SKRIFTLIG FRÅGA E-1892/01

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) och Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(28 juni 2001)

Ämne: Ekonomiska parametrar och kreativ bokföring i Grekland

Det har sagts och skrivits otaliga gånger att vissa av Europeiska unionens medlemsstater tillgriper kreativ bokföring. Detta strider, på det sätt det för närvarande används, mot målet att begränsa de offentliga budgetunderskotten vilket är en viktig del av stabilitets- och utvecklingsprogrammen.

Vad har kommissionen kunnat fastställa inom detta område och vilka konkreta åtgärder vidtar den för att begränsa detta fenomen? Håller kommissionen med rådet i dess officiella yttrande, där det dels sägs att det av den grekiska regeringen framlagda stabilitetsprogrammet för 20002004 är ambitiöst med avseende på tillväxt och sysselsättning och dels att de kommande utmaningarna kräver målinriktade reforminsatser? Anser kommissionen att utvecklingen på detta område kommer att försämras ytterligare om det verkligen bekräftas att den grekiska statsskulden tack vare kreativ bokföring skenbart ligger cirka 5 till 6 enheter under den verkliga, vilket har rapporterats i det grekiska parlamentet med stöd av avslöjande uppgifter? Exempelvis har det sagts att budgetunderskottet i den statliga budgeten för 2000 officiellt uppskattades till 0,9 procent av BNP, men att den grekiska regeringens kreditbehov för budgetåret 2001 uppskattades till 4 procent av BNP i den grekiska centralbankchefens slutrapport. Vad känner kommissionen till i denna ytterst viktiga fråga? Har kommissionen intresserat sig för att granska trovärdigheten i dessa anklagelser, och i vad mån anser den att regeringens lugnande försäkringar är tillfredsställande? Vilka konkreta och kontrollerade uppgifter har kommissionen tillgång till i denna fråga? Om det verkligen skulle röra sig om ett försök att hemlighålla den verkliga statsskulden skulle följderna för den framtida ekonomiska stabiliteten i Grekland vara smärtsamma; bortsett från de ödeläggande effekter ett hemlighållande skulle ha på stabiliteten i EU skulle framtida generationer vara tvungna att betala ett oerhört högt pris för överföring av skulden till kommande räkenskapsår med hjälp av metoden att utfärda andelar i framtiden, att i förväg ta ut framtida intäkter i form av obligationer och att utfärda värdepapper på grundval av framtida intäkter. Hur bedömer kommissionen den grekiska regeringens förhandsfinansiering via bankväsendet i väntan på kommande medeltilldelning från den tredje gemenskapsstödramen, vilket naturligtvis sker till priset av höga räntor och avgifter, vilka kommer att belasta kommande räkenskapsår? Förekommer något liknande i andra länder som deltar i sammanhållningsfonderna?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(18 september 2001)

Bedömningen av den finanspolitiska situationen i medlemsstaterna sker på grundval av information som regelbundet tillhandahålls kommissionen i enlighet med EG-fördraget, det vill säga inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott (två gånger per år) och för att uppfylla kraven i stabilitets- och tillväxtpakten (konvergens- och stabilitetsprogrammen, en gång per år). Sifferuppgifterna gäller den offentliga sektorn som omfattar statsbudgeten och de statliga myndigheterna, de lokala myndigheterna och socialförsäkringssektorn. Uppgifterna tas fram av medlemsstaterna på grundval av bestämmelserna i rådets förordning om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen(1). Kommissionen (Eurostat) kontrollerar regelbundet att inlämnade uppgifter överensstämmer med förordningen.

Grekland lämnade in sitt första stabilitetsprogram enligt bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten i december 2000. Vid den tidpunkten beräknades det offentliga underskottet 2000 uppgå till motsvarande 0,8 % av bruttonationalprodukten (BNP). Efter det att kommissionen gjort sin bedömning lade rådet den 12 februari 2001 fram ett yttrande om Greklands stabilitetsprogram och beaktade där kommissionens rekommendation. Av den rapportering som gjordes i mars 2001 inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott framgick att underskottet i de offentliga finanserna var något högre, nämligen 0,9 % av BNP 2000. För tydlighetens skull förklaras det ingående i rapporten hur omräkningen från budgetunderskott (de offentliga räkenskaperna) och offentligt underskott (nationalräkenskaperna) går till. Enligt detta uppgick underskottet i statsbudgeten 2000 till 4,0 % av BNP (de offentliga räkenskaperna), medan de statliga myndigheternas underskott uppgick till 3,3 % av BNP (nationalräkenskaperna, ENS 95) och överskottet i socialförsäkringssektorn uppgick till 2,4 % av BNP. Socialförsäkringssektorn i Grekland har i själva verket gått med betydande överskott de senaste åren, vilket bidrar till att delvis väga upp de statliga myndigheternas och statsbudgetens underskott. Detta förklaras delvis av att det finns ett stort antal tilläggspensionsfonder som erhåller avgifter men som ännu inte betalar ut några pensioner eftersom inga pensionsrättigheter ännu förfallit till betalning, vilket väger upp att ett litet antal huvudpensionsfonder uppvisar underskott och erhåller betydande subventioner via statsbudgeten. I viss utsträckning är överskotten i socialförsäkringssektorn resultatet av de reformer som vidtagits under 1990-talet.

När det gäller den offentliga skulden i Grekland framgår det av de uppgifter som lämnades in mars 2001 att skuldkvoten sjönk med endast 0,7 procentenheter till 103,9 % av BNP 2000, medan det enligt beräkningarna i 1999 års konvergensprogram förväntades en mycket kraftigare minskning. Denna utveckling kan delvis förklaras genom värderingseffekter på Greklands utlandsskuld av att drachmans effektiva växelkurs sjönk kraftigt under 2000. Även om Greklands skuldkvot trendmässigt sjunkit sedan 1996 ligger den fortfarande på en mycket hög nivå och överstiger i betydande grad det referensvärde på 60 % av BNP som anges i EG-fördraget. Av detta skäl har kommissionen och rådet rekommenderat den grekiska regeringen att genomföra en finanspolitisk konsolideringsstrategi inriktad på primära överskott,

vilket är nödvändigt för att snabbt minska den fortfarande mycket höga offentliga skuldkvoten och för att klara av framtida utmaningar, bland annat effekten på de offentliga finanserna av att befolkningen blir allt äldre. Beräkningarna i det första grekiska stabilitetsprogrammet bygger på just en sådan strategi. Den grekiska regeringen kommer att lägga fram en uppdaterad version av stabilitetsprogrammet före utgången av 2001.

När det gäller skuldförvaltningstransaktioner och skuldfinansiering lägger sig inte kommissionen i vilka finansiella instrument regeringarna väljer att använda. Inom ramen för ovannämnda förfaranden övervakar kommissionen dock regelbundet att varje transaktion behandlas på ett riktigt sätt ur nationalräkenskapssynpunkt och tillser att det råder tillräcklig insyn i medlemsstaternas rapportering. I de fall där det inte uttryckligen anges i de gemensamt fastställda reglerna för nationalräkenskaperna hur en transaktion skall behandlas gör kommissionen en ad hoc-mässig metodologisk granskning av transaktionen i nära samarbete med alla medlemsstater. Därefter utfärdas en allmän rekommendation som sedan alla medlemsstater skall följa. Detta var till exempel fallet för några år sedan beträffande frågan hur privatiseringsintäkter, skuldövertagande och nollkupongare bör behandlas.

Vad gäller gemenskapens stödram för programperioden 20002006 har dock kommissionen skrivit till de grekiska myndigheterna och bett om ett antal förtydliganden om vissa praktiska aspekter på dessa program.

(1) Rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 6.1996 EGT L 310, 30.11.1996.