ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3632/00

från Antonio Tajani (PPE-DE) till rådet

(22 november 2000)

Ämne: Västsahara

I juni 1990 antog FN:s säkerhetsråd en fredsplan som består av en folkomröstning om självbestämmande för västsaharierna, en proklamation om eldupphör mellan de inblandade parterna, en opartisk och objektiv identifiering av röstberättigade personer, och ett uppbyggande av framtida institutioner för västsaharierna. Denna fredsplan har ännu inte satts i verket.

Vid det förberedande mötet i London den 14 maj 2000 fick parterna tillfälle att lägga fram sina synpunkter. Det framgick då att tvistefrågorna är så många att det inte finns hopp om ett snart utlysande av folkomröstningen. Anser rådet att det finns förutsättningar att hitta en lösning på situationen? Anser rådet att EU bör uppmuntra det internationella samfundets ansträngningar och inleda en dialog mellan Europa och Maghrebstaterna för att påskynda en politisk och juridisk lösning på konflikten?

Det finns fångar som inte har kunnat träffa sina familjer på över 25 år och som har använts som påtrycknings- och bytesmedel. Kan rådet mot denna bakgrund förklara vilken roll EU bör ha för att man skall kunna sätta stopp för detta kontinuerliga och överlagda brott mot de mänskliga rättigheterna?

Kan rådet informera om missbruket med de EU-medel som hittills har anslagits till stöd för den berörda befolkningen?

Svar

(8 mars 2001)

1. Rådet stöder och uppmuntrar helhjärtat FN:s ansträngningar att lösa konflikten i Västsahara, och avser att stödja dessa ansträngningar men inte att överta FN:s roll. Rådet är övertygat om att den process som pågår inom denna ram, särskilt de direkta förhandlingarna mellan parterna, är den bästa, för att inte säga den enda möjligheten att lyckas och att det aktuella dödläget inte kan brytas förrän en uppriktig och öppen dialog förs mellan de berörda parterna om alla aspekter av konflikten.

2. Rådets ambition är att skapa ett förtroendefullt klimat mellan parterna vilket är nödvändigt för en varaktig uppgörelse om en stabilisering av regionen. Vilken lösningen än blir, bör den grundas på full respekt för demokratiska principer och mänskliga rättigheter, och omfatta den oroande frågan om flyktingar och marockanska fångar, särskilt de som har ett trängande behov av sjukvård. I detta sammanhang stöder rådet det arbete som Internationella rödakorskommittén har inlett och uppmanar alla berörda parter att göra allt som står i deras makt för att snabbt finna en lösning på detta humanitära problem. När det gäller flyktingarnas återvändande i enlighet med de principer som fastställs av FN:s flyktingkommissarie, är detta ett avgörande element i FN:s fredsplan.

I fråga om Europeiska unionens engagemang på det humanitära planet, är unionen den störste bidragsgivaren av humanitärt bistånd till de västsahariska flyktingarna genom ECHO-programmet. (Europeiska byrån för humanitärt bistånd). Bistånd på omkring 20 miljoner euro skall via byrån för humanitärt bistånd lämnas under perioden 1999/2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4024/00

från Jeffrey Titford (EDD) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Bestämmelser om tillägg för underhållsberättigade barn till kommissionens personal

Vilka bestämmelser gäller för barntillägg som betalas ut till barn till kommissionens personal?

1. Vilken växelkurs tillämpar kommissionen för barntillägg som betalas ut till underhållsberättigade barns banker i deras hemländer?

2. Måste kommissionens personal bevisa att deras barn är ekonomiskt beroende av sina föräldrar?

3. Hur beräknas tillägget för underhållsberättigade barn?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(13 mars 2001)

Kommissionen betalar endast ut tillägg till någon annans konto än tjänstemannens (i tjänstemannens namn och på dennes vägnar) om tjänstemannen inte har vårdnaden om underhållsberättigat barn och om vårdnaden har anförtrotts någon annan person genom lag eller genom beslut av domstol eller av behörig administrativ myndighet. I alla andra fall betalar kommissionen ut beloppet direkt till tjänstemannens bankkonto.

Enligt artikel 2.2 i bilaga VII i tjänsteföreskrifterna definieras underhållsberättigat barn på följande sätt: en tjänstemans eller hans makes barn som är fött inom äktenskapet, utom äktenskapet eller är adopterat, och som tjänstemannen faktiskt försörjer. I artikel 2.4 i bilaga VII fastställs villkoren för att en person skall beaktas som underhållsberättigat barn: Varje person för vilken tjänstemannen är rättsligt underhållsskyldig och vars försörjning medför betungande utgifter kan i undantagsfall efter ett särskilt motiverat beslut av tillsättningsmyndigheten, på grundval av styrkande handlingar, anses som ett underhållsberättigat barn.

Utbetalningar sker i euro i de länder som accepterat euron. I andra medlemsstater används den växelkurs som brukades vid genomförandet av gemenskapens allmänna budget den 1 juli 2000(1 = 0,6257 £ för Förenade kungariket).

På grundval av styrkande handlingar betalas familjetillägg ut till gifta tjänstemän eller andra anställda vars make inte förvärvsarbetar eller har en årlig inkomst före skatt som överstiger årsgrundlönen för en tjänsteman i lönegrad C3, löneklass 3, till tjänstemän eller andra anställda som har ett eller flera underhållsberättigade barn. I tjänsteföreskrifterna(1) fastställs familjetillägget till 5 % av grundlönen.

Enligt artikel 67 i tjänsteföreskrifterna och artikel 2 till bilaga VII till tjänsteföreskrifterna uppgår tillägget för underhållsberättigat barn till 223,99 euro per barn och månad. På grundval av styrkande handlingar beviljas tillägget automatiskt för barn under 18 år och efter motiverad ansökan, för barn mellan 18 och 26 som genomgår skol- eller yrkesutbildning.

(1) Artikel 67 i tjänsteföreskrifterna, artikel 1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna, allmänna tillämpningsföreskrifter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4126/00

från Ioannis Souladakis (PSE), Ulpu Iivari (PSE) och Michel Rocard (PSE) till kommissionen

(11 januari 2001)

Ämne: EU-sanktioner mot USA

Handelstvisten mellan Europeiska unionen och Förenta staterna angående det system med skattelättnader som amerikanska exportörer kan utnyttja genom Foreign Sales Corporation har lett till att Europeiska kommissionen kommer att införa sanktioner, vilka motsvarar ungefär 4 miljarder dollar, för att kompensera de skador som de amerikanska skattelättnaderna har åsamkat europeiska företag. Trots att Förenta staterna inte respekterade den första fristen för efterlevnad, fortsätter den nya lag som nyligen antogs av kongressen att i likhet med det gamla systemet erbjuda skattelättnader för amerikanska företag. Trots att Europeiska kommissionen fortsätter att utöva påtryckningar på Förenta staterna avser den att skjuta upp ikraftträdandet av sanktionerna åtminstone till mitten av nästa år.

1. Täcker beloppet på 4 miljarder dollar de verkliga skador som europeiska företag drabbats av på grund av USA:s orättvisa system med skattelättnader?

2. Avser Europeiska kommissionen att skjuta upp ikraftträdandet av sanktionerna till mitten av 2001?

3. Hur många företag finns med på listan över de amerikanska företag på vilka sanktionerna skall tillämpas och vilken sorts företag handlar det om?

4. Avser Europeiska kommissionen i detta skede att utöva någon form av påtryckning för att skydda de europeiska företagen?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(8 februari 2001)

1. Sanktionerna på 4 miljarder US-dollar motsvarar storleken på de subventioner som Förenta staterna beviljat sina exportföretag och anses därför vara en lämplig motåtgärd som kommer att förmå Förenta staterna att anpassa sin lagstiftning till Världshandels-organisationens (WTO) regler.

2. Enligt det avtal om förfaranden som gemenskapen och Förenta staterna ingick i slutet av september 2000 skall gemenskapen endast vidta motåtgärder mot Förenta staterna om WTO finner att även den nya amerikanska lagstiftningen bryter mot WTO:s regler. Gemenskapen har alltid intagit den ståndpunkten att sanktioner först kan införas efter det att WTO har avgjort om åtgärden är laglig. Det är WTO och inte en enskild WTO-medlem som skall vara domare och jury. WTO:s förfarande kommer att ta tid och frågan om sanktioner kommer sannolikt inte att bli aktuell före hösten 2001.

3. Det är svårt att avgöra vilka och hur många amerikanska företag som berörs av gemenskapens förteckning över produkter som omfattas av sanktioner, eftersom den förteckning över produkter som gemenskapen överlämnat till WTO endast är preliminär och mycket bred. Först när det slutgiltiga beloppet och den slutgiltiga förteckningen över produkter som omfattas av sanktioner har fastställts kommer man säkert att veta vilka företag som berörs.

4. Kommissionen kommer att på samma sätt som i samband med förfarandet rörande Foreign Sales Corporations (FSC) att göra allt för att skydda gemenskapsföretagens rättigheter och intressen. Kommissionen anser att det bästa sättet att skydda gemenskapsföretagens intresse är att man till fullo iakttar WTO:s tvistlösningsförfaranden.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4148/00

från Marianne Thyssen (PPE-DE) till kommissionen

(9 januari 2001)

Ämne: Bestämmelser för finansiering av obligatoriska BSE-tester på djur som är äldre än 30 månader

Den 19 december lär rådet (jordbruk) ha beslutat att finansieringen av obligatoriska tester på all nötboskap äldre än 30 månader som ingår i näringskedjan, för att hindra att BSE-smittat kött kommer in i näringskedjan, inte till någon del skall ske med EU-medel. Samma sak gäller för de kostnader som uppstår genom förbudet att använda köttavfall i djurfoder.

Är inte kommissionen orolig för att skillnaderna mellan olika lösningar, när man utan vidare överlåter åt medlemsstaterna att besluta om finansieringen, skall bli en källa till konkurrensstörning och orsaka förskjutning av vissa handelsströmmar? Anser inte kommissionen därför att det är lämpligt att fastställa regler för detta som skall gälla för samtliga medlemsstater?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 februari 2001)

Kommissionens medfinansiering av test för bovin spongiform encefalopati (BSE) för nötkreatur faller inom den rättsliga ram som fastställs dels genom kommissionen beslut 2000/773/EG av den 30 november 2000 om godkännande av medlemsstaternas program för 2001 för övervakning av BSE och fastställande av gemenskapens finansiella bidrag(1), dels genom kommissionens förordning (EG) nr 2777/2000 av den 18 december 2000 om undantagsåtgärder till stöd för nötköttsmarknaden(2).

Om åtgärder för att bekämpa BSE skulle utgöra statligt stöd enligt artiklarna 8788 (f.d. artiklarna 9293) som kan snedvrida konkurrensen skulle åtgärderna bedömas av kommissionen på grundval av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd inom jordbrukssektorn(3), särskilt punkt 11.4 i dessa (stöd för att bekämpa växt- och djursjukdomar).

(1) EGT L 308, 8.12.2000.

(2) EGT L 321, 19.12.2000.

(3) EGT C 28, 1.2.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3804/00

från Raina Echerer (Verts/ALE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Tolkning av artikel 5.3 i förordning (EG) nr 615/98

Första meningen i artikel 5.3 i förordning (EG) nr 615/98(1) lyder: Exportbidraget skall inte utbetalas för det antal djur som dött under transport och för de djur det utbetalande organet, efter att ha tagit del av de dokument som avses i punkt 2, rapporterna om de kontroller som avses

i artikel 4 och/eller andra uppgifter som det förfogar över när det gäller efterlevnaden av de bestämmelser som avses i artikel 1, anser att direktivet om skydd av djur vid transport, inte har efterlevts.

Kan kommissionen när det gäller detta upplysa:

1. Vem har befogenhet att tillställa det utbetalande organet andra uppgifter?

2. Är det att betrakta som obehörig tjänsteutövning när en djurtransportinspektör som har i uppdrag att utföra transportkontroller inför sina anmärkningar på kontrollexemplar T 5?

Om fråga 2 besvaras jakande kan då kommissionen garantera att andra uppgifter faktiskt kommer det utbetalande organet tillhanda på annat sätt än genom införande på kontrollexemplar T 5?

(1) EGT L 82, 19.3.1998, s. 19.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 januari 2001)

Artikel 5.3 i förordning (EG) nr 615/98 gäller levande nötkreatur som är föremål för en exportdeklaration som skall ligga till grund för exportbidrag. Om det vid transport av djuren till den första lossningsplatsen i det tredje land som är bestämmelseland fastställs att bestämmelserna i rådets direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport och ändring av direktiven 91/425/EEG och 91/496/EEG(1) inte har följts skall inget exportbidrag utbetalas.

Som svar på de ställda frågorna kan kommissionen lämna följande upplysningar:

1. De nationella organ som utsetts av varje medlemsstat för denna funktion ansvarar för tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna om exportbidrag. Vem som har befogenhet att lämna andra uppgifter till myndigheten är en fråga som ligger inom förvaltningsområdet för de nationella organ som ansvarar för att den berörda lagstiftningen följs.

2. Enligt artikel 2.3 i förordning (EG) nr 615/98 skall veterinären på utförselstället intyga att kraven enligt punkt 2 är uppfyllda. Han intygar detta på det dokument som styrker att djuren har lämnat gemenskapens tullområde (fält J på kontrollexemplaret T5 eller på den lämpligaste platsen i det nationella dokumentet).

Enligt artikel 5.3 i förordning (EG) nr 615/98 skall exportbidrag inte utbetalas för de djur för vilka det utbetalande organet, efter att ha tagit del av mldr och/eller andra uppgifter anser att direktivet om skydd av djur vid transport inte har följts. Anmärkningar från en inspektör som har till uppgift att kontrollera en djurtransport kan utgöra andra uppgifter enligt artikel 5.3.

(1) EGT L 340, 11.12.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-4150/00

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(9 januari 2001)

Ämne: Omorganisation av generaldirektoratet för miljö

En genomgripande omorganisation planeras för kommissionens generaldirektorat för miljö där enheten för avfall och naturskyddsenheten, vilka gör mest för genomförandet av direktiven i medlemsstaterna, riskerar att avvecklas eller delas upp. Denna omorganisation får mycket kritik från icke-statliga organisationer och från berörda tjänstemän inom generaldirektoratet för miljö. Både när det gäller strukturen och de nya medarbetarna märker man en förskjutning som inte kan försvaras med allmänintresset, utan endast kan ses som en förskjutning till förmån för industrin.

Hur kan man samtidigt tala för ett maximalt genomförande av de gällande EU-riktlinjerna inom miljöområdet och samtidigt acceptera att de enheter som är mest aktiva i detta genomförande avvecklas (avfall) eller delas upp (natur)?

Vilken bakomliggande filosofi har lett till avskiljandet av det finansiella instrumentet (Life) från den övriga förvaltningen när det gäller genomförandet av riktlinjerna för Natura 2000?

Vilka skäl kan åberopas för att mot deras vilja förflytta två synnerligen kompetenta och uppskattade personer från deras enhet?

Bär kommissionen det politiska ansvaret för denna omorganisation?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 februari 2001)

Kommissionens har fem grundläggande verksamhetsmål för sin miljöpolitik: en hög miljöskyddsnivå, fortlöpande förbättring av livskvaliteten, bevarande av de kommande generationernas rätt till en sund miljö (dvs. hållbar utveckling), ökad miljöeffektivitet och slutligen en rättvis fördelning av våra gemensamma miljöresurser.

Alla kommissionens åtgärder och aktiviteter på miljöområdet syftar till att utveckla och främja dess mål.

Europeiska gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram, som förelades Europaparlamentet den 29 januari 2001(1), kommer att bli kommissionens arbetsprogram för de kommande tio åren. Andra riktlinjer som styr kommissionens beslut är bl.a. Kommissionens strategiska mål för 20012005 och de organisatoriska konsekvenserna av vitboken om reformen av kommissionen(2).

Tjänstegrenarna skall organiseras så att de alltid återspeglar och främjar kommissionens verksamhetsmål. Deras arbete fokuseras därför i huvudsak på följande kärnverksamheter: hållbar utveckling, naturresursernas miljökvalitet, miljö och hälsa, genomförande och kontroll av efterlevnaden (vilket kommer att innebära att de tre delarna av LIFE-programmet förs samman för att uppnå större enhetlighet och skalekonomi) samt globala och internationella uppgifter.

Syftet är att omorganisera arbetsuppgifter och funktioner så att de överensstämmer med dessa kärnverksamheter, och så att tjänstegrenarna kan genomföra lagstiftningen, utforma politiken och genomföra programmen så effektivt som möjligt. Vid organiseringen av arbetet tar man hänsyn till de bedömningar som gjorts, men man ser även till att de mycket duktiga och flexibla medarbetarnas hela kunnande kommer till sin rätt.

(1) KOM(2001) 31.

(2) KOM(2000) 200 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3633/00

från Marco Cappato (TDI) till rådet

(22 november 2000)

Ämne: Rapport om direktiv 95/46/EG och dess eventuella omarbetning

Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG(1) om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter trädde i kraft den 25 oktober 1998. I direktivets artikel 33 föreskrivs följande: Kommissionen skall första gången tre år efter den tidpunkt som anges i artikel 32.1 och därefter regelbundet till rådet och Europaparlamentet avge en rapport om genomförandet av detta direktiv, eventuellt försedd med lämpliga ändringsförslag. Rapporten skall offentliggöras. Kommissionen skall särskilt undersöka tillämpningen av detta direktiv på behandling av ljud- och bilduppgifter, som rör fysiska personer och skall framlägga alla lämpliga förslag som med beaktande av informationsteknikens och informationssamhällets utveckling visar sig nödvändiga.

Anser rådet det nödvändigt att införa ändringar i direktivet? Om så är fallet, vilka ändringar skall göras och när? När kan rådet behandla direktivsförslag KOM(2000) 385 och uttala sig om detta?

(1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

Svar

(24 april 2001)

Rådet har ännu inte diskuterat nödvändigheten av att införa ändringar i det övergripande direktivet 95/46/EG eller vad ändringarna kommer att bestå av. Det kommer att göra detta när kommissionens första rapport om tillämpningen av detta direktiv läggs fram för rådet tillsammans med eventuella förslag. Enligt artiklarna 32 och 33 i direktivet skall rapporten läggas fram före utgången av oktober 2001.

Den 28 augusti 2000 lade för övrigt kommissionen fram för rådet ett förslag till direktiv om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sektorn för elektronisk kommunikation, KOM 2000 (385). Detta förslag syftar inte till att i grunden ändra direktiv 97/66/EG utan endast till att anpassa och uppdatera direktivets innehåll för att beakta den tekniska utvecklingen särskilt genom att skapa teknikneutrala regler och en hög skyddsnivå. Förslaget är en del i det lagstiftningspaket som kommissionen lade fram för rådet i slutet av augusti 2000 för att säkerställa översynen av regelverket för telekommunikationer. Rådet inledde utan dröjsmål granskningen av fyra av förslagen i paketet. När det gäller det ovan nämnda förslaget skall denna punkt på det aktuella stadiet i arbetsplaneringen föras upp på dagordningen för rådets möten den 56 april och den 2728 juni 2001, för en debatt vars syfte är att föra det tekniska arbetet framåt i rådets arbetsgrupp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3246/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Avgift på stenbrytningsmaterial

Personer som är verksamma inom stenbrytning i min valkrets (Skottland) har klagat på att den nyligen införda avgiften på produkterna kommer att ge orättvisa följder för verksamheten i Skottland och andra förhållandevis avlägsna områden i Förenade kungariket medan verksamheten i sydöstra England kommer att gynnas. Mot denna bakgrund kan man fråga sig om avgiften på produkterna inte i själva verket utgör en skatt snarare än en avgift. Kan kommissionen bekräfta att alla former av denna beskattning utgör en sorts mervärdesskatt? Om så är fallet, kommer denna skatt att bli olaglig enligt artikel 33 i EG:s sjätte direktiv om mervärdesskatt?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(5 december 2000)

Domstolen har vid flera tillfällen uttalat sig om huruvida vissa avgifter som medlemsstaterna tar ut är förenliga med artikel 33 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatt gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1). En rättspraxis har utarbetats i denna fråga, av vilken det framgår vilka kriterier domstolen använder sig av för att bedöma om en skatt eller en avgift är en omsättningsskatt och som sådan strider mot artikeln i ovannämnda direktiv. I en dom som nyligen avkunnades ansåg domstolen att följande egenskaper är typiska för en omsättningsskatt såsom mervärdesskatt: allmänt uttag av avgifter på överföringar, beloppet i fråga är proportionellt mot priset på överföringen, avgiften tas ut på varje led i tillverknings- eller distributionsprocessen samt avdrag för uttagna skatter under de tidigare nämnda leden i processen.

Om den avgift som parlamentsledamoten hänvisar till inte uppfyller ovanstående kriterier kan den inte anses strida mot artikel 33 i det sjätte direktivet om mervärdesskatt.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3778/00

från Armando Cossutta (GUE/NGL) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Gemensamma forskningscentret i Ispra

Det gemensamma forskningscentret i Ispra har varit verksamt i flera decennier. Det har visat sig vara ett mycket användbart instrument för att jämföra vetenskapliga erfarenheter från olika europeiska skolor och granska forskningen i de olika medlemsstaterna samt dess följder för ekonomin, samhället, miljön osv.

Man har tidigare uttryckt önskemål om att inskränka forskningscentrets roll (minska personalen med 200 personer) och det har nyligen framkommit att man vill minska personalen med ytterligare 200 personer. Detta trots en överenskommelse i rådet 1998 om att personalstyrkan på 2 080 personer skall bibehållas i enlighet med det femte ramprogrammet.

Kan kommissionen mot denna bakgrund svara på följande frågor:

1. Stämmer informationen om att personalen skall minskas ytterligare med totalt 400 tjänster?

2. Finns det några önskemål om att rationalisera den vetenskapliga forskningen och vilka skulle riktlinjerna för detta vara?

3. Stämmer det att centret i Ispra skulle upphöra att vara gemenskapens ansvar och bli en angelägenhet för den italienska staten om personalminskningen genomfördes?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3763/00 och E-3778/00 ingivet av Philippe Busquin för kommissionen

(25 januari 2001)

Ledamoten uppmärksammas på att den senaste revisionen av Gemensamma forskningscentrets (GFC) tjänsteförteckning gjordes inom ramen för 1999 års budget och inte ledde till att antalet tjänster ändrades. Visserligen ökades antalet A-tjänster med 120, men samtidigt ströks lika många B- och C-tjänster.

Inom ramen för översynen av sina prioriteringar i början av året antog kommissionen vid sitt möte den 26 juli 2000 den interna expertgruppens rekommendationer.

Mot denna bakgrund uppmanade kommissionen kommissionsledamoten med ansvar för forskning att låta GFC göra en genomförbarhetsstudie för att undersöka en eventuell nedläggning av institutet i Petten, alternativt en nedskärning av GFC:s samlade verksamhet och i samband därmed en strykning av 200 tjänster.

Genomförbarhetsstudien för nedläggningen av institutet i Petten är avslutad. Även övriga GFC-avdelningar omfattas av en revision, vars slutsatser förväntas föreligga i slutet av mars 2001. På grundval av genomförbarhetsstudien och revisionen kommer kommissionen att inom ramen för budgetens revision lägga fram förslag om forskningspersonalens tjänsteförteckning.

När det gäller GFC finns det inga önskemål om att flytta över gemenskapsbehörigheter till medlemsstaterna.