ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2572/97 från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen (24 juli 1997)

Ämne: Risk för att smittosamma djursjukdomar skall införas till EU från grannländer utanför EU

1. Håller kommissionen med mig om att den ökade handeln och trafiken innebär en ökad risk för att smittosamma djursjukdomar skall införas till EU från grannländer såsom de central- och östeuropeiska länderna och länderna kring Medelhavet?

2. Om kommissionen håller med om det ovansagda, anser kommissionen då att det vore nyttigt att förbättra den veterinärmedicinska infrastrukturen i dessa länder så att risken för att smittosamma djursjukdomar skall införas till EU härigenom kunde minskas?

3. Kan kommissionen ge besked om huruvida anslag ur fonderna Phare och MEDA redan beviljats för dessa ändamål och är kommissionen beredd att verka till förmån för att anslag ur fonderna skall användas för bekämpning av smittosamma djursjukdomar i länder där den veterinärmedicinska infrastrukturen är otillräcklig, både i dessa länders eget intresse och i Europeiska unionens intresse?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (16 oktober 1997)

1. I förhållande till tredje land, särskilt de länder som parlamentsledamoten nämner, har gemenskapen skapat instrument för att säkerställa att det inte skall spridas djursjukdomar genom importen av levande djur och animaliska produkter. I gemenskapen skall man därför fastställa veterinära villkor för import och om nödvändigt införa skyddsåtgärder. Dessutom finns ett system med gränskontrollstationer som gör det möjligt att genomföra lämpliga kontroller. På det veterinära området ges dock de bästa garantierna av att djurhälsan ligger på en hög nivå i det exporterande tredje landet. Därför är infrastrukturen på det veterinära området något mycket väsentligt.

2. och 3. Inom ramen för PHARE-programmet har betydande tekniskt bistånd och stöd till utrustning givits, och ges fortfarande, för att förbättra infrastrukturen för veterinärkontroller i de central- och östeuropeiska länderna, både genom program för ett land och program som avser flera länder.

Mot bakgrund av kommissionens yttrande kommer man under de kommande åren att förstärka det tekniska biståndet och stödet till investeringar för det formella antagandet av gemenskapslagstiftning och för förbättring av infrastrukturen för genomförande och kontroll.

MEDA-programmet skulle kunna bidra till finansieringen av åtgärder för att förbättra infrastrukturen på det veterinära området i de medelhavsländer med vilka partnerskap upprättats, under förutsättning att man låter dessa åtgärder ingå i nationella vägledande program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3080/97 från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen (2 oktober 1997)

Ämne: EU-samfinansiering av ombyggnaden av före detta tullstationer vid EU:s inre gränser

En av de avsiktliga sidoeffekterna av upprättandet av EU:s inre marknad är det faktum att tullstationer vid gränserna mellan medlemsstaterna blir överflödiga. Detta har lett till att de första intryck resande får då de ser övergivna tjänsteställen och -byggnader vid före detta tullgränser knappast kan sägas vara positiva.

I delstaten Vorarlberg i Österrike har man i samband med en diskussion om placeringen av ett rastställe vid en motorväg bland annat föreslagit den plats där tullstationen Hörbranz/Lindau ligger. Bland de många skäl som talar för denna lösning, är det framför allt också en viktig fråga att finna ett nytt användningsområde för det tjänsteställe som tagits ur bruk.

1. Har EU vid tidigare tillfällen stött en ombyggnad av tullstationer/platser där tullstationer ligger vid EU:s före detta inre gränser?

2. Om detta är fallet, var och med vilka belopp?

3. Om detta inte är fallet, skulle kommissionen kunna föreställa sig att stödja ett sådant projekt för första gången (som pilotprojekt)?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (13 november 1997)

1. och 2. Kommissionen har inte finansierat några åtgärder som särskilt syftar till att omvandla överflödiga tullstationer till byggnader för andra ändamål, och inte heller har den tagit emot några förfrågningar om detta. Med hänsyn till att kommissionens budgetmedel skall täcka andra behov har den inte för avsikt att inleda ett nytt projekt av detta slag. Kommissionen anser att medlemsstaterna vid förvaltningen av sina byggnader bör ta hänsyn till det särskilda kulturarv som tullbyggnader och andra byggnader vid de inre gränserna utgör.

3. Gemenskapen kan finansiera ombyggnaden av sådana byggnader till andra ändamål, under förutsättning att detta ingår som ett led i en gemenskapsåtgärd som inte enbart har till mål att bevara själva byggnaden. Sådana åtgärder kan komma i fråga för ekonomiskt bistånd inom ramen för gemenskapens strukturfonder, särskilt gemenskapsinitiativet Interreg IIA. Ett projekt av detta slag genomförs för närvarande inom ramen för det belgisk-tysk-nederländska operativa programmet ¨Meuse/Maas-Rhein¨. Detta program har till syfte att bygga om anläggningarna vid den gränsövergången mellan Belgien och Tyskland vid Raeren-Eynatten (Belgien)/Aachen-Lichtenbusch (Tyskland). Kostnaden beräknas uppgå till 1,15 miljoner ecu inom ramen för Interreg IIA, och projektet samfinansieras till 50 % av Europeiska regionala utvecklingsfonden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2208/97 från Hartmut Nassauer (PPE) till rådet (18 juli 1997)

Ämne: Protokoll till Europeiska unionens konventioner om EG-domstolen

Kommer rådet, för varje protokoll till Europeiska unionens konventioner under den tredje pelaren beträffande tolkningsbesked från EG-domstolen, att skriva ut datum för undertecknande, datum för offentliggörande i EGT, vilka medlemsstater som hittills förklarat att de accepterar EG-domstolens behörighet enligt motsvarande artikel i protokollet, datum för denna förklaring och datum för denna förklarings offentliggörande i EGT?

Svar (10 november 1997)

Den ärade parlamentsledamoten finner nedan förteckningen över protokollen om förhandsavgöranden av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av de konventioner som har antagits på området för rättsliga och inrikes frågor.

1. Protokoll om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå, undertecknat den 24 juli 1996 och offentliggjort i EGT C 299, 9.10.1996.

2. Protokoll om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, undertecknat den 29 november 1996 och offentliggjort i EGT C 151, 20.5.1997.

Detta protokoll är också tillämpligt på det första och andra protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. Det första protokollet undertecknades den 27 september 1996 och offentliggjordes i EGT C 313, 23.10.1996 (jfr artikel 1 i protokollet av den 29 november 1996). Det andra protokollet undertecknades den 19 juni 1997 och offentliggjordes i EGT C 221, 19.7.1997 (jfr artikel 13.3 i detta andra protokoll).

3. Protokoll om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål, undertecknat den 29 november 1996 och offentliggjort i EGT C 151, 20.5.1997.

4. Protokoll om Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av konventionen om delgivning i Europeiska unionens medlemsstater av handlingar och mål i ärenden av civil eller kommersiell natur, undertecknat den 26 maj 1997 och offentliggjort i EGT C 261, 27.8.1997.

Förklaringar från medlemsstaterna med godkännande av domstolens behörighet återfinns i den EGT som offentliggjort det enskilda protokollet. Förklaringarna har avgivits vid datum för undertecknandet, med undantag för en förklaring från Sverige med godkännande av domstolens behörighet beträffande Europolkonventionen. Denna förklaring avgavs den 27 mars 1997 (EGT C 100, 27.3.1997).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2668/97 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Säkerhet vad gäller steroidpreparat

Kan kommissionen bekräfta att en undersökning om säkerhet beträffande steroidpreparat kommer att göras och hur ser i så fall det sannolika tidsschemat för en sådan undersökning ut?

Kommer kommissionen, ifall undersökningen görs, att samla in belägg för sidoeffekter av preparaten från offren, och på vilket sätt skall det här i så fall gå till?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2648/97 och E-2668/97 ingivna av Martin Bangemann för kommissionen (8 oktober 1997)

Steroider, som har varit tillgängliga i flera årtionden, är starka läkemedel som har bevisat sin effektivitet i olika terapeutiska användningsområden. I vissa situationer kan de emellertid framkalla allvarliga biverkningar. Då måste de ordineras efter den inom humanmedicinen välkända principen om noggrann övervägning av fördelarna och riskerna med de olika läkemedlen.

Alla läkemedel på marknaden som innehåller steroider har blivit godkända av de respektive medlemsstaterna. Enligt den gällande gemenskapsrätten måste medlemsstaterna tillhandahålla alla användbara uppgifter rörande övervakandet av sådana läkemedel, framför allt de läkemedel som orsakar biverkningar hos människor. Dessutom måste medlemsstaterna vetenskapligt utvärdera dessa uppgifter och sätta dem i samband med uppgifter gällande bruket av steroider med hänsyn till de ofta förekommande fallen av felaktig användning och grovt missbruk av dessa läkemedel.

Skulle en medlemsstat på grundval av uppgifterna från säkerhetsövervakningen vid läkemedelsbruk dra slutsatsen att ett läkemedelsstillstånd borde ändras, upphävas, eller dras tillbaka måste den omedelbart underrätta den europeiska läkemedelsmyndigheten. För övrigt kan medlemsstaten vid behov vända sig till denna myndighet innan den fattar ett beslut. Hittills har inget av dessa förfaranden inletts beträffande läkemedel som innehåller steroider.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2468/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (16 juli 1997)

Ämne: Rättsligt skydd av mönster och modeller

Vid godkännandet av Medina-betänkandet om rättsligt skydd av mönster föreslog Europaparlamentet i ett intelligent försök att jämka samman intressena hos de producenter som tillverkar originalprodukter och de producenter som tillverkar kopior, att de sistnämnda skulle betala en rimlig ersättning för bruket av originalmönster (artikel 14).

I sin gemensamma ståndpunkt har rådet låtit artikel 14 utgå.

Anser inte kommissionen att detta val:

1. Bidrar till att upprätthålla en protektionistisk politik som motverkar fördelarna av förekomsten av alternativa marknader?

2. Sätter reglerna för den inre marknaden ur spel genom att skapa 15 olika avgränsade och skyddade nationella marknader, där ett exempel är bilproducenten som efter behag skulle låta tillverka reservdelar i utvecklingsländerna till ett vrakpris för att sedan sälja dem vidare i en monopolsituation till skyhöga priser?

3. Skadar konsumenterna som tvingas betala de högre priserna på reservdelar och därmed på reparationer och i slutändan på försäkringspremier?

4. Av ovan nämnda skäl kommer att leda till att ett mycket stort antal små reservdelsföretag tvingas lägga ner sin verksamhet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (18 september 1997)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till de svar som den givit på de skriftliga frågorna E-891/97 från Marset Campos ((EGT C 373, 9.12.1997, s. 35. )) och E-1455/97 från Per Stenmarck ((EGT C 45, 10.2.1998, s. 36. )). I svaren hävdar kommissionen åsikten att förslaget till rådets och Europaparlamentets direktiv om lagstadgat mönsterskydd ((KOM(96) 66. )) bör innebära ett omfattande skydd av industriell och kommersiell äganderätt för innehavarna av sådana rättigheter samtidigt som den fria konkurrensen på den inre marknaden respekteras. Denna ståndpunkt är i linje med kommissionens politik i fråga om sysselsättning, små och medelstora företag samt konsumentskydd och fick ett konkret uttryck i framförallt artikel 14 (¨reparationsklausul¨), som rådet beslutade att inte behålla i sin gemensamma ståndpunkt.

Kommissionen kan följaktligen dela vissa av parlamentsledamotens farhågor beträffande just reservdelsmarknaden, om en reparationsklausul om de synliga beståndsdelarna i komplicerade produkter inte skulle komma att ingå i den slutliga texten till direktivet. Detta skulle kunna rubba den intressebalans som eftersträvats mellan å ena sidan biltillverkare och å andra sidan reservdelstillverkare, försäkringsbolag och framförallt konsumenter.

Mot bakgrund av detta direktivförslags betydelse för den europeiska industrin och ekonomin i sin helhet ser dock kommissionen positivt på att projektet i sin helhet fortskrider. Kommissionen skulle följaktligen välkomna en övergripande kompromisslösning efter den andra behandlingen i parlamentet i syfte att undvika det betydligt sämre alternativ, som skulle vara att hela projektet övergavs eller sköts upp på obestämd framtid.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2988/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen (1 oktober 1997)

Ämne: Kommissionens rapport om de europeiska hamnarna

Under samråden mellan Europaparlamentet, kommissionen och rådet om de transeuropeiska näten förband sig kommissionen explicit till att utarbeta en rapport om verksamhetsåtgärder för att utveckla de europeiska hamnarna och lägga fram denna rapport för parlamentet i början av år 1997.

Kan kommissionen uppge huruvida detta dokument har utarbetats och när det kommer att läggas fram för Europaparlamentet?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (4 november 1997)

Vid antagandet av gemenskapens riktlinjer för utvecklingen av det transeuropeiska transportnätet samtyckte kommissionen till att under 1997 lägga fram en rapport och, vid behov, ett förslag till hamnprojekt som skall genomföras med en strategi som liknar den som användes för flygplatser.

Kommissionen är just nu i färd med att utarbeta denna rapport och hoppas kunna lägga fram den för Europaparlamentet och rådet före årets slut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3190/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Harmonisering av filmklassificering

Med tanke på att vissa företag inte gör någon klassificering på flygningar och färjeturer inom EU, har kommissionen några planer på att harmonisera denna klassifikation?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (11 november 1997)

Kategoriindelning av filmer hör främst in under medlemsstaternas kompetensområde. Den kan bli olika beroende på visningssätt (bio, TV, video). De problem som eventuellt kan uppkomma på grund av sådana olikheter i kategoriindelning studeras för närvarande inte på något fördjupat sätt på EU-nivå, då det inte finns några konkreta exempel på att detta kan utgöra allvarliga handelshinder.

Det arbete som utförs för att skydda minderåriga och mer exakt inom ramen för grönboken ¨Skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de nya elektroniska tjänsterna¨ ((Dok. KOM(96) 483 slutlig. )) har ändå föranlett en granskning av frågorna kring skyddet av minderåriga inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna som helhet. Som uppföljning av grönboken förbereder kommissionen nu i enlighet med parlamentets yttrande ett meddelande med ett förslag till rekommendation som syftar till att stärka samarbetet mellan de berörda parterna.

Frågan om en innehållsmässig kategoriindelning av filmer är en del av frågekomplexet kring en ¨innehållsdeklaration¨ och är ett av de samarbetsområden som bör utvecklas. I samband med skyddet av minderåriga inom alla de audiovisuella tjänsterna kommer förhållandet mellan nuvarande kategoriindelningar av film (på bio, TV och video) och en innehållsdeklaration av innehållet i online-tjänster att tas upp. Detta arbete kommer att leda till en granskning av frågan om en kategoriindelning som är gemensam för hela EU.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2599/97 från Bill Miller (PSE) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Utvidgningen av unionen

Håller kommissionen med om att de pengar från strukturfonderna som är avsedda att hjälpa länderna i Central- och Östeuropa att ansluta sig till Europeiska unionen inte längre är lika nödvändiga efter resultaten från Amsterdamfördraget?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (29 september 1997)

Huruvida utvidgningen av Europeiska unionen till att omfatta länderna i Central- och Östeuropa kommer att bli framgångsrik beror i stor utsträckning på förberedelsen av ansökarländerna under tiden före anslutningen. Den insatsen kommer huvudsakligen att åligga ansökarländerna men tekniskt och ekonomiskt bistånd från EU kommer också att krävas. Kommissionen föreslår i sitt meddelande ¨Agenda 2000¨ att strategin före anslutningen stärks genom att redskapen för biståndsgivning i en samlad bedömning knyts samman med hur förhandlingarna förs. Det föreslagna biståndet före anslutningen innefattar ett årligt belopp på 1000 miljoner ecu under rubrik 2 i budgeten för perioden 2000-2006. Detta bistånd är avsett att särskilt hjälpa till att höja nivån på ansökarländernas infrastrukturer inom transport och miljö till gemenskapsstandard och att göra det möjligt för de berörda länderna att få kunskap om strukturella åtgärder. Som ett uttryck för att utvidgningen är en allomfattande process kommer detta stöd att ges till samtliga ansökarländer oberoende av vilken dag var och en av dem kommer att bli föremål för förhandlingar.

De kommissionsförslag som ingår i ¨Agenda 2000¨ tar hänsyn till resultaten från regeringskonferensen. Samtidigt betonar kommissionen att gemenskapens politikområden måste utvecklas och fördjupas för att göra EU större och starkare. Framför allt måste EU:s institutioner och deras arbetssätt fördjupas i god tid i enlighet med det protokoll som bifogas fördraget. Arbetet med att åstadkomma de institutionella reformer som krävs gör utvidgningsprocessen komplicerad men innebär inte nödvändigtvis att den försenas. Tills vidare är tidsplanen för utvidgningen helt klart bunden av hur framgångsrik insatsen före anslutningen blir. Det är således lika angeläget som någonsin tidigare att den förstärkta strategin före anslutningen genomförs, vilket innefattar strukturstödet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3287/97 från David Hallam (PSE) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Gränsöverskridande sändningar av hårdpornografiskt material i Europeiska unionen

I sitt svar till min skriftliga fråga P-2792/96 ((EGT C 83, 14.3.1997, s. 68. )) uppgav kommissionsledamoten att kommissionen kommer att be Förenade kungariket att styrka anledningen till att man anser att tv-kanalerna Adult Channel, Fantasy Channel och Playboy Channel (som av brittiska myndigheter klassificerats som ¨mjukporr¨) inte bryter mot artikel 22 i direktiv 89/552/EEG ((EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. )).

Har kommissionen fått något svar från Förenade kungariket, och om så är fallet, tycker kommissionen att den anledning som de angivit till att de ovan nämnda tv-kanalerna skulle vara i överensstämmelse med artikel 22 är tillfredsställande?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (6 november 1997)

Kommissionen har varit i kontakt med myndigheterna i Förenade kungariket i det ärende som parlamentsledamoten tar upp. De förklarade att i motsats till de icke-brittiska licensierade kanalerna (t.ex. TV Erotica, Rendez-vous) vars sändningar förbjöds enligt det förfarande som anges i artikel 2.2 i direktiv 89/552/EEG ansågs programinnehållet i de tre brittiska licensierade kanalerna acceptabelt. Artikel 22 i direktivet förbjuder återutsändning av program som ¨kan bedömas skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga¨ utom då det kan anses säkert, ¨genom val av tid för sändningen eller genom tekniska åtgärder, att de minderåriga inom sändningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar¨. Alla de tre brittiska kanalerna är betal-TV-kanaler, och programmen är kodade och sänds sent på natten. De innehåller mycket sällan pornografi eller meningslöst våld och när det gäller sexuella handlingar skildras dessa på ett helt annat sätt än i de hårdpornografiska filmer som visas på de förbjudna kanalerna.

De brittiska myndigheterna har dock försäkrat kommissionen att övervakningsorganet Independent Television Commission är medveten om den problematiska karaktären hos dessa kanaler och organet övervakar dem därför regelbundet för att kontrollera att programinnehållet är i enlighet med dess uppförandekod, något som är ett krav för sändningslicens. De brittiska myndigheterna informerade kommissionen om att det endast förekommit 11 fall av klagomål från tittare de senaste 12 månaderna och detta i allmänhet när ett kabel-TV-företag haft tekniska problem och någon av kanalerna visats fritt. Alla klagomål handlades direkt och de tekniska problemen åtgärdades.

Kommissionen konstaterar därför med tillfredsställelse att de brittiska licensierade kanalerna övervakas noggrant, att deras program inte innehåller material som ¨allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga¨ (vilket är förbjudet enligt direktivet) och att de tekniska åtgärderna och valet av sändningstidpunkt är tillräckligt för att i allmänhet göra dem oåtkomliga för minderåriga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2491/97 från Werner Langen (PPE) till kommissionen (18 juli 1997)

Ämne: Kvarhållande av Sokratesmedel

Kommissionen avser att inte betala ut 30 % av de beviljade medlen för Sokratesprogrammet, aktivitet 1, till mottagarna förrän slutrapporten lagts fram. Detta tillvägagångssätt medför talrika nackdelar för de högskolor som ansöker om deltagande:

- Dels tillkännages utbetalningsvillkoren först efter att ansökningsfasen avslutats medan motsvarande information redan är känd före ansökan när det gäller andra av EU:s stödprogram.

- Dessutom handlar det vad gäller fördelningen av tilldelningen om en tydlig avvikelse från sättet de motsvarande föregående programmen hittills behandlats på.

- Kvarhållande av 30 % av den avtalade summan till en tidpunkt långt efter att programmets budgetår avslutats (30.6.1998) tvingar högskolorna att ligga ute med medel in i ett tredje budgetår. Eftersom slutrapporten färdigställs först till den 15.11.1998 kan man troligtvis inte räkna med en tilldelning av de resterande medlen före början av år 1999. I detta sammanhang är den interna motiveringen och den administrativa insatsen för att ligga ute med de resterande medlen orimlig i förhållande till det totala beloppets storlek. Det handlar snarare om en onödig ytterligare belastning av de redan överbelastade förvaltningstjänsterna (utrikesdepartement, Sokratessamordnare med flera) särskilt som Youth Technical Assistance Office i Bryssel på grund av den planerade nedskärningen i framtiden knappast kommer att kunna bedöma slutrapporterna inom en rimlig tidsfrist och föranleda utbetalning av resterande medel.

Jag frågar därför kommissionen:

1. Varför avviker kommissionen vad gäller utbetalningsvillkoren liksom fördelningen av tilldelningen från tillvägagångssättet vid de föregående programmen?

2. Känner kommissionen till de allvarliga nackdelar som blir resultatet av detta för högskolorna och de ansvariga tjänsteavdelningarna, och om ja, hur avser kommissionen att minska denna ökade byråkrati?

Svar avgivet av Edith Cresson på kommissionens vägnar (28 oktober 1997)

Kommissionen har ändrat bestämmelserna för utbetalning i samband med avtal för institutioner för att tillmötesgå de universitet, som önskar förfoga över merparten av sitt Sokratesstöd (insats 1) i början av den period som stödet kan användas. Stödbelopp som är 20 000 ecu eller mindre utbetalas i en enda omgång. Stödbelopp på mer än 20 000 ecu utbetalas i två omgångar med 90 % när bägge parter undertecknar kontrakten och 10 % när slutrapporten godkänns.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2933/97 från Gary Titley (PSE) till kommissionen (5 september 1997)

Ämne: Anställning av barn i Europeiska unionen

Kan kommissionen lämna uppgifter om hur många barn i skolåldern som är anställda på hel- eller deltid i Europeiska unionen, och även i varje enskild medlemsstat?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (8 oktober 1997)

Kommissionen har inte någon statistik över arbete som utförs av barn i skolåldern. I arbetskraftsundersökningen (som är den huvudsakliga informationskällan när det gäller anställningar) ställs frågorna om anställning inte till personer som är yngre än 15 eller 16 år (alltefter medlemsstat).