SKRIFTLIG FRÅGA P-0450/01

från Stefano Zappalà (PPE-DE) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Hamnverksamheter och utförande av tidsbegränsade hamnarbeten

Lag nr 186 av den 30 juni 2000 reglerar hamnverksamheter och utförande av tidsbegränsade hamnarbeten. Den presenterades för första gången för den italienska senaten i en text som den italienske transport- och sjöfartsministern, Claudio Burlando, och kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens, Karel Van Miert, var ense om. Detta lagförslag, nr 3409, medförde bland annat en ändring av artikel 16 i lag nr 84/94 enligt vilken begreppet hamntjänster kom att innebära sådana tjänster som rör utförandet av hamnverksamheter, inklusive eller ej sådana tjänster som hör samman med dessa.

Denna formulering innefattade samtliga aktiviteter som har eller inte har att göra med hamnverksamheter och som kunde utlämnas på entreprenad till vilket hamnföretag som helst som var godkänt i enlighet med artikel 16.

Genom detta system blev det följaktligen tillåtet att, både inom och utanför ramen för hamnverksamheterna, lägga ut de arbeten på entreprenad som det uttryckligen hänvisas till i Europeiska kommissionens beslut av den 21 oktober 1997 (punkt 16).

Den text som den italienska senaten antog den 15 juli 1999 översändes till Europeiska kommissionen den 28 juli 1999.

Med en skrivelse av den 24 augusti 1999 till den italienske transport- och sjöfartsministern gav kommissionsledamot Karel Van Miert uttryck för starka tvivel när det gäller huruvida de ändringar som senaten gjort i det ursprungliga lagförslaget nr 3409 är förenliga med gemenskapslagstiftningen.

Kommissionsledamoten betonade särskilt att den nya definitionen av hamntjänster i stor grad inskränkte den ursprungliga definitionen och således förhindrade godkända hamnföretag att som entreprenörer utföra ett eller flera arbeten som ingår i verksamhetsområdet för det företag som har terminalkoncessionen.

Trots dessa förbehåll godkändes lag nr 3409 slutgiltigt och utan ändringar av deputeradekammaren den 30 juni 2000.

Kan kommissionen mot denna bakgrund och med hänsyn till de juridiska anmärkningarna meddela om den inte anser det lämpligt att göra ett negativt utlåtande om omnämnda förslag till beslut som den italienska regeringen nyligen översänt till kommissionen för bedömning i vilket det fastställs att hamntjänster är sådana tjänster som är klart åtskilda från dem som ingår i hamnverksamheterna. Dessa bestämmelser skulle utesluta möjligheten för ett företag med terminalkoncession att lägga ut en eller flera hamnarbeten, som ingår i dess verksamhetsområde, på entreprenad och reservera sådana entreprenader för det företag som har monopol (t.ex. hamnbolaget) och som har rätt att sörja för det tidsbegränsade hamnarbetet i enlighet med artikel 17 i lag nr 84/94.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(15 mars 2001)

Kommissionen antog den 21 oktober 1997 ett beslut, där den konstaterade att vissa arbetsrättsliga bestämmelser i den italienska hamnlagstiftningen var oförenliga med EG-fördragets konkurrensregler(1). En av bestämmelserna gällde att vissa företag hade exklusiv rätt att tillhandahålla tillfällig arbetskraft i hamnarna, samtidigt som de också hade tillstånd att bedriva hamnverksamhet. EG-domstolen bekräftade i en dom av den 12 februari 1998 att detta var oförenligt med fördraget och konstaterade att artiklarna 86 (numera 82) och 90 (numera 86) i fördraget () utgör hinder för en nationell bestämmelse, enligt vilken rätten att tillhandahålla tillfällig arbetskraft åt andra företag som bedriver verksamhet i en hamn är förbehållen ett hamnbolag som är etablerat i denna hamn, när detta bolag även har tillstånd att bedriva hamnverksamhet(2).

För att följa beslutet av den 21 oktober 1997 och göra slut på överträdelsen lade italienska regeringen fram ett lagförslag i juli 1998 om ändring av hamnlagstiftningen, bland annat med avseende på tillfälligt arbete. Kommissionen hade antytt att antagandet av lagförslaget skulle göra slut på överträdelsen.

Det italienska parlamentet ändrade lagförslaget och antog den 30 juni 2000 lag nr 186. Den antagna lagen skiljer sig från lagförslaget främst när det gäller organiseringen av och friheten att bedriva olika verksamheter (däribland hamnverksamhet och -tjänster).

När det gäller nationell lagstiftnings förenlighet med gemenskapsrätten bör det påpekas att det ankommer på medlemsstaten att fastställa vilka åtgärder som behöver vidtas samt att genomföra dem. Kommissionen kontrollerar sedan huruvida åtgärderna gör slut på överträdelsen. Enligt kommissionens uppgifter innebär lag nr 186 med tillämpningsföreskrifter att överträdelsen, som konstaterades i beslutet av den 21 oktober 1997, upphör, eftersom lagstiftningen uttryckligen förbjuder att samma företag både har exklusiv rätt att tillhandahålla tillfällig arbetskraft och driver hamnverksamhet och -tjänster.

(1) Beslut 97/744/EG av den 21 oktober 1997, EGT L 301, 5.11.1997.

(2) Dom av den 12 februari 1998 i mål C-163/96, brottmål mot Silvano Raso m.fl., REG 1998, s. I-533.