SKRIFTLIG FRÅGA P-0307/01

från Pietro-Paolo Mennea (ELDR) till kommissionen

(2 februari 2001)

Ämne: Våld på stadion riktat mot domare

Problemet med våld riktat mot domare i samband med fotbollsmästerskapen i Italien måste betraktas som allvarligt, dels för att det hotar domarnas personliga integritet, dels för att det är ett extremt negativt exempel för fotbollen som helhet. Utifrån uppgifter i pressen och efter att ha varit i kontakt med ledande personer i domarkåren har jag blivit medveten om att det allt oftare förekommer moraliska och fysiska angrepp mot domarna i form av hot av olika slag. Som ett exempel vill jag ta upp två av de många händelser som nyligen inträffat: mordhot riktade mot en domare som dömde vid en match i mästerskapen i serie A, och ett liknande fall som inträffade i regionen Apulien i samband med mästerskapen i uppflyttningsserien, närmare bestämt i San Cassiano (Le) den 3 december 2000, när en domare hotades med en pistol medan han befann sig i omklädningsrummet.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta, utöver de som redan föreskrivs för fall av detta slag, för att försöka att åtminstone hejda detta allvarliga problem? Anser inte kommissionen det vara lämpligt att inom ramen för de program som stödjer idrotten särskilt uppmärksamma bekämpandet av våldet inom idrotten?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(10 september 2001)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro över fenomenet våld inom idrotten, särskilt när det riktas mot domare.

I Helsingforsrapporten om idrott(1) betonade kommissionen sitt engagemang i att göra etisk idrott till en norm för alla idrottsutövare, särskilt ungdomar. Det påpekas att det är oacceptabelt att våld förekommer vid idrottsevenemang. Det framhålls också att det behövs samordnade insatser av alla berörda parter inom idrotten, med beaktande av subsidiaritetsprincipen. När det gäller frågan om våld på stadion och skydd för domare är det dock främst medlemsstaterna som tillsammans med arrangörer av idrottsevenemang (vanligen idrottsföreningar eller idrottsförbund) har ansvaret.

När det gäller polissamarbete har åtgärder vidtagits för att bekämpa huliganism inom fotbollen, vilket har lett till ett effektivare samarbete mellan medlemsstaternas poliskårer. Det gäller till exempel möjligheten att sända polismän till en annan medlemsstat för att spåra supportrar och samarbeta med lokala myndigheter, fastställa gemensamma standarder för säkerhetsåtgärder i länder där internationella idrottsevenemang anordnas samt rådets rekommendation om riktlinjer för att förebygga och bekämpa oroligheter i samband med fotbollsmatcher. Ett exempel är det nyligen genomförda nederländska-belgiska projektet Police Expertise Euro 2000, där man utvärderar polisens agerande under Europamästerskapen i fotboll 2000. Syftet är att försöka dra slutsatser om hur man ytterligare kan förbättra åtgärderna och samarbetet inför liknande evenemang i framtiden. Projektet finansierades av EU:s Oisin-program för polis- och tullsamarbete.

Kommissionen vill också informera parlamentsledamoten om att EU:s medlemsstater samarbetar i Europarådet genom Europakonventionen om åskådarvåld och dåligt uppträdande i samband med idrottsevenemang, särskilt fotbollsmatcher(2).

Slutligen vill kommissionen påpeka att det inte finns något specifikt stödprogram för idrott.

(1) Rapport från kommissionen till Europeiska rådet om hur man kan bevara den nuvarande uppbyggnaden av idrotten och upprätthålla idrottens sociala funktion inom gemenskapen Helsingforsrapporten om idrott, KOM(1999) 644, 1.12.1999.

(2) European Convention on Spectator Violence and Misbehaviour at Sports Events and in Particular at Football Matches European Treaty Series 120 19 augusti 1985.