SKRIFTLIG FRÅGA P-0705/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(8 mars 2002)

Ämne: Frågan om de rumänska domstolarna oberoende med särskild hänsyn till prins Carol Mirceas försök att hävda sin födslorätt

I över tio år har en person i min valkrets, prins Carol Mircea Grigore De Hohenzollern-De Romania, varit föremål för en märklig och onödigt utdragen dispyt med sin halvbror, exkungen av Rumänien, som genom det rumänska domstolsväsendet har sökt få min valmans födslorätt ogiltigförklarad.

Genom en dom 1999 erkände den rumänska appellationsdomstolen ett tidigare domslut av en portugisisk domstol från 1955 (liksom ett liknande domslut av en fransk domstol från 1957) som bekräftar att prins Carol Mircea är den legitime förstfödde sonen av kronprins Carol av Rumänien och hans lagligt vigda maka, prinsessan Iona Valentina Lambrino, ett förhållande som även den rumänska ortodoxa kyrkan sedan länge har erkänt. Detta till trots har nu denna fråga legat hos Rumäniens högsta domstol för behandling i över två år. Andra exekvaturförfaranden där rumänska domstolar har haft att ta ställning till avgöranden träffade i länder som tillämpar Code Napoléon har som regel inte tagit mer än sex månader.

Under årens lopp har allt mer absurda inslag kommit att känneteckna fallet. Avsevärda förseningar har tillits på olika grunder, bland dem kravet att finna en dödsattest för Magda Lupescu (Carol II:s tredje hustru som har varit död i 25 år), exkung Michaels krav på att få kallelser levererade till sin bostad i Schweiz, sjukdomar som har drabbat flera av hans juridiska rådgivare samt en försening på sex månader på grund av medel saknades till deras arvoden. Många människor i Rumänien har dragit slutsatsen att meningen är att fallet skall sinkas tills det att den skröplige, 82-årige prinsen dör.

I förra veckan, just som högsta domstolen skulle avge en dom, grep den rumänske statsåklagaren in genom att med hänvisning till en falsk tolkning av artikel 85 i den rumänska civillagen kräva en ny rättegång.

I sin återkommande rapport om Rumänien från november 2001 ger kommissionen uttryck för sin oro över utvidgningen av statsåklagarens befogenheter att inlämna extraordinära överklaganden mot avgivna domslut, och motiverar denna oro med att sådana extraordinära förfaranden riskerar att undergräva rättssäkerhetsprincipen. Betraktar kommissionen statens beredvillighet att intervenera så öppet även i ett såpass uppmärksammat fall som detta som oroväckande och som en överträdelse av de civilrättsliga principerna, och tänker kommissionen be sitt kontor i Bukarest att undersöka denna fråga och att ta upp den med den rumänska regeringen?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(8 april 2002)

För att bli medlem i unionen måste Rumänien likt alla andra kandidatländer uppfylla de anslutningskriterier som Europeiska rådet fastställde vid sitt möte i Köpenhamn 1993. Enligt de politiska kriterierna krävs stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter. Kommissionen beaktar följaktligen utvecklingen på dessa områden i sin bedömning av Rumäniens framsteg på vägen mot anslutning.

Kommissionen bistår Rumänien och följer upp dess framsteg när det gäller att uppfylla villkoren för anslutning. Iakttagandet av rättssäkerhetsprincipen är en grundläggande del av rättsstatsbegreppet. Kommissionen har nära följt den senaste tidens utveckling när det gäller utökandet av den allmänna åklagarens befogenheter att väcka extraordinär ogiltighetstalan. Kommissionen har i den senaste återkommande rapporten och i direkt dialog med de rumänska myndigheterna uttryckt sin oro över att denna utökning av befogenheterna riskerar att undergräva rättssäkerhetsprincipen.

Kommissionens oro bör ses mot bakgrund av Europadomstolen för mänskliga rättigheters rättspraxis. I sin dom av den 28 oktober 1999 i målet Brumarescu mot rumänska staten(1) fastställde denna domstol att de befogenheter att utan tidsbegränsning överklaga en lagkraftvunnen dom som den allmänna åklagaren hade tills lagen ändrades 1997 utgjorde ett brott mot rättssäkerhetsprincipen. Domstolen fann även att detta brott innebar en överträdelse av den rätt till en opartisk rättegång som fastställs i artikel 6.1 Europeiska konventionen rörande mänskliga rättigheter. En tidsfrist på sex månader infördes i den rumänska lagstiftningen 1997. Genom den senaste ändringen utökades tidsfristen till ett år, och den allmänna åklagarens befogenheter att väcka extraordinär ogiltighetstalan gjordes mer diskretionära och utökades till att även omfatta ärenden som inte avgjorts slutgiltigt inom ramen för det normala förfarandet.

Kommissionen kommer att fortsätta att följa utvecklingen på detta område, särskilt när det gäller hur den allmänna åklagarens diskretionära befogenheter används. Kommissionen är emellertid inte behörig att ingripa direkt i den tvist frågeställaren avser. Individuell rättslig gottgörelse för det påstådda brottet mot rättssäkerhetsprincipen kan endast fås inom det rumänska rättsväsendet, eller när alla inhemska rättsmedel uttömts, i Europadomstolen för mänskliga rättigheter. Frågeställaren har även hävdat att domstolsförfarandena har varit omotiverat långdragna. Om så är fallet kan detta i sig utgöra ett brott mot de mänskliga rättigheterna.

(1) Nr 28342/95 Europadomstolen för mänskliga rättigheter 1999-VII.