ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0606/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Kampanj inom EU mot olycksfall med dödlig utgång bland barn

Olyckor utgör i de industrialiserade länderna den främsta dödsorsaken bland barn. Tjugotusen barn kommer i år att dö i olyckor enligt en rapport från Unicef. Olyckor som ger upphov till skador orsakar 40 procent av dödsfallen bland barn mellan ett och fjorton års ålder i OECD-länderna.

De flesta skador som leder till döden beror på trafikolyckor, drunkningstillbud, bränder, fall och förgiftning.

Med anledning av det oroväckande antalet dödsfall bland barn som beror på olyckor och med hänsyn till EU:s kampanjer mot andra svåra samhällsproblem, exempelvis cancer och tobak, ombeds kommissionen uppge om den anser sig böra föra en intensiv kampanj på gemenskapsnivå för att göra befolkningen medveten om riskerna för barn, i syfte att betydligt minska det oroväckande antalet dödsfall i fråga?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 april 2001)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro över det stora antalet barn mellan ett och fjorton år som dör i olyckor, särskilt i trafikolyckor. Genom gemenskapens åtgärdsprogram för förebyggande av personskador pågår utarbetandet av en gemenskapspolitik. I enlighet med denna politik kommer kommissionen tillsammans med medlemsstaterna att lansera en upplysningskampanj i syfte att minska antalet olyckor med dödlig utgång för barn. Kampanjen kommer att vara en av de viktigaste åtgärderna för förebyggandet av olyckor.

Skydd av barn och andra oskyddade trafikanter har ingått i kommissionens trafiksäkerhetspolitik sedan början av 90-talet. Kommissionen förbereder för närvarande sitt tredje åtgärdsprogram för trafiksäkerhet för tiden 2002-2010. Skydd av barn vad gäller olyckor och information för att förebygga olyckor är frågor som kommer att tas upp i detta dokument.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0598/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(2 mars 2001)

Ämne: Folkomröstning om självständighet för Färöarna

Den danska regeringen hotar att omedelbart avbryta utbetalningen av bidrag till Färöarna om Färöarnas befolkning ställer sig bakom sin regerings självständighetsplan. Med detta steg vill Danmark hindra den färöiska regeringens initiativ till att upprätta en självständig stat 2012 eller däromkring.

Lördagen den 26 maj lägger den färöiska regeringen Kallsberg fram sitt förslag inför folket i en folkomröstning. Förslaget avser en stegvis övergång till självständighet, kopplat till en reglerad minskning av det danska bidraget. 2012 är det tänkt att ett definitivt beslut skall fattas om huruvida Färöarna skall bli en självständig stat, efter 600 år av danskt styre. Jag skulle gärna vilja få svar på följande frågor:

1. Vad anser rådet om hotet från den danska regeringen att omedelbart avbryta utbetalningen av bidrag till Färöarna om Färöarnas befolkning ställer sig bakom sin regerings självständighetsplan?

2. Är detta hot enligt rådets uppfattning förenligt med principen om gott styre (good governance)? Om rådet anser detta, vilka argument åberopar rådet i första hand för att bringa detta hot i överensstämmelse med principen om gott styre (good governance)?

Svar

(30 maj 2001)

Rådet ber att få informera den ärade parlamentsledamoten om att rådet inte är behörigt att svara på frågor som rör inrikespolitiken i en av Europeiska unionens medlemsstater.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0202/01

från Charles Tannock (PPE-DE) och Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(2 februari 2001)

Ämne: Moms på reparation av kyrkor

Finns det medlemsstater som för närvarande tillämpar en lägre momssats för reparationer eller underhåll av byggnader som används som gudstjänstlokaler? Vilka bestämmelser gäller i så fall?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(19 mars 2001)

Enligt de uppgifter som är tillgängliga för kommissionen är Irland den enda medlemsstat som för närvarande tillämpar en reducerad mervärdesskattesats för reparationer och underhåll av byggnader som används som gudstjänstlokaler.

Irland tillämpar en skattesats på 12,5 % för sådana tjänster, i enlighet med artikel 28.2 e i rådets sjätte mervärdesskattedirektiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1). Enligt denna artikel får medlemsstater som den 1 januari 1991 tillämpade en reducerad skattesats på varor och tjänster som inte tas upp i bilaga H till sjätte mervärdesskattedirektivet fortsätta att tillämpa en reducerad skattesats på minst 12 % under övergångsperioden.

(1) EGT L 145, 13.6.1977. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 2001/41/EG av den 19 januari 2001 (EGT L 22, 24.1.2001).
SKRIFTLIG FRÅGA P-1262/01

från Simon Murphy (PSE) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Förslag till direktiv om ädelmetaller

Kan kommissionen kategoriskt förneka att den utövar några som helst påtryckningar på kandidatländer att i sitt arbete för att införliva gemenskapens regelverk ta med kommissionens förslag till direktiv om artiklar av ädelmetaller (guld, silver, platina och palladium), harmonisering av grundläggande krav, COD930472?

Hur bedömer kommissionen läget för detta direktivförslag?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(1 juni 2001)

Unionen har inom ramen för förhandlingarna inte begärt att kandidatländerna skall följa utkastet till direktiv om artiklar av ädelmetaller(1). Förslaget till direktiv är nämligen ett utkast och utgör därför ännu inte en del av gemenskapens regelverk. Anslutningsförhandlingarna är inriktade på under vilka villkor kandidatländerna skall anta och genomföra gemenskapens regelverk samt kontrollera dess efterlevnad.

På begäran har kommissionen dock informerat kandidatländerna om förslaget till direktiv liksom om det ändrade förslag som kommissionen antog åt 1994(2).

Kommissionen noterar att rådet inte har diskuterat förslaget sedan 1998. Kommissionen kommer att undersöka vilka åtgärder man skall vidta mot bakgrund av den nuvarande situationen.

(1) EGT C 318, 25.11.1993.

(2) EGT C 209, 29.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1035/01

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(3 april 2001)

Ämne: Missgynnande av spannmålsodlare i Noto (Sicilien)

Spannmålsodlarna i kommunen Noto (Sicilien) drabbades av en betydande minskning av sina skördar regleringsåret 1998/1999 till följd av exceptionell torka.

Efter att ha konstaterat att gemenskapslagstiftningens minimikrav inte hade uppfyllts för kompensationsbidrag för durumvete, tillämpade AIMA [statligt organ för interventioner på jordbruksmarknaden] artikel 9 i förordning (EEG) nr 3887/92(1), enligt vilken utbetalning av stödet skall upphävas om det kan konstateras att den uppgivna areal, som är föremål för normal odling, avviker mer än 20 procent från den fastställda arealen. Detta har lett till att kompensationsbidrag för durumvete inte har utbetalats för en yta om hela 4 831 hektar, vilket i hög grad drabbat spannmålssektorn, som är det viktigaste inslaget i kommunen Notos ekonomi.

I ett meddelande av den 25 augusti 2000 avslog oförklarligt nog kommissionen den begäran om undantag från tillämpningen av ovannämnda artikel 9 som det italienska jordbruksministeriet hade ingivit.

Kommissionen ombeds därför besvara följande frågor:

1. Varför har den avslagit ovannämnda begäran om undantag utan att ge någon motivering?

2. Anser inte kommissionen, med hänsyn till att skördeminskningen uteslutande beror på naturliga faktorer, att tillämpningen av artikel 9 i förordning (EEG) nr 3887/92 är alltför strikt i detta fall?

3. Kan kommissionen ompröva sitt ställningstagande för att undvika att spannmålsodlarna i Noto åsamkas en enorm skada?

(1) EGT L 391, 31.12.1992, s. 36.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 maj 2001)

1. Denna fråga har, som parlamentsledamoten påpekar, behandlats i en skrivelse från det italienska jordbruksministeriet till kommissionen. Kommissionen svarade på detta brev genom ett utförligt meddelande, i vilket den mycket riktigt avslog Italiens begäran om undantag. Detta avslag motiverades med en hänvisning till det faktum att man inte hade iakttagit bestämmelserna om minimikraven för behållande av jordbruksgrödorna på arealerna, d.v.s. att jordbruksgrödorna skall behållas på arealerna minst fram till början av blomningstiden.

2. I artikel 11.2 i kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92 av den 23 december 1992 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystemet för vissa av gemenskapens stödsystem föreskrivs att fall av force majeure tillsammans med bevismaterial som godkänts av den behöriga myndigheten skriftligen skall meddelas till myndigheten inom 10 arbetsdagar från den tidpunkt då jordbrukaren är i stånd att göra detta. Eftersom detta inte skett har de behöriga myndigheterna inget annat val än att tillämpa artikel 9 i samma förordning vid beräkningen av stödbeloppet.

3. Kommissionen kan av ovannämnda skäl inte ompröva sitt beslut.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0621/01

från Nelly Maes (Verts/ALE) till rådet

(2 mars 2001)

Ämne: Belgiska visum

Inom ramen för Europeiska Unionens tredje pelare (rättsliga och inrikes frågor) är det nödvändigt att rikta uppmärksamhet mot det omdömeslösa utfärdandet av belgiska visum. Särskilt som ett tillfälligt uppehållstillstånd i Belgiska federationen ger direkt tillträde till alla Schengenländer. Sådana uppehållstillstånd är guld värda för brottslingar, och gör migrationssektorn oerhört känslig för korruption.

Förra året utfärdade Belgien ungefär 9 500 visum till marockanska sökande; ungefär 88 procent av dessa visum (såväl lång- som kortvariga uppehållstillstånd) utfärdades av den belgiska tjänsten för utlänningsärenden (Dienst Vremdelingssaken) trots att de konsulära avdelningarna i Marocko förordat avslag. Dessa utlåtanden om att avslå ansökan, som gavs på grund av att kriterierna inte uppfylldes, negligerades sålunda systematiskt.

Vissa sökande tillstår öppet att det inte är deras avsikt att resa till Belgien, utan till ett annat Schengenland, där utfärdandet av visum är underkastat striktare regler.

Detta resulterar i ett utlåtande om att avslå ansökan som sänds till tjänsten för utlänningsärenden, varpå denna konstant sänder ett meddelande tillbaka om att sökanden i alla fall bör få ett visum. Man kan frukta att alltfler människosmugglare kommer att försöka ta sig in i EU via Marocko.

Detta kommer att tillintetgöra effekterna av de åtgärder som EU vidtar för att stänga kanalerna för människosmuggling.

Känner rådet till det omdömeslösa utfärdandet av belgiska visum?

- Om så är fallet, vad har rådet gjort för att Belgiska federationen skall försöka lösa detta problem?

- Om så inte är fallet, kommer rådet ändå att införskaffa information om svindeln med belgiska visum, med tanke på hur viktigt det är för Europeiska unionens tredje pelare (rättsliga och inrikes frågor) och Schengenländernas politik?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0621/01 och E-0622/01

(30 maj 2001)

Rådet informerar den ärade parlamentsledamoten om att sedan Amsterdamfördragets ikraftträdande omfattas invandrings-, viserings- och asylfrågor av gemenskapens behörighet enligt avdelning IV i EG-fördraget. Det åligger alltså kommissionen i dess egenskap av övervakare av fördragen att kontrollera att medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter beträffande dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1079/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Kommersiell verksamhet för lagring av navelsträngsblod som källa till basalceller

I Nederländerna och ett antal andra medlemsstater arbetar en kommersiell organisation som heter CRYO-Cell (webbplats: www.cryoc.com) som går ut med upprop till blivande föräldrar att de skall låta djupfrysa blod från fostrets navelsträng eller från moderkakan för tjugo år framöver. Tanken bakom detta är att man senare skall kunna bota sjukdomar såsom Alzheimers och Parkinsons sjukdom, hjärnblödningar, muskelsjukdomar som multipel skleros samt elakartade tumörer och diabetes. Risken för att barn under de första tjugo levnadsåren skall insjukna i sådana är liten. Dessutom är det mot

bakgrund av läkarvetenskapens framsteg fullt tänkbart att ovannämnda sjukdomar - som förresten för det mesta yppar sig först i en mera framskriden ålder - skall kunna behandlas adekvat eller rentav botas utan att det behöver lagras några sådana basalceller. För lagring, mottagande, transport och bearbetning av basalceller debiteras 2 170 NLG (ungefär 983 euro). Kampanjen spelar på den oro som blivande föräldrar känner, på förebyggandet av sjukdomar och på fruktan för döden.

Jag ställer följande frågor till kommissionen:

1. Kan kommissionen ge besked om detta företag eller jämförbara kommersiella organisationer också arbetar i andra medlemsstater och under vilka betingelser detta i så fall sker (kostnader, ersättningar etc.)?

2. Hur ser kommissionen på den eventuellt vilseledande karaktären hos anbud av det slag som framställs av CRYO-Cell?

3. Tänker kommissionen hänskjuta denna fråga till den europeiska etiska kommissionen för ett ställningstagande till hur pass önskvärda sådana företag är?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(8 maj 2001)

Kommissionen har ingen information om liknande kommersiella organisationer inom gemenskapen.

För närvarande finns ingen gemenskapslagstiftning för denna typ av tjänster. Det åligger medlemsstaterna att tackla problemet.

I yttrande nr 15 som Europeiska gruppen för etik inom vetenskap och ny teknik publicerade i november 2000 om etiska aspekter inom forskningen i mänskliga stamceller nämns för information att det finns en blodbank för blod från navelsträngar för behandling av leukemi och benmärgsaplasi efter kemoterapi, liksom möjligheten att vid födslar systematiskt ta och frysa blodceller från navelsträngsblod för att ha egna stamceller för senare behov. Gruppen behandlade dock inte de särskilda etiska aspekterna i denna verksamhet i publikationen.

I enlighet med det reviderade mandatet för Europeiska gruppen för etik inom vetenskap och ny teknik som antogs av kommissionen den 26 mars 2001 och särskilt punkt 2 i detta, kan Europaparlamentet påkalla kommissionens uppmärksamhet på frågor som det anser skall hänskjutas till Europeiska gruppen för etik inom vetenskap och ny teknik.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0089/01

från Rainer Wieland (PPE-DE) till kommissionen

(29 januari 2001)

Ämne: Tyska deltagare i flygbolags stamkundsprogram diskrimineras

1. Känner kommissionen till att sådana stamkundsprogram som hos Star Alliance ger en särskild ställning åt personer som flyger mycket?

2. Känner kommissionen ytterligare till att det därvid görs en skillnad mellan deltagare som är bosatta i Tyskland och andra deltagare?

3. Är kommissionen av den åsikten att detta, betraktat i relation till medlemsstaterna i Europeiska unionen, innebär att tyska deltagare diskrimineras i sitt eget land?

4. Vilka åtgärder tänker kommissionen eventuellt vidta?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(5 april 2001)

Att det görs en skillnad mellan de förmåner som medlemmarna i flygbolagens bonusprogram åtnjuter beroende på var medlemmen bor är en typ av affärspraxis som inte förefaller innebära en överträdelse av bestämmelserna i det tredje luftfartspaketet, eftersom gemenskapens lufttrafikföretag fritt får sätta sina flygpriser så länge detta sker med tillämpning av rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av den 23 juli 1992 om biljettpriser och tariffer för lufttrafik(1). De förmåner som bonusprogrammens medlemmar åtnjuter är en del av dessa flygpriser.

Kommissionen har aldrig kunnat konstatera att bonusprogrammen i sig själva skulle innebära en överträdelse av gemenskapens konkurrenslagstiftning. I sin undersökning av allianser mellan flygbolag fann kommissionen emellertid att kombinationen av de bonusprogram som parterna i alliansen erbjuder kan göra det svårare för tredje part att konkurrera med dessa parter. Kommissionen har föreslagit att åtgärder skall vidtas för att råda bot på situationen(2).

(1) EGT L 240, 24.8.1992.

(2) Se till exempel kommissionens tillkännagivande om alliansen mellan Lufthansa, SAS och United Airlines, EGT C 239, 30.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0108/01 från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen. Irlands underlåtande att utnämna en ombudsman för jordbruket.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 318 E , 13/11/2001 s. 0027 - 0027



SKRIFTLIG FRÅGA E-0108/01 från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen (1 februari 2001) Ämne: Irlands underlåtande att utnämna en ombudsman för jordbruket Varför har Irland inte utnämnt en ombudsman för jordbruket? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (20 februari 2001) Enligt EG-fördraget skall en ombudsman utses för gemenskapen. Utnämning av en nationell ombudsman för jordbruket är inte en fråga som regleras i gemenskapslagstiftningen och den ligger därför utanför kommissionens behörighet. Parlamentsledamoten uppmanas ställa sin fråga till de irländska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0651/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(8 mars 2001)

Ämne: Åtal för uppvigling mot invånare i Veneto som offentligen uttryckt sitt stöd för ockupanterna av klocktornet på Markusplatsen

En grupp invånare i regionen Veneto som 1997 i samhället Cartura offentligt uttryckte sin fredliga solidaritet med den så kallade Serenissimi-gruppen, som i en protestaktion ockuperade klocktornet på Markusplatsen i Venedig 1997, kommer under de närmaste dagarna att åtalas för uppvigling i en domstol i Padova.

De åtalas för att de har visat upp plakat där ockupanterna beskrivs som hjältar och patrioter, och för detta riskerar de nu att dömas till fängelse.

Rättsprocessen är ingenting annat än en rättsprocess mot åsikter som medborgare i en av Europeiska unionens medlemsstater har framfört på ett fredligt sätt. Rättsprocessen utgör en kränkning av den enskildes yttrandefrihet.

Anser inte rådet att det italienska åklagarämbetet bryter mot en av de mest grundläggande mänskliga rättigheterna och yttrandefriheten, som sanktioneras i fördraget och i internationella människorättsnormer och i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna?

Svar

(13 juli 2001)

Rådet vill informera den ärade parlamentsledamoten om att ansvaret för att upprätthålla lag och ordning samt slå vakt om den inre säkerheten är medlemsstaternas eget och att detta inte påverkas av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1417/01

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(14 maj 2001)

Ämne: Tilldelning av upphandlingskontrakt

Den 24 augusti 1996 publicerade Europeiska kommissionen en anbudsinfordran med nummer 96/S 163-97283/FR i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Den avsåg upphandling av flytt- och transporttjänster samt lagerhållning.

Ett italienskt företag anlitades slutligen för kontraktet i fråga. Emellertid visade det sig att företaget inte hade tillstånd i Luxemburg för denna verksamhet, trots att det var ett av villkoren för kontraktet. Naturligtvis känner sig många anbudsgivare, som uppfyller alla krav, orättvist behandlade.

Därför ställer jag följande frågor:

- Kontrollerar ansvariga avdelningar vid kommissionen om anbudsgivarna uppfyller alla krav?

- Vilka möjligheter har i allmänhet kommissionen att ingripa, när det i efterhand visar sig att en anbudsgivare inte uppfyller ett eller flera krav?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(18 juli 2001)

Enligt tillämpliga regler för offentlig upphandling om hur lämnade anbud skall granskas vid ett anbudsförfarande, kontrollerar kommissionen att anbudsgivarna uppfyller alla relevanta ekonomiska, professionella och tekniska krav. När väl valet av anbud har gjorts enligt fastställda urvalskriterier är entreprenören skyldig att följa lagstiftningen i det land där han verkar.

I det fall parlamentsledamoten nämner, krävs det i kontraktet att entreprenören åtar sig att följa gällande bestämmelser i arbetslagstiftningen i Luxemburg. I inledningskedet av genomförandet av avtalet noterade kommissionen vissa svårigheter hos entreprenören och vidtog därför nödvändiga åtgärder i samråd med berörda myndigheter i Luxemburg för att avhjälpa denna situation (registrering i handelsregistret, moms-registrering).

Om det visar sig att entreprenören inte har uppfyllt sina förpliktelser kommer kommissionen att avsluta hans kontrakt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1317/01

från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet

(4 maj 2001)

Ämne: Direktivet om skatt på sparmedel

Kan rådet ange hur det har gått vid de förhandlingar som förts med Förenta staterna och viktiga tredje land såsom Schweiz, Liechtenstein, Monaco, Andorra och San Maríno för att utverka garantier för att det införs åtgärder av motsvarande slag i dessa länder innan direktivet om skatt på sparmedel antas?

Svar

(27 september 2001)

Rådet vill först och främst göra den ärade parlamentsledamoten uppmärksam på att det för närvarande inte förs några förhandlingar med tredje land på detta område.

I enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Nice håller kommissionen och ordförandeskapet nu på att inleda samtal med Förenta staterna och andra tredje länder för att främja antagandet av likvärdiga åtgärder för beskattning av sparande. Kommissionen och ordförandeskapet rapporterade om dessa samtal till rådet (Ekofin) vid dess möte den 5 juni 2001, och rådets slutsats var då att vid mötet i oktober enas om ett mandat för förhandlingar med tredje land om frågan. Rådet fick vid mötet tillfälle att överblicka de framsteg som hittills har gjorts i samtalen.