ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0464/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(22 februari 2002)

Ämne: Genomförande i Grekland av direktiv 98/35/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk

Enligt kommissionens meddelande om utbildning och rekrytering av sjöfolk(1) så är riktig sjöutbildning det som behövs för att förbättra kvalifikationerna hos sjöfolk inom EU, öka deras möjligheter att få jobb och öka deras rörlighet. Välutbildat sjöfolk skulle i sin tur hjälpa Europas sjöindustri att bli mer konkurrenskraftig och få högre säkerhets- och miljöskyddsstandarder. Det är värt att påpeka att 80 % av alla olyckor till sjöss beror på den mänskliga faktorn.

Direktiv 98/35/EG(2) om minimikrav på utbildning för sjöfolk, som innehåller den internationella IMO-konventionen om normer för utbildning, certifiering och vakthållning (STCW-konventionen), säkrar en miniminivå för utbildning för sjöfolk inom EU. Direktivet föreskriver också ett gemenskapsförfarande för erkännande av utbildningsbevis från tredje land och utgör ett viktigt framsteg när det gäller att säkerställa personalens kompetens. Det bidrar också till att öka sjöyrkenas anseende, eftersom många människor från tredje land arbetar som sjöfolk inom gemenskapen.

Sjöfarten är väldigt viktig i Grekland, och medlemsstaterna skulle ha inlemmat ovanstående direktiv i sin lagstiftning senast den 1 juli 1999. Med anledning av detta undrar jag om kommissionen kan informera om hur genomförandet av detta direktiv fortskrider i medlemsstaterna?

(1) KOM(2001) 188.

(2) EGT L 172, 17.6.1998, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(17 april 2002)

Som frågeställaren mycket riktigt påpekar betonade kommissionen i sitt meddelande om utbildning och rekrytering av sjöfolk(1) att sjöutbildning är grundläggande både för att främja sysselsättningen, garantera säkerheten och skydda den marina miljön.

Som väktare av fördraget ser kommissionen till att bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/25/EG av den 4 april 2001 om minimikrav på utbildning för sjöfolk(2), genom vilket de internationella bestämmelserna om sjöutbildning och certifiering för sjöfolk(3) genomförs i gemenskapen, följs helt och fullt i hela gemenskapen.

Med undantag av Nederländerna, som snart kommer att ha slutfört genomförandet i nederländsk lagstiftning, har alla medlemsstaterna meddelat vilka åtgärder de har antagit för att genomföra direktivet. Nederländerna behöver fortfarande slutföra tre ministerieförordningar som behövs för ett fullständigt genomförande av direktivet. De förväntas antas inom kort.

(1) KOM(2001) 188 slutlig.

(2) EGT L 136, 18.5.2001. Genom detta direktiv upphävs rådets direktiv 94/58/EG av den 22 november 1994, ändrat genom rådets direktiv 98/35/EG av den 25 maj 1998.

(3) Enligt Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) internationella konvention angående normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning, 1978, ändrad 1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0318/02

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(12 februari 2002)

Ämne: Förberedelser inför Europeiska rådets möte i Barcelona

Europeiska rådet i Lissabon 2000 uppmanade rådet och kommissionen att tillsammans med medlemsstaterna när så är lämpligt senast 2001 göra en kartläggning av forsknings- och utvecklingskompetens i alla medlemsstater för att främja att kompetensen sprids. Kom detta mål att uppnås?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(11 mars 2002)

Kartläggningen av kompetensen när det gäller forskning och teknisk utveckling i Europa vilket Europeiska rådet efterfrågade vid sitt möte i Lissabon den 23 och 24 mars 2000, utvecklas i nära samarbete med en högnivågrupp med representanter som är utnämnda av medlemsstaterna. Ett pilotförsök om ett begränsat antal vetenskapliga och tekniska områden har inletts på grundval av en metod som beskrivs i kommissionens dokument(1). Detta pilotförsök skall göra det möjligt att godkänna en metod som borde vara allmänt tillgänglig i stor skala i sjätte ramprogrammet om forskning och teknisk utveckling såsom föreskrivs i kommissionens förslag inom ramen för verksamheten för att förstärka grunden till det europeiska området för forskningsverksamhet.

Före genomförandet av det fullständiga pilotförsöket har det visat sig vara nödvändigt att utföra förberedande studier med tanke på försökets komplexitet och den nyskapande karaktären av en sådan uppgift på europeisk skala. Betydande framsteg har gjorts och slutsatserna av dessa förberedande studier är redan tillgängliga. Dessutom pågår redan förhandlingarna om kontrakten för att utveckla det fullständiga pilotförsöket och de bör slutföras under mars 2002.

Slutsatserna från pilotförsöket kommer att kunna läggas fram i slutet av 2002.

(1) SEK(2001) 434.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0117/02

från Jillian Evans (Verts/ALE) till kommissionen

(23 januari 2002)

Ämne: Transporter av radioaktivt material i EU:s medlemsstater

Kan kommissionen ange incidenter, för vart och ett av de senaste fem åren, där tåg i medlemsstaterna som transporterat radioaktivt material har varit inblandade i a) olyckor eller b) säkerhetsrelaterade incidenter, och ange datum och plats för varje incident, vilka EU-riktlinjer som skall följas om en olycka skulle hända under transport av radioaktivt material, och vilken information en medlemsstat förväntas ge kommissionen och allmänheten om några sådana incidenter skulle ske på deras järnvägar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 februari 2002)

När det gäller information till kommissionen och allmänheten omfattas transport av radioaktivt material av rådets beslut av den 14 december 1987 om en gemenskapsordning för ett snabbt informationsutbyte i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning (87/600/Euratom)(1) och rådets direktiv 89/618/Euratom av den 27 november 1989 om information till allmänheten om hälsoskyddsåtgärder och förhållningsregler i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning(2).

Kommissionen har inte under de senaste fem åren mottagit någon information om olyckor eller säkerhetsrelaterade incidenter i samband med tågtransporter av radioaktivt material där större utsläpp av radioaktivt material skulle ha förekommit.

I rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(3) fastställs EU-riktlinjer som skall följas om en olycka skulle inträffa under transport av radioaktivt material.

Enligt detta direktiv skall alla medlemsstater föreskriva att det företag som är ansvarigt för den berörda verksamheten omedelbart till de behöriga myndigheterna skall anmäla alla radiologiska nödsituationer som inträffar på deras territorium. Medlemsstaterna skall upprätta förbindelser för att samarbeta med övriga medlemsstater eller icke-medlemsstater som kan komma att beröras. Alla medlemsstater skall säkerställa att interventioner genomförs för att minska och hejda strålning och emission av radionuklider, minska exponering och överföring av radioaktiva ämnen till enskilda personer och organisera behandlingen av offer.

(1) EGT L 371, 30.12.1987.

(2) EGT L 357, 7.12.1989.

(3) EGT L 159, 29.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0047/02

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till kommissionen

(16 januari 2002)

Ämne: Markering av nationalitet på fordons registreringsskyltar

I Katalonien och Baskien möter de nya europeiska registreringsskyltarna motstånd hos befolkningen som vägrar att bli påtvingade statssymbolen (E eller F). Flera kulturella rörelser i dessa länder har utformat klistermärken där E eller F är ersatta med CAT för Catalunya eller EUS för Euskadi.

Flera incidenter har inträffat vid den fransk-spanska gränsen i Perthus. Förare av fordon registrerade i Frankrike med registreringsskyltar märkta CAT anmodades av spanska polisen att avlägsna märket. Deras vägran orsakade beroende på omständigheterna antingen många tim mars väntan eller hot från polisen samt en uppmaning att vända om, vilket är likvärdigt med att vägra tillträde.

Anser kommissionen att dessa polisingripanden är förenliga med den fria rörlighet för varor och personer mellan medlemsstaterna som garanteras genom fördragen?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(7 februari 2002)

En medlemsstat får kräva att motorfordon som är registrerade i en annan medlemsstat och som kör på medlemsstatens territorium skall vara försedda med nationalitetsmärke för den stat i vilken de är registrerade. Medlemsstaten kan därvid stödja sig på två likvärdiga bestämmelser: Wienkonventionen om vägtrafik(1) (märke i form av en ellips som är skild från registreringsskylten) och gemenskapslagstiftningen(2) (märke längst till vänster på registreringsskylten åtföljt av en bild av den europeiska flaggan). I det senare fallet ingår det särskilda märket som en integrerad del av fordonets registreringsskylt.

En medlemsstats polismyndigheter har full laglig rätt att kräva att hela registreringsskylten skall vara synlig och att nationalitetsmärket för den stat i vilken fordonet är registrerat inte får vara dolt.

(1) Konvention som slöts i Wien den 8 november 1968, inom ramen för Förenta Nationernas ekonomiska kommission för Europa. (artikel 37 och bilaga 3).

(2) Rådets förordning (EG) nr 2411/98 av den 3 november 1998 om erkännande vad gäller trafik inom gemenskapen av nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken motorfordon och släpvagnar till motorfordon är registrerade (EGT L 299, 10.11.1998).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0598/02

från William Newton Dunn (ELDR) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Efterlevandebidrag för änkor och änkemän

En medlem av min valkrets, vars man avled i november förra året, har upptäckt att den brittiska regeringen i april förra året ändrade lagen inom landet i syfte att begränsa utbetalningen av efterlevandebidraget till maximalt ett år, och hon påpekar att detta inte offentliggjordes.

Kan kommissionen upplysa om hur situationen är i andra medlemsstater i EU?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(4 april 2002)

Det stämmer att man i Förenade kungariket i april 2001 genomförde reformer,

som till exempel inbegrep följande:

- Fördubbling av klumpsumman till 2 000 brittiska pund.

- Utbetalning av bidrag till efterlevande make med barn (Widowed Parent's Allowance) tills det yngsta barnet fullgjort sina heltidsstudier.

- Utbetalning av en tidsbegränsad ersättning vid dödsfall (Bereavement Allowance), när det inte finns några ekonomiskt beroende barn. Änkor och änkemän som inte har några barn att försörja och är minst 45 år får ett bidrag som betalas ut veckovis under ett år.

- För första gången ges änkemän med barn samma förmåner som änkor med barn.

Kommissionen sänder direkt till parlamentsledamot och parlamentets sekretariat kopior av tabeller från kommissionens Missoc-publikation, av vilka efterlevandeförmånerna i de olika medlemsstaterna framgår.

Missoc-publikationen finns också på kommissionens webbplats www.europa.eu.int/comm/employment_social/missoc2000/index_en.htm
SKRIFTLIG FRÅGA E-0013/02

från Brigitte Wenzel-Perillo (PPE-DE) till kommissionen

(21 januari 2002)

Ämne: Genomförandet av gemenskapsinitiativet Interreg III del A

Var finns orsakerna till att godkännandet av de ca 50-60 gemenskapsprogrammen i Interreg III del A försenats i relation till att en ny stödperiod inletts den 1 januari 2000? Framför allt: fram till vilken tidpunkt kan det belopp som i de vägledande budgetplanerna anslagits i form av Interreg III A-medel betalas ut till dem som skall ha hand om projekten? Föreligger det, särskilt enligt kommissionens åsikt, någon risk för att det belopp som i de vägledande budgetplanerna anslagits i form av Interreg III A-medel inte skall kunna betalas ut till mottagarregionerna i sin fulla omfattning, så att ERUF:s medverkan i Interreg III A-programmen i enlighet med artikel 31.2.2 i den allmänna strukturfondsförordningen kommer att begränsas i enlighet med detta? Hur många kompletteringar till programplaneringen av de Interreg III A-program som redan godkänts har hittills gjorts?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(1 mars 2002)

Kommissionen offentliggjorde den 13 oktober 1999 ett utkast till meddelande om fastställande av riktlinjer för gemenskapsinitiativet Interreg III(1), för vilket parlamentet föreslog ändringar i den resolution man antog den 15 februari 2000(2).

I enlighet med punkt 55 i kommissionens meddelande till medlemsstaterna av den 28 april 2000 om fastställande av riktlinjer för gemenskapsinitiativet Interreg III(3), har nästan samtliga program lämnats in i tid, dvs. före den 22 november 2000.

Vid utgången av 2001 hade kommissionen antagit 44 av de 53 program som föreskrivs i del A i det nämnda gemenskapsinitiativet. De budgetanslag som överförs från år 2001 kommer att användas för de två program som var klara att antas den 31 december 2001.

De sju program som inte antagits i detta skede har ännu inte lämnats in till kommissionen, eller är fortfarande föremål för förhandlingar. Dessa program kommer inte att förlora några anslag, utan det kan göras åtaganden för anslagen under 2002 och kommande budgetår.

Det bör dock betonas att det, på grund av att Interreg-programmen rör flera medlemsstater, krävs mer tid för såväl inlämnandet till kommissionen som för genomgång av handlingarna än vad som är fallet när program som endast rör en region skall antas.

Utgifterna för dessa program är stödberättigande till och med den 31 december 2008.

Under förutsättning att förvaltningsmyndigheterna genomför programmen på ett effektivt sätt och inom den föreskrivna tiden behöver den regel om n+2 som föreskrivs i artikel 31.2 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(4) inte tillämpas för dessa program.

Den 1 februari 2002 hade det inlämnats 11 kompletteringar till programplaneringen till kommissionen. Två av dessa har godkänts.

(1) KOM(1999) 479 slutlig.

(2) A5-0028/2000.

(3) EGT C 143, 23.5.2000.

(4) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0622/02

från Ilda Figueiredo (GUE/NGL) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Nedläggning av raffinaderiet Petrogal i Leça da Palmeira

Portugal behöver företaget Petrogal, som har filialer i Sines och Matosinhos. Det är det enda företag i Portugal som ägnar sig åt utvinning, tillverkning och distribution av olja och härledda produkter samt naturgas. Det säkrar flera tusentals arbetstillfällen, direkta såväl som indirekta, och bidrar på ett avgörande sätt till att stärka hundratals företag som befinner både uppåt och nedåt i dess produktionskedja.

Nedläggningen av raffinaderierna (inom kort det i Leça da Palmeira i Matosinhos) skulle få allvarliga följder för ekonomin och de portugisiska arbetstagarna.

I Portugal ökar arbetslösheten på nytt och landet uppvisar de svagaste socioekonomiska indikatorerna i hela Europeiska unionen.

Kan kommissionen med anledning av detta besvara följande fråga: Vilken typ av stöd kan beviljas på gemenskapsnivå och på nationell nivå för att säkra att de raffinaderier som är fullt verksamma inte tvingas lägga ned, med anställningsgaranti och iakttagande av rättigheter för de arbetstagare som är anställda vid Petrogal?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(22 april 2002)

Kommissionen känner inte till bakgrunden och skälen till en eventuell nedläggning av raffinaderiet Petrogal i Leça da Palmeira.

Den erinrar parlamentsledamoten om att enligt rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1), ansvarar de nationella och regionala myndigheterna för såväl urval av projekt som genomförandet av dem. De ansvarar för administrationen och uppföljningen av de program som delfinansieras av dessa fonder. Kommissionen kan således inte direkt ge bidrag till företagen för att bibehålla arbetstillfällen och uppmanar dem att kontakta dessa myndigheter för att få information om en eventuell delfinansiering.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0599/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Användning av fotografier med varning för hälsorisker på cigarettpaket

När väntas kommissionen kunna anta regler och vägledning till den inre marknaden för medlemsstaterna när det gäller användning av färgfotografier eller andra illustrationer för att skildra och förklara rökningens följder för hälsan, som föreskrivs i direktivet om tillverkning, reklam och försäljning av tobaksprodukter?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

Enligt artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror(1) är kommissionen skyldig att senast den 31 december 2002 anta regler för användning av färgfotografier eller andra illustrationer för att skildra eller förklara rökningens följder

för hälsan för att säkerställa att bestämmelserna för den inre marknaden inte åsidosätts. I samband med detta skall kommissionen överlämna ett förslag om vilka åtgärder som skall vidtas till den föreskrivande kommitté som skall inrättas enligt artikel 10.1 i ovan nämnda direktiv. Kommittén skall sedan yttra sig om förslaget.

Kommissionen har inlett arbetet med att fastställa sådana regler och kommer att göra sitt yttersta för att inte överskrida den fastställda tidsfristen. Kommissionen skulle ändå vilja påminna parlamentsledamoten om att när det ovan nämnda direktivet antogs, avgav kommissionen en formell förklaring, i vilken den fäste parlamentets och rådets uppmärksamhet på svårigheten att respektera den tidsfrist som fastställs i artikel 5.3 i denna text för att få ett yttrande från den kommitté som föreskrivs i artikel 10 och följaktligen för att anta bestämmelser om användningen av färgfotografier.

(1) EGT L 194, 18.7.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0202/02

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(6 februari 2002)

Ämne: Europas konstskatter

Runt om i Europa finns en stor del av världens arkitektoniska och kulturella arv. Detta arv är utomordentligt värdefullt för alla Europas invånare. Ofta är det dock inte helt känt vilka dessa tillgångar är, eller i vilket skick de befinner sig. Därför vore det angeläget att göra en sammanställning över Europas konstskatter och kulturarv dels för att tydliggöra detta arv, dels för att fastställa hur man skall kunna slå vakt om, underhålla, framhäva och restaurera dessa rikedomar.

Den 27 november 1996 svarade Marcelino Oreja på kommissionens vägnar på min fråga (E-2761/96(1)), där jag undrade om det i Europa fanns någon förteckning över det europeiska konst- och kulturarvet. Svaret blev att ett första steg höll på att tas, eftersom man var i färd med att sammanställa en årsbok över kulturstatistiska källor i Europa. Syftet med denna årsbok var att ge en översikt över de olika organ som löpande tar fram kulturstatistiska uppgifter.

Kan kommissionen därför svara på om den årsbok över kulturstatistiska källor som Marcelino Oreja talade om någonsin sammanställts? Har det sedan 1996 gjorts någon förteckning över Europas konstskatter och kulturarv och vad anser kommissionen om saken?

(1) EGT C 83, 14.3.1997, s. 64.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(27 mars 2002)

Som svar på en begäran från medlemsstaterna inrättade kommittén för statistikprogrammet i mars 1997 en arbetsgrupp för kulturstatistik inom Eurostat (Leadership Group (LEG)-Culture). I november 1999 antog kommissionen LEG-projektets slutsatser och rekommendationer, i vilka man bland annat föreslog att inrätta en arbetsgrupp för kulturstatistik som skulle fortsätta verksamheten.

I LEG:s slutrapport från år 2000 om kulturstatistik i unionen finns en översikt över de organ som regelbundet utkommer med statistik inom kultur. Arbetsgruppen fortsätter sin verksamhet i samarbete med medlemsstaterna. Rapporten kan rekvireras från Enhet E3 (Eurostat: Befolkning och sociala förhållanden 3/2000/E/No 1).

År 1996 bekostade kommissionen två studier i samarbete med Frankrike och Spanien. Det franska kulturministeriet ansvarade för samordningen.

Dessa två studier utfördes av organisationerna ERIES och DAFSA och ledde till publikationerna

- Index de source des statistiques culturelles en Europe 1996 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer (OPOCE), Luxemburg ISBN 92-827-9207-2;

- Statistiques culturelles en Europe; Premières données, 1996. Tryckt i Frankrike ISBN 2-11003721-0.

Kommissionen har däremot varken instrument eller behörighet för utarbetandet av en förteckning över det europeiska konst- och kulturarvet, eftersom skyddet av konst- och kulturarv ligger endast inom medlemsstaternas behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0265/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(1 februari 2002)

Ämne: Antalet korrigeringar inom jordbruksfondens garantidel som gjorts i var och en av medlemsstaterna

Kan kommissionen informera mig om hur många korrigeringar som gjorts per år (fr.o.m. 1997 t.o.m. 2000) inom jordbruksfondens garantidel i var och en av EU:s medlemsstater?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 mars 2002)

I tabellen nedan redovisas de korrigeringar som garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) genomfört i relation till de utgifter som medlemsstaterna deklarerat. Enligt önskemål redovisas i tabellen hur korrigeringarna fördelar sig per medlemsstat och år.

>Plats fÄHor tabell>