ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0167/99

från Ludivina García Arias (PSE) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Lagligheten i fastställandet av eltariffer på medellång och lång sikt för små och medelstora företag och privatkonsumenter

Står kommissionen bakom den tolkning som säger att ett elföretag på medellång och lång sikt kan beräkna den intäktsminskning som följer av övergången till fri konkurrens och därmed fastställa sina priser eller tariffer till konsumenterna utan att ta hänsyn till de effekter på kostnaderna som under kommande år kan orsakas av sådana ändringar som prisutvecklingen på elprodukter, vattenförbrukning, valutakurser och räntenivåer samt en ökning eller minskning av utbudet och efterfrågan? Är denna tolkning förenlig med fördragets principer om den fria marknaden?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(8 april 1999)

Parlamentsledamotens fråga gäller elföretagens prissättningsmetoder.

På en fri och konkurrensutsatt marknad fastställer ett företag i allmänhet sina priser på grundval av sina produktionskostnader, vilka vanligtvis utgör den undre gränsen, och konkurrenternas priser, vilka vanligtvis utgör den övre gränsen. I produktionskostnaderna ingår ofta sådana reserver som har avsatts för förväntade förändringar som inte är exakt mätbara eller inte säkra.

Villkoren för att få göra sådana avsättningar varierar mellan medlemsstaterna, men i allmänhet kan man inte ta hänsyn till sådana förändringar som är hypotetiska eller bara troliga men inte mätbara.

Inrättandet av dessa reserver, i enlighet med den allmänna försiktighetsprincipen, föreskrivs dels i gemenskapslagstiftningen, rådets direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978, grundat på artikel 54.3 g i EG-fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag(1), dels i nationell bokföringslagstiftning och dels genom de internationella principerna för god redovisningssed. Ansvaret för de finansiella beräkningarna av dessa reserver ligger däremot hos företagens ekonomiavdelningar.

Därför är det inte möjligt för kommissionen att uttala sig om den tolkning som ges av parlamentsledamoten i det ifrågavarande fallet, utan att känna till fler detaljer om de enskilda uppgifterna.

(1) EGT L 222, 14.8.1978.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0592/99

från Nuala Ahern (V) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Meddelande från de japanska myndigheterna om planer på att sända utbränt höganrikat uranbränsle till USA via hamnar i EU

Har de japanska myndigheterna sedan januari 1998 ansökt om, eller på annat sätt meddelat kommissionen planer på att sända utbränt höganrikat uranbränsle till USA via hamnar i EU?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(30 april 1999)

Kommissionen har ingen rättslig behörighet att ge tillstånd till transport av kärnmaterial till eller från gemenskapens territorium. Ansvaret för detta åvilar de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna.

Enligt Euratoms säkerhetsföreskrifter finns det ingen skyldighet att till kommissionen anmäla eller rapportera transitering av kärnmaterial via gemenskapshamnar respektive -flygplatser. Anmälan krävs endast om materialet lastas ur fartyget eller flygplanet för att mellanlagras i en av gemenskapens kärntekniska anläggningar, innan det transporteras vidare till den slutliga bestämmelseorten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0123/99

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(2 februari 1999)

Angående: Förorening från flygplan

Har kommissionen för avsikt att lägga fram något förslag till direktiv om begränsning av miljöförstörande ämnen från flygplan, en fråga som blir allt viktigare men som kommissionen fortfarande inte yttrat sig om?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

Kommissionen har vid upprepade tillfällen givit uttryck för sin djupa oro beträffande miljöeffekterna av utsläpp från flygmotorer. Eftersom dessa utsläpp bidrar till globala miljöproblem som klimatförändring och nedbrytning av atmosfäriskt ozon har åtgärder för att reglera utsläppen från flygplansmotorer mycket större genomslagskraft om de vidtas på internationell nivå. Detta betonades tydligt i motiveringen till kommissionens förslag av den 3 december 1997 till rådets direktiv om begränsning av utsläppen av kväveoxider från civila jetmotordrivna underljudsflygplan(1).

På internationell nivå gäller för närvarande obligatoriska certifieringsnormer för utsläpp av rök, oförbrända kolväten, koloxid och kväveoxider från flygplansmotorer. Dessa normer ingår i volym II av bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart. Alla gemenskapens medlemsstater är signatärer till den konventionen, och den internationella normen tillämpas i alla medlemsstater.

Som framgår av kommissionens rapport beträffande de viktigaste resultaten av Internationella civila luftfartsorganisationens (ICAO) 32:a sammanträde och deras betydelse för Europeiska gemenskapen(2) har kommissionen för avsikt att aktivt delta i verksamheten inom ICAO:s kommitté för miljöskydd inom luftfarten, i syfte att bidra till att stegvis minska miljöeffekterna av utsläppen från flygplansmotorer.

Kommissionen har för avsikt att lägga fram ytterligare funderingar kring minskningen av utsläppen från flygplansmotorer i ett planerat meddelande till rådet och Europaparlamentet om luftfart och miljö.

Det är alltså inte riktigt att säga att kommissionen inte yttrat sig eller inte yttrar sig om frågan om miljöföroreningar från luftfarten.

(1) EGT C 108, 7.4.1998.

(2) KOM(98) 677 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0371/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Förseningar i samband med metrobygget i Athen

Byggandet av Athens metro, ett projekt som delvis finansieras av Europeiska unionen, borde ha varit klart vid utgången av 1998. Enligt den andra utvärderingsrapporten, utarbetad av företaget Global View, har vissa svårigheter uppstått och dessa är till sin natur sådana att det inte varit möjligt att förutse dem. Till sin omfattning är problemen också så små att de inte på något avgörande sätt kan anses vara tillbörliga skäl för en försening - de flesta beror på att man valt en teknisk utrustning som är olämplig i vissa terrängförhållanden, något som borde ha varit möjligt att undvika eftersom den geotekniska undersökning som gjorts innehöll indikationer om detta. Det ansvariga ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten godkände trots detta en försening på två år, på grund av "oförutsedda geologiska förhållanden", och utan att på något sätt ställa den ansvariga kontrahenten till svars för detta. Låt oss också konstatera att man genom det reviderade projektkontraktet som undertecknades 1994 ställde 6,7 miljarder drachmer till förfogande för att påskynda ett slutförande av projektet, och att den projektansvariga lyfte dessa medel för att projektet skulle vara klart i oktober 1998.

Mot bakgrund av detta vill jag fråga kommissionen om följande:

1. Vad anser kommissionen om orsakerna till förseningen, mot bakgrund av att de geotekniska förundersökningarna faktiskt hade visat att tekniska svårigheter skulle uppstå?

2. Vilka garantier ges i kontraktet om metrobygget i Athen för att projektet skall vara färdigt i tid, och varför åberopas inte dessa i den situation som nu uppstått?

3. I vilken mån har de beviljade gemenskapsmedlen utnyttjats hittills, och finns det någon risk för en suspendering av budgeten för projektet på grund av en allt för låg utnyttjandegrad?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(19 mars 1999)

Mot bakgrund av uppgifter som de grekiska myndigheterna har överlämnat till kommissionen har tunnelbanebygget i Aten försenats huvudsakligen av två anledningar. Å ena sidan beror det på att de arkeologiska utgrävningarna har pågått mycket längre än de sex månader per utgrävningsplats som förutses i det avtal som undertecknades 1991, och å andra sidan på oförusedda geologiska villkor, de 1 125 marktester till trots som har genomförts på den 18 km långa sträcka som ingår i tunnelprojektet.

I avtalet ingår klausuler för obefogade förseningar. Det är upp till de två undertecknande parterna att avgöra när dessa skall tillämpas, om sådana förseningar uppkommer. Detta har hittills inte skett.

Europeiska regionala utvecklingsfonden har inom gemenskapsstödramarna för 1994-1999 avsatt ett belopp på 783 miljoner euro till tunnelbaneprojektet i Aten, varav 90 miljoner euro skall utbetalas under 1999 och 2000. Hela beloppet kommer med säkerhet att ha utbetalats före utgången av år 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0542/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet förklarade Europaparlamentet att EU:s tonfiskkonservindustri är den viktigaste sektorn inom gemenskapens konservindustri med hänsyn till sysselsättning och omsättning, och för att främja de enorma tillväxtmöjligheterna inom denna sektor är det viktigt att vidta följande åtgärder: Genomföra en sträng kontroll av de importerade produkternas ursprung och kvalitet samt av de tekniska och hygieniska produktionsvillkoren för att undvika att konsumenterna luras och att gemenskapens industri utsätts för illojal konkurrens,

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning och främja tillväxtmöjligheterna för gemenskapens tonfiskkonservindustri?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 april 1999)

Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten om att det inom ramen för gemenskapslagstiftningen är möjligt att genomföra stränga kontroller av importerade fiskeprodukter.

Enligt rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter(2) skall de bestämmelser som tillämpas på import av fiskeprodukter från tredje land minst motsvara de som gäller för produktion och utsläppande på marknaden av produkter inom gemenskapen (artikel 10).

Import av fiskeprodukter är endast tillåten från tredje länder som uppfyller villkoren i direktiv 91/493/EEG och kommissionens beslut 97/296/EG av den 22 april 1997 om upprättande av en förteckning över de tredje länder från vilka import av fiskeprodukter för livsmedel är tillåten(3), senast ändrat genom beslut 99/136/EG(4).

Slutligen finns rådets direktiv 90/675/EEG av den 10 december 1990 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter som förs in i gemenskapen från tredje land(5), som från och med den 30 juni 1999 skall ersättas med rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997(6).

(1) EGT C 210, 6.7.1993, s. 295.

(2) EGT L 268, 24.9.1991.

(3) EGT L 122, 14.5.1997.

(4) EGT L 44, 18.2.1999.

(5) EGT L 373, 31.12.1990.

(6) EGT L 24, 30.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0522/99

från Françoise Grossetête (PPE) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Tillämpningsområde för direktiv 90/434/EEG om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater

Mot bakgrund av kommissionens kompletterande svar på den skriftliga frågan E-3558/96(1) i vilket det anges att det med undantag av den inre marknaden och miljön inte föreligger några väsentliga problem inom gemenskapsrättens områden, skulle vi vilja få bekräftat att Gibraltar omfattas av direktiv 90/434/EEG(2).

När Förenade kungariket anslöts till Europeiska gemenskapen 1973 angavs det att fördraget skulle omfatta även Gibraltar, dock med följande tre undantag: tullunionen, momsen och den gemensamma jordbrukspolitiken.

Gibraltar har emellertid en egen lagstiftning på interna politikområden som bolagsrätt och skatterätt.

Även om Gibraltar är en brittisk koloni anges det ändå i artikel 3 i direktiv 90/434/EEG(3) att med "bolag från en medlemsstat" avses "bolag som [...] drivs i någon av de associationsformer som är förtecknade i bilagan" och som "är skyldigt att erlägga någon av följande skatter, utan valfrihet eller rätt till undantag [...]: [...] corporation tax i Förenade kungariket".

När det gäller direktiv 90/435/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag så kan holdingbolag i Gibraltar omfattas av det.

Kan kommissionen bekräfta att direktiv 90/434/EEG gäller för holdingbolag som är skattskyldiga i Gibraltar, så kallade qualifying companies?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(27 april 1999)

Enligt bestämmelserna i artikel 227.4 i EG-fördraget gäller den artikeln Gibraltar med förbehåll för de undantag som anges i artikel 28 i anslutningsakten från 1972, vilka inte omfattar direkta skatter.

Samtliga bestämmelser i direktiv 90/434/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater gäller således där.

(1) EGT C 45, 10.2.1998, s. 3.

(2) EGT L 225, 20.8.1990, s. 1.

(3) EGT L 225, 20.8.1990, s. 6.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0714/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

Generaldirektören för Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat) meddelade vid sammanträdet i parlamentets underutskott för monetära frågor den 17 februari 1999 att de statistiska uppgifterna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 redan omfattade uppgifter om den grå marknaden i de regioner som analyserats. Han angav dock inte exakt vilka kriterier man hade följt vid bedömningen av den här typen av verksamhet.

Hur stor andel av de regionala inkomsterna kommer från den "grå marknaden" respektive från den "officiella marknaden" i Baskien under vart och ett av de berörda åren?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0584/99

från Giacomo Santini (PPE) till kommissionen

(3 mars 1999)

Angående: Fritt utövande av läkaryrket i Frankrike

I rådets direktiv 93/16/EEG(1) från den 5 april 1993 fastställs bestämmelser för ömsesidigt godkännande av läkare inom EU:s examina, diplom och andra kvalifikationsbevis, i syfte att underlätta deras fria rörlighet.

Kan kommissionen, mot bakgrund av detta, ange följande:

1. Utgör inte den franska nationella lagen, som förbjuder läkare som tidigare inte varit registrerade i Frankrike att utöva sitt yrke någonstans i landet, en överträdelse av rådande gemenskapslagstiftning i frågan?

2. Utgör inte en föregående registrering i en annan medlemsstat, något som tillämpas för utövandet av andra yrken, ett nödvändigt och motiverat villkor även för utövandet av läkaryrket?

3. Hur har kommissionen för avsikt att ställa sig till detta med tanke på europeiska medborgares behov av läkare i särskilda situationer, i synnerhet professionella idrottsmän som förflyttar sig runt i de olika länderna med egna läkarlag som i Frankrike alltså inte får utöva sitt yrke?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(26 mars 1999)

1. Nej. Enligt fransk lag skall läkare som önskar utöva rätten att etablera sig i landet skriva in sig i Ordre des médecins och läkare som önskar tillhandahålla tjänster under en tillfällig vistelse i landet lämna ett förhandsmeddelande. Detta är förenligt med artikel 17 i direktiv 93/16/EEG som frågeställaren hänvisar till.

2. Ja, om det rör sig om ett förhandsmeddelande om att tillhandahålla tjänster.

3. I det fall som frågeställaren tar upp där läkare följer med professionella idrottsmän till ett annat land än etableringslandet måste de betraktas som tjänstetillhandahållare. Det innebär att de skall lämna ett förhandsmeddelande till myndigheterna i varje land där de räknar med att tillhandahålla tjänster under en tillfällig vistelse, i överensstämmelse med artikel 17 i direktiv 93/16/EEG.

(1) EGT L 165, 7.7.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0459/99

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Möjlighet för spanjorer med sjuksköterskeutbildning på universitetsnivå att delta i gemenskapens uttagningsprov för kategori A

Spanjorer med sjuksköterskeutbildning på universitetsnivå har fullgjort en högre behörighetsgivande universitetsutbildning, krönt av ett examensbevis, vilket framgår av kungligt dekret 1665/91 som omsätter direktiv 48/89/EEG(1) i spansk lagstiftning. Trots detta berättigar detta examensbevis inte till deltagande i gemenskapens uttagningsprov för kategori A.

1. Varför förhindrar kommissionen att dessa examensbevis berättigar till deltagande i gemenskapens uttagningsprov för kategori A?

2. Innebär inte det faktum att spanjorer med en sjuksköterskeutbildning på universitetsnivå inte får delta i uttagningsproven för kategori A en överträdelse av artikel 27 i tjänsteföreskrifterna och följaktligen en diskriminerande behandling av innehavarna av examensbeviset i fråga?

3. Enligt gemenskapens tjänsteföreskrifter är det enda kravet för att få delta i uttagningsproven för kategori A en fullgjord högre behörighetsgivande universitetsutbildning som ger ett examensbevis. På vilken artikel i tjänsteföreskrifterna eller bestämmelse i gemenskapsrätten grundar sig kommissionens krav på att detta examensbevis måste ge tillträde till doktorandstudier?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 april 1999)

Samtliga svar som kommissionen redan har lämnat på de skriftliga frågorna E-2749/97 från Ludivina García Aria(2), E-4186/97 från Bárbara Dührkop Dührko(3), E-635/98 från Jorge Hernández Molla(4), E-995/98 från María Sornosa Martínez(5), E-997/98(6) och E-1001/98 från Laura De Esteban Martin(7), E-1309/98 från Laura González Álvare(8)5 och E-3777/98 från María Sornosa Martínez(9)6 beträffande "tekniska ingenjörer" gäller även de examensbevis som går under benämningen "Diplomados en Enfermería". Faktum är att enligt gällande spansk lag(10) så är den examen som parlamentsledamoten tar upp i likhet med "Ingeniería Técnica" en examen från en lägre universitetsutbildning. Även denna utbildning är alltså treårig.

(1) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) EGT C 82, 17.3.1998, s. 136.

(3) EGT C 304, 2.10.1998, s. 15.

(4) EGT C 354, 19.11.1998, s. 11.

(5) EGT C 402, 22.12.1998, s. 55.

(6) EGT C 386, 11.12.1998, s. 69.

(7) EGT C 354, 19.11.1998, s. 50.

(8) EGT C 31, 5.2.1999, s. 32.

(9) EGT C 297, 15.10.1999.

(10) "Ley de Ordenación general del Sistema Educativo" (Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre), "Ley de Reforma Universitaria", de 1983.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0215/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Flygolyckor

På min muntliga fråga (H-0036/98)(1) om inrättandet av ett permanent organ för flygolyckor fick jag svaret att den grekiska regeringen har lagt fram ett förslag till presidentdekret som, när det träder i kraft, kommer att lösa problemen. På min skriftliga fråga av den 15 januari 1998 (P-0001/98)(2) om säkerhetskontroller på flygplan från tredje land svarade kommissionen att den inte kände till huruvida sådana utförs i Grekland.

Jag vill fråga kommissionen om följande:

1. Har några framsteg, enligt kommissionens bedömning, gjorts beträffande inrättandet av ett organ för kontroll av flygolyckor?

2. Utför man i Grekland kontroller av flygplan från tredje land?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

1. Som framgår av svaret på parlamentsledamotens muntliga fråga H-36/98 vid sessionen i februari 1998(3) fann kommissionen, efter en noggrann bedömning, att det inte skett tillräckliga framsteg på området och avgav, i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget, i september 1998 ett motiverat yttrande till den grekiska regeringen.

2. I sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga P-0001/98(4) överlämnade kommissionen en förteckning över de medlemsstater som redan deltog i informationsutbytet om rampinspektioner. Från Greklands sida har man också lämnat ett antal rapporter om inspektioner av sådana flygplan som utförts på landets flygplatser.

(1) Europaparlamentets debatter (februari 1998).

(2) EGT C 196, 22.6.1998, s. 106.

(3) Parlamentets debatter (februrari 1998).

(4) EGT C 196, 22.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0974/99

från Nelly Maes (V) till kommissionen

(15 april 1999)

Angående: Arbetstagarnas fria rörlighet tillämpas inte på utländska "lettori" vid italienska universitet

Europaparlamentet har redan vid ett flertal tillfällen uttalat sig mot den diskriminering av "lettori" som förekommer vid italienska universitet (resolution av den 13 juli 1995, yttrande av den 15 april 1996 och yttrande av den 3 juli 1996).

Är inte kommissionen av den uppfattningen att de grundläggande reglerna och det grundläggande tankegodset för Europeiska unionen här trampas under fötterna?

Kan jag få veta vad kommissionen intar för ståndpunkt i denna fråga? Är kommissionen beredd att vidta åtgärder mot de italienska myndigheterna för att på kort tid få bort denna diskriminering?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0157/99

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Greklands införlivande av gemenskapslagstiftningen

Kan kommissionen ange hur många och vilka förordningar och direktiv som Grekland inte har införlivat i sin nationella lagstiftning?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

Förordningar är direkt tillämpliga i medlemsstaterna och det krävs således inte att de införlivas med dessas lagstiftning.

Vad beträffar direktiv pågick i början av mars i år 64 överträdelseförfaranden mot Grekland för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser. För närmare uppgifter hänvisas parlamentsledamoten till Sextonde årsrapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning (1998) som kommer att läggas fram för parlamentet inom de närmaste veckorna.

I avvaktan på denna rapport, hänvisas parlamentsledamoten till den femtonde årsrapporten (1997)(1).

(1) EGT C 250, 10.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0708/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

Generaldirektören för Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat) meddelade vid sammanträdet i parlamentets underutskott för monetära frågor den 17 februari 1999 att de statistiska uppgifterna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 redan omfattade uppgifter om den grå marknaden i de regioner som analyserats. Han angav dock inte exakt vilka kriterier man hade följt vid bedömningen av den här typen av verksamhet.

Hur stor andel av de regionala inkomsterna kommer från den "grå marknaden" respektive från den "officiella marknaden" i Extremadura under vart och ett av de berörda åren?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.