ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0040/03

från Bert Doorn (PPE-DE) till kommissionen

(21 januari 2003)

Ämne: En tillfällig skyddsordning för den europeiska varvsindustrin.

Rådets förordning (EG) nr 1177/2002(1) handlar om en tillfällig skyddsordning för den europeiska varvsindustrin(2). I denna förordning skall de relevanta definitioner som är förtecknade i artikel 1 i förordning (EG) nr 1540/98(3) tillämpas. Dessutom skall kompletterande definitioner tillämpas.

Enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1540/98 får det därför inte ges något kontraktsbaserat driftsstöd till varvsindustrin för kontrakt som ingåtts efter den 1 januari 2001. Som en tillfällig undantagsåtgärd får den tillfälliga skyddsordningen emellertid ändå godkännas för begränsade marknadssegment och under en kort och begränsad period för att stödja varv i gemenskapen inom segment som har påverkats negativt och lidit allvarlig skada och orsakats avsevärd nackdel på grund av illojal konkurrens från Sydkorea.

Är Europeiska kommissionen medveten om att definitionerna i förordning (EG) nr 1177/2002 är formulerade på ett sådant sätt att de kan tolkas olika i olika medlemsstater?

Känner kommissionen till att förordningstexten kan tolkas på ett sådant sätt, att det går att ge stöd till beställningar som företagen gått miste om?

Vad tänker kommissionen göra åt detta?

(1) EGT L 172, 2.7.2002, s. 1.

(2) Denna förordning har infogats inom ramen för rådets förordning (EG) nr 1540/98 av den 29 juni 1998 om fastställande av nya regler för stöd till varvsindustrin.

(3) EGT L 202, 18.7.1998, s. 1.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

Kommissionen anser att definitionerna i artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 1177/2002 av den 27 juni 2002 om en tillfällig skyddsordning för varvsindustrin är tillräckligt klara och precisa. Definitionerna följer standarden inom varvsindustrin och bygger till stor del på dem som används av Lloyd's Register.

Det framgår av skyddsordningen att stöd endast får lämnas i samband med avtal som har tilldelats varv inom gemenskapen i konkurrens från ett sydkoreanskt varv som lagt ett lägre bud.

Kommissionen kommer att se till att skyddsordningen följs när stödordningar och enskilda stöd beviljas inom ramen för skyddsordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1802/03

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(28 maj 2003)

Ämne: Flygpassagerares hälsa

Kan kommissionen uppge det årliga antalet dödsfall beroende på flygolyckor under de senaste fem åren i EU? Kan kommissionen även göra en uppskattning av antalet dödsfall som inträffat i samband med flygning (exempelvis djup ventrombos, DVT)? Anser kommissionen att hälsofrågor i samband med flygning prioriteras tillräckligt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(10 juli 2003)

Följande antal passagerare har dött under kommersiella flygningar med gemenskapens flygbolag:

- 1998: 46

- 1999: 56

- 2000: 100

- 2001: 111

- 2002: 18

(Källa: Airclaims)

Antalet dödsfall som orsakats av djup ventrombos, DVT, till följd av flygning kan i nuläget inte bedömas. Djup ventrombos beror på en rad olika faktorer och med dagens uppgifter är det inte möjligt att särskilja flygning och övriga faktorer. Kommissionen medfinansierar dock en undersökning i Världshälsoorganisationens regi som skall klargöra sambandet mellan djup ventrombos och flygning. Undersökningen beräknas stå klar i början av 2005 och man kommer då att kunna dra slutsatser om sambandet mellan flygning och djup ventrombos. Kommissionen har dessutom genomfört en undersökning om luftkvaliteten i kabinen och flygplansbesättningens hälsa. Denna undersökning kan komma att ligga till grund för framtida standarder.

Förutom dessa initiativ bidrar kommissionen även till ett arbetsprogram om flygpassagerares hälsa som dragits igång av Europeiska civila luftfartskonferensen (ECAC). I programmet samlas bland annat fakta om medicinska olycksfall in och läkarvården till passagerarna harmoniseras.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0465/03

från Philip Bradbourn (PPE-DE) till kommissionen

(17 februari 2003)

Ämne: Nomenklatur för statistiska territoriella enheter

Skulle kommissionen, med tanke på publiceringen av den gemensamma ståndpunkten om införandet av en gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter samt tillhörande bilaga, kunna redogöra för Gibraltars ställning med avseende på denna nomenklatur, och ifall Gibraltar inte har klassificerats på detta sätt, förklara varför så inte är fallet?

Svar avgivet av Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(14 mars 2003)

Nomenklaturen för statistiska territoriella enheter (NUTS) kan endast tillämpas på medlemsstaternas ekonomiska territorium, som detta definierats inför genomförandet av förordningen om bruttonationalinkomst till marknadspriser och Europeiska nationalräkenskapssystemet

(jfr: beaktandemening 12 i förordningen kommissionens beslut 91/450/EEG, Euratom av den 26 juli 1991 om fastställande av medlemsstaternas territorier med avseende på genomförandet av artikel 1 i rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom om harmonisering av beräkning av bruttonationalinkomst till marknadspriser(1).

Gibraltar utgör inte en del av det ekonomiska territoriet enligt genomförandebestämmelserna för detta beslut och ingår därför inte i NUTS-klassifikationen.

(1) EGT L 240, 29.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2294/03

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(11 juli 2003)

Ämne: Europeisk stadga för barn inlagda på sjukhus

I april ställde jag en fråga (E-1464/03(1)) om samma ämne och med samma titel. Kommissionsledamot Byrne kommentarer framgår av svaret den 11 juni, och svaret har redan offentliggjorts.

I svaret glömde han emellertid att kommentera det faktum att parlamentets resolution(2) som godkändes i maj 1986 direkt uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till europeisk stadga om sjukas rättigheter tillsammans med ett förslag till europeisk stadga om barn på sjukhus.

I sitt svar glömde kommissionsledamoten också fullständigt att parlamentets uttryckliga önskemål inte beaktats eller besvarats på 17 år. Jag skulle därför vilja ställa följande frågor till kommissionen:

Innebär kommissionsledamot Byrnes svar på min tidigare fråga om samma ämne (E-1464/03) att kommissionen medvetet inte respekterar eller ämnar respektera den uppmaning som godkänts i parlamentets plenum?

(1) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 152.

(2) EGT C 148, 16.6.1986, s. 37.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(22 augusti 2003)

I det svar som kommissionen gett på den skriftliga frågan E-1464/03 från parlamentsledamoten förklarade kommissionen redan att gemenskapen inte har behörighet att lägga fram förslag till en europeisk stadga om patienters rättigheter eller till en europeisk stadga om barnens rättigheter på sjukhus.

Det faktum att parlamentet antagit resolutionen ändrar inte unionens behörighet. Enligt texten i det nuvarande fördraget faller behandling av barn på sjukhus liksom dessa patienters rättigheter helt under medlemsstaternas ansvar, inte gemenskapens. Kommissionen kan därför inte vidta åtgärder på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1003/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(27 mars 2003)

Ämne: Kommunen Ternis utnyttjande av medlen från det decentraliserade samarbetsprogrammet

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Terni, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till stöd för åtgärder och initiativ för en hållbar utveckling som genomförs av aktörer i gemenskapen och utvecklingsländerna.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Terni lagt fram projekt inom ramen för det decentraliserade samarbetsprogrammet?

2. Har kommunen Terni beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0831/03, E-0893/03, E-0991/03, E-0992/03,E-0993/03, E-0994/03, E-0995/03, E-0996/03, E-0997/03, E-0998/03,E-0999/03, E-1000/03, E-1001/03, E-1002/03 och E-1003/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(6 maj 2003)

EU:s huvudsakliga decentraliserade samarbetsprogram är de som medfinansieras inom ramen för samlade programdokument eller Interregprogram inom Europeiska regionala utvecklingsfonden.

Kommissionen uppmanar parlamentsledamoten att i den här frågan ta del av svaren på de skriftliga frågorna E-0834/03, E-1118/03, E-1119/03, E-1120/03, E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03, E-1124/03 och E-1125/03. Inom ramen för samarbete i Interregprogram är det ansvariga organet för nationell samordning Ministeriet för infrastruktur och transporter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0308/03

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(4 februari 2003)

Ämne: Internationella bedrägerier inom byggbranschen

Av den senaste tidens rapportering framgår att inte enbart nederländska företag, utan även byggföretag från andra medlemsstater som exempelvis Tyskland och Belgien, varit inblandade i bedrägerier inom byggbranschen i Nederländerna. Nederländska företag har även varit inblandade i förbjudna pris- och arbetsöverenskommelser i andra medlemsstater. Det rörde sig om systematiska kartellöverenskommelser, prisöverenskommelser och/eller urkundsförfalskning, vilket medfört prisökningar och olaglig uppdelning av marknaderna. Detta har inneburit allvarliga nackdelar för myndigheterna och därmed för skattebetalarna i olika medlemsstater. Gränsöverskridande kartellbildning av detta slag strider mot gemenskapslagstiftningen.

Känner kommissionen till denna situation?

Om så är fallet: Anser kommissionen att det här rör sig om gränsöverskridande kartellbildning, som står i strid med gemenskapens konkurrenslagstiftning, och att det bör vidtas åtgärder i detta sammanhang?

Om så är fallet: Vad avser kommissionen att göra med tanke på byggbranschen? På vilket sätt kommer de drabbade parterna att få ersättning?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

Kommissionen känner till fallen av (påstådda) bedrägerier och prisöverenskommelser på byggmarknaden. Nederländerna via den nationella konkurrensmyndigheten (NMa) och media. Kommissionen har också hört påståendena om att företag även från andra länder är inblandade på den nederländska marknaden och att nederländska företag är inblandade på utländska marknader.

Vid fall av prisöverenskommelser som bryter mot artikel 81 i EG-fördraget kan antingen kommissionen eller de nationella myndigheterna behandla ärendet. De nationella myndigheterna kan också agera på grundval av inhemsk lagstiftning, till och med när handeln mellan medlemsstaterna påverkas.

NMa undersöker ett antal av dessa fall och håller kommissionen regelbundet informerad om detta.

När kommissionen har tillförlitlig information om en kartell med ett betydande inslag av handel mellan medlemsstaterna kommer den att agera själv eller se till att en nationell myndighet gör det.

I gemenskapens lagstiftning föreskrivs inte någon kompensation för parter som skadats av karteller. Både privata och offentliga parter kan dock väcka talan vid domstol mot de som står bakom prisöverenskommelserna på grundval av det egna landets regler. Kommissionen uppmuntrar parterna att göra så eftersom det är ett annat sätt att se till att gemenskapens konkurrensregler respekteras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2073/03

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(24 juni 2003)

Ämne: Handikappbidrag

Som svar på en tidigare fråga, P-3184/02(1), förklarade kommissionsledamoten Anna Diamantopoulou att kommissionen överväger att lägga fram ett lagförslag som ändrar förordning (EEG) 1408/71(2) och i synnerhet bilaga IIa. Detta skulle ske under våren 2003.

Kan kommissionen upplysa mig om detta förslag behandlats och vilket resultat man kommit fram till? Vart kan min valkrets vända sig för att få information om de framsteg som uppnåtts?

(1) EGT C 242 E, 9.10.2003, s. 48.

(2) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(8 juli 2003)

Kommissionen har utarbetat ett lagförslag som innehåller flera ändringar av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, inklusive dess bilaga IIa. Ett av syftena med förslaget är att stryka sådana förmåner från bilagan som inte uppfyller kriterierna för särskilda och icke avgiftsfinansierade förmåner enligt EG-domstolens definition. Förslaget väntas bli antaget av kommissionen i juli 2003 och därefter läggas fram för rådet och parlamentet.

När förslaget väl har antagits kommer det att offentliggöras i EUT, som finns tillgänglig i pappersform och på nätet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1644/03

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(16 maj 2003)

Ämne: Handikapparkering i EU

Kan kommissionen redogöra för bestämmelserna om det europeiska handikapptillståndet? Vilka exakta regler gäller för användningen? Var kan enskilda med handikapptillstånd parkera? Finns det några restriktioner om hur parkeringstillstånden får användas?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 juni 2003)

Gemenskapsmodellen för parkeringskort för funktionshindrade har successivt införts i EU enligt rådets rekommendation 98/376/EG av den 4 juni 1998 om parkeringstillstånd för personer med funktionshinder(1).

I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen bekräftade rekommendationen att medlemsstaterna i fortsättningen själva ska vara ansvariga för fastställandet av villkoren för beviljande av parkeringskort. I artikel 1 i rådets rekommendation fastställs således att medlemsstaterna bör upprätta ett parkeringskort enligt respektive nationella bestämmelser, enligt den enhetliga gemenskapsmall som beskrivs i bilagan till rådets rekommendation.

Det framgår tydligt i rekommendationen att medlemsstaterna själva är ansvariga för utfärdandet av korten och dessa nationella myndigheter är bäst placerade för att ge användarna information om hur korten skall användas.

När kortet används ska det normalt placeras längst fram i fordonet på så sätt att enbart framsidan är väl synlig för kontroller.

Med det nya kortet behöver användarna enbart fylla i personliga uppgifter på baksidan och inte på framsidan. Detta tillmötesgår önskemålen från de som var bekymrade över att ett sådant offentliggörande av deras namn skulle kunna hota deras personliga säkerhet.

(1) EGT L 167, 12.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1194/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Livornos utnyttjande av medlen från stödprogrammet Idrott för handikappade

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Livorno, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för att integrerera handikappade genom idrotten.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Livorno lagt fram projekt inom ramen för stödprogrammet Idrott för handikappade?

2. Har kommunen Livorno beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0860/03, E-0885/03, E-1191/03, E-1192/03,E-1193/03, E-1194/03, E-1195/03, E-1196/03, E-1197/03, E-1198/03,E-1199/03, E-1200/03, E-1201/03, E-1202/03 och E-1203/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(23 april 2003)

Kommissionen är fullt medveten om sportens stora betydelse för integrering av funktionshindrade, men den har inget särskilt program på detta område.

När det gäller en eventuell samfinansiering från Europeiska regionala utvecklingsfonden av den italienska kommun som nämns av parlamentsledamoten hänvisas denne till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-0834/03(1), E-1118/03(2), E-1119/03(3) E-1124/03 och E-1125/03(4).

(1) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 96.

(2) Se s. 160.

(3) EGT C 268 E, 7.11.2003, s. 172.

(4) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 117.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1834/03

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(2 juni 2003)

Ämne: BSE

Kan kommissionen redogöra för EU-statistik som gjorts sedan 2000 om BSE-tester av nötkreatur

a) som är mellan 30 och 36 månader gamla

b) som är mellan 27 och 30 månader gamla?

Hur många djur testades i varje medlemsstat i kategori a) och b)?

Hur många positiva testresultat fanns det i varje medlemsstat i kategori a) och b)?

Vilka kostnader har varje enskild medlemsstat haft till följd av BSE-epidemin?

Vilka har kostnaderna varit för EU?

Vilka planer finns det för en framtida politik på detta område?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(7 juli 2003)

Under 2001 och 2002 testades uppskattningsvis inom unionen 1,5 miljoner nötkreatur som var mellan 31 och 36 månader gamla och 2,9 miljoner nötkreatur som var mellan 25 och 30 månader gamla. Av dessa gav fyra prover positivt resultat. Antalet prover som har undersökts i varje medlemsstat och resultaten av dessa undersökningar anges i tabellen nedan.

Unionen har bidragit till övervakningsprogrammet som genomfördes under 2001 och 2002 med 209 miljoner euro. Cirka 90 miljoner euro har avsatts för detta ändamål för 2003. Under 20012002 gick 1 000 miljoner euro till de olika uppköpsordningarna relaterade till bovin spongiform encefalopati (BSE), såsom uppköp för destruering (247 miljoner euro), särskilda uppköpsordningar (264 miljoner euro) och program för nötkreatur äldre än 30 månader (488 miljoner euro). Omkring 420 miljoner euro gick slutligen under 20012002 till intervention inom nötköttssektorn.

Kommissionen har inga uppgifter på de finansiella kostnaderna av BSE-epidemin för varje enskild medlemsstat.

Åtgärderna för att kontrollera BSE och för att skydda konsumenternas hälsa ses över kontinuerligt utifrån nya vetenskapliga rön, utveckling av nya kontrollmetoder och resultatet av kontroller. Kommissionen kommer att lägga fram lämpliga förslag på grundval av dessa uppgifter.

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA P-1648/03

från Kathleen Van Brempt (PSE) till kommissionen

(12 maj 2003)

Ämne: Transportmedlet Segway

Nyligen introducerades ett nytt transportmedel, den s.k. Segway, i Europa. Segway är en elektrisk skoter med två parallella hjul, som man stående kan färdas med på trottoarerna. I Belgien har det hittills inte saknats uppmärksamhet för detta nya transportmedel. Även i Förenta staterna gjorde företaget succé tack vare en väl samordnad taktik inriktad på medierna, som haussade upp Segway stort. I Förenta staterna har det nu emellertid visat sig att Segway även lett till ett antal olyckor. I staden San Francisco har denna typ av transportmedel redan förbjudits. Utöver San Francisco överväger även Oakland, Santa Cruz och Sacramento att förbjuda Segway.

Hur bedömer kommissionen transportmedlet Segway?

Var skall detta fordon enligt kommissionen framföras i trafiken? På gångbanor eller på cykelbanor?

Överväger kommissionen att undersöka frågan? Om så är fallet: Överväger kommissionen ett förbud mot Segway?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 juni 2003)

Gemenskapens direktiv om typgodkännande av motorfordon, bland annat rådets direktiv 92/61/EEG av den 30 juni 1992 om typgodkännande av två- och treh juliga motorfordon(1) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/24/EG av den 18 mars 2002(2) om typgodkännande av två- och treh juliga motorfordon, gäller fordon som är avsedda för vägtrafik samt komponenter och separata tekniska enheter till sådana fordon. Såsom tillverkaren uppgivit drivs Segway, som har två hjul, med batterier och är främst avsedd för användning på trottoarer och andra områden för fotgängare, t.ex. inomhus, i parker och på allmänna platser. Den är inte avsedd att användas på vägar. Den omfattas således inte av ovannämnda gemenskapsdirektiv och inte heller av några andra gemenskapsdirektiv om typgodkännande av motorfordon.

I alla händelser har kommissionen i dagsläget inte för avsikt att föreslå några lagstiftningsåtgärder. Då transportmedlet endast kan användas för mycket korta sträckor bör frågan närmast behandlas på lokal och nationell nivå.

(1) EGT L 225, 10.8.1992.

(2) EGT L 124, 9.5.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0804/03

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(17 mars 2003)

Ämne: Regionprogram i Kalabrien

Kalabrien har, precis som andra syditalienska regioner, utarbetat olika regionprogram för perioden 20002006. Kalabrien har finansierat dessa program genom programreserven och har efter mycket om och men dragit upp riktlinjerna för genomförandet.

I dessa riktlinjer har regionen dock ändrat beräkningarna i programreserven, vilket har försvårat arbetet för de institutionella aktörer som är ansvariga för regionprogrammen. Detta innebär att de stora förväntningar som har ställts på regionprogrammen kommer på skam. Det finns nu även allvarliga risker för att programmedlen automatiskt kommer att dras in.

Vilka åtgärder tänker kommissionen mot denna bakgrund vidta för att reda ut situationen och för att förhindra att regionprogrammen i Kalabrien går miste om sina anslag, vilket kommer att leda till att de blir ett fiasko?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(22 april 2003)

Enligt gällande lagstiftning övervakar kommissionen kontinuerligt hur åtgärderna fortskrider och påminner regelbundet medlemsstaterna om hur viktigt det är att genomföra dem i tillfredsställande takt och om de ekonomiska konsekvenserna om de blir försenade.

I likhet med vad som redan sagts i kommissionens svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga nummer E-3891/02(1), beslutade kommissionen i samarbete med de nationella myndigheterna om punktinsatser med övervakning och uppföljning av det regionala operativa programmet för Kalabrien för att finna orsakerna till det försenade genomförandet av de berörda åtgärderna.

På detta sätt har kommissionen kunnat konstatera vissa hinder som stoppade verksamheten och därmed hitta de lämpligaste lösningarna för att sätta igång den operativa verksamheten och genomföra programmet.

När det gäller integrerade regionala projekt, har kommissionen kommit fram till att förseningarna huvudsakligen beror på två saker, nämligen förvaltningen av en ny och innovativ process för att genomföra dessa åtgärder och de komplexa förfaranden som regionen använder.

För att på ett konkret sätt hjälpa regionen Kalabrien med förvaltningen av processen beslutade övervakningskommittén för gemenskapens stödramar för Italiens mål 1-område att den 11 mars 2003 arrangera möten mellan de olika parterna i de integrerade regionala projekten och att förbättra systemåtgärderna och det tekniska stödet för att genomföra de integrerade regionala projekten.

För att förenkla förfarandena utarbetade förvaltningsmyndigheten för programmet nya riktlinjer med en förteckning och en karta över de integrerade regionala projekten, tillgänglig finansiering, den regionala fördelning av anslagen, förvaltningsorganens sammansättning, översikter över fysisk och icke-fysisk infrastruktur och stöd avsett för integrerade regionala projekt samt hur man får tillgång till resurserna inom Europeiska socialfonden.

(1) EGT C 161 E, 10.7.2003, s. 162.