ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1247/02

från Anne Van Lancker (PSE) till kommissionen

(24 april 2002)

Ämne: Tillgänglighet till studier och rapporter som utarbetats med ekonomiskt stöd från EU

Via olika handlingsprogram ställer EU ekonomiska medel till förfogande för stöd till gemenskapens politik i medlemsstaterna. Sålunda får medlemsstaterna, men även andra myndigheter och instanser, offentliga EU-medel för att utarbeta studier och rapporter över den förda politiken, t.ex. när det gäller arbetstillfällen, men även kampen mot social utslagning. Ofta är dessa studier inte offentliga.

Är kommissionen beredd att, då man beviljar ekonomiskt stöd för utarbetande av sådana rapporter, ställa krav på mottagarna att de skall offentliggöra studier som finansierats med offentliga EU-medel?

Kompletterande svarfrån Romano Prodi på kommissionens vägnar

(31 oktober 2002)

Kommissionen bekräftar att det inom vissa sektorer (strukturfonder, transeuropeiska nät, statistik, rättsliga och inrikes frågor) genomförs undersökningar och utarbetas rapporter på begäran av nationella instanser utan kommissionens medverkan och att de finansieras via gemenskapens budget. I enlighet med de allmänna finansieringsavtalen tillhör dessa undersökningar och rapporter de medlemsstater som är mottagare av bidragen. I förekommande fall åligger det de berörda instanserna att se till att dokumenten offentliggörs eller att det ges tillgång till dem.

I överensstämmelse med dessa avtal får kommissionen automatiskt ett exemplar eller en sammanfattning av dessa undersökningar eller rapporter. När de väl finns hos kommissionen omfattas de av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar(1).

Rent allmänt delar kommissionen parlamentsledamotens angelägenhet om öppenhet och man strävar efter att ge så stor spridning som möjligt åt resultaten från undersökningar som finansieras via gemenskapens budget. Med tanke på de många olika områdena har kommissionen hitintills inte velat ställa upp villkor om publicering och spridning av de berörda undersökningarna för att undvika kostnader och ytterligare administrativa krav. Vissa undersökningar kan för övrigt omfattas av undantagsbestämmelserna i förordning (EG) nr 1049/2001, medan andra kan vara av alltför lokalt intresse eller bara beröra en begränsad sektor.

I vissa fall, särskilt inom forskning, läggs det särskilt stor vikt vid att ta till vara och sprida resultat från undersökningarna. För övrigt är det flera generaldirektorat som återger resultaten av de berörda undersökningarna och rapporterna på sina webbplatser eller i sina publikationer. Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer håller för närvarande på att skapa en Internetportal särskilt för undersökningar och rapporter som är intressanta för en mycket specialiserad publik. Kommissionen stödjer initiativ som ska säkra öppenhet och underlätta tillgången till undersökningar och rapporter.

(1) EGT L 145, 31.5.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2135/02

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Guyana

Kan kommissionen när det gäller Guyana redovisa vilka projekt som har godkänts för finansiering via Europeiska unionens budget under år 2001 och ange det totala investeringsbeloppet för detta år?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 och E-2155/02ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(23 september 2002)

Kommissionen skickar med hänsyn till svarets omfattning en tabell med de begärda uppgifterna direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat.

Det bör noteras att sifforna i den sammanfattande tabellen per land också finns i sektionen med Ekonomiska tabeller i årsrapporten om genomförandet av EG:s yttre bistånd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2057/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2002)

Ämne: Utvidgningen

Kan kommissionen bekräfta att enligt fördragen kan upp till fem kandidatländer ansluta sig till EU utan att Nicefördraget ratificerats? Kommer kommissionen, om Nicefördraget återigen förkastas av de irländska väljarna, att rekommendera att de femton medlemsstaterna enas om en reducerad version av fördraget, som koncentrerar sig på de punkter som blev över i Amsterdam så att det inte längre finns några rättsliga hinder för utvidgningsprocessen?

Kan kommissionen också bekräfta att man endast kommer att erbjuda nya länder att ansluta sig till EU under förutsättning att de uppfyller anslutningskriterierna, och att om förhandlingarna avslutats med vissa länder och inte med vissa andra, så skall de länder som avslutat förhandlingarna inte hindras från att ansluta sig till EU före Europavalen sommaren 2004 bara för att andra länder misslyckats med att avsluta förhandlingarna?

Håller kommissionen också med om att det faktum att de nuvarande medlemsstaterna troligen inte kommer att inleda några seriösa förhandlingar om en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken förrän efter de tyska valen i september, innebär att det numera är näst intill oundvikligt att det blir vissa förseningar i förhållande till den ursprungliga målsättningen att avsluta förhandlingarna i slutet av 2002, samtidigt som detta innebär att kandidatländerna får mer tid på sig att hinna uppfylla anslutningskriterierna för att kunna ansluta sig före sommaren 2004?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(14 augusti 2002)

Kommissionen hänvisar till ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Barcelona (15 och 16 mars 2002), där det sägs att ratificeringen av Nicefördraget som skall genomföras av alla medlemsstater senast vid utgången av 2002 för att utvidgningen skall kunna ske planenligt.

Det skulle inte vara lämpligt för kommissionen att spekulera om vilka åtgärder som skall vidtas om Nicefördraget mot förmodan inte skulle ratificeras.

Kommissionen har alltid betonat tillämpningen av differentieringsprincipen som grundas på varje kandidatlands egna meriter vid förhandlingarna. Det finns ingen anledning att frångå den.

Kommissionen är av den uppfattningen att det är möjligt att slutföra förhandlingarna med de kandidatländer som är tillräckligt väl förberedda till Europeiska rådets möte i Köpenhamn i december 2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2516/02

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(10 september 2002)

Ämne: Olagligt fiske av tonfisk med drivgarn

Fiske av tonfisk med drivgarn, så kallade dödsgarn, är förbjudet i EU sedan den 1 januari 2002, till stor del tack vare parlamentets agerande.

Enligt uppgifter från gemenskapens fiskare upptäckte man under årets säsong att fartyg med bekvämlighetsflagg bedrev olagligt drivgarnsfiske på internationellt vatten. Enligt samma källor varskoddes fiskerimyndigheterna, som kunde konstatera att ett fartyg med namnet Albatros, registrerat i Belize, bedrev olaglig fiskeverksamhet. Ombord på fartyget fanns olagliga fångstredskap med skaldjur och andra marina arter som hade fångats med dessa redskap.

Kan komissionen bekräfta dessa uppgifter?

Kan kommissionen lämna ut alla tillgängliga uppgifter om överträdelser som hittills begåtts under årets bonitfiskesäsong?

Känner kommissionen till fartyget Albatros och dess olagliga verksamhet?

Kan kommissionen ange i vilket land fartyget är registrerat och var rederiet hör hemma, samt var fångsten lossas?

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller kommer kommissionen att vidta med anledning av fartygets olagliga fiskeverksamhet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 oktober 2002)

Kommissionen har underrättats om den fiskeverksamhet som bedrivs av fartyget Albatros II. Detta fartyg har avregistrerats ur det irländska flottregistret och för nu belizisk flagg för att fiska tonfisk med drivgarn utanför gemenskapens vatten. Kommissionen har vidarebefordrat dessa uppgifter till Internationella kommissionen för bevarande av tonfiskbestånden i Atlanten (ICCAT).

I enlighet med den särskilda rekommendationen från ICCAT har det aktuella fartyget inte tillåtits landa sina fångster i gemenskapens hamnar. För närvarande känner kommissionen inte till hur fartyget har avsatt sin tonfiskfångst.

Kommissionen och de berörda medlemsstaterna samarbetar för att kontrollera efterlevnaden av förordning (EG) nr 1239/98(1) genom vilken det införs ett förbud för gemenskapens fartyg att använda drivgarn för fiske efter långvandrande arter. Under det nuvarande fiskeåret för fiske efter tonfiske i nordöstra Atlanten har det hittills inte upptäckts några överträdelser.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna; EGT L 171, 17.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2484/02

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(6 september 2002)

Ämne: Import av tonfisk fångad med drivgarn

Enligt klagomål från företrädare för den småskaliga flottan i Andalusien (Spanien) fångar marockanska fiskefartyg tonfisk och andra arter i Medelhavet och Atlanten med drivgarn vilka är förbjudna i gemenskapen och exporterar därefter fisken till gemenskapen.

Känner kommissionen till denna situation?

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att förhindra detta?

Har kommissionen kontrollerat att medlemsstaternas tullmyndigheter kontrollerar att den fisk som importeras från Marocko inte har fångats med drivgarn?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 oktober 2002)

Kommissionen känner till den import av tonfisk fiskad av marockanska fartyg som parlamentsledamoten hänvisar till.

Förbudet mot användning av drivgarn för fiske av långvandrande arter från och med den 1 januari 2002 som infördes genom rådets förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 om ändring av förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna(1), gäller bara fiskeverksamhet som utövas av gemenskapsfartyg, eller som utövas i gemenskapsvatten av fartyg från tredje land.

Följaktligen kan inte import av fisk som fångats med drivgarn av fiskefartyg som för tredje lands flagg förbjudas på grundval av den förordningen.

Kommissionen har inga uppgifter som tyder på att den fisk som exporterats av marockanska fartyg skulle ha fångats i gemenskapens vatten.

(1) EGT L 171, 17.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1732/02

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till rådet

(17 juni 2002)

Ämne: De marockanska myndigheternas utvisning av en delegation med spanska politiker och journalister från El Aiún (Västsahara)

I lördags, den 1 juni, kom en spansk delegation bestående av politiker och journalister med vederbörlig ackreditering med flyg från Kanarieöarna till flygplatsen El Aiún i Västsahara, och döm om deras förvåning när de, så fort de hade landat, utvisades från flygplatsen, på order av de marockanska myndigheterna, efter att ha behandlats på ett nedsättande och förödmjukande sätt. Deras skäl till besöket var att undersöka situationen i Västsahara genom sedan tidigare uppgjorda möten med Minursos företrädare och med myndigheterna i El Aiún och Smara, möten som tyvärr inte kunde genomföras.

Med tanke på händelsens allvar måste jag, som medlem av Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Västsahara, ta upp och kritisera denna typ av felaktig behandling från marockanska regeringens sida mot en delegation av folkvalda gemenskapsmedborgare, som en parlamentsledamot, en senator, två regionsledamöter, ett kommunalråd från Kanarieöarna, två ledamöter av kommunledningen och sju journalister som skulle rapportera från besöket.

Därför vill jag, i enlighet med artikel 21 i EU-fördraget, som behandlar EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, ta upp denna typ av kränkning med rådet och fråga: Vilka typer av åtgärder tänker rådet vidta mot den marockanska regeringen efter denna allvarliga händelse?

Svar

(19 december 2002)

1. Rådet noterar den händelse som den ärade parlamentsledamoten rapporterar i sin fråga.

2. Allmänt sett stöder rådet till fullo FN:s strävanden att lösa konflikten i Västsahara, det må vara på dess högkvarter i New York eller på fältet genom dess grupp för folkomröstningen i Västsahara (Minurso). I detta sammanhang verkar rådet för kontakter som kan bidra till ett klimat av förtroende mellan parterna, också på det mänskliga planet, för att nå fram till en hållbar lösning och med full respekt för de mänskliga rättigheterna. Rådet har nyligen bett Marocko till fullo respektera de medborgerliga garantierna och de mänskliga rättigheterna i Västsahara liksom att fortsätta samarbetet med Internationella rödakorskommittén (ICRC) för att få klarhet i frågan om lokalisering av de försvunna saharierna.

3. I linje härmed har rådet också begärt att Polisariofronten skall frige de 1 260 marockanska fångar som alltjämt hålls fängslade i Tindouflägren och samarbeta med ICRC för att klara upp lokaliseringen av de försvunna marockanerna. Dessutom har rådet vädjat till de båda parterna att som en humanitär åtgärd, under överinseende av FN:s flyktingkommissarie, tillåta fritt utbyte av brev- och telefonkontakter mellan flyktingarna, fångarna och deras familjer bosatta i Västsahara samt uppmanat dem att främja familjebesök mellan invånare i Västsahara och i Tindoufs flyktingläger.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2923/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(9 oktober 2002)

Ämne: Uppgifter om skulder och underskott i Grekland och deras tillförlitlighet

I anslutning till de senaste uppgifterna från Eurostat (av den 30 september 2002) om underskott och offentliga skulder i medlemsstaterna finner man en anmärkning om att Eurostat inte kan bestyrka de uppgifter som rör Grekland eftersom uppgifterna om regeringens transaktioner ännu inte är klara eller ofullständiga till vissa delar, och att man kommer att samarbeta med den grekiska regeringen för att granska uppgifterna en gång till.

1. Varför ger Eurostat uttryck för ett sådant här förbehåll?

2. Vad är det för uppgifter som ännu inte är klara eller ofullständiga till vissa delar?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(25 oktober 2002)

1. Eurostat utfärdar ett pressmeddelande två gånger om året i samband med medlemsstaternas två officiella meddelanden med uppgifter om underskott och skulder. Eurostat lägger in en fotnot i sitt pressmeddelande när det inte kan styrka uppgifterna i avsaknad av information om vissa transaktioner eller vid oenighet om hur uppgifterna ska klassificeras. Den informationen kom först efter pressmeddelandet och granskas för närvarande noggrant.

2. Eurostat undersöker för närvande, i samarbete med de grekiska myndigheterna, bakgrunden till några offentliga transaktioner. Alla utestående frågor förväntas klaras ut före nästa officiella meddelande, som är beräknat till februari 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0406/02

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2002)

Ämne: De bortförda israeliska soldaterna

Den 7 oktober 2000 fördes tre israeliska militärer, Benyamin Avraham, Adi Avitan och Omar Sawaid, bort av terroristorganisationen Hizbollah. Soldaterna patrullerade vid den libanesisk-israeliska gränsen då de togs till fånga och fördes bort.

Utredningen har visat att Hizbollah-männen var förklädda till FN-soldater då de genomförde bortrövandet och att de använde uniformer och fordon med symboler tillhörande Unifil-styrkorna, dvs. de styrkor FN sänt i fredsbevarande syfte till Libanon.

Sedan de bortfördes har soldaterna hållits isolerade av Hizbollah, utan någon möjlighet att kommunicera med omvärlden. Hizbollah har till och med nekat Internationella Röda korset att besöka soldaterna för att direkt på plats kontrollera deras hälsotillstånd.

Den 2 november 2001 dödförklarades de tre israeliska soldaterna av den israeliske general majoren Rabbi Yisrael Weiss.

Vad tänker kommissionen göra för att få uppgifter om vad som hänt de tre militärerna?

Om de tre soldaternas död bekräftas, vilka initiativ tänker kommissionen då ta för att offrens döda kroppar skall sändas till deras familjer, som liksom vi andra ännu inte vet var kropparna begravits?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 mars 2002)

Kommissionen ger sitt starka stöd till försvaret av rättsstaten och anser det vara helt oacceptabelt att ta gisslan, oavsett land eller organisation. Tagande av gisslan strider mot den allmänna deklarationen om mänskliga rättigheter. Kommissionen har tagit upp frågan om de fyra israeliska medborgare som sedan den 7 oktober 2000 hålls fångna av Hizbollah med de libanesiska, syriska och iranska myndigheterna i syfte att ge uttryck för sin oro samt försöka erhålla uppgifter om deras tillstånd. Beklagligt nog har inga uppgifter kommit fram. De israeliska myndigheterna har nyligen uppgivit att de tre soldater som bortfördes vid den syrisk-libanesiska gränsen (i Shebaa-området) kanske inte längre är vid liv.

Kommissionsledamoten med ansvar för yttre förbindelser tog emot de tre israelernas familjer i juni 2001. Vid detta tillfälle informerade han dem om att kommissionen anser att tagande av gisslan är oacceptabelt, att undanhålla uppgifter om de fängslade israelernas tillstånd är orättfärdigt och att vägra låta företrädare för Internationella rödakorskommittén träffa dessa människor är oförsvarbart. Kommissionens ordförandes kansli träffade den 21 januari 2002 Haim Avraham, som är far till en av de soldater från den israeliska armén som fördes bort.

Kommissionen insisterar på den rätt som alla de som arresteras eller kvarhålls i konflikter har att få träffa företrädare för Internationella rödakorskommittén och på att folkrätten respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2458/02

från Herman Vermeer (ELDR) till kommissionen

(4 september 2002)

Ämne: Det hantverksbetonade fiskets särställning i de yttersta randområdena inom ramen för den nya gemensamma fiskeripolitiken

Känner kommissionen till situationen för det hantverksbetonade fisket i de yttersta randområdena, såsom Azorerna? Eftersom det för det mesta inte finns någon kontinentalsockel utanför Azorernas kust håller sig det lokala fisket inte inom 6-12-milszonen. I stället bedrivs det i form av högsjöfiske och detta innebär att fiskevattnen står öppna för andra. Det hantverksbetonade fisket kan inte konkurrera med det mera kommersiellt betonade fisket, men utgör samtidigt inte något hot mot det sistnämnda. Fiskbestånden förefaller inte heller bli lidande till följd av det hantverksbetonade fisket. Vet kommissionen hur småskaligt detta fiske är och på vilket sätt det bedrivs?

Det hantverksbetonade fisket kommer sannolikt att dö ut inom dessa områden om det inte vidtas några åtgärder. Känner kommissionen till i vilken utsträckning områdena är beroende av detta slags fiske? Områdena är ofta till stor del beroende av det hantverksbetonade fisket. Det verkar inte alltid finnas några lämpliga alternativ till detta fiske. Känner kommissionen också till arbetsförhållandena och säkerheten inom denna fiskeflotta?

Vilka åtgärder och initiativ har kommissionen för att skydda också denna speciella form av fiske? Och hur kan vi återfinna dessa i förslagen till den nya gemensamma fiskeripolitiken? Om kommissionen inte avser vidta några åtgärder, kan kommissionen i så fall motivera detta beslut?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 oktober 2002)

Inom ramen för det förberedande arbetet med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (GFP) har behoven för gemenskapens yttersta randområden alltid till fullo beaktats, med tanke på särdragen för fiskerisektorn i dessa regioner.

Det bör i detta sammanhang nämnas att det i grönboken om den framtida gemensamma Fiskeripolitiken(1) hänvisas till det förhållningssätt som bör gälla för stöd till dessa regioner när åtgärder antas för bevarande och förvaltning av resurser eller inom ramen för stärkandet av de ekonomiska och sociala aspekterna av den gemensamma fiskeripolitiken.

Dessutom nämns detta förhållningssätt särskilt i det dokument som kommissionen lade fram vid Europeiska rådets möte i Sevilla (21 och 22 juni 2002) om artikel 299 i EG-fördraget och genomförandet av en strategi för hållbar utveckling för de yttersta randområdena.

Kommissionen har dessutom träffat en delegation representanter för fiskerisektorn i Azorerna. Mötet innebar en möjlighet till ett djupgående meningsutbyte om sektorns särdrag i den regionen. De uppgifter som delegationen lade fram, särskilt i kombination med uppgifter från andra randområden, ger en detaljerad grund för beaktande av deras behov i samband med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken, i linje med kommissionens åtaganden.

(1) KOM(2001) 135 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1854/02

från Antonio Tajani (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2002)

Ämne: Telecom Italias köp av Telekom Serbien

Känner kommissionen till att det i FN:s undersökningshandlingar om Slobodan Milosevics gömda tillgångar, överlämnade till krigsförbrytardomstolen i Haag, framkommer att ungefär 500 miljoner EUR överförts från Italien till ett off-shore-bolag på Cypern?

Vet kommissionen att FN:s utredare anser att dessa överföringar är en del av betalningen för den andel av Telekom Serbien (29 procent) som köpts av Telecom Italia?

Har kommissionen nya uppgifter som kan vara till nytta för utredningarna vars syfte är att avslöja de ekonomiska källor som har bidragit till att bygga upp den hemliga förmögenhet Milosevic anses besitta?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen sätta in för att hjälpa till att bringa klarhet i dessa frågor?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(6 augusti 2002)

Kommissionen samarbetar nära med Förenta nationernas internationella krigsförbrytartribunal för före detta Jugoslavien när det gäller genomförandet av sanktionerna mot Förbundsrepubliken Jugoslavien och spårandet av tillgångar tillhörande förbundsrepubliken i medlemsstaterna och kandidatländerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2708/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(26 september 2002)

Ämne: Den spanska nationella vattenresursplanen

Har kommissionen nu erhållit ett fullständigt svar från den spanska regeringen på alla de frågor som generaldirektören för miljöfrågor ställde den 23 maj 2002 med anledning av den strategiska miljöbedömning som lämnats in?

Finns det frågor som inte besvarats på ett sätt som tillfredsställer kommissionen?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2708/02 och E-2819/02ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(25 oktober 2002)

Kommissionen erhöll de spanska myndigheternas svar i slutet av juli 2002. Dokumentationen är mycket detaljerad och teknisk och kommissionen är ännu inte färdig med bedömningen av huruvida den omfattar alla de frågor som togs upp i brevet av den 23 maj 2002 från generaldirektoratet för miljö.