ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1287/01

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Skattepolitiska gruppen

1. Skulle kommissionen vilja upplysa om vad som diskuterades vid skattepolitiska gruppens sammanträde den 16 mars 2001, och vad som diskuterats vid sammanträden som eventuellt hållits mellan den 2 mars 2000 och den 16 mars 2001?

2. Vilka sammanträden med skattepolitiska gruppen har planerats för framtiden, och vilka frågor skall diskuteras vid kommande sammanträden?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

1. Det elfte mötet i skattepolitiska gruppen den 5 maj 2000 ägnades huvudsakligen åt en diskussion om översyn av bestämmelserna i uppförandekoden för företagsbeskattning och utbyte av åsikter om eventuella teman för kommande möten i skattepolitiska gruppen under 2000.

Det 12:e mötet i den skattepolitiska gruppen den 18 juli 2000 ägnades huvudsakligen åt en presentation av den tyska företagsbeskattningsreformen som gjordes av de tyska representanterna. Därefter följde en diskussion och ett utbyte av åsikter beträffande en fråga som berörde kommissionens (pågående) studie av företagsbeskattning (hinder i företagsbeskattningen vid ekonomisk verksamhet över gränserna på den inre marknaden).

Det 13:e mötet i den skattepolitiska gruppen den 6 oktober 2000 ägnades huvudsakligen åt en diskussion om beskattning av kompletterande pensionsrättigheter och ett åsiktsutbyte angående en fråga som rörde den (pågående) kommissionsstudien om företagsskatt (de faktiska nivåerna på företagsbeskattningen inom gemenskapen).

Det 14:e mötet i den skattepolitiska gruppen den 16 mars 2001 ägnades huvudsakligen åt ett utbyte av åsikter om framtida prioriteringar inom gemenskapens skattepolitik och en kort utvärdering av vilka framsteg som gjorts beträffande en ny strategi för att förbättra funktionen av mervärdesskattesystemet inom ramen för den inre marknaden.

2. Datum och dagordning för nästa möte i skattepolitiska gruppen har ännu inte fastställts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1875/01

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2001)

Ämne: Bidrag till jordbruksgrödor (Grekland)

I fråga om bidragen till djur tänker Europeiska kommissionen i framtiden införa en övre gräns för antalet bidragsberättigade djur per jordbruksföretag och åldersklass. Vore det inte befogat att också införa en sådan övre gräns för bidragen till jordbruksgrödor, till exempel 50 ha, så att jordbruksföretagen skulle få bidrag endast upp till denna gräns?

Kan kommissionen ge besked om:

- hur många jordbruksföretag i Grekland som omfattar mer än 50 ha,

- hur många jordbruksföretag i Grekland som omfattar mindre än 50 ha,

- vilka inverkningar/besparingar denna åtgärd skulle komma att föranleda för den totala budgeten för jordbruksgrödorna, uttryckt i absoluta tal och i procent?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 och E-1884/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(24 juli 2001)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1390/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(10 maj 2001)

Ämne: Jämförande bedömning av utbildningssystemen

Instämmer kommissionen i att standarden på utbildningen i Europeiska unionen är av avgörande betydelse för de långsiktiga ekonomiska resultaten? Kan den rangordna medlemsstaterna från den bästa till den sämsta när det gäller var och en av nedanstående kriterier som skall utvärderas objektivt, samt för varje fall ange de siffror som ligger till grund för bedömningen? Kriterierna är följande: Läs- och skrivkunnighet hos vuxna, andelen av arbetskraften som har yrkeskvalifikationer, kunskapsnivån i matematik, förmåga att tala ett annat språk, antal år i heltidsutbildning, minimiålder för att sluta skolan och andelen med högre utbildning.

Kommer kommissionen att lägga till ytterligare objektiva kriterier som den anser vara nödvändiga för att en jämförande bedömning av utbildningssystemen skall kunna genomföras?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(16 juli 2001)

Kommissionen anser att det är väsentligt att höja nivån på lärandet om Europa ska bli ett mer konkurrenskraftigt och dynamiskt samhälle och om dess medborgare ska bättre kunna utveckla sina kunskaper och färdigheter och förverkliga sina möjligheter som medborgare, samhällsmedlemmar och ekonomiska aktörer.

Emellertid anser inte kommissionen att målet för kvalitetsbedömning är att fastställa en rangordning länderna emellan eller ett gemensamt begrepp om utbildningskvalitet. Syftet är snarare att fastställa områden på vilka man skulle kunna göra jämförelser mellan länderna för att kartlägga goda idéer, utbyta erfarenheter och fastställa de viktigaste utmaningarna inom utbildningspolitiken.

I kommissionens rapport om kvalitet i skolundervisningen fastställdes 16 indikatorer. För närvarande görs en uppföljning för att fastställa ett begränsat antal indikatorer för kvalitet inom livslångt lärande. Detta initiativ har tagits i samarbete med experter från drygt 30 länder i Europa.

Indikatorer fyller också en viktig uppgift i den öppna samordningsmetoden och i den utförliga arbetsplanen för genomförandet av rapporten om utbildningssystemens konkreta framtidsmål som rådet (utbildning) överlämnade till Europeiska rådets möte i Stockholm i mars 2001 på grundval av kommissionens förslag(1). Indikatorer kommer att tas med där det är lämpligt i förhållande till rapportens alla mål och särskilt vad gäller tre prioriterade områden, nämligen grundläggande färdigheter, matematik, naturvetenskap och teknik, samt informations- och kommunikationsteknik (IKT). Till följd av slutsatserna från mötet i Stockholm kommer en gemensam rapport från rådet och kommissionen att överlämnas till Europeiska rådets möte i Barcelona i början av 2002. I rapporten kommer man att välja ut en rad indikatorer för att övervaka utvecklingen och stödja utbytet av erfarenheter mellan medlemsstaterna.

(1) KOM(2001) 59 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1659/01

från Françoise Grossetête (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2001)

Ämne: Gemenskapsregler om skyddet av sekretessen på företagsjuristernas utlåtanden

Belgien har just erkänt skyddet av sekretessen på företagsjuristernas utlåtanden men det finns ännu inga konkreta gemenskapsregler om denna fråga.

Till följd av Belgiens beslut verkar det ligga i det allmänna intresset att samtliga europeiska företagsjurister omfattas av gemensamma regler när det gäller denna fråga.

Planerar Europeiska kommissionen att utarbeta en gemenskapstext som skulle kunna tillämpas på denna yrkesgrupp och på skyddet av företagsjuristernas utlåtanden?

Svar från Frederic Bolkestein på kommissionens vägnar

(13 juli 2001)

Enligt artikel 40 och 47 (f.d. artiklarna 49 och 57) i EG-fördraget syftar gemenskapsdirektiven inom arbetsrätten till att underlätta den fria rörligheten av personer och inte till att harmonisera bestämmelserna om yrkesutövande. Enligt artikel 8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls(1), kan en advokat i kraft av sitt hemlands yrkestitel verka som advokat i ett offentligt eller privat företag i värdlandet, förutsatt att detta är tillåtet för de inhemska advokaterna.

Det har inte ansetts vara nödvändigt att i direktivet ta upp frågan om sekretess för egenföretagare och anställda inom advokatyrket.

Sekretessen i fråga om företagsjuristernas yrkesutövning omfattas inte av artiklarna i direktivet. Kommissionen har därför inte för avsikt att utarbeta en gemenskapstext om detta.

Det verkar heller inte som om skyddet av sekretessen i fråga om företagsjuristers yrkesutövning omfattas av kapitel IV i EG-fördraget, särskilt med tanke på dess bestämmelser om civilrättsligt samarbete.

Kommissionen vill ändå göra parlamentsledamoten uppmärksam på de europeiska branschorganisationernas konvention om kampen mot organiserad brottslighet som utarbetats på rådets rekommendation och som undertecknades den 27 juli 1999 av ett antal europeiska branschorganisationer, bland annat av juristkåren.

(1) EGT L 77, 14.3.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0697/01

från Eurig Wyn (Verts/ALE) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Am- och dikobidrag

Kan kommissionen hålla med om att den nyligen lanserade sjupunktsplanen för Förenade kungariket är ofördelaktig för nötköttsproduktionen i Förenade kungariket och framför allt i Wales? Förslaget om en minskning av hur många produktiva am- och dikor som kan komma i fråga för am- och dikobidrag innebär att Förenade kungariket kommer att drabbas oproportionerligt hårt, eftersom landet har 18 procent av am- och dikobeståndet jämfört med endast 11 procent av EU:s sammanlagda produktion av nötkött.

Håller kommissionen med om att det är orättvist att Förenade kungariket måste införa dessa förändringar, i en situation där vi redan under de gångna fem åren har haft en plan för djur äldre än trettio månader som lett till att kreatur dragits bort från marknaden?

Håller kommissionen också med om att en minskning av antalet am- och dikor på marknaden kommer att inverka negativt ur konsumentsynvinkel eftersom följden blir att mindre mängder nötkött av hög kvalitet kommer att produceras för konsumenterna i Europa?

Är det inte dessutom också ologiskt att ytterligare koncentrera nötköttsproduktionen från mjölkkobestånd där sjukdomsfrekvensen för BSE varit mycket större?

Kunde kommissionen till sist tänka sig att ompröva systemet med slaktbidrag för kalvar? Detta system kan genomföras till lägre kostnad än de andra åtgärderna som kommissionen föreslagit, såsom ändringen av systemet för am- och dikor. Det kommer att leda till att djur av sämre kvalitet fås bort från marknaden och kommer dessutom att snabbare återställa balansen på marknaden.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 maj 2001)

Kommissionens förslag innehåller åtgärder på såväl lång som kort sikt, och ett av målen med förslagen är att öka produkternas kvalitet.

De åtgärder i förslaget som gäller am- och dikobidraget syftar framför allt till att minska den framtida produktionen och på så vis skapa större balans på marknaden. Om dessa åtgärder skall kunna fungera på avsett sätt måste de tillämpas i hela gemenskapen.

Nötköttsproduktionens storlek beror naturligtvis i hög grad på antalet kor, och detta innebär att man kan minska den framtida köttproduktionen genom att reducera antalet am- och dikor. Bestämmelserna är dock utformade så att deras effekt på jordbrukarnas inkomster blir små. En miniminivå för antalet kvigor innebär att jordbrukarna kommer att få lika många bidrag som tidigare medan antalet födda kalvar däremot reduceras.

Antalet mjölkkor bestäms av hur stor referenskvantitet för mjölk som producenten fått. Ett slaktbidrag för kalvar skulle därför ge en möjlighet att på kort sikt minska mängden kött som släpps ut på marknaden. Dock är denna lösning bara av teoretiskt intresse kommissionen vill påminna om att många djurskyddsorganisationer redan riktat skarp kritik mot ett sådant system, och att Europeiska rådet i Berlin enades om att bidrag av denna typ bara skulle tillåtas om medlemsstaterna själva svarade för finansieringen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0616/01

från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Priserna som betalas av snabbköpen

Anser kommissionen att det är fel av snabbköp att köpa livsmedelsprodukter för priser som är lägre än produktionskostnaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(26 april 2001)

Frågan om priser som är lägre än produktionskostnaden som parlamentsledamoten undrar över berörs i gemenskapens konkurrensregler endast i det specifika fall där någon påtvingas ett oskäligt inköpspris av köpare i dominerande ställning enligt artikel 82.2 a (f.d. artikel 86.2 a) i EG-fördraget.

För att kunna avgöra om köparen, som i det här fallet är snabbköpet, är en köpare i dominerande ställning måste en detaljerad analys av den relevanta produkt- och geografiska marknaden samt dess struktur utföras.

Med tanke på att de aktuella marknaderna har en nationell eller t.o.m. regional karaktär snarare än en gemenskapskaraktär behandlas de här frågorna i första hand av inhemska konkurrensmyndigheter såsom Office of Fair Trading i Förenade kungariket. Dessa myndigheter har i vissa fall tagit fram specifika regler för de ekonomiskt beroende då dessa som sådana inte förekommer på gemenskapsnivå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0953/01

från María Ayuso González (PPE-DE) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Emballage för frukt och grönsaker

Kommissionen avser att upphäva förordning (EG) nr 411/97(1) om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 2200/96(2) (den gemensamma marknaden för frukt och grönsaker) med avseende på verksamhetsprogram, driftsfonder och ekonomiskt stöd från gemenskapen. I punkt 1 i bilagan till en senare ändring av förordningen, anges uttryckligen möjligheten att återvinningsemballage, bland andra miljöåtgärder, skall kunna ges stöd under löptiden för ett enskilt verksamhetsprogram. Icke desto mindre talas i artikel 8.2 b iii i kommissionens nya förordning om återanvändningsförpackningar.

Kan kommissionen, med hänsyn till Grönboken om integrerad produktpolicy och med vetskap om att det i framtiden kommer ett nytt förslag till direktiv om förpackningar och emballage, förklara vilka skäl som lett till dess ändring av kriterium, i synnerhet i fråga om frukt och grönsaker?

(1) EGT L 62, 4.3.1997, s. 9.

(2) EGT L 297, 21.11.1996, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 maj 2001)

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 609/2001 av den 28 mars 2001 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 med avseende på verksamhetsprogram, driftsfonder och ekonomiskt stöd från gemenskapen och om upphävande av förordning (EG) nr 411/97(1) kan vissa särskilda kostnader inom producentorganisationernas godkända verksamhetsprogram berättiga till gemenskapsbidrag.

När det gäller förpackning av frukt och grönsaker anges i artikel 8.2.b iii att verksamhetsprogrammet kan omfatta särskilda kostnader för miljöåtgärder, vilket kan inkludera återvinningsbara och/eller återanvändbara förpackningar.

(1) EGT L 90, 30.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1348/01

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(4 maj 2001)

Ämne: Zigenare från Cyperns ockuperade områden

Sedan början av mars har tiotals zigenare tagit sig över gränsen från de av den turkiska armén ockuperade områdena på Cypern till de fria områdena. Dessa människor hör till ett zigenarsamfund bestående av 1500 personer som efter den turkiska invasionen 1974 beslutade sig för att leva i den ockuperade delen av ön.

I dag, 27 år efter Attila-expeditionen på Cypern, har ett tiotal av dessa människor begärt att få bosätta sig i de fria områdena, vilket Cyperns officiella regering sagt ja till och även försökt hjälpa dem med genom att vidta omedelbara åtgärder för att ordna med bostäder för dem, eftersom dessa människor är landets medborgare. Dessa zigenares flykt visar klart och tydligt i vilken kris den turkiska ockupationen på öns norra del befinner sig, och föder samtidigt misstankar om att ockupationsmakten behandlat dem illa. Det förefaller som om denna nu vill se ett fullbordande av den nationella rensning som inleddes 1974 då 200 000 grekcyprioter fördrevs från öns norra del.

Enligt tillgängliga uppgifter från de ockuperade områdena har det faktum att tiotals personer gett sig av därifrån lett till irritation hos pseudokratens myndigheter, vilket innebär ytterligare fara för dessa personers liv eftersom ockupationsmaktens taktik går ut på att öppna eld mot alla dem som man får syn på längs den gröna linje som skiljer de fria områdena från de ockuperade, precis som var fallet vid Berlinmuren.

Jag skulle vilja höra vad kommissionen anser om denna flyktingström av zigenare som lämnar Denktashs pseudostat, samt om kommissionen känner till något om hur människor som inte har turkiskt medborgarskap behandlas och under vilka förhållanden de lever i den ockuperade delen av Cypern.

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(3 juli 2001)

Kommissionen är medveten om den senaste tidens utvandring av romsk befolkning från den norra delen av Cypern till de regeringskontrollerade områdena. Sammanlagt 154 personer passerade gränsen i mars 2001 av vilka 23 återvände till den norra delen. Kommissionsledamoten med ansvar för utvidgningen har också nyligen riktat uppmärksamheten på vilken betydelse kommissionen tillmäter romernas ställning i en rad kandidatländer.

Beträffande icke-turkars och icke-turkiska cyprioters levnadsförhållanden i norr konstaterar kommissionen följande i sin återkommande rapport om Cypern från november 2000(1).

Tillträdet för FN:s fredsbevarande styrka (UNFICYP) till grekcyprioter och maroniter som lever i norr är än så länge begränsat. Åliggandena enligt det tredje Wienavtalet från 1975 om behandlingen av grekcyprioter och maroniter är fortfarande inte helt uppfyllda. Grekcyprioter och maroniter som lever i norr kan fortfarande inte fritt byta bostad. De kan bara testamentera sin egendom till nära familjemedlemmar som också är bosatta i norr.

Kommissionen återkommer till denna fråga i sin återkommande rapport om Cypern för 2001.

(1) KOM(2000) 702 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0400/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(15 februari 2001)

Ämne: Sträckningen av motorvägen Autopista del Atlántico genom Porriño

I sitt svar av den 22 juni 2000 på min fråga P-1736/00(1) meddelade kommissionen att den hade beslutat att inleda ett ärende angående det spanska näringsdepartementet och vägtullsföretagets beslut att dra motorvägen Autopista del Atlántico genom Porriño (Pontevedra, Spanien), mycket nära lagunen Gándaras de Budiño, som är ett området som planeras ingå i nätet Natura 2000 och redan är infört i registret över Galiciens naturområden.

Vilka resultat har kommissionen uppnått efter att det nämnda ärendet inletts?

Vilka frågor har kommissionen ställt till den spanska regeringen i enlighet med det svar jag fick, och vilka svar har den fått?

Anser kommissionen att gemenskapslagstiftningen, och rent konkret rådets direktiv 92/43/EEG(2) respekteras angående bevarandet av naturliga livsmiljöer?

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 183.

(2) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(5 april 2001)

I sitt svar på frågeställarens skriftliga fråga P-1736/00(1) angav kommissionen att den inte kände till de omständigheter som frågeställaren tagit upp och att kommissionen därför, med tanke på att området i fråga, Gandaras de Budiño, av de spanska myndigheterna föreslagits som område av gemenskapsintresse (ES 1140011), beslutat att närmare undersöka de upplysningar som frågeställaren lämnat i sin skriftliga fråga. Kommissionen angav att man som ett led i denna undersökning vänt sig till de spanska myndigheterna för att kontrollera om gemenskapslagstiftningen följts i detta fall. Den omständigheten att kommissionen beslutar att inleda ett ärende innebär dock inte att kommissionen anser att en överträdelse av gemenskapsrätten har fastställts. I det ärende det här är fråga om kan därför inte kommissionen uttala sig om sakens grund innan den fått mer information om projektet i fråga från de spanska myndigheterna.

Kommissionen har, på grundval av de upplysningar frågeställaren lämnat i den ovannämnda skriftliga frågan, begärt synpunkter från de spanska myndigheterna i fråga om de omständigheter som beskrivs. Kommissionen har också anmodat de spanska myndigheterna att lämna in den miljökonsekvensbeskrivning som gjorts i samband med projektet och en detaljerad beskrivning av de typer av livsmiljöer som finns i området i fråga.

De spanska myndigheternas svar till kommissionen angående projektet i fråga håller nu på att granskas.

Det kan dock redan nu sägas att de spanska myndigheterna i sitt svar anger att en konsekvensbedömning har gjorts, vari projektet förklaras hållbart. Myndigheterna framhåller också att projektet visserligen påverkar en del av området, men att detta redan är mycket degraderat och att de arter och livsmiljöer för vilka naturområdet föreslagits inte förekommer i den del av området där projektet skall genomföras.

Kommissionen kommer i alla händelser att försäkra sig om att gemenskapslagstiftningen följs i detta ärende.

(1) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 183.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0273/01

från Niels Busk (ELDR) till kommissionen

(2 februari 2001)

Ämne: Transport av levande djur till sjöss

Kommissionsledamot Byrne meddelade i februari 2000 i Europaparlamentets utskott för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor en rad åtgärder för att förbättra djurens välfärd. Bland de utlovade åtgärderna fanns ett förslag till direktiv om standarder för vissa fartyg som transporterar levande djur. Kommissionen är i enlighet med artikel 13 i direktiv 91/628(1) skyldig att lägga fram detta förslag.

En garanti för att fartygen lever upp till vissa minimistandarder måste anses utgöra ett viktigt steg i riktning mot ökat välstånd för djuren vid sådana transporter.

Enligt de uppgifter jag har fått fick kommissionen 1999 tillbaka utkastet till förslag som hade skickats ut till berörda intresseorganisationer för yttrande. Jag skulle därför vilja uppmana kommissionen att meddela när den avser förelägga rådet och Europaparlamentet förslaget?

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 april 2001)

Den 6 december 2000 antog kommissionen en rapport om skydd av djur vid transport(1). I rapporten analyserar kommissionen hur långt medlemsstaterna har kommit i genomförandet av gemenskapens lagstiftning på detta område samt föreslår ytterligare åtgärder. Kommissionen överväger här också nya lagstiftningsförslag, som skall förbättra den nuvarande situationen.

För mer detaljerad information om framtida initiativ på detta område hänvisar kommissionen parlamentsledamoten till svaret på Marit Paulsens skriftliga fråga P-0117/01(2).

Vad gäller särskilda transportmedel framgår det av kommissionens rapport att omedelbara åtgärder vad gäller långväga vägtransporter är nödvändiga.

I rapporten betonas det också att man under de kommande månaderna skall prioritera efterlevnad av nuvarande gemenskapsregler och utveckling av ett bättre informationssystem mellan myndigheterna i medlemsstaterna.

Så snart målen för de olika prioriteringarna i rapporten har uppnåtts, kommer därför kommissionen att lämna ett förslag om transporter till sjöss.

(1) KOM(2000) 809 slutlig.

(2) EGT C 187 E, 3.7.2001, s. 189.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0011/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(17 januari 2001)

Ämne: Övergången till metersystemet

Gemenskapslagstiftning beträffande användning av metersystemets enheter trädde i kraft i Förenade kungariket under år 2000.

Emellertid har många av de större snabbköpen antingen inte infört en märkning med vikten enligt metersystemet på etiketterna, eller också anges priset per viktenhet i pund (lb) på ett betydligt mera framträdande sätt än kilopriset, vilket strider mot direktivets krav.

Vilka planer har kommissionen när det gäller att säkerställa att detta direktiv tillämpas fullt ut i Förenade kungariket?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(7 mars 2001)

Den fråga parlamentsledamoten tar upp är föremål för ett klagomål som just lämnats till kommissionen. En undersökning har inletts gentemot den berörda medlemsstaten för att samla in alla uppgifter som krävs med anledning av klagomålet. Om behov föreligger kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 226 i fördraget.