ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0904/02

från Bill Newton Dunn (ELDR) till kommissionen

(25 mars 2002)

Ämne: Mervärdeskattesatser för inköp som görs av synskadade

Synskadade behöver inte, åtminstone inte i Förenade kungariket, betala någon mervärdeskatt på datorprogram och ITV-utrustning. Om mervärdeskatt skall erläggas eller inte för elektriskt reglerbara sängar beror på köparens hälsotillstånd. Men när det gäller själva datorutrustningen måste alla betala mervärdeskatt oavsett om de har full syn eller inte.

Vilken är den jämförbara situationen i de andra medlemsstaterna?

Håller kommissionen med om att synskadade inom EU inte skall behöva betala mervärdeskatt på datorutrustning och datorprogram?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(23 april 2002)

Enligt gemenskapens gällande momslagstiftning omfattas mjukvara till datorer och datorhårdvara av den normala momsskattesatsen. Medlemsstaterna kan emellertid tillämpa en nedsatt sats för sådana varor som ingår i kategori 4 i bilaga H till sjätte momsdirektivet 77/388/EEC(1) dvs. Medicinsk utrustning, hjälpmedel och andra apparater som normalt är avsedda att lindra eller behandla invaliditet, för den handikappades uteslutande personliga bruk, inbegripet reparationer av sådana varor, samt barnbilsäten. Medlemsstaterna kan således tillämpa en nedsatt momsskattesats som inte är lägre än 5 % på dessa varor och tjänster. Det är tveksamt om mjukvara till datorer och datorhårdvara normalt sett kan anses höra till denna kategori, även om särskilda produkter såsom tangentbord för brailleskrift och därtill hörande mjukvara skulle kunna anses höra dit. System för intern-TV hör dock inte till denna kategori.

Enligt artikel 28.2 i sjätte momsdirektivet kan dessutom endast de medlemsstater som den 1 januari 1991 tillämpade nollskattesatser, vilka i själva verket är undantag med återbetalning av skatt i föregående led, eller nedsatta skattesatser för varor och tjänster som inte är upptagna i bilaga H, fortsätta att tillämpa dessa skattesatser under ytterligare en övergångsperiod.

Orsaken till detta är att nollskattesatsen utgör ett undantag från de vanliga reglerna enligt vilka normala momsskattesatser skall tillämpas på alla beskattningsbara transaktioner, oavsett vilket slags köpare det rör sig om, på samma sätt som en allmän konsumtionsskatt, i syfte att undvika snedvridning av konkurrensen.

Enligt gällande gemenskapslagstiftning är det inte möjligt att utöka nollskattesatsens räckvidd.

När det gäller situationen i andra medlemsstater håller kommissionen på att inhämta begärda upplysningar. Den kommer så snart som möjligt att direkt meddela frågeställaren sina slutsatser.

(1) Rådet sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdeskatt: Enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, 13.6.1977), senast ändrat genom rådets direktiv 2001/115/EG av den 20 december 2001 (EGT L 15, 17.1.2002). I bilaga H anges de varor och tjänster på vilka nedsatta momsskattesatser kan tillämpas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0261/02 från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen. Rådet.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 301 E , 05/12/2002 s. 0036 - 0037



SKRIFTLIG FRÅGA E-0261/02 från Lord Inglewood (PPE-DE) till kommissionen (7 februari 2002) Ämne: Rådet Kan kommissionen förklara om det finns ett samband mellan kommissionsledamot Lamys åsikt att den fransk-tyska duon är grunden till kompromisser i Europeiska unionen och förelöparen till viktiga kompromisser, och det uttalande som gjordes av kommissionsordförandens talesman att man anser att inget land är mer jämlikt än något annat. Om så är fallet, vilket är detta samband? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (25 mars 2002) Kommissionären med ansvar för handelsfrågor gjorde i sitt uttalande en personlig politisk bedömning av 50 års europeiskt integrationsarbete. Ordförandens talesman anspelade på en av EU:s grundläggande principer, nämligen att alla medlemsstater skall behandlas lika. De två uttalanden gjordes i helt olika sammanhang och av olika skäl och därför behöver de inte jämkas samman.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0824/02

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(25 mars 2002)

Ämne: Utbyte av franskt körkort i Tyskland

Känner kommissionen till att ett körkort som förvärvats i vederbörlig ordning i Frankrike kan utbytas mot ett tyskt körkort utan föregående körkortsprov endast om körkortsaspiranten kan påvisa att han eller hon hade varit stadigvarande bosatt i Frankrike vid den tidpunkt då vederbörande tog körkort och anser kommissionen att sådant är förenligt med principen om fri rörlighet för tjänster på den inre marknaden i Europa?

Kan kommissionen tänka sig att ändra artikel 7 i direktiv 91/439/EEG(1), så att det skall gå att ta körkort också i andra medlemsländer än det i vilket man är stadigvarande bosatt?

Motivering:

- Körkortsaspiranten har både tyskt och franskt medborgarskap. Han vistas merendels i Tyskland, men besöker regelbundet (på veckosluten) och även under längre perioder (skolloven) sina morföräldrar eller farföräldrar i Frankrike. Där hade han hört sig för hos en bilskola om han skulle kunna ta körkort i klass B och om det skulle gå att byta ut körkortet mot ett tyskt körkort. Han fick besked att det kunde han göra.

- Sedan vägrade det tyska ämbetsverk som skulle svara för att kortet byttes ut att göra detta med hänvisning till att körkortsaspiranten inte kunde påvisa att han varit stadigvarande bosatt i Frankrike vid den tidpunkt då han tagit körkortet eller att han tagit körkortet i samband med en sex månaders utlandsvistelse som student eller elev (§ 4 moment 3 i motorfordonsförordningen tillsammans med § 28 moment 4 i körkortsförordningen).

- Gällande lagstiftning i Tyskland skulle inte lägga något hinder i vägen för en som vill ta körkort att ta det i en annan tysk stad. Det finns inga krav på att man skall vara stadigvarande bosatt i den stad där man tar körkort. Däremot går det inte för sig att ta körkort i ett annat medlemsland om man inte är stadigvarande bosatt där.

(1) EGT L 237, 24.8.1991, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(8 maj 2002)

I rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1), som trädde i kraft den 1 juli 1996, infördes principen om ömsesidigt erkännande av körkort. Det råder inget tvivel om att körkort som utfärdas av en medlemsstat och som är giltiga i den medlemsstaten, även är giltiga i övriga medlemsstater.

Artikel 7 i direktivet innehåller dock flera krav som måste uppfyllas innan ett körkort kan utfärdas, närmare bestämt krav i fråga om kunskaper, beteende, teoretiska kunskaper samt medicinska krav. Artikeln innehåller vidare krav på permanent bosättningsort, som definieras närmare i artikel 9. Ett körkort får därför bara utfärdas till personer som har sin permanenta bosättningsort i den berörda medlemsstaten. Undantag görs dock för studenter som kan välja mellan att ta körkort i det land de studerar eller i det land de har sin permanenta bosättningsort.

Kommissionen har inga planer på att ändra artikel 7 i direktiv 91/439/EEG.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1597/02

från Béatrice Patrie (PSE) till kommissionen

(5 juni 2002)

Ämne: Handbok för tolkningen av fågeldirektivet

I artikel 16 i direktiv 79/409/EEG(1) (direktivet om bevarande av vilda fåglar) inrättas det en kommitté för anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, sammansatt av företrädare för icke-statliga organisationer och för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande.

Denna expertkommitté hjälper för närvarande kommissionen med att redigera en handbok för tolkning av direktivet.

Med beaktande av att nästa jaktsäsong står för dörren vore det akut påkallat med att handboken skulle komma ut så snabbt som möjligt.

1. När ämnar kommissionen anta denna handbok?

2. Kommer handboken att ge medlemsstaterna någon flexibilitet i fråga om genomförandet av direktivet, framför allt i fråga om hur jaktsäsongerna skall fastställas?

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(15 juli 2002)

Kommissionen bekräftar att den håller på att utarbeta en vägledning, för att klargöra de rättsliga och tekniska aspekterna av jaktbestämmelserna i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar. Denna vägledning planeras vara färdig före utgången av 2002.

2. Vägledningen skall hjälpa medlemsstaterna att fastställa jaktsäsonger enligt artikel 7.4 i direktivet. Den innehåller också en undersökning av möjligheterna till undantag enligt artikel 9 i direktivet, där detta kan vara motiverat utifrån direktivets syfte och bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1455/02

från Wolfgang Ilgenfritz (NI) till kommissionen

(23 maj 2002)

Ämne: Särskilda bestämmelser

På området beskattning av mineralolja har Frankrike, Italien och Nederländerna beviljats särskilda bestämmelser.

1. Vilken är bakgrunden till beviljandet av dessa särskilda bestämmelser?

2. Vilka möjligheter finns det för Österrike att förlänga systemet med miljöpoäng?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(4 juli 2002)

1. Bestämmelserna om statligt stöd för vägtransportoperatörer i Belgien, Frankrike och Italien har bedömts och godkänts av rådet i enlighet med artikel 88.2 tredje stycket.

2. Systemet med miljöpoäng, i sin nuvarande form, löper ut den 31 december 2003. Rådet begärde vid sitt möte den 14 och 15 december 2001 i Laeken(1) att systemet med miljöpoäng skulle förlängas som en övergångslösning, i väntan på att ramförslaget om användaravgifter för infrastruktur antas. Den 20 december 2001 lämnade därför kommissionen ett förslag till förordning om inrättande av ett system med miljöpoäng för transport med tung lastbil genom Österrike 2004(2) till parlamentet och rådet. Parlamentet och rådet har inlett behandlingen av detta förslag.

(1) Punkt 58 i slutsatserna.

(2) EGT C 103, 30.4.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2313/02

från Edward McMillan-Scott (PPE-DE) till kommissionen

(18 juli 2002)

Ämne: Nedläggning av kolgruvan i Selby

Kan kommissionen, med tanke på att såväl EU som andra offentliga myndigheter har investerat enorma belopp i utvecklingen av gruvorna och den tillhörande infrastrukturen i området, ange hur mycket medel som nu finns tillgängliga för att ta itu med de mänskliga effekterna av den nyligen meddelade nedläggningen av kolgruvan i Selby?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna P-2313/02 och E-2397/02ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(27 augusti 2002)

Kommissionen kan informera parlamentsledamoten att Selby inte ingår bland de bidragsberättigade områdena för strukturfonderna inom Mål 1 eller 2 för åren 20002006 i Förenade kungariket. England har tillgång till medel inom Mål 3 (4 111 592 600 EUR) under åren 20002006.

Medel inom Mål 3 kan användas för stöd till anpassning och modernisering av åtgärder och system inom utbildning och sysselsättning, enligt vad som anges i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) (artikel 1.3). Mer specifikt fastställs tillämpningsområdet för Europeiska socialfonden, ur vilken Mål 3-programmen bekostas, i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1784/1999 av den 12 juli 1999 om Europeiska socialfonden(2) (artikel 2). Det rör sig om att främja aktiva arbetsmarknadsåtgärder, social integrering, livslångt lärande och företagsanda.

Dessa medel förvaltas emellertid inte av kommissionen utan av medlemsstaternas regeringar, och vad gäller Selby av den lokala myndigheten för Yorkshire och Humberside. Ansökningar om finansiering ska ställas direkt till dem eller via någon annan samfinansierande organisation som är verksam i regionen. Kommissionen vidtar inga initiativ vad gäller beviljande och fördelning av dessa medel.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.

(2) EGT L 213, 13.8.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1051/02 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen. Israels förstöring av EU-finansierade projekt.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 277 E , 14/11/2002 s. 0139 - 0139



SKRIFTLIG FRÅGA E-1051/02 från Graham Watson (ELDR) till kommissionen (17 april 2002) Ämne: Israels förstöring av EU-finansierade projekt Kommer kommissionen att försöka förmå Israel att ersätta EU för skadorna på EU-finansierade projekt i de ockuperade territorierna? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Christopher Patten (6 maj 2002) Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-0348/02 från Nelly Maes(1). (1) Se s. 35
SKRIFTLIG FRÅGA E-1471/02

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(27 maj 2002)

Ämne: Fall av sällsynta sjukdomar i industriområdet Milazzo

Sedan flera år har man i industriområdet Milazzo på Sicilien kunnat konstatera en onormal ökning av antalet dödsfall i cancer och kroniska luftrörssjukdomar.

Inom samma industriområde har man nyligen kunnat konstatera nio fall av en mycket sällsynt sjukdom, nämligen Lou Gehrigs sjukdom (amyotrof lateral skleros) som leder till en förlamning och förtvining av musklerna i de övre och nedre extremiteterna, vilket ökar den genomsnittliga förekomsten i Italien från två till tjugofyra fall per 100 000 personer.

Trots upprepade framställningar har den italienska regeringen inte förklarat industriområdet för område med stor miljörisk och inget har hittills gjort för att skydda lokalbefolkningens rätt att leva i en sund miljö.

Kommissionen ombeds med anledning av detta upplysa om följande:

1. Anser kommissionen att man bör göra noggranna vetenskapliga undersökningar av kopplingen mellan den alarmerande höga förekomsten av sjukdomar bland befolkningen i Milazzoområdet och de föroreningar som härrör från industrikolossen?

2. Tänker kommissionen försöka förmå medlemsstaten i fråga att vidta de brådskande åtgärder som krävs för att den industriella verksamheten skall kunna förenas med skyddet av folkhälsan, som nu utsätts för allt större risker?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 juni 2002)

Kommissionen är liksom parlamentsledamoten angelägen om att unionen måste värna om medborgarnas rätt till en hälsosam miljö.

Enligt subsidiaritetsprincipen och de befogenheter som EU har när det gäller folkhälsa, tar de instrument som kommissionen förfogar över, t.ex. Folkhälsoprogrammet, upp frågor av allmänt intresse. Den beskrivna situationen har dock en lokal karaktär. Det åligger därför de italienska myndigheterna att beakta tänkbara åtgärder i denna situation. Dessa åtgärder skulle kunna inbegripa tänkbar epidemiologisk eller specifik forskning på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1583/02

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(4 juni 2002)

Ämne: Erkännande av dokument från tyska notarier i Spanien

Det har kommit till min kännedom att spanska myndigheter upprepade gånger vägrar registrera dokument om överföring av egendom, utfärdade av tyska notarier, i det spanska egendomsregistret. Myndigheterna hänvisar i detta sammanhang till resolution 3a N Expte 166/99-B från det spanska justitieministeriet (Ministerio de Justicia, Secretaria de Estado de Justicia, Direccion General de los Registros y del Notariado) av den 15 mars 2000. Kan kommissionen besvara följande:

1. Är den medveten om situationen?

2. Är förfarandet oförenligt med gemenskapslagstiftningen?

3. Om så är fallet, vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 juli 2002)

Kommissionen uppfattar det som så att referensen ((Ministerio de Jusicia, Secretaria de Estado de Justicia, Direccion General de los Registros y del Notariado) 15.3.2000 3a N Expte 166/99-B.) som görs i frågan inte avser någon lag eller förordning i Spanien utan eventuellt ett individuellt ärende eller rättsfall.

Genom informella kontakter har kommissionen förstått att de problem som parlamentsledamoten beskriver kan avse tiden före juli 2000, då en ny spansk förordning om utländska investeringar trädde i kraft. Enligt den information kommissionen har godtar denna nya lag egendomsöverlåtelser som skett i andra medlemsstater.

Kommissionen är dock inte helt säker på om det nya spanska systemet om egendomsöverlåtelser som skett i andra medlemsstater helt står i överensstämmelse med EG-fördraget, och kommissionen kommer att ta upp denna fråga med de spanska myndigheterna. Kommissionen kommer att informera parlamentsledamoten om resultaten av sin undersökning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0235/02

från Karin Junker (PSE) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: De europeiska dokumentationscentrumens framtid

Nätverket av europeiska dokumentationscentrum existerar sedan 30 år. Numera finns det över 500 centrum inom och utanför EU, vilka har träffat en överenskommelse med kommissionen om tillhandahållande av dokument och utbildningsåtgärder. I sitt meddelande angående en ny ram för samarbetet inom informations- och kommunikationspolitiken i Europeiska unionen(1) konstaterar kommissionen bland annat följande om centrumens betydelse: De europeiska dokumentationscentrumen är viktiga informationsställen.

Trots den betydelse som kommissionen med rätta tillmäter dokumentationscentrumen är tjänsten som enhetschef vid generaldirektoratet för press- och kommunikation ledig sedan april 2001. Dessutom har det ingetts klagomål om att t.o.m. sådana dokument som i den månatliga listan från Byrån för offentliga publikationer uppges erhållas kostnadsfritt allt oftare behandlas som om de inte vore avsedda för de europeiska dokumentationscentrumens bruk.

Kan kommissionen således förklara varför tjänsten som enhetschef varit ledig så länge, och när kan man äntligen vänta sig att den tillsätts? Varför ställs inte kostnadsfritt tillgänglig information även till de europeiska dokumentationscentrumens förfogande? Hur ämnar kommissionen göra centrumen delaktiga i unionens framtida informationspolitik i en utsträckning som motsvarar deras betydelse, och hur bemöter kommissionen oron hos många av centrumens anställda?

(1) KOM(2001) 354.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(22 mars 2002)

Tjänsten som enhetschef tillsattes i januari 2002, och den nya enhetschefen håller på att bygga upp ett nära samarbete mellan de europeiska dokumentationscentrumen och kommissionen.

Dokumentationscentrumen har gratis privilegierad tillgång till kommissionens databaser och till alla dokument som publiceras av Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer. Det enda undantaget är EGT, där den vanliga avgiften tas ut. De senaste åren har publikationsbyrån gett dokumentationscentrumen tillgång till publikationerna i elektronisk form i stället för i pappersform för att ge snabbare tillgång till dokument och minska distributionskostnaderna.

Kommissionen anser fortfarande att de europeiska dokumentationscentrumen är viktiga informationsställen och de kommer att utgöra en viktig del av EU:s framtida informationsarbete.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0394/02

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(8 februari 2002)

Ämne: Gemenskapsstöd till utvecklingsprojekt i södra Monagas i Venezuela

På vilket sätt deltar kommissionen i utvecklingsprogrammet för den södra delen av delstaten Monagas i Venezuela, inbegripet Barrancas, som påstås ha en volym på ungefär 10 miljoner euro, vad exakt handlar detta program om innehållsmässigt och hur ser kommissionens bidrag till detta program ut?

Känner kommissionen till att det talas om att de lokala organisationerna inte i tillräcklig utsträckning deltar i detta projekt, och att projektet i Barrancas motverkas av politiska krafter?

Varför ligger projektet för närvarande nere? Vad gör kommissionen för att få igång det igen?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(14 mars 2002)

Kommissionen och Venezuela undertecknade i slutet av 2000 finansieringsavtalet för projektet Stöd till den socioekonomiska utvecklingen i den södra delen av regionen Monagas. Projektets totala kostnad uppgår till 10 000 000 euro och gemenskapen bidrar med 5 000 000 euro. Direkta stödmottagare är de tre kommunerna Libertador, Sotillo (med huvudorten Barrancas) och Uracoa. Projektet består av fyra delar, nämligen modernisering av institutionerna och kapacitetsuppbyggnad, planering av markanvändning, utbyggnad av tjänster för personalutbildning samt social utveckling.

Samråd har hållits med lokala representanter som även deltog i utformningen av projektet; möten har hållits med lokala föreningar och nationella organisationer, den katolska kyrkan samt kommunala myndigheter. Lokala organisationer kommer också att engageras i projektets samtliga faser, vilket fastställs i finansieringsavtalet. Den lokala myndigheten är i färd med att förbereda en socioekonomisk analys av regionen, som skall vara färdig innan projektet sätts igång. Kommissionen känner inte till att politiska krafter skulle försöka förhindra att organisationer på gräsrotsnivå deltar i projektet och välkomnar därför alla upplysningar som parlamentsledamoten förfogar över i denna fråga.

Enligt planerna skall projektet inledas om några månader. Kommissionen håller för närvarande på med en sista utvärdering av de anbud som har kommit in som svar på anbudsförfarandet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2200/02

från Richard Howitt (PSE) till kommissionen

(12 juli 2002)

Ämne: Tyskt mobiltelefonföretag, T-Mobile, utnyttjar kryphål i lagen om företagsomplaceringar anställningsskydd (Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations, TUPE) vid huvudkontoret i Borehamwood i Förenade kungariket

Efter att det tyska företaget Deutsche Telekom, T-Mobile tog över det brittiska mobiltelefonföretaget One to One har det nya namnet på One to One lett till en intern omplacering av företagets anställda vid det brittiska huvudkontoret i Borehamwood. Som ett direkt resultat av detta kommer det att ske stora förändringar i pensionssystemen och personalen riskerar att förlora 40 procent av sina pensionsinkomster. T-Mobile hävdar att lagen ifråga inte är tillämplig eftersom omplaceringen är intern och inte innebär förflyttning till en annan enhet. Frågan är dock om denna omplacering äger giltighet enligt EU:s bestämmelser om anställdas pensionssystem. Innebär inte detta att TUPE kringgås?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(19 augusti 2002)

Rådets direktiv 2001/23/EG av den 12 mars 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter(1) är tillämpligt enligt artikel 1.1 a i det vid överlåtelse av ett företag, en verksamhet eller en del av ett företag eller en verksamhet till en annan arbetsgivare genom lagenlig överlåtelse eller fusion. Europeiska gemenskapernas domstol ansåg i mål C-234/98(2) att direktivet är tillämpligt på en överlåtelse mellan bolag som ingår i samma koncern.

Direktivet är tillämpligt vid överlåtelse av en ekonomisk enhet som behåller sin identitet, varvid man avser en sådan organisation som kan bedriva en ekonomisk verksamhet oberoende av om denna verksamhet är en huvud- eller sidoverksamhet. Kommissionen kan inte ta ställning till om direktivet är tillämpligt i det berörda fallet.

I artikel 3.4 a i direktivet fastställs att om inte medlemsstaterna föreskriver något annat skall punkterna 1 och 3 inte tillämpas när det gäller arbetstagarnas rätt till ålders-, invaliditets- eller efterlevandeförmåner på grund av sådana kompletterande pensionssystem för ett företag eller mellan företag som ligger utanför medlemsstaternas nationella lagstadgade socialförsäkringssystem(3).

Enligt kommissionens uppgifter har direktivet genomförts på ett korrekt sätt i Förenade kungariket. Det är sålunda i första hand de nationella domstolarna som skall lösa eventuella problem med att de nationella myndigheterna inte tillämpar lagstiftningen korrekt.

(1) EGT L 82, 22.3.2001.

(2) Mål C-234/98, G. C. Allen m.fl. mot Amalgamated Construction Co. Ltd, REG 1999, s. I-8643.

(3) Enligt artikel 3.1 skall överlåtarens rättigheter och skyldigheter på grund av ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande som gäller vid tidpunkten för överlåtelsen till följd av en sådan överlåtelse övergå på förvärvaren. Enligt punkt 3 i samma artikel skall förvärvaren vara bunden av villkoren i löpande kollektivavtal på samma sätt som överlåtaren var bunden av dessa villkor.