissionen uppge hur läget är för närvarande i detta avseende och om det föreligger ett konkret datum för när medlemsstaterna måste ge sitt godkännande, så att vi äntligen kan få en gemensam marknad för hypotekslån, trots det överdrivna skydd som vissa medlemsstater ger sina inhemska marknader?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 september 2001)

Kommissionen sammanförde företrädare för den europeiska kreditlånebranschen och europeiska konsumentorganisationer för att dessa skulle kunna enas om villkoren för en frivillig uppförandekod för förhandsinformation vid bostadslån. Förhandlingarna slutfördes framgångsrikt efter över tre år och en frivillig uppförandekod undertecknades av parterna den 5 mars 2001. Överenskommelsen gäller mellan branschen och konsumenterna och är inte avsedd att antas av medlemsstaterna.

Kommissionen uttryckte också sitt politiska stöd för den frivilliga uppförandekoden och utfärdade en rekommendation(1) som en bekräftelse av detta.

Rekommendationen innebar en uppmaning till:

- långivare som erbjuder bostadslån att följa rekommendationen (och därmed koden), oavsett om de tillhör någon av de sammanslutningar som har deltagit i förhandlingarna eller inte,

- medlemsstaterna att, om det redan finns krav på förhandsinformation till konsumenterna i den nationella lagstiftningen, göra allt som krävs för att uppgifter utöver dem som krävs enligt koden införs i det standardiserade europeiska faktabladet på ett sätt som inte försvårar jämförelser mellan olika länder.

Syftet är att förbättra konsumentskyddet och göra det lättare för konsumenterna att göra jämförelser när likartade produkter erbjuds av olika bostadslåneinstitut. I koden föreskrivs att långivarna skall ge konsumenten allmänna upplysningar om vilka typer av produkter som står till buds, typer av ränta (fast, rörlig och kombinationer av båda), alla tilläggskostnader i samband med bostadslånet och så vidare. Konsumentens personliga åtaganden skall redovisas individuellt, med angivande av det samlade beloppet vid varje amortering, det totala belopp som skall betalas under lånets hela löptid, möjligheterna och villkoren för förtida återbetalning när det gäller den specifika form av bostadslån som den enskilda konsumenten har valt och så vidare, i ett standardiserat dokument (Europeiskt standardiserat faktablad) så att konsumenten enkelt kan jämföra erbjudanden från olika långivare, eventuellt i andra länder.

Långivare som erbjuder bostadslån har sex månader på sig att anmäla sin avsikt att följa koden och upp till tolv månader för att genomföra nödvändiga åtgärder. Detta innebär att långivare som avser att följa koden bör ha rättat sig efter denna och rekommendationen senast den 30 september 2002. Samma tidsgräns gäller för medlemsstater som har lagstiftning om förhandsinformation som skall införlivas med uppgifterna i det standardiserade faktabladet.

Kommissionen har upprättat ett centralt register för att kunna följa de långivare som angivit att de avser att följa rekommendationen och koden. Detta register kommer att finnas på webbplatsen för generaldirektoratet för den inre marknaden i slutet av september 2001.

Separat men ändå parallellt har generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd inlett samråd med särskilda intressenter (nationella experter och konsument- och branschföreträdare, med utskottsledamöter i en observatörsroll) om att ändra 1987 års konsumentkreditdirektiv(2). Ett diskussionspapper har offentliggjorts på generaldirektoratets webbplats(3). Där behandlas bland annat frågan om huruvida den nuvarande distinktionen mellan konsumentkrediter (utan säkerhet) och fastighetskrediter eller hypoteks-/bostadslån (med krav på säkerhet) verkligen bör upprätthållas, mot bakgrund av att konsumentkrediter med krav på säkerhet blir allt vanligare. Detta problem kommer att analyseras med kodens effektivitet i åtanke.

(1) C(2001) 477 slutlig, 1.3.2001.

(2) Rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 oktober 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter, EGT L 42, 12.2.1987.

(3) http://europa.eu.int/comm/consumers/policy/developments/cons_cred/cons_cred1a_en.pdf.