ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4089/98

från Freddy Blak (PSE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Kvinnor i ledande ställning vid kommissionen

Jag har tyvärr intrycket av att det inte är så många kvinnor anställda vid kommissionen. Detta kan ge ett negativt intryck av kommissionen som en mansdominerad institution. För att skingra denna fördom hoppas jag att kommissionen skall svara på nedanstående frågor.

Hur många ledande poster vid kommissionen är besatta med kvinnor? Hur många kvinnor är anställda totalt vid kommissionen i de olika A-, B-, C- respektive D-kategorierna? Tillämpas någon jämställdhetsprincip vid anställning av män eller kvinnor vid kommissionen? Vad görs för att fler kvinnor skall lockas till ledande poster vid kommissionen?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(2 februari 1999)

1. Den 31 december 1998 arbetade totalt 7 600 kvinnor vid kommissionen, vilket utgör 47,6 % av den personal vid kommissionen som avlönas via administrationsbudgeten.

Fördelningen ser ut på följande sätt:

>Plats för tabell>

2. I beslutsfattande positioner ser fördelningen mellan könen ut så här:

>Plats för tabell>

3. Kommissionen antog 1997 sitt tredje handlingsprogram för lika möjligheter för kvinnor och män (1997-2000). Genom detta program gav kommissionen generaldirektörerna och cheferna för övriga tjänstegrenar i uppdrag att utarbeta enskilda handlingsprogram för att främja lika möjligheter. Flertalet generaldirektorat har inrättat särskilda kommittéer som följer upp frågan, och GD IX (Personal och administration) har ansvar för att sammanställa regelbundna rapporter och underrätta den arbetsgrupp för lika möjligheter som några av kommissionens ledamöter bildat.

Parallellt med detta arbete fastställer kommissionen årligen (sedan 1995) mål för rekrytering av kvinnor till kategori A och i beslutsfattande befattningar. När målen sätts tar kommissionen hänsyn till de behov som uppkommer i samband med utvidgning av gemenskapen, samt till hur många framgångsrika sökande från uttagningsprov som finns i anställningsreserverna. Resultaten i förhållande till dessa mål följs upp kvartalsvis.

Andelen kvinnor i kategori A och i beslutsfattande befattningar har ökat under de fyra senaste åren. På A2-tjänster fanns 4 kvinnor den 1 januari 1995 och 19 den 31 december 1998 (motsvarande 10,6 %). Antalet kvinnor i medelhög chefsposition, lönegrad A5-A3 (enhetschefer och rådgivare), ökade från 8,3 % till 11,4 % inom kategori A och från 28,2 % till 38,7 % i kategori LA. Bland anställda i de inledande graderna A8-A6 är idag 26,1 % kvinnor, jämfört med 19,6 % för fyra år sedan. Totalt sett ökade andelen kvinnor i kategori A från 14 % till 18,7 % under samma period. Bland nyanställda i kategori A under de fyra åren var 42 % kvinnor (i absoluta termer 346 kvinnor och 471 män).

4. Kommissionen avser att fortsätta sina ansträngningar för att öka antalet kvinnor i beslutsfattande befattningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3935/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till rådet

(4 januari 1999)

Angående: Fängelsestraff för tre kubanska journalister

Den interamerikanska pressammanslutningen (SIP - Sociedad Interamericana de Prensa) krävde vid sitt möte i Punta del Este i Uruguay att den kubanska regeringen skulle ompröva straffen för de tre kubanska journalister, Bernardo Arévalo Padrón, Lorenzo Paez Núñez och Carlos Recio Martínez, som skall avtjäna fängelsestraff på respektive tre, ett och ett halvt och ett år.

SIP har på nytt framhållit att det i den kubanska strafflagstiftningen fortfarande hänvisas till "falsk information" eller "varje annan form av kriminell censur", vilket används för att undertrycka informationsfriheten i ett land där dessutom staten står som enda ägare till massmedierna.

Vad är rådet berett att göra för att bidra till revidering av dessa domar och om möjligt upphäva straffen samt främja informationsfriheten på Kuba?

Svar

(26 april 1999)

Europeiska unionen antog den 2 december 1996 en gemensam ståndpunkt om Kuba. EU:s huvudmål förblir att uppmuntra och underlätta en fredlig övergång till demokratisk pluralism och respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.

I juni 1998 godtog EU och AVS-staterna att Kuba som observatör ges tillträde till förhandlingarna om förnyelsen av Lomékonventionen. I detta sammanhang påminde unionen Kuba om de stränga krav beträffande mänskliga rättigheter som kommer att vara förbundna med den eventuella anslutningen till ett nytt avtal.

Under 1998 gjorde unionen flera framstötar hos de kubanska myndigheterna om att oliktänkande skulle friges.

Vid den senaste utvärderingen av den gemensamma ståndpunkten den 7 december 1998 konstaterade rådet att EU det senaste halvåret intensifierat dialogen med de kubanska myndigheterna, särskilt beträffande mänskliga rättigheter. Rådet upprepade att Europeiska unionens mål när det gäller Kuba fortfarande är att uppmuntra en fredlig övergång till pluralistisk demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.

Rådet känner till fängslandet av Bernardo Arévalo Padrón, direktören för den oberoende nyhetsbyrån "Línea Sur Press", i november 1997. Lorenzo Paez Núñez, ordförande för föreningen "José de la Luz y Caballero" arresterades i juli 1997. Journalisten på den oberoende nyhetsbyrån "Cuba Press", Carlos Recio Martínez, som fängslades i september 1997, lär nyligen ha frisläppts enligt de uppgifter som rådet har tillgång till.

Rådet kommer att hålla parlamentet underrättat om utvecklingen i denna fråga och fortsätta att utöva press på de kubanska myndigheterna för att mänskliga rättigheter och informationsfrihet skall respekteras fullt ut.

Rådet är slutligen angeläget om att påpeka för den ärade parlamentsledamoten att rådet med oro följer de inslag av förföljelse av journalister från den oberoende pressen som har ägt rum på Kuba de senaste månaderna. De ovannämnda fallen med de tre journalisterna är väl kända men man får inte glömma fallet med Joel Díaz som berövades sin frihet för att ha utövat sin rättighet i fråga om informationsfriheten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3473/98

från Yves Verwaerde (PPE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kontroll av producentorganisationer inom sektorn för bearbetade grönsaker

Producentorganisationerna står i centrum för den nya gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade grönsaker.

Granskningen av kontrakten skall förbättras. Producentorganisationerna kommer att få till uppgift att centralisera betalningarna, förhandla om och underteckna kontrakt, se till att det råder jämvikt mellan utbud och efterfrågan, fastställa vilken besådd areal som behövs för kontrakten och säkerställa relevanta kontroller.

Men det verkar som om vissa fabrikanter, särskilt i de franska regionerna Picardie och Nord-Pas-de-Calais, för närvarande kontrollerar dåligt organiserade producentorganisationer, och som om stödet från EUGFJ inte alltid används i enlighet med andan i EU:s bestämmelser.

Vilka medel har kommissionen för att sätta press på dessa föga öppna producentorganisationer?

Kan kommissionen direkt informera dem om att deras agerande innebär att de riskerar att förlora stödet från EUGFJ?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 december 1998)

Erkännandet av producentorganisationer för frukt och grönsaker och kontrollen av hur de fungerar åligger medlemsstaterna (artikel 12 i rådets förordning (EG) 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1)). Kommissionen kan dock vända sig till de nationella myndigheterna och be dem att granska eventuella problem som uppstått på grund av dålig struktur i producentorganisationerna. Denna granskning kan också genomföras av kommissionen vid kontroller av att gemenskapens lagstiftning följs. Dessa kontroller företas regelbundet av enheten för avslutande av räkenskaper.

Alla skrivelser i denna fråga skall skickas till de franska myndigheterna. En begäran om information i detta ämne har tillställts dem. Vid behov kommer denna fråga att tas upp vid de kontroller som skall genomföras i Frankrike vid avslutandet av räkenskaperna för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ).

(1) EGT L 297, 21.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3413/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Konsortiet "Tuscia qualità"

Ett antal statliga företag, kulturföreningar, kreditinstitut och företagare i provinsen Viterbo har bildat konsortiet "Tuscia qualità" för att välja ut, främja och sprida livsmedelsprodukter från jordbruket och hantverksprodukter av hög kvalitet, turisttjänster och kulturevenemang från Viterboområdet under benämningen "Tuscia qualità", som fungerar som en kvalitetsmärkning.

Med tanke på Viterboområdets (ett område alldeles norr om Rom) storlek och särdrag, på att det nästan helt och hållet omfattas av mål 5b och på konsortiets målsättningar, vilka innebär ett främjande av Europeiska unionens politik på detta område, ombeds kommissionen svara på följande:

1. Finns det möjligheter att marknadsföra detta initiativ på gemenskapsnivå och upprätta förbindelser med liknande initiativ, såsom projektet "Culinary heritage"?

2. Har kommissionen möjlighet att leda och beskydda detta förtjänstfulla initiativ?

3. Finns det lämpliga gemenskapsprogram eller andra möjligheter att integrera dessa nationella och regionala initiativ?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 december 1998)

Inom ramen för mål 5b och gemenskapsinitiativet Leader II kan utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) samfinansiera initiativ som gäller marknadsföring, märkning och investeringar till förmån för lokala och regionala kvalitetsprodukter från jordbruk och skogsbruk. Nationella och regionala myndigheter är ensamma behöriga när det gäller att granska projekt för vilka det ansöks om samfinansiering. "Assessorato Economia e Finanza" i regionen Lazio har ansvaret för samordningen av gemenskapens strukturåtgärder i regionen Lazio inom mål 5b och gemenskapsinitiativet Leader II.

Sökandet efter partner och utbytet av erfarenheter som rör projektets inriktning skulle kunna stimuleras inom ramen för den verksamhet som det europeiska observationsorganet Leader ägnar sig åt.

Kommissionen vill gärna påminna om att jordbruksprodukter och livsmedel som kännetecknas av en särskild kvalitet, vilken är är förknippad med en bestämd geografisk beteckning, och som kan identifieras tack vare ett märke med den geografiska beteckningen, måste registreras på gemenskapsnivå i enlighet med bestämmelserna i förordning (EEG) 2081/92(1) om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel.

(1) EGT L 208, 24.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3636/98

från Peter Truscott (PSE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Funktionshindrade personers rättigheter i medlemsstaterna

Behandlas funktionshindrade personer lika i alla medlemsstater vad gäller handikappbidrag? Har helt döva personer rätt till handikappbidrag i samtliga medlemsstater?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(1 februari 1999)

Det är medlemsstaterna som har ansvaret för att bevilja handikappbidrag. Dessa bidrag varierar därför mellan medlemsstaterna. Döva personer får i många medlemsstaterna någon form av stöd, exempelvis när det gäller inköp av texttelefon eller assistans av teckenspråkstolk i vissa situationer som till exempel arbete eller skola. Såväl kvalifikationskraven som bidragets storlek varierar mellan medlemsstaterna.

En förteckning över de handikappförmåner som kan beviljas i varje medlemsstat finns i jämförelsetabellerna i MISSOC, som är ett ömsesidigt informationssystem för den sociala tryggheten i Europeiska unionen. I MISSOC ingår representanter för de ministerier och myndigheter som ansvarar för social trygghet i de femton medlemsstaterna, och dessa bedriver ett nära samarbete för att samla in information och förbereda denna för offentliggörande på Internet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3560/98

från Klaus Lukas (NI) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Europeiska stiftelsen för yrkesutbildning

Undertecknad ledamot har erhållit informationer om att medel från den Europeiska stiftelsen för yrkesutbildning "försvunnit" i samband med att en fransk-polsk gymnasieskola i Posen försatt i konkurs. Enligt vad man erfarit skall ytterligare utbetalningar ha gjorts även efter konkursen.

Med anledning härav ställer jag följande frågor till kommissionen:

- Skulle kommissionen kunna redogöra för vad som hänt med de cirka 2 miljoner ecu som via den av kommissionen kontrollerade och finansierade Europeiska stiftelsen för yrkesutbildning investerats i en fransk-polsk gymnasieskola i Posen som försatts i konkurs?

- Varför gjordes ytterligare utbetalningar även efter konkursen?

- Hur stora belopp omfattar dessa utbetalningar?

- Har några försök gjorts att se till att dessa medel återbetalas?

- Om detta är fallet, har dessa försök då varit framgångsrika?

- Om inte, varför?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(18 januari 1999)

Kommissionen vill påpeka för parlamentsledamoten att man inte konstaterat att några medel "försvunnit" i samband med den omnämnda konkursen av den fransk-polska gymnasieskolan.

Skolan drevs av en sammanslutning av franska och polska partner som var berättigade till ekonomiskt stöd inom ramen för Tempus-Phare-programmet. Mellan 1994 och 1996 lade man fram fyra gemensamma europeiska projekt som bekostades genom ett årligt förfarande och i enlighet med de urvalskriterier som föreskrivs inom ramen för detta program. Den totala beviljade summan uppgick till 1,5 miljoner [fmxeuro]. Dessa fyra projekt genomfördes enligt planen, tills upplösningen av sammanslutningen ledde till att skolan försattes i konkurs och likviderades den 30 september 1996.

Kommissionen fick kännedom om denna situation den 3 januari 1997 i samband med att den utövade sina rättigheter till kontroll. Efter revision hos partnerna i sammanslutningen inleddes ett förfarande för att återkräva medlen, i ljuset av den finansiella analysen av projektens genomförande och med ledning av kompletterande uppgifter från Europeiska stiftelsen för yrkesutbildning och i kontakt med den polske likvidatorn.

Kommissionen håller följaktligen på att få tillbaka en summa på 471 000 [fmxeuro] av de utbetalningar som gjorts men inte använts, samt ett belopp på 143 000 [fmxeuro], som likvidatorn avskiljt eftersom det motsvarar de utbetalningar som gjordes i september och december 1996, dvs. efter datumet för konkursen och innan kommissionen fick kännedom om den. Dessutom kommer kommissionen att få in inkomsterna från försäljningen till högstbjudande av material som fransk-polska skolan hade erhållit inom ramen för ovannämnda projekt.

Inom ramen för denna likvidationsprocess har alltså inga medel "försvunnit" och kommissionen har på bästa sätt försvarat gemenskapens intressen genom att vidta alla nödvändiga åtgärder så snart den fick vetskap om läget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3419/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Ramprogram för insatser inom energisektorn (1998-2002)

När det gäller förslaget till rådets beslut om antagande av ett flerårigt ramprogram för insatser inom energisektorn (1998-2002) (KOM(97) 0550 - CNS 97/0302)(1) beklagar jag att detta program inte innehåller en allmän översikt över de åtgärder som vidtagits inom energisektorn och att det endast innehåller program som får finansiella följder för generaldirektorat XVII. Detta kriterium borde även tydligt framgå i dokumentet.

Kan kommissionen främja de energipolitiska åtgärderna ytterligare?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(5 januari 1999)

Det fleråriga ramprogrammet för insatser inom energisektorn inriktas på de aktuella programmen för att överskådlighet, sammanhållning och effektivitet skall kunna garanteras när det gäller de åtgärder som vidtagits inom ramen för dessa program. Vid antagandet av nämnda förslag beslutade dock kommissionen att samordningen med energiåtgärder inom ramen för gemenskapens övriga politik särskilt bör betonas. Kommissionen har därför upprättat ett nätverk för de generaldirektörer som berörs av energifrågorna. Inom detta nätverk kommer man att ansvara för att det regelbundet utarbetas en rapport om hur de alla de åtgärder som avser energifrågor utvecklas.

Kommissionen påminner också om att det i meddelandet "Helhetssyn på energipolitiken och energiåtgärderna"(2), för första gången ges en fullständig förteckning över alla de åtgärder inom energisektorn som vidtagits på gemenskapsnivå, med uppgift om vilka finansiella medel som beviljats. Efter denna insats för att öka överskådligheten överlämnade kommissionen i april 1998 till rådet och Europaparlamentet meddelandet "Europeiska gemenskapernas finansieringsåtgärder inom energiområdet 1995-1997"(3).

(1) EGT C 46, 11.2.1998, s. 7.

(2) KOM(97) 167, slutlig.

(3) KOM(98) 244, slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2793/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Programmet Life

Kommissionen har upprättat listan över de 201 projekt som under 1998 kommer att medfinansieras av EU inom ramen för Life, det gemenskapsinstrument som har 96,6 miljoner ecu till sitt förfogande för att stödja miljöåtgärder.

Bland de 118 projekt inom Life miljö (av 634 projekt som lagts fram av medlemsstaterna) som är berättigade till ett finansiellt stöd på 48,6 miljoner ecu, verkar det inte ha valts ut några italienska projekt.

Kan kommissionen ange hur många italienska projekt som har lagts fram, hur många som rör pilotåtgärder, hur många som rör demonstrationsåtgärder, marknadsföringsåtgärder och åtgärder för tekniskt stöd till lokala organ samt hur många som rör preliminära åtgärder till stöd för lagstiftningen och den europeiska politiken?

Kan kommissionen dessutom ange om den inte finner det förvånande att inget projekt har valts ut?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

116 projekt medfinansieras för närvarande av gemenskapen inom ramen för det finansiella instrumentet Life för att genomföra gemenskapens miljöpolitik och miljölagstiftning (Life miljö). Det sammanlagda stödet uppgår till 48,85 miljoner ecu.

13 italienska projekt (av de 183 som lagts fram) medfinansieras med ett belopp på 4,72 miljoner ecu. Sex av dessa projekt gäller innovations- och demonstrationsåtgärder som syftar till att främja en hållbar utveckling inom industrin, medan 7 av dem gäller demonstrations- och stödåtgärder och teknikfrämjande åtgärder vid lokala administrativa enheter.

Av de 183 italienska projekt som lagts fram gällde 49 industriell verksamhet, 117 åtgärder vid lokala administrativa enheter och 1 förberedande åtgärder. 16 projekt har inte klassificerats eftersom de inte ansågs stödberättigade enligt reglerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3514/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Globalisering och informationssamhället

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Globalisering och informationssamhället - Behovet av stärkt internationell samordning (KOM(98) 0050 slutlig). Denrättsliga ramen för elektronisk kommunikation är mycket bred och behandlar en rad aspekter: tillämpning av mervärdesskatt, konflikter beträffande juridisk och rättslig behörighet, arbetsrätt, upphovsrätt, uppgifts- och märkesskydd, konsumenträtt, kontraktsgiltighet, bekämpning av bedrägerier och kriminalitet, problemet med meddelandenas innehåll, i synnerhet vad gäller skydd av minderåriga, etc.

Med tanke på att 90 % av handeln sker på mellanstatlig nivå är det lämpligt att utarbeta europeiska bestämmelser.

Kan kommissionen vidta åtgärder för att den rättsliga ramen görs om på ett realistiskt sätt, eftersom sannolikheten för att den skall accepteras utanför gemenskapen blir mindre ju mer detaljerad den är; bestämmelserna skall med andra ord endast fastställa grundprinciper som kan accepteras av alla?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3411/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(17 november 1998)

Angående: Luftförorening från motorcyklar i städer

Med hänvisning till direktiv 97/24/EG(1) har den italienska regeringen i ett dekret (kallat Ronchi-dekretet) föreskrivit att en borgmästare kan tillåta motorfordonstrafik i det fall den årliga utsläppshalten är obetydlig.

När det gäller motorcyklar måste man trots de skadliga avgaserna ta hänsyn till att deras hastighet är minst dubbelt så hög som övriga motorfordons. Motorcyklarna bidrar alltså i lägre grad till de skadliga avgaserna.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående svara på

1. om kommissionen har genomfört undersökningar eller utarbetat dokument som behandlar förhållandet mellan motorcyklar och föroreningen av städer, även med hänsyn till vad som sagts ovan,

2. om det finns fler europeiska direktiv om detta ämne?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(10 februari 1999)

Om ett två- eller trehjuligt motorfordon har typgodkänts i enlighet med direktiven 92/61/EEG(2) och 97/24/EG, måste medlemsstaterna tillåta registrering av fordonet. Detta gäller också uppfyllandet av de harmoniserade EU-kraven på utsläpp av avgaser.

De lokala myndigheterna kan dock i nödlägen som rör miljön begränsa motorfordonstrafiken i vissa områden. Bensen är ett farligt skadligt ämne som kommer att omfattas av kommande europeisk lagstiftning rörande luftkvalitén. Bensenutsläppen mäts inte direkt i samband med typgodkännandet av motorfordon, utan endast som beståndsdel av den totala mängden kolväten. Dessutom kontrolleras bensenhalten i viss mån genom de krav som gäller för motorbränslen.

Enligt artikel 5 i direktiv 97/24/EG, och framför allt enligt kapitel 5 i det direktivet (kapitel 5 handlar om åtgärder som bör vidtas mot luftföroreningar orsakade av två- och trehjuliga motorfordon), skall kommissionen dessutom undersöka fördelarna och nyttan med att ytterligare sänka utsläppsgränsvärdena för två- och trehjuliga motorfordon. Kommissionen har därför börjat samla in uppgifter om motorcyklarnas andel av luftföroreningar i städer och inlett undersökningar för att i samarbete med näringslivet göra en mer omfattande bedömning av hur mycket luftföroreningar dessa fordon orsakar i största allmänhet. Såvitt det är möjligt skall man härvid ta hänsyn till dessa fordons eventuella större rörlighet. Kommissionen har satt sig som mål att avsluta dessa förberedande arbeten fram till våren 1999 och vill i mitten av året lägga fram ett förslag till ändring av direktiv 97/24/EG.

(1) EGT L 226, 18.8.1997, s. 1.

(2) EGT L 225, 10.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4033/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(8 januari 1999)

Angående: EU-stöd till Somalia och Etiopien

1. Har EU några stödprogram till förmån för projekt i Somalia och/eller Etiopien?

2. Om så är fallet: vilka är de? Vilka projekt får stöd respektive har fått stöd och i vilken omfattning?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(1 mars 1999)

Gemenskapen ger utvecklingsstöd till sina samarbetspartner i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-staterna) i kraft av de samarbetsavtal som utgör Lomékonventionerna och i vilka Somalia och Etiopien är parter.

Konventionerna innehåller detaljerade bestämmelser om finansiering, de olika instrumenten (handelssamarbete, investeringar, system för stabilisering av exportintäkter - Stabex) och om inrättandet av särskilda institutioner. Det är inom dessa ramar som gemenskapen finansierar projekt i såväl Somalia som Etiopien.

I avsikt att ge en så fullständig bild som möjligt av dessa stödprogram översänder kommissionen direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat de senaste årsrapporter som finns tillgängliga och som omfattar kommissionens hela verksamhet i Somalia och i Etiopien under 1997.