SKRIFTLIG FRÅGA P-1871/99

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Värdering av miljökonsekvenserna av kriget i Jugoslavien, skyddsåtgärder med tanke på folkhälsan och miljön samt ersättning av skador och förluster

Med beaktande av följande:

A. De senaste månadernas krigsmanövrar i Jugoslavien och särskilt i Kosovo har föranlett en katastrofal miljöförstörelse där stora mängder av mycket giftiga och radioaktiva ämnen har frigjorts till följd av den ammunition innehållande uran som användes. Dessa ämnen utgör en omedelbar hälsorisk för invånarna i området samt för befolkningen i grannländerna.

B. Någon fullständig utvärdering av farorna för folkhälsan och av miljökonsekvenserna gjorts för Greklands, Österrikes, Italiens och de övriga grannländernas del har fortfarande inte gjorts.

C. Inom ramen för EU:s Balkanstrategi har man inte beaktat behovet av att vidta skyddsåtgärder med tanke på de återvändande flyktingarnas hälsa och inte heller med tanke på folkhälsan i Jugoslavien och man har heller inte beaktat miljökonsekvenserna av kriget vilket framgår av att en hänvisning till detta saknas i förslaget till ändring av förordning nr 1628/1996(1) (Obnova-förordningen) om finansiering av olika åtgärder.

Jag önskar fråga kommissionen om följande:

1. Vilken är den första värdering som gjorts av den ekologiska katastrof som drabbat området och när kommer den fullständiga bedömningen av miljökonsekvenserna och farorna för folkhälsan med avseende på invånarna i Jugoslavien, Grekland, Österrike, Italien och övriga grannländer att vara klar?

2. Har man bett Europeiska miljöbyrån i Köpenhamn och forskningscentret i Ispra om hjälp eftersom dessa har tillgång både till tekniskt kunnande och infrastruktur för att genomföra en undersökning och utföra en värdering, och ifall man inte bett dessa organ om hjälp vad beror det på?

3. I vilken omfattning och i vilka områden användes ammunition med förbrukat uran och vilka åtgärder har vidtagits rent allmänt för att skydda folkhälsan och undvika miljöförstöring i en ännu större omfattning än den redan inträffade?

4. På vilket sätt ämnar kommissionen korrigera sin underlåtenhet att vidta särskilda åtgärder för att finansiera arbeten för att reparera den miljöförstörelse som inträffat och skydda folkhälsan på grundval av förslaget till den så kallade Obnova-förordningen? Hur ämnar kommissionen gå till väga för att införliva miljöperspektivet i finansieringen av åtgärder inom ramarna för stabilitetspakten, återuppbyggnadsorganet för Balkan och de stabilitetspakter som för närvarande utarbetas tillsammans med vissa Balkanstater?

5. Vilka länder har begärt skadeersättning eller ekonomiskt bistånd med anledning av miljöförstörelsen? Kan gemenskapsföretag som ådragit sig skador ansöka om ersättning eller någon form av specialbistånd?

(1) EGT L 204, 14.8.1996, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1716/99, P-1840/99 och P-1871/99 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(25 november 1999)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamöterna till sitt svar på den skriftliga frågan E-1481/99 från Lucio Manisco(1) och till svaret på den muntliga frågan H-429/99 från Alexandros Alavanos under frågestunden vid parlamentets sammanträdesperiod i september 1999(2).

Kommissionen skulle vilja lägga till att det regionala miljöcentret för Central- och Östeuropa fick uppdraget att genomföra en preliminär bedömning av konfliktens miljökonsekvenser, eftersom centret genom sina kontor i de berörda länderna hade möjlighet att göra en snabb första insats.

Den politiska situationen i det forna Jugoslavien gör att unionens institutioner fortfarande endast har ett begränsat tillträde till området. Kommissionen har därför medverkat vid den bedömning av krigets miljökonsekvenser som genomförts av den särskilda arbetsgruppen för Balkan inom Förenta nationernas miljöprogram (UNEP). Gruppen har nyligen lagt fram sin slutrapport, där man drar slutsatsen att den miljökatastrof som konflikten i Kosovo inneburit inte har påverkat Balkanområdet som helhet. Kommissionen håller nu på att studera rapporten

mer ingående. Vid stabilitetspaktens arbetsmöte om ekonomisk återhämtning, utveckling och återuppbyggnad i Bari den 9 oktober 1999 lade kommissionen fram ett antal förslag till möjliga regionala miljöprojekt. Gemenskapens finansiella bidrag till stabilitetspakten har ännu inte fastställts, men kommer att styras av de riktlinjer som rådet antog i september 1999 om gemenskapens deltagande i den verksamhet som bedrivs av stabilitetspakten och dess organ. Inte heller kommissionens finansiering av projekt som drivs inom stabilitetspakten har fastställts, men kommer även den att styras av de riktlinjer som rådet antog i september 1999 om gemenskapens deltagande i den verksamhet som bedrivs av stabilitetspakten och dess organ, liksom av de villkor som gäller för användning av gemenskapsmedel i länder i detta område inom ramen för den regionala strategin för stabiliserings- och associeringsprocessen.

Kommissionen har inte bortsett från miljöaspekten i någon av de nämnda åtgärderna. Rådets förordning (EG) nr 851/98 av den 20 april 1998 om ändring av förordning (EG) nr 1628/96 om stöd till Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Federala republiken Jugoslavien och den tidigare jugoslaviska republiken Makedonien(3) (Obnova) täcker helt klart miljöaspekterna i samband med återuppbyggnad, ekonomisk återhämtning och utveckling. Detta förhållande har inte ändrats genom förslaget om ändring av denna förordning(4), som syftar till att inrätta en byrå för återuppbyggnad av Kosovo, och kommer inte heller att påverkas av eventuella framtida förslag om ändring av förordningen. Stabiliserings- och associeringsavtalen kommer att omfatta alla frågor av betydelse för gemenskapens förbindelser med landet i fråga och kommer följaktligen även att täcka miljöaspekter. Skador på miljön i Kosovo nämns särskilt i kommissionens meddelande(5) om detta ämne. Stabilitetspakten kommer också att omfatta frågor såsom miljön som är av regional natur.

Kommissionen är inte medveten om några ersättningskrav från företag i gemenskapen. Eftersom det var NATO och inte EU som genomförde aktionen är det svårt att föreställa sig att några ersättningskrav skulle riktas till unionen eller kommissionen. Såvida inte rådet ger några nya instruktioner, regleras särskilt bistånd i gemenskapens befintliga regelverk.

(1) EGT C 203, 18.7.2000, s. 2.

(2) Europarlamentets debatter (september 1999).

(3) EGT L 122, 24.4.1998.

(4) KOM(1999) 312 slutlig.

(5) KOM(1999) 235 slutlig.