ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1633/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Källskatt

Efter toppmötet i Helsingfors 1999 rapporterades det i tidningarna i Förenade kungariket att kommissionen gått med på en modell för uppbörden av källskatt, nämligen att ingen källskatt skulle uppbäras inom EU utan att det avtalats därom med andra länder såsom Schweiz och andra medlemmar av OECD. Regeringskällor i Förenade kungariket angav också att Förenade kungarikets regering utverkat denna eftergift från kommissionen.

I ett brev till den konservative parlamentsledamoten i Förenade kungariket, Charles Tannock, av den 21 mars 2000, skrev kommissionsledamoten Bolkestein att EU helt enkelt inte kunde tillåta sig att till följd av rädsla för att andra länder inte skulle följa dess exempel drabbas av handlingsförlamning på ett område som är av livsviktig betydelse för att den inre marknaden skall fungera ordentligt.

Kan kommissionen vänligen klargöra vilkendera av dessa åsikter som är riktig? Närmare bestämt: föreligger det några omständigheter under vilka kommissionen obehindrat skulle fortsätta att verka för att en källskatt skulle påläggas inom EU, utan att utverka några förbindelser från andra ledande OECD-länder att de skulle införa samma eller liknande system?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 juni 2000)

Det tillvägagångssätt som parlamentsledamoten hänvisar till framgår av punkt 18 i rapporten om förstärkt skattepolitiskt samarbete som lades fram av det finländska ordförandeskapet vid ekofin-rådets möte den 29 november 1999. Vid detta möte i rådet enades alla medlemsstater om att det föreligger ett behov av att komma till ett avgörande baserat på denna rapport. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Helsingfors den 10 och 11 december 1999 hänvisas också till de tillvägagångssätt som framställs i rapporten.

Vid det Europeiska rådets möte i Santa Maria da Feira nyligen godkändes en rapport om det skattepaket som ekofin-rådet enades om den 20 juni(1). Europeiska rådet godkände även den tidsplan som lades fram i rapporten. Rapporten bygger på en gradvis utveckling av informationsutbyte som grund för beskattning av inkomster av sparande för icke bofasta personer. I punkt 2 c i rapporten från ekofin-rådet anges en tidsplan för de diskussioner med de viktigaste tredje länder och beroende och associerade territorier som skall äga rum innan det föreslagna direktivet antas och genomförs(2).

Kommissionen ansluter sig helt till denna tidsplan och kommer att biträda ekofin-rådet med att följa Europeiska rådets anmodan att med beslutsamhet fortsätta arbetet med alla delar av skattepaketet så att en fullständig överenskommelse om antagandet av direktiven och genomförandet av hela skattepaketet kan uppnås så snart som möjligt och senast i slutet av 2002.

(1) Rapporten från ekofin-rådet bifogas ordförandeskapets slutsatser från Euroepeiska rådets möte i Santa Maria da Feira den 19 och 20 juni 2000 (bilaga IV).

(2) Förslag till rådets direktiv i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från sparande i gemenskapen (EGT C 212, 8.7.1998).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1599/00

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(23 maj 2000)

Ämne: Förbränningsanläggning i Montalto di Castro

I Montalto di Castros kommun finns redan en stor energianläggning (motsvarande 7400 MW eller 14 procent av den totala nationella produktionen) som bland annat medför en inte obetydlig

värmepåverkan på kusten utanför Lazio. Elettro Ambiente AB, ett bolag inom Enel-gruppen, har nu föreslagit att man skall bygga en förbränningsanläggning i Pian dei Gangani (Montalto di Castro) vilket de flesta i regionen Lazio motsäger sig. Anser kommissionen att förslaget strider mot gemenskapens bestämmelser i ämnet?

Anläggningen skulle drivas med biomassa och CDR med 14 megawatts kapacitet. Bränslet utvinns ur avfall och skulle alltså kunna medföra farliga utsläpp.

Vad kommer kommissionen att göra för att skydda medborgarnas hälsa, försvara miljön och den ekonomiska verksamheten och turismen inom området och undvika det som Viterboprovinsen flera gånger påpekat för olika institutionella organ, nämligen att området kring Montalto di Castro utsätts för farliga utsläpp?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 juli 2000)

Frågan om luftförorening från en anläggning som fortfarande befinner sig på planeringsstadiet skall ses inom ramen för gemenskapens lagstiftning om miljökonsekvensbedömning enligt rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1) ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG(2). Enligt artikel 1 i direktiv 97/11/EG skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering blir föremål för krav på tillstånd och en bedömning av deras påverkan innan tillstånd ges. Luftförorening är en av de former av miljöpåverkan som skall bedömas.

Det projekt frågeställaren avser tycks falla inom en av de kategorier som tas upp i bilaga II till direktiv 97/11/EG. Enligt artikel 4.2 i detta direktiv skall medlemsstaterna, om inte annat följer av artikel 2.3, när det gäller projekt som redovisas i bilaga II, bestämma genom granskning från fall till fall, eller gränsvärden eller kriterier som fastställs av medlemsstaten om projektet skall bli föremål för en bedömning i enlighet med artiklarna 5-10.

Som frågeställaren rapporterar har de regionala myndigheterna emellertid sagt nej till projektet. Därför anser kommissionen att det för närvarande inte finns någon anledning att ingripa i detta fall. Om projektet skulle godkännas i framtiden utan att direktivet om miljökonsekvensbedömning beaktas på rätt sätt sker detta i brott mot gemenskapslagstiftningen, och i enlighet med EG-fördraget har kommissionen då rätt att ingripa.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2216/00

från Jo Leinen (PSE) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Formell undersökning av planerat köpcentrum i Zweibrücken, Saarland

I september 1997 inkom för första gången en fråga (E-2966/97)(1) från Helwin Peter, ledamot av Europaparlamentet, till kommissionen. Frågan gällde om kommissionen avsåg att inleda en formell undersökning av det planerade köpcentrumet i Zweibrücken.

I sitt svar den 15 december 1998 på ytterligare en skriftlig fråga (E-3497/98)(2) tillkännagav kommissionsledamoten Van Miert att kommissionen skulle tillställa en skrivelse till den ändringssökande parten (Europaverband der Selbständigen Bundesverband Deutschland e.V.) om vad kommissionen ämnade göra i fortsättningen.

Någon sådan skrivelse har ännu inte kommit.

Jag ber Er att nu meddela:

1. om frågan är klar för beslutsfattande,

2. om så är fallet, vilket beslut som fattats,

3. när ett meddelande om detta skall utsändas till den ändringssökande parten.

(1) EGT C 134, 30.4.1998, s. 46.

(2) EGT C 289, 11.10.1999, s. 53.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Under kommissionens utredning av ärendet visade det sig att uppgifterna i klagomålen var felaktiga. Uppgifterna byggde antingen på en tidningsartikel eller gavs utan källhänvisning. De korrekta uppgifterna ger inte kommissionen någon anledning till tvivel i fråga om statligt stöd.

Kommissionen informerade de klagande den 14 juli 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2090/00

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till kommissionen

(28 juni 2000)

Ämne: Euromed

Har kommissionen säkra uppgifter om projektet med Euromedtåget till Almería?

Kommer EU att finansiera detta projekt delvis eller helt?

Vilka gemenskapsfonder kommer i så fall att utnyttjas och hur stora kommer anslagen att bli?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

Förlängningen av den järnvägsförbindelse som kallas Euromed till staden Almería genom regionen Murcia omnämns i den spanska regionala utvecklingsplanen för mål 1-områden och är ett av de viktigaste projekten under perioden 20002006 i regionen Andalusien. Projektet ingår också i den spanska infrastrukturplanen för perioden 20002007. Eftersom förhandlingar om gemenskapens stödramar för strukturfondsstöd till Spanien för mål 1-områden fortfarande pågår, är det inte möjligt att ännu avgöra om projektet kommer att stödjas i detta sammanhang.

Å andra sidan är denna förbindelse inte definierad som ett transeuropeiskt järnvägsnät (TEN) och är därför inte berättigad till medel ur Sammanhållningsfonden eller budgetposten TEN-transport.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1624/00

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Österrikare i Europeiska gemenskapernas kommission

Österrike är medlem i Europeiska unionen sedan 5 år. Under denna tid har en del österrikare börjat arbeta för kommissionen. Nu kan man dock konstatera att Österrike, som har 2,15 procent av EU:s totala befolkning och som med sin andel på 2,65 procent bidrar oproportionerligt mycket till EU:s budget, bara står för 1,93 procent av tjänstemännen i ledande ställning i kommissionen. Dessa 1,93 procent motsvarar 127 tjänster, vilket leder till slutsatsen att österrikarna är underrepresenterade i kommissionen.

Är kommissionen medveten om detta missförhållande, och om så är fallet, finns det förutom Österrike även andra länder som stött på en sådan underrepresentation i förhållande till invånarantal och budgetbidrag?

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta i framtiden för att rätta till denna brist, eller för att i framtiden inte låta en sådan brist uppstå?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(19 juli 2000)

Enligt senaste officiella siffror (28 april 2000) finns det 200 tjänstemän av österrikisk nationalitet i lönegrad A i kommissionen, d.v.s. 2,3 % av alla tjänstemän på A-nivån. Bland dessa fanns två i A1 (av totalt 54, d.v.s. 3,7 %) och 6 i A2 (av totalt 195, d.v.s. 3,08 %).

Av de 15 medlemsstaterna har 5 en andel tjänstemän i lönegrad A som är lägre än deras andel av gemenskapens totala befolkning. Tyskland har 12,4 % av tjänstemännen på A-nivån och 21,8 % av gemenskapens befolkning; Spanien 9,5 % av tjänstemännen på A-nivån och 10,5 % av gemenskapens befolkning; Frankrike 13 % av tjänstemännen på A-nivån och 15,8 % av gemenskapens befolkning; Förenade kungariket 11 % av tjänstemännen på A-nivån och 15,8 % av gemenskapens befolkning; Italien 12 % av tjänstemännen på A-nivån och 15,3 % av gemenskapens totala befolkning.

Kommissionen är bunden av artikel 27 i tjänsteföreskrifterna att rekrytera tjänstemän av högsta standard när det gäller duglighet, prestationsförmåga och redbarhet på bredast möjlig geografiska bas bland medborgare i gemenskapernas medlemsstater. Befordran sker på grundval av lämpliga tjänstemäns relativa meriter (artikel 45 i tjänsteföreskrifterna). Kommissionen kommer att fortsätta att tillfullo respektera dessa bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2085/00

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2000)

Ämne: Testning av funktionella livsmedel kontra testning av beståndsdelar i läkemedel

Har kommissionen gjort någon översyn av hur testningen av genmodifierade livsmedel av den sort som betraktas som funktionella livsmedel (functional foods) skiljer sig från testningen av beståndsdelar i läkemedel i medlemsstaterna och kan kommissionen tala om på vilka sätt systemen uppvisar betydelsefulla skillnader?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

I gemenskapslagstiftningen finns det ingen avgränsad kategori för funktionella livsmedel eller livsmedelsingredienser. Vissa livsmedel kan anges vara funktionella på etiketten. I vitboken om livsmedelssäkerhet anges att kommissionen kommer att lägga fram relevanta förslag om tillnärmning av bestämmelserna för sådan märkning.

Produkter som består av, innehåller eller är framställda av genetiskt modifierade organismer anses vara nya livsmedel eller nya livsmedelsingredienser. Dessa måste med godkänt resultat genomgå en säkerhetsbedömning enligt förordning (EG) nr 258/97 innan de släpps ut på marknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1355/00

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Behovet av att ställa en exakt diagnos på det teknologiska gapet mellan Amerika och Europa

Enligt en ny rapport döljer den snabba tillväxten inom vissa sektorer av IT-industrin faktumet att Europas konkurrenskraft överlag minskar i förhållande till andra regioner som Nordamerika och Japan.

Det växande gapet mellan den Nya Världen och Europa och de klyftor som den nya ekonomin håller på att orsaka inom själva Europa är oroväckande.

Anser kommissionen med anledning av det ovanstående att den bör tillsätta en expertgrupp för att ställa en exakt diagnos i fråga om hur långt efter Europa ligger på dessa områden och för att föreslå olika åtgärder för att överbrygga det teknologiska gap som utan tvekan är den största utmaning som Europa idag står inför?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(26 juni 2000)

Det europeiska näringslivets konkurrenskraft inom de sektorer som gäller informationssamhället är av högsta vikt för hela den europeiska ekonomin. Dessa sektorer står för en stor del av den ekonomiska tillväxten och därmed för den aktuella ökningen av sysselsättningen.

Detta är bakgrunden till kommissionens initiativ eEurope och olika strategier för ökad sysselsättning inom de sektorer som gäller informationssamhället, vilket bl.a. har fått de politiska beslutsfattarna att intressera sig för ämnet. Initiativet ledde till att Europeiska rådet vid sitt möte i Lissabon officiellt uppmärksammade den pågående förändringen och begärde att lämpliga åtgärder skulle vidtas för att främja utvecklingen av den nya ekonomin.

Näringslivet och kommissionen samarbetar redan för att analysera läget, bl.a. med hjälp av flera samrådsorgan (t.ex. högnivågruppen för den sociala dimensionen och sysselsättningen i informationssamhället, Forumet för informationssamhället och Global business dialogue) som ger de olika aktörerna möjlighet att bidra. För närvarande finns det inga planer på att inrätta någon ytterligare expertgrupp, eftersom detta skulle kunna leda till överlappning och dubbelarbete.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2049/00

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(27 juni 2000)

Ämne: Förbud mot mobiltelefoner under flygresor

I enlighet med en artikel i den brittiska tidskriften Flight har de brittiska civila flygmyndigheterna (Civil Aviation Administration) låtit utföra en detaljerad, utförlig studie över konsekvenserna av att använda mobiltelefoner i flygplan. Slutsatsen av denna studie är att mobiltelefonerna utan tvekan har negativa konsekvenser för hur den elektriska apparaturen i planet fungerar (detta både när en passagerare ringer och tar emot ett telefonsamtal), och att man av säkerhetsskäl måste vidta åtgärder för att helt och hållet förbjuda användningen av mobiltelefoner såväl i luften som när flygplanet rör sig på marken.

Har kommissionen för avsikt att snabbt utveckla ett initiativ i anslutning till detta, för att ur denna synvinkel garantera största möjliga säkerhet under flygresor? Jag vill också fråga kommissionen om den tror att det kanske skulle vara nyttigt om kommissionen organiserade och samordnade en kampanj för att medvetandegöra flygpassagerarna om de faktiska faror som föreligger?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 september 2000)

Det problem som parlamentsledamoten tar upp är välkänt, både hos kommissionen och inom hela luftfartssektorn. Kommissionen har nyligen lagt fram ett förslag(1) till parlamentets och rådets förordning (EEG) nr 3922/91 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart(2), som syftar till att fastställa gemensamma bestämmelser för kommersiell luftfart och som bland annat innehåller bestämmelser om förbud att använda bärbar elektronisk utrustning som på ett negativt sätt kan påverka funktionen hos flygplanets system och utrustning. (jfr OPS 1110 i bilagan till detta förslag till förordning).

(1) KOM(2000) 121 slutlig.

(2) EGT L 373, 31.12.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1127/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Kommissionen vill återvinna och upprätthålla en hög nivå på konsumentskyddet och konsumenternas förtroende (stycke 29 ff.). Inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet skall bidra till detta. Kommissionen har inte gått in för en byrå av amerikansk modell. De föreskrivande kommittéerna med företrädare för medlemsstaterna kommer att fortsätta att ansvara för ärendenas beredning och för beslutsfattandet. Detta innebär att beslutsfattandet i frågor som har med livsmedelssäkerhet att göra kommer att påverkas av andra överväganden än vetenskapliga sådana.

Skall de som utfärdar föreskrifterna, i detta fall kommittéerna med företrädare för medlemsstaterna, vara skyldiga att redovisa för när deras beslut avviker från de råd som givits från vetenskapligt håll? a) Om så är fallet: på vilket sätt anser kommissionen att detta ansvar bör utövas? b) Om inte: varför anser kommissionen inte att de föreskrivande kommittéerna behöver offentliggöra sina avvikande beslut?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 och E-1162/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(9 juni 2000)

De frågor som parlamentsledamoten har tagit upp undersöks i syfte att man skall kunna lägga fram förslag till lagstiftning enligt den tidsplan som fastställts i vitboken om livsmedelssäkerhet.

Det skulle vara olämpligt att för närvarande föregripa detaljerna i varje förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2024/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Fiskevatten

Kan kommissionen ange en hur stor procentuell andel av gemenskapens fiskevatten som är brittiska, under förutsättning att gränsen sätts till:

a) tolv sjömil och

b) tvåhundra sjömil samt en hur stor procentuell andel av den fisk som landats under den senaste period av ett år för vilken sifferuppgifter finns att tillgå som landats av brittiskregistrerade båtar, mätt antingen utgående från värde eller vikt?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Kommissionen kan inte ange hur stor procentuell andel av gemenskapens fiskevatten som är brittisk, eftersom avgränsningen av exklusiva ekonomiska områden är en fråga som faller under medlemsstaternas behörighet. Den gemensamma fiskepolitiken berör förvaltningen av fiskeresurser i hela det område där dessa inryms och har föga att göra med områden som omfattas av nationell lagstiftning.

Vad beträffar mängden landad fisk svarade brittiskregistrerade fartyg för 13,03 % av den totala mängd fisk som landades av gemenskapsfartyg under 1997, räknat i värde, och 13,16 % räknat i vikt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1591/00

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(19 maj 2000)

Ämne: Projekt angående Kanarieöarnas transportnät

Kanarieöarnas regionala regering har lagt fram ett projekt angående Kanarieöarnas transportnät. Tog man hänsyn till att Kanarieöarnas utgör en region i det yttersta randområdet i enlighet med artikel 299.2 i EG-fördraget, då man behandlade detta projekt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

I 1999 års ansökningsomgång för stöd inom transportsektorn(1) är syftet att välja ut de mest lovande projekten för samfinansiering från kommissionen. I meddelandet om ansökningsomgång fastslås ett antal konkreta mål som projekten måste kunna uppfylla, bland annat att främja säkerheten, att fördjupa kommissionens kunskaper och att samla in statistiska uppgifter inom alla delar av transportsektorn etc. I meddelandet beskrivs även verksamhetsområde, förväntade resultat och urvalsvillkor för projekten på ett ingående sätt.

De yttersta randområdena får stort utrymme i flera av de åtgärder som vidtas i Europa på det transportpolitiska området, till exempel i gemenskapens riktlinjer för de transeuropeiska näten. I detta meddelande om ansökningsomgång ingår emellertid inte de yttersta randområdena i de prioriterade urvalskriterierna. I texten till meddelandet betonas däremot att för att vara berättigade måste projekten ha en europeisk dimension och ett europeiskt värde av stor betydelse. Vid bedömningen av förslaget till projekt från myndigheterna på Kanarieöarna ansågs projektet vara intressant, men den europeiska dimensionen ansågs vara för svag.

(1) EGT C 41, 16.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1938/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Budgetpost A-3022

Det tilldelas 1 500 000 euro från budgetpost A-3022 till europeiska centrum för studier och forskning. Kan kommissionen ange hur dessa centrum väljs ut och vilka studier och vilken forskning som bedrivs där?

Vilka särskilda mål fastställer kommissionen för dessa center, för se till att de uppfyller kraven för tilldelning av stöd från gemenskapen?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Budgetpost A-3022 i gemenskapens allmänna budget avser bidrag till verksamhet som rör den europeiska integrationen och som anordnas av olika centrum för studier och forskning på universitetsnivå. Syftet är att öka medvetenheten i det civila samhället.

För att garantera ett gott resultat har man vid utarbetandet av urvalsförfarandet försökt ta hänsyn till alla relevanta aspekter. Inbjudan att lämna förslag har publicerats i EGT(1) och fått stor spridning, särskilt genom Internet. Vid urvalsförfarandet har projekten utvärderats av en oberoende expertgrupp som består av universitetslärare.

Kommissionens mål är att stödja insatser som rör den europeiska integrationen och som anordnas av högskolor och andra forskningscentrum på universitetsnivå.

Inbjudan att lämna förslag till projekt omfattar också flera mer specifika mål som man hoppas ska ge spridningseffekter genom att man ger bidrag till högkvalitativa insatser och till insatser för att stimulera till reflexion och debatt som anordnas av universitet och liknande och är öppna för det civila samhället. Genom de prioriterade teman som fastställts (utvidgningen, euron, regeringskonferensen samt EU och världshandeln) syftade man till att uppfylla effektivitetsmålen när det gäller användningen av budgetmedel. Man avsåg också att välja sökande som hade den erforderliga tekniska och finansiella förmågan att leda projekt samt att utnyttja och stödja nätverk för lärare, studerande och universitet som är har möjlighet att nå ut på det nationella eller internationella planet.

(1) EGT C 61, 3.3.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1941/00

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Budgetpost A-3025

Journalister i Europa tilldelas 250 000 euro från budgetpost A-3025. Kan kommissionen ange exakt hur dessa anslag används och vilka som tar emot dem?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Anslagen ur budgetpost A-3025 är avsedda för kommissionens bidrag till föreningen Journalister i Europa.

Föreningens målsättning är att göra det lättare för journalister från hela världen att lära känna Europa, dess länder, dess gemensamma institutioner och dess historia.

I detta syfte anordnar föreningen kurser för att man ska lära känna och förstå Europa vad gäller sociala frågor, ekonomi, kultur och politik. Föreningen anordnar möten och publicerar dokument som hör ihop med målsättningen. Den tilldelar stipendier för att journalister ska kunna delta i verksamheten.

Sedan föreningen grundades 1974 har den tagit emot 707 journalister från 98 länder.