ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3440/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Bortförande av två flickor till Libyen

I den italienska pressen har nyligen stått att läsa berättelsen om Anisa och Amira, döttrar till två kvinnor, Antonia Bartoli och Barbara De Dominicis, och till en libyer, Abubaker al Sherif. År 1996 förde mannen, som sade sig vara politisk flykting, bort de två flickorna. Efter en serie hänvändelser till libysk domstol, enligt detta lands lag, erkändes vårdnadsrätt till den utländska biologiska modern, på villkor att hon bor i Libyen. Den 21 juni, efter överklagande av fadern, bekräftades att modern har vårdnadsrätten. Idag gömmer sig Abubaker al Sherif i Libyen tillsammans med de två flickorna.

Därför frågar jag kommissionen om den inte anser det lämpligt att vända sig till de libyska myndigheterna för att begära att utredningen bedrivs med större kraft för att gripa fadern och överlämna de båda flickorna till mödrarna i enlighet med libysk lag?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(7 december 1998)

Eftersom kommissionen inte har något avtal med Libyen, har den inte tillgång till någon förstahandsinformation beträffande de omständigheter som parlamentsledamoten hänvisar till.

Kommissionen har ingen behörighet i det ärende som frågan gäller utan det åligger de ansvariga nationella och konsulära myndigheterna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 289 , 11/10/1999 s. 0054



SKRIFTLIG FRÅGA E-3510/98 från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (25 november 1998) Angående: Kontroll och besiktning på livsmedels-, veterinär- och växtskyddsområdet Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, och Ekonomiska och sociala kommittén om kontroll och besiktning på livsmedels-, veterinär- och växtskyddsområdet (KOM(98) 0032 slutlig). Frågan ställs även mot bakgrund av de förhandlingar som hållits i WTO för att skapa jämvikt i frihandeln på internationell nivå. Kan kommissionen, bland annat med hänsyn till hygientekniska och säkerhetsmässiga aspekter, så aktivt som möjligt verka för att Europeiska unionens kontrollpolitik bibehålls och accepteras av det internationella samfundet i syfte att på detta sätt bemöta problemen i samband med liberaliseringen av handeln på livsmedels-, veterinär- och växtskyddsområdet? Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar (22 december 1998) Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten om att den gör allt för att bibehålla gemenskapens kontrollpolitik när det gäller livsmedelshygien både inom den veterinära och den fytosanitära sektorn, bl.a. genom en förstärkning av de inspektioner och kontroller som Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor utför i tredje land och i medlemsstaterna. Dessutom verkar den för att få denna kontrollpolitik accepterad i alla berörda internationella instanser. I sin egenskap av talesman för gemenskapen i kommittén för sanitära och fytosanitära frågor i Världshandelsorganisationen presenterar, förklarar och försvarar kommissionen på internationell nivå gemenskapens sanitära och fytosanitära politik och detta i syfte att bibehålla en hög skyddsnivå samtidigt som de restriktiva effekterna på den internationella handeln minskas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4007/98

från Frank Vanhecke (NI) till kommissionen

(5 januari 1999)

Angående: Uteblivna tulltäkter i Antwerpens hamn

Tullen i Antwerpen borde enligt föreskrifterna ha 1 600 anställda men det fattas 400 för dem. Detta leder till ett inkomstbortfall, i synnerhet i fråga om uppbörd av importpålagor till Europa. Så här har det fortgått redan i ett antal år.

Känner Europeiska kommissionen till hurdant läget är?

Finns det några uppskattningar om hur stora belopp de uteblivna tullintäkterna uppgår till?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 mars 1999)

Tullar utgör traditionella egna medel i gemenskapernas budget och uppbärs av medlemsstaterna i enlighet med de bestämmelser som följer av den nationella lagstiftningen och förvaltningen efter anpassning, i förekommande fall, till gemenskapslagstiftningens krav. Medlemsstaterna behåller 10 % av det tullbelopp som skall betalas för att täcka uppbördskostnaderna.

Varje medlemsstat har således befogenhet att organisera sin egen tullförvaltning och beräkna hur stor personal som behövs för att på ett effektivt sätt uppbära de egna medlen. På samma sätt är medlemsstaterna skyldiga att genomföra kontroller och undersökningar av hur uppbördssystemet fungerar på sitt respektive territorium. I sin egenskap av utanordnare av intäkterna genomför kommissionen för sin del, utöver de kontroller som genomförs av medlemsstaterna, egna kontroller, inbegripet inspektioner på platsen.

Kommissionen har inte tillgång till sådan information som ger den anledning att dra slutsatsen att uppbörden av egna medel har brustit på grund av personalbrist vid tullen i Antwerpens hamn. Om parlamentsledamoten däremot har tillgång till sådana uppgifter som ger anledning till misstankar om att så skulle vara fallet, ombeds han att överlämna dessa till kommissionen, som därefter kommer att undersöka ärendet om det visar sig nödvändigt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3652/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: Agenda 2000 om oljeväxter

Med referens till förslagen i Agenda 2000 om oljeväxter,

1. Anser inte kommissionen att världsmarknadens villkor inte längre är sådana att de berättigar de föreslagna åtgärderna?

2. Anser inte kommissionen att USA godtyckligt brutit mot avtalet genom att de i själva verket inte avbrutit stödåtgärderna för oljeväxter inom ramen för den nya jordbrukspolitiken Fair ACT?

3. Med anledning av den amerikanska försumligheten, skulle inte kommissionen anse det vara lämpligt att omförhandla BlairHouse-avtalen?

4. Anser inte kommissionen att gemenskapens jordbrukssektor har ett behov av att utveckla alternativa grödor till spannmål, och i och med detta återkräva rätten till att delta i utvidgningen av marknaden för oljor och proteiner, såväl inom EU som på tredje lands marknader?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 januari 1999)

Beträffande de förslag inom ramen för Agenda 2000 som gäller oljehaltiga grödor anser kommissionen inte att villkoren på marknaden har förändrats i sådan utsträckning att det är nödvändigt att ändra förslaget. Faktum är att marknadspriset på oljehaltiga grödor ligger en bra bit under referenspriset på 196,8 euro per ton.

Den amerikanska jordbrukspolitiken har förändrats genom Fair Trade Act och det är endast Världshandelsorganisationen (WTO) som har befogenhet att avgöra huruvida den nya politiken är förenlig med de bestämmelser som är resultatet av Uruguay-rundan.

Beträffande målsättningen att göra det möjligt för producenterna i gemenskapen att få del av den förväntade utvidgningen av marknaden instämmer kommissionen med frågeställaren. I Agenda 2000 tar denna målsättning sig uttryck i att samma stödbelopp beviljas oljehaltiga grödor och andra jordbruksväxter som spannmål och även för arealuttag, vilket gör att det nuvarande särskilda stödet till oljehaltiga grödor inte längre skiljer sig från andra stöd. Därför behöver de bestämmelser som antagits inom ramen för ordningen för jordbruksväxter i enlighet med Blair House-avtalet inte längre tillämpas och därmed hävs de begränsningar som producenterna ålagts. Gemenskapens jordbrukssektor kommer således att kunna delta fullt ut i utvecklingen på marknaden för oljehaltiga grödor och vegetabiliska oljor.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2919/98

från Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(18 september 1998)

Angående: Privatisering av mjölkcentralen i Rom

Kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande mot den italienska staten och staden Rom i samband med försäljningen av mjölkcentralen i Rom. Är kommissionen medveten om vilka skador för konsumenterna och mjölkproducenterna som detta har gett upphov till?

Känner kommissionen till beslutet om att sänka literpriset på den mjölk som köpts från producenterna till 40 ITL och samtidigt höja försäljningspriset på mjölk till 100 ITL per liter?

Anser kommissionen inte att dessa initiativ bryter mot de europeiska konkurrensbestämmelserna?

Vilka uppgifter har staden Rom tillhandahållit kommissionen om privatiseringen av mjölkcentralen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 oktober 1998)

Kommissionen kände inte till de uppgifter som parlamentsledamoten nämner, att priserna till mjölkproducenterna har sänkts och att försäljningspriset för konsumenterna har höjts.

För närvarande analyserar kommissionen de anmärkningar som staden Rom gjort. Mot bakgrund av denna analys och eventuella analyser som tredje part eller andra medlemsstater lämnar in kommer kommissionen att fatta ett slutgiltigt beslut om stöden i fråga i enlighet med förfarandet i artikel 93.2 i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3084/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Lån från Europeiska investeringsbanken (EIB) till SONAE Investimentos SGPS SA

Publikationen EIB Information (1-1198 nr 96, ISSN 0268-2147) innehåller uppgifter om de lån som EIB har beviljat Portugal under 1997.

På listan över avtal som ingåtts under detta år med portugisiska företag och institutioner förekommer ett lån på 50,3 miljoner ecu (drygt 10 miljarder escudos) till SONAE Investimentos SGPS SA, en av de ekonomiskt och finansiellt sett starkaste företagsgrupperna med säte i Portugal. Av informationen från EIB framgår det att detta lån var avsett för uppförandet av ett köpcentrum i Porto.

EIB-lån beviljas ofta till lägre räntesatser och kostnaderna för detta bärs av gemenskapsbudgeten, dvs. tas ur skattebetalarnas fickor.

Det finansierade projektet hör till en av den gemensamma ekonomins mest lönsamma sektorer och den grupp för vilken lånet har beviljats kan inte på något sätt kan betraktas som ett "litet eller medelstort företag". EIB:s beslut grundar sig förmodligen på det faktum att SONAE-projektet har understötts av den portugisiska regeringen.

1. Kan kommissionen ange hur det är möjligt att motivera att ett EIB-lån beviljas en ekonomisk och finansiell grupp som är fullt kapabel att uppfylla de kontraktsvillkor som ställs av en kommersiell bank?

2. Fick SONAE:s ansökan om finansiering för uppförandet av ett köpcentrum i Porto något stöd från den portugisiska regeringen?

3. Anser kommissionen att det beviljade lånet ligger inom ramen för EU:s mål till vilka det är EIB:s uppgift att bidra?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Lånet beviljades enligt Europeiska investeringsbankens (EIB) normala förfaranden, vilket inbegriper att inhämta åsikten från den medlemsstat i vilken projektet kommer att genomföras. Låneräntan grundades på finansieringskostnaden plus en liten marginal för att täcka rörelsekostnaderna. Gemenskapen subventionerar inte lånet och ställer inte heller några budgetmedel till förfogande.

Enligt den information som EIB har ställt till kommissionens förfogande är de två köpcentrum som samfinansierats av EIB belägna i mål 1-områden. Regional utveckling är en av de högst prioriterade uppgifterna för EIB (artikel 198e a i EG-fördraget). Projektet har dessutom positiva direkta sysselsättningseffekter (motsvarande 5 000 heltidsarbeten förväntas skapas i de två köpcentrumen). Projektet kommer att bidra till moderniseringen av detaljhandelssektorn i Portugal, vilken för närvarande ligger efter de mer mogna marknaderna. Den nya infrastrukturen kommer att uppfylla de höga krav som specialiserade detaljister kräver när de går in på nya marknader, vilket således innebär ett stöd för politiken för den inre marknaden. Genom att stärka konkurrensen kommer köpcentrumen att underlätta tillgången till internationellt tillgängliga varor till konkurrenskraftiga priser, till gagn för konsumenterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3999/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(5 januari 1999)

Angående: Verksamheten vid Cedefop

Sedan 1995 ligger Cedefop i Grekland. Parallellt med verksamheten där verkar även en filial i Bryssel.

Kommissionen tillfrågas:

1. Hur många fast anställda tjänstemän arbetar vid centrumet i Thessaloniki och hur många vid filialen i Bryssel?

2. Hur stor är kostnaden för verksamheten (löner, publikationer, underhåll av byggnader, etc.) dels vid centrumet i Thessaloniki, dels vid filialen?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(8 mars 1999)

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop)sedan 1991 har ett informationskontor i Bryssel. Detta kontor utgör dessutom en viktig förbindelselänk med alla gemenskapsinstitutioner och centrumets partner på europeisk nivå (t.ex. arbetsmarknadens parter). Med en expert på plats blir det möjligt att på lämpligt sätt representera centrumet inom en lång rad verksamhetsområden på europeisk nivå. Det blir även möjligt att delta i olika slags verksamhet.

1. Kontoret i Bryssel sysselsätter för närvarande tre tjänstemän, dvs. en A5 (expert som har hand om representationen av centrumet och monografier om systemen för yrkesutbildning i medlemsstaterna), en B1 och en C1. De roterar vart tredje år. De tre personerna utgör 3 % av det totala antalet anställda (97) vid centrumet (tjänstemän (27), tillfälligt anställda, hjälppersonal, lokalanställda och utsända nationella experter).

2. De årliga driftkostnaderna för kontoret i Bryssel uppgår till 259 800 euro (fördelat på löner (246 800 euro), lokaler, värme, elektricitet och vatten (3 000 euro) och telefon, fax, etc. (10 000 euro). Centrumets totala årliga budget för 1998 uppgår till 13,3 miljoner euro (fördelat på a) personalkostnader (6,5 miljoner euro), b) administrativa kostnader för byggnader, infrastruktur etc. (1,4 miljoner euro) och c) driftkostnader för dokumentation, spridning, projekt etc. (5,4 miljoner euro).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3082/98

från José Pomés Ruiz (PPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Tillämpning av rådets förordning (EEG) 3696/93

Med tanke på betydelsen av rådets förordning (EEG) 3696/93(1), som innebär en harmonisering av kriterierna för den statistiska indelningen av produkter efter näringsgren (CPA) inom EU, skulle jag vilja veta följande:

I vilken utsträckning tillämpas denna förordning av de olika medlemsstaterna?

Har kommissionen beslutat om något slags uppföljning eller kontroll av att förordningen faktiskt tillämpas?

Har kommissionen fått kännedom om att några brott mot förordningens bestämmelser skulle ha begåtts i medlemsstaterna? Vilka påföljder har detta i så fall lett till?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(24 november 1998)

I rådets förordning (EEG) 3696/93 av den 29 oktober 1993 om den statistiska indelningen av produkter efter näringsgren (CPA) inom Europeiska gemenskapen, ändrad genom kommissionens förordning (EG) 1232/98(2), fastställdes ett ramprogram som skall se till att klassificeringen är jämförbar mellan medlemsstater och gemenskapen och främja nationell statistik och gemenskapsstatistik.

I och med förordningen medges att medlemsstater som så önskar kan använda en nationell klassificering som härrör från CPA. Nio medlemsstater (Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Nederländerna, Österrike, Portugal, Finland och Sverige) har utvecklat nationella produktindelningar kopplade till CPA. Sex medlemsstater (Belgien, Danmark, Grekland, Irland, Luxemburg och Storbritannien) ansvarar för att tillämpningen inom branscherna är harmoniserad med CPA.

Kommissionen övervakar utvecklingen genom Kommittén för ett statistiskt program (SPC) som upprättades genom artikel 4 i förordningen. Ytterligare en granskning planeras under 1999 som ett led i förfarandet för nästa uppdatering av CPA år 2002.

(1) EGT L 342, 31.12.1993, s. 1.

(2) EGT L 177, 22.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3679/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Textilier tillverkade av hampafibrer i Europa

Den grekiska polisen har nyligen börjat ingripa mot en mängd affärer som säljer kläder och andra textilprodukter tillverkade av hampafibrer (cannabis sativa), produkter som vanligen importeras från andra länder än EU, där de säljs fritt och utan några ingripanden.

Kommissionen tillfrågas:

1. Finns det några uppgifter som tyder på att dessa produkter på något sätt kan leda till ökat bruk eller ökat beroende av narkotika?

2. Om så är fallet, vad avser kommissionen att göra för att förbjuda handeln med dem i Tyskland, Danmark, Storbritannien och andra länder inom EU?

3. Om så inte är fallet, hur avser kommissionen att ingripa så att handeln med dem inte förhindras i Grekland? Skulle den kunna stödja tillverkningen av textilier gjorda av hampafibrer i Grekland?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3577/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(1 december 1998)

Angående: Ökad kontingent för bilimport från Japan

Inom ramen för EU:s och Japans överenskommelse från 1991 om EU:s importrestriktioner för japanska bilar kom förhandlarna från Europeiska kommissionen och det japanska departementet för utrikeshandel och industri i måndags eftermiddag överens om den definitiva kontingenten för år 1998. I enlighet med denna överenskommelse kan Japan exportera högst 1 190 000 bilar till den gemensamma marknaden, vilket innebär en ökning med cirka 23 000 bilar.

Har kommissionen bedömt vilka konsekvenser denna ökning kan få för den gemensamma bilsektorn? Planeras det någon motprestation som gynnar andra av gemenskapens näringsgrenar?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(8 februari 1999)

Det avtal som slöts i juli 1991 mellan gemenskapen och Japan när det gäller motorfordon ("punkter om vilka samförstånd råder mellan medlemsstaterna") föreskriver att Japan under en övergångsperiod fram till den 31 december 1999 skall övervaka exporten till gemenskapen och de fem medlemsstater som tidigare hade importrestriktioner (Spanien, Portugal, Frankrike, Italien och Förenade kungariket).

Den viktigaste målsättningen med en sådan övergångsperiod är att gemenskapens tillverkare får en klart avgränsad period att vidta nödvändiga anpassningsåtgärder för att bli konkurrenskraftiga på internationell nivå, medan man efter hand öppnar de marknader, för japansk export, där restriktioner tidigare rått. Detta successiva öppnande hänger naturligtvis samman med utvecklingen av efterfrågan på bilar på dessa marknader. Det är därför som de grundläggande principerna när det gäller samförståndspunkterna är baserade på prognoser för den japanska exporten, som i sin tur hänger samman med prognoserna för den allmänna efterfrågan på bilar.

Dessa prognoser skall utarbetas två gånger om året genom samråd mellan kommissionen och Japans regering. Vid detta samråd skall marknadsutvecklingen beaktas. De senaste överläggningarna ägde rum den 12 oktober 1998. Eftersom den verkliga efterfrågan 1998, både i Spanien och i gemenskapen som helhet, var större än vad man antog från början reviderades efterfråge- och exportprognoserna i enlighet med detta.

Därför är skillnaden på 23 000 bilar mellan den första prognosen i mars 1998 och den reviderade prognosen i oktober det logiska resultatet av en ökad efterfrågan på bilar och denna ändring gjordes, liksom varje år, enligt avtalets grundläggande principer.

Denna överenskommelse består av ett separat avtal inom ramen för GATT/WTO och hänför sig enbart till bilsektorn. I själva verket har gemenskapens biltillverkare avsevärt förbättrat sin konkurrenskraft under övergångsperioden vilket också har gjort det möjligt för dem att förbättra sin ställning på den europeiska marknaden och på världsmarknaden. Detta har också ökat möjligheterna både för gemenskapens bilindustri som helhet och för leverantörer av tjänster, originalutrustning och reservdelar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3982/98

från Alan Gillis (PPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Skogar

Med beaktande av hur situationen för skogarna i Europeiska unionen allvarligt försämrats, kan kommissionen ange vilka åtgärder, andra än uppföljningsåtgärder, den föreslår för att ta itu med den allvarliga försämringen skogarnas tillstånd?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 februari 1999)

Skogens tillstånd är resultatet av en rad sammanhängande faktorer, varav några är orsakade av människan och andra naturliga, biotiska eller abiotiska. Vissa faktorer kan ha påverkats av olika principer för skogsförvaltning eller av skyddsåtgärder, medan andra beror på åtgärder i samband med förbättringar av luftkvaliteten. Dessutom beror tillståndet på naturliga faktorer som extrema väderleksförhållanden i form av torka, ovanligt kalla vintrar och varma somrar som inte kan påverkas av människan.

En hållbar skogsförvaltning måste i enlighet med subsidiaritetsprincipen genomföras med nationella eller regionala program. Kommissionens förslag om landsbygdens utveckling i samband med Agenda 2000 innehåller en god grund för att stödja medlemsstaterna i deras ansträngningar för att främja hållbar skogsförvaltning.

Skogsbränder är det största hotet mot Europas skogar. Gemenskapen delfinansierar för närvarande åtgärder för att förebygga skogsbränder inom ramen för landbygdsutvecklingspolitiken och genom särskilda gemenskapsåtgärder för att skydda skogar mot bränder.

Skydd av skogar mot luftföroreningar kan endast tillförsäkras genom upprepade insatser för att förbättra luftkvaliteten. Direktiv 96/62/EG om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten(1) innehåller en gemenskapsstrategi för detta. Det första förslaget till detaljlagstiftning enligt dessa rambestämmelser innehåller gränsvärden för svaveldioxid och kväveoxider i luften, särskilt för att skydda mot direkta effekter på växtligheten och ekosystemen. Enligt de föreslagna direktiven om stora förbränningsanläggningar(2) kommer även lösningsmedel och svavel i flytande bränslen att inverka positivt på luftkvaliteten. I Femte miljöhandlingsprogrammet fastställs målet att kritiska belastningsgränser för vissa föroreningar som bidrar till försurningen aldrig skall överskridas. Även om det inte inom snar framtid är möjligt att uppnå detta mål i hela gemenskapen har stora framsteg redan gjorts. Kommissionen håller just på att avsluta ett förslag till att fastställa nationella utsläppstak för vissa föroreningar i syfte att år 2010 ha halverat resterande överskridande av nivåerna. Gemenskapens program för att skydda skogar mot luftföroreningar omfattar utöver, övervakningsverksamheten, erfarenheter på området för att förbättra kunskapen om konsekvenserna av luftföroreningar för skogarna och för att hitta metoder för att återställa skadade skogar.

Parlamentsledamoten kan få ytterligare information via kommissionens meddelande av den 18 november 1998 om en skogsbruksstrategi för Europeiska unionen(3).

(1) EGT L 296, 21.11.1996.

(2) EGT C 300, 29.9.1998.

(3) KOM(98) 649 slutlig.