ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0320/00

från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Konferensen om biosäkerhetsprotokollet och processen för beslutsfattande

Hur beslutar kommissionen på vilket sätt den europeiska delegationen skall agera i sammanhang såsom konferensen om biosäkerhetsprotokollet i Montreal, då den europeiska lagstiftningen om genteknik (i synnerhet direktiv 90/220/EEG(1) fortfarande ger upphov till polemik?

(1) EGT L 117, 8.5.1990, s. 15.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 mars 2000)

Gemenskapen lyckades nå en överenskommelse med samtliga (133) närvarande regeringar om att anta Cartagenaprotokollet om biosäkerhet den 28 januari 2000. Detta är en stort internationellt framsteg som innebär att miljö-, handels- och utvecklingsfrågor integreras på ett balanserat sätt med fullt stöd från utvecklingsländerna.

Gemenskapens förhandlingsposition grundades på rådets slutsatser av den 13 december 1999.

Protokollet tar upp säkerheten vid överföring, hantering och användning av levande modifierade organismer som kan ha skadliga effekter på den biologiska mångfalden. Särskild vikt läggs vid transporter över gränserna. I protokollet föreskrivs ett förfarande för informerad förhandsöverenskommelse för import av sådana organismer som skall sättas ut i miljön, och ett annat förfarande för organismer som är avsedda för livsmedel, djurfoder och bearbetning. Dessutom presenteras krav på detaljerad information och dokumentation. Protokollets operativa del bygger uttryckligen på försiktighetsprincipen. Det innehåller även bestämmelser om konfidentiell information och informationsutbyte, kapacitetsuppbyggnad och finansiella resurser, med särskild hänsyn till situationen i utvecklingsländerna och i de länder som inte har något inhemskt regelverk, samt en bestämmelse som banar vägen för ett kommande ansvarssystem.

Enligt protokollet kan ett land välja mellan att tillämpa antingen inhemska förfaranden eller minimikraven i protokollet. Minimikraven är avsedda som en hjälp till utvecklingsländer där förvaltning eller lagstiftning ännu inte innehåller de element som behövs för att skydda den biologiska mångfalden. Detta innebär att gemenskapen kommer att fortsätta att tillämpa sina egna förfaranden, som är förenliga med protokollets syfte och bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0243/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Anläggning av parkeringsgarage under Piazza Vescovio och Via Moricone i Rom

Roms kommun har börjat anlägga två stora underjordiska parkeringsgarage, den ena under Piazza Vescovio, omfattande 92 platser, den andra under Via Moricone, omfattande ungefär 100 platser. De områden som berörs av byggarbetsplatserna är geologiskt instabila på grund av att det där förekommer grottor, katakomber, antika puzzolanabrott samt grundvatten, varför arbetena utgör en potentiell fara för de boende och för ett stort antal byggnader i området. Piazza Vescovio har dessutom nyligen restaurerats.

Arbetena, som förväntas pågå åtminstone 16 månader, riskerar att påverka boendemiljön i hela stadsdelen. Arbetenas omfattning och de eventuella konsekvenserna av grundens karaktär gör det lämpligt att låta projektet bli föremål för en detaljerad bedömning av dess miljöpåverkan såsom föreskrivs i direktiv 85/337/EEG.(1)

Att det är lämpligt att genomföra en sådan bedömning bekräftas dessutom av den skrivelse som kommissionsledamoten Enthoven tillställde ambassadör Cavalchini den 25 mars 1997, i vilken det underströks att det är nödvändigt att bedöma liknande projekts miljöpåverkan. Det tillstånd som givits dem som köper de ovannämnda parkeringsplatserna (kallade PUP) att ensamma använda offentlig mark kan även innebära missbruk gentemot de medborgare som inte kommer att kunna få rätt att använda denna under de föreskrivna 90 åren och som därigenom berövas sin rätt att använda offentlig egendom.

Med hänsyn till det ovanstående vill jag fråga kommissionen

1. om den anser att arbetena skall bli föremål för en bedömning av miljöpåverkan,

2. om den anser att arbetena skall genomföras först efter att de boende i området har hörts, såsom föreskrivs i direktiv 85/337/EEG,

3. om det finns några direktiv avseende det missbruk som PUP kan utgöra genom att inskränka användningen av offentlig egendom,

4. om den kan ge en allmän bedömning av ärendet.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 mars 2000)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på hennes skriftliga fråga E-2858/99(1).

1. Samråd med lokalbefolkningen krävs endast om arbetena är föremål för en miljökonsekvensbedömning.

2. Kommissionen känner inte till något gemenskapsdirektiv som behandlar inskränkning av allmänhetens rätt att använda offentlig egendom.

3. Kommissionen känner inte till de förhållanden som parlamentsledamoten beskriver, men kommer att vidta erforderliga åtgärder för att samla in ingående information om dem och se till att gemenskapslagstiftningen efterlevs.

(1) EGT C 303 E 24.10.2000, s. 120.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0299/00

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Skydd för minoriteter i Tjeckien

Vid Europeiska rådets toppmöte i Köpenhamn 1993 fastställde Europeiska unionen kriterier för anslutningsförhandlingarna med de central- och östeuropeiska länderna. Till dessa hör, förutom en demokratisk rättsordning, respekten för mänskliga rättigheter och respekt och skydd för minoriteter.

Hur bedömer kommissionen i detta hänseende rättsläget för de tyska folkgrupper som idag lever i Tjeckien och som ännu inte fått tillbaka den egendom som fråntogs dem till följd av Benes-dekretet (1945 och 1946), i strid med skyddet för minoriteter och diskrimineringsförbudet?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0293/00, E-0294/00, E-0295/00, E-0296/00, E-0297/00, E-0298/00, E-0299/00, E-0300/00, E-0301/00, E-0302/00, E-0303/00 och E-0398/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(20 mars 2000)

Anslutningsförhandlingarna med Tjeckien rör främst dess godtagande av och anpassning till Europeiska unionens regelverk och dess förmåga att uppfylla de av Europeiska rådet fastställda villkoren för medlemskap. Tjeckien måste som medlemsstat anta och tillämpa alla delar av gemenskapslagstiftningen och gemenskapspolitiken, inklusive principerna om fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt. Den fråga som togs upp av parlamentsledamoten måste i första hand ses mot bakgrund av detta, men de politiska kriterierna från Köpenhamn spelar givetvis också en roll, eftersom skyddet av de mänskliga rättigheterna och av minoriteternas rättigheter ingår i dessa. Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen när det gäller dessa frågor i samtliga kandidatländer.

Det är emellertid viktigt att observera att det problem som läggs fram i dessa frågor rör händelser som inträffade innan EG-fördraget trädde i kraft. De så kallade Benesch-dekreten kommer därför inte att ha någon betydelse i samband med anslutningsförhandlingarna. Dessutom anges det i artikel 295 (tidigare artikel 222) i EG-fördraget att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen har därför inte möjlighet att ingripa när det gäller frågor som rör återlämnande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Tjeckien är dock ansluten till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna sedan 1992. Genomförandet av konventionen är Europarådets ansvarsområde. Frågor med anknytning till denna konvention bör därför ställas till Europarådet.

Kommissionen ber dessutom att få hänvisa parlamentsledamoten till de relevanta bestämmelserna i den tjeckisk-tyska förklaring om ömsesidiga förbindelser som antogs den 21 januari 1997.

Av de olika skäl som anförts ovan finner kommissionen det svårt att inta en ståndpunkt beträffande de särskilda fall som parlamentsledamoten tar upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1366/00

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Vänortsprojekt i kommissionens arbetsprogram

Då kommissionens vice ordförande Kinnock intervjuades av den italienska dagstidningen La Repubblica den 20 mars 2000 nämnde han även vänortsprojekten i samband med utmaningarna och prioriteringarna för kommissionens framtida arbete. Han konstaterade att kommissionen hade hand om vänortsprojekten mellan städer, att det var ett uppdrag som den tagit emot med glädje och som dess tjänstemän alltid utfört föredömligt. Han ansåg dock att eftersom kommissionen hade brist på personal så skulle man fråga sig om vänortsprojekten utgör en central uppgift för kommissionen. Detta framstår som en retorisk fråga. Vänortsprojekten kan ju, om man formulerar frågan på detta sätt, inte vara en central uppgift för kommissionen. Detta är i varje fall vårt svar.

1. Har kommissionen redan besvarat denna fråga som ställts av dess vice ordförande?

2. Ville kommissionen kanske genom att ställa denna retoriska fråga visa att det i framtiden inte kommer att finnas tillräckligt med personal och ekonomiska medel för att genomföra de program som för närvarande pågår?

3. Om så är fallet, anser inte kommissionen att avskaffande av dess politiska och ekonomiska stöd till vänortsprojekten ännu en gång drabbar medborgarnas Europa och EU-kommunernas medverkan i arbetet med att dra uppmärksamhet till och stimulera kunskapen om de europeiska folkens kulturer?

4. Kan kommissionen ge formella garantier om att programmen kommer att fortsätta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1366/00, P-1446/00, E-1467/00 och E-1519/00 ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(28 juni 2000)

I den intervju i La Repubblica som parlamentsledamoten nämner tillfrågades vice ordförande Neil Kinnock om den översyn av arbetsuppgifter och resurser som då var på förslag inom kommissionen. Som tillkännagivits offentligt har denna översyn nu inletts. Kommissionens vice ordförande påpekade bland annat att en del av den verksamhet som kommissionen idag bedriver formellt sett inte kan betraktas som kommissionens kärnverksamhet enligt fördraget, men anses ändå vara av värde för EU:s utveckling. Han nämnde vänortsprojekten när han ombads ge exempel på den typen av verksamhet.

Hänvisningen var rent saklig och avsåg inte något beslut eller planerat beslut att slopa stödet till vänortsprojekten.

Vänortsverksamheten i EU har i flera år tilldelats anslag från EU:s budget. I år har 10 miljoner euro anslagits för denna verksamhet. Dessa anslag administreras av två tjänstemän (lönegrad A) inom generaldirektoratet för utbildning och kultur.

Den genomgripande översyn av kommissionens arbetsuppgifter och resurser som nu genomförs är en förutsättning för att kommissionen skall kunna sköta sin förvaltning på ett ansvarsfullt sätt. Syftet är att förbättra och tydliggöra förhållandet mellan kommissionens verksamhet och den personal som finns tillgänglig för att tillhandahålla dessa tjänster på ett effektivt sätt. En rapport grundad på denna översyn kommer att utarbetas och läggas fram för kommissionen och senare under året även för parlamentet och rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1137/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Myndigheten kommer att kunna kommunicera direkt och öppet med konsumenterna. Den kommer att kunna direkt informera alla berörda parter om vad den kommit fram till, både i fråga om livsmedelssäkerhet och djurfoder. Kommissionen kommer även i framtiden att ansvara för att informera om beslut om riskhantering (stycke 51).

1. Var anser kommissionen att gränsen går mellan information till allmänheten och kommunikation med anledning av riskhantering?

2. Kan myndigheten på eget initiativ informera befolkningen om riskerna med bestämda produkter, såsom Listeria? Om inte: vem skall då svara för denna information, mot bakgrund av det intresse som konsumenterna har av den?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 och E-1139/00 ingivna av David Byrne för kommissionen

(8 juni 2000)

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) redogör kommissionen för de allmänna riktlinjer som skall antas avseende inrättandet av Europeiska livsmedelsmyndigheten. Dessutom anmodas alla berörda parter att yttra sig och bidra till diskussionen under samrådsperioden. När det gäller flera av de frågor som parlamentsledamoten tar upp kan kommissionen inte färdigställa förslagen eller närmare fastställa de operativa mekanismerna förrän man har fått möjlighet att beakta de yttranden som inkommit under samrådet.

När det gäller frågan om befogenheter anges det i vitboken att det är livsmedelsmyndigheten som skall ansvara för riskbedömning, insamling av uppgifter och tillhandahållande av information till konsumenter på de områden som denna myndighet ansvarar för. Av juridiska skäl och med tanke på det demokratiska ansvaret anser kommissionen att det i nuläget inte är befogat att överföra regleringsbefogenheter till en oberoende myndighet. En eventuell framtida utvidgning av myndighetens befogenheter bör övervägas mot bakgrund av kommissionens bedömning av hur myndigheten fungerar och hur stort förtroende den får, utan att det utesluter möjligheten att vid behov ändra fördraget.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0238/00

från Jillian Evans (Verts/ALE) till kommissionen

(7 februari 2000)

Ämne: Strukturfondernas additionalitet

Enligt den juridiska definitionen av additionalitet får medel från fonden inte ersätta offentliga utgifter eller motsvarande utgifter på strukturområdet. I Förenade kungariket behöver detta emellertid bara visas på det nationella planet.

Gemenskapens bidrag från strukturfonderna till Wales betalas från EU till den brittiska statskassan. Det årliga budgetanslaget till Wales beräknas av finansdepartementet som använder en mekanism, som inte har justerats för att ta hänsyn till de ytterligare belopp som från januari 2000 kommer att bli tillgängliga för området West Wales and the Valleys under mål 1-programmet. Detta betyder i praktiken att EU-projekt i Wales har betalats från Wales budget för utbildning, hälsovård, sociala förmåner och så vidare.

Kan kommissionen, mot bakgrund av sin avsikt att inrikta strukturfonderna på ett mer effektivt och koncentrerat sätt mellan 2000 och 2006, överväga att införa en mekanism som visar i vilken utsträckning additionalitetsprincipen har tillämpats på regional nivå i medlemsstaterna och i vilken utsträckning fonderna har använts till att maximera fördelarna i målområdena?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(31 mars 2000)

I bestämmelserna för medlemsstaterna finns inget krav att tillämpa additionalitetsprincipen på regional nivå.

Reglerna ställs upp i den allmänna förordningen om strukturfonderna(1) som antogs av rådet i juni förra året och fastställer den referensram inom vilken kommissionen och medlemsstaterna skall genomföra programmen under perioden fram till slutet av 2006.

Förutom bestämmelserna om additionalitet innehåller förordningen också krav på medlemsstaterna att för det första se till att gemenskapens medel endast används i de stödberättigade regioner som de har anslagits till och för det andra att det till dessa medel sker en samfinansiering med nationella medel inom de gränser som lagts fast. I det programplaneringsdokument som antagits av kommissionen ingår kravet att båda dessa bedömningsgrunder skall vara uppfyllda.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21.6.1999 EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0621/00

från William Newton Dunn (PPE-DE) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: Kontrollstämpling

Kan kommissionen, mot bakgrund av svaret på fråga H-0729/99(1) om kontrollstämpling av silver, bemöda sig om att underlätta en ingående diskussion i rådets

arbetsgrupp vad gäller rådets förslag till en åtskillnad genom E och e mellan silverartiklar som kontrollstämplats av tillverkaren och sådana som kontrollstämplats av tredje part? På så sätt kan man enas om ett direktiv som äntligen gör det möjligt att införa en gemensam marknad för silverartiklar?

(1) Europarlamentets debatter (december 1999).

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(12 april 2000)

Kommissionen håller med frågeställaren om att det är lämpligt att skilja på kontrollstämpling med E respektive e. Kommissionen kommer att eftersträva en ingående diskussion inom nästa rådsarbetsgrupp och på så sätt bidra till att en överenskommelse om kontrollstämplingsdirektivet kan nås.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0289/00

från Arie Oostlander (PPE-DE) till rådet

(14 februari 2000)

Ämne: Fångar från Kosovo i Serbien

I en förklaring från delegationen för förbindelserna med Sydösteuropa, i vilken det hänvisas till en resolution från Europaparlamentet av den 16 september 1999 (B5-0100/1999), uppmanas den serbiska regeringen att frisläppa de ca 1 900 fångar från Kosovo som fortfarande hålls fängslade under bedrövliga villkor i serbiska fängelser.

Känner rådet till att det sedan Kosovokrisens slut fortfarande finns nästan 2 000 fångar från Kosovo som hålls fängslade i Serbien?

Är rådet berett att vidta effektiva åtgärder för att dessa personer så snart som möjligt skall kunna återvända till sina familjer?

Svar

(16/17 maj 2000)

Rådet delar helt den ärade parlamentsledamotens oro för de Kosovofångar som fortfarande hålls kvar i Serbien. Vid rådets möte (allmänna frågor) den 19 juli 1999 uppmanade ministrarna Förbundsrepubliken Jugoslavien att se till att Internationella

rödakorskommittén fick oinskränkta möjligheter att besöka dessa fångar. Rådet krävde också att de fångar som hålls fängslade utan åtal omedelbart skulle friges och att man skulle behandla fångarna enligt tillämpliga internationella normer. Efter rådets möte (allmänna frågor) den 19 juli har myndigheterna i Belgrad gett Internationella rödakorskommittén tillträde till serbiska fängelser. Kommittén har identifierat närmare 2 000 kosovoalbanska fångar under sina besök på platsen. Sedan i juni har Internationella rödakorskommittén hjälpt ca 326 personer att i säkerhet återvända hem efter frigivningen i Serbien.

Rådet uttryckte vid mötet den 13 september 1999 sin djupa oro över att frågan om flera tusen försvunna personer, övervägande kosovoalbaner, fortfarande är obesvarad.

Den ärade parlamentsledamoten kan vara säker på att rådet kommer att fortsätta att göra allt det kan och att det kommer att betrakta framstegen när det gäller demokratiska friheter och respekt för minoriteternas rättigheter som ett av de viktigaste villkoren för att eventuellt häva sanktionerna mot Belgradregimen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1232/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Regionernas, såsom Galiciens deltagande, i EU:s rådsmöte (fiske)

Den spanska jordbruks- och fiskeministern, Jesus Posada, förklarade i Santiago de Compostela att han tvivlar på att de autonoma regionerna såsom Galicien, som har behörighet och en mycket betydelsefull fiskesektor, kan delta i EU:s rådsmöte (fiske) och företräda staten.

Delar rådet denna åsikt? Finns det andra medlemsstater där de federala staterna eller andra interna politiska enheter redan deltar i rådsmötet (fiske)?

Svar

(10 juli 2000)

I enlighet med bestämmelserna i artikel 203 i EG-fördraget skall rådet bestå av en företrädare för varje medlemsstat på ministernivå med befogenhet att fatta bindande beslut för denna medlemsstats regering.

Följaktligen står det varje medlemsstat fritt att besluta hur och av vem den företräds vid rådets möten (fiske).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2264/00

från Vincenzo Lavarra (PSE) till kommissionen

(29 juni 2000)

Ämne: Rätt att saluföra dessertdruvor med odlingstillstånd som är inskrivna i katalogen över nationella växtsorter i Italien, i enlighet med gemenskapens bestämmelser

Flera odlare av kärnfria druvor i södra Italien, i synnerhet odlarna av sugraone-sorten, (en sort som i vederbörlig ordning har odlingstillstånd och är inskriven i katalogen över nationella sorter i Italien) är oroliga över att vissa gemenskapsimportörer vägrar att köpa sugraone-druvor om inte odlaren kan bevisa att han har betalat en odlingsavgift till ett amerikanskt företag som yrkar på att ha patenträttigheter till denna druvsort (även om den går under ett annat namn), som är tillämpliga även vid försäljningstillfället.

Kan kommissionen för att undvika orättvisa avgifter och störningar på den inre marknaden klargöra följande:

1. Får odlarna lagligen och fritt saluföra sugraone-druvor, utan krav från de potentiella gemenskapsköparna att de skall bevisa att de betalat patentavgifter i samband med odlingen av denna druva?

2. Måste patentavgifter i samband med produktionen och saluföringen (och köparnas kontroll av att denna skyldighet respekteras) erläggas endast vid saluföringen av sådana dessertdruvor som patenterats och som går under registrerade beteckningar

och varumärken, eller måste betalning erläggas även i de fall då odlaren saluför sådana namngivna dessertdruvor som sugraone, som har odlingstillstånd och är inskrivna i katalogen över nationella sorter i Italien, i enlighet med gemenskapens bestämmelser?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(13 juli 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0227/00

från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) och Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Fängslandet av moderata kubanska oliktänkande

Nyligen fängslades två moderata oliktänkande på Kuba, Osvaldo Payá Sardiñas och Héctor Palacios, och fördes sedan till okänd ort. Enligt den kubanska kommissionen för mänskliga rättigheter och nationell försoning har cirka 300 oliktänkande och människorättsaktivister fängslats sedan november 1999.

Känner kommissionen till dessa händelser?

Hur bedömer kommissionen dessa frihetsberövanden?

Har kommissionen för avsikt att vidta någon form av åtgärder med anledning av denna situation?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(8 mars 2000)

Kommissionen följer noggrant läget beträffande de mänskliga rättigheterna på Kuba i synnerhet vad gäller de politiskt oliktänkande genom den övervakning som genomförs av en arbetsgrupp bestående av företrädare för medlemsstaternas ambassader och för kommissionen i Havanna. Genom uttalanden och uppvaktningar på platsen har EU till de kubanska myndigheterna regelbundet uttryckt sitt ogillande vad gäller behandlingen av politiskt oliktänkande och politiska aktivister.

Kommissionen känner till de oliktänkande som fängslats under de senaste månaderna. Såvitt kommissionen känner till har det i flertalet fall varit fråga om kortvariga frihetsberövanden (kubanska människorättsgrupper hävdar att ca 11 av totalt 262 fängslade kommer att ställas inför rätta) men kommissionen anser ändå att betydelsen av detta inte får underskattas.

Kommissionen vet också att Osvaldo Payá och Hector Palacios fängslades den 25 januari 2000. Enligt uppgift släpptes båda efter att ha förhörts av säkerhetsmän. Mot den bakgrunden har EU enats om att i detta skede inte vidta några formella åtgärder i ärendet. Kommissionen kommer dock att fortsätta verka för de gemensamma målen att främja de mänskliga rättigheterna på Kuba och utnyttja alla tillfällen att ta upp frågan med de kubanska myndigheterna.