ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1647/99

från John Bowis (PPE-DE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Flygplats skadar särskilt skyddsområde

Är kommissionen medveten om att förslaget att utöka start- och landningsbanan vid flygplatsen i Derry så att den sträcker sig in i Lough Foyle, vilket till 75 % kommer att finansieras med

gemenskapsmedel, kommer att skada ett särskilt skyddsområde? Känner kommissionen till de ekonomiska bedömningar på vilka projektet baseras? Vilka åtgärder kommer den att vidta för att säkerställa att projekt som utgör ett hot mot miljön inte finansieras med EU-medel?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(22 november 1999)

Kommissionen är inte medveten om att förslaget att utöka start- och landningsbanan så att den sträcker sig in i Lough Foyle kommer att skada ett område som Förenade kungariket klassificerat som särskilt skyddsområde enligt artikel 4 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1).

Kommissionen känner till att det har gjorts en ekonomisk bedömning, men i enlighet med subsidiaritetsprincipen är det de nationella myndigheterna, dvs. i detta fall Nordirlands miljöministerium, som svarar för att utvärdera de olika element som ingår i denna bedömning.

De regler som gäller för skyddet av Lough Foyle anges i artikel 6.26.4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2). Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av detta område, men som kan påverka området på ett betydande sätt, skall därför bedömas på lämpligt sätt med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området.

Eftersom parlamentsledamoten hävdar att förslaget att bygga ut start- och landningsbanan kommer att skada ett särskilt skyddsområde vore kommissionen tacksam om han skulle kunna lämna närmare upplysningar om på vilket sätt och i vilken utsträckning fåglarna och deras livsmiljöer hotas, så att kommissionen kan undersöka fallet ordentligt tillsammans med Förenade kungarikets myndigheter.

Vad gäller den eventuella finansieringen av projektet med gemenskapsmedel krävs det enligt rådets förordning (EEG) nr 2081/93 av den 20 juli 1993 om ändring av förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet samt om samordning av deras verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamheter(3) att åtgärder som samfinansieras av strukturfonderna är förenliga med gemenskapens miljöpolitik.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.

(3) EGT L 193, 31.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2466/99

från Daniela Raschhofer (NI) till rådet

(16 december 1999)

Ämne: Resor till Europaparlamentets plenarsammanträden i Strasbourg

En gång i månaden sammanträder Europaparlamentet i Strasbourg. I samband med detta är det nödvändigt för otaliga tjänstemän och övriga anställda att resa till Strasbourg, både från Bryssel och från Luxemburg. En stor del av dessa tjänsteresor görs i privata personbilar. I detta sammanhang vill jag ställa följande frågor:

- Hur många medarbetare reser sammanlagt varje månad från Bryssel respektive Luxemburg till Strasbourg?

- Hur många av dessa reser med personbilar?

- Hur stora är de sammanlagda kostnader (inbegripet övernattningar, måltider osv.) som förorsakas av flyttningen till Strasbourg?

- Finns det anteckningar om, eller är det känt, huruvida och hur ofta det under dessa resor sker trafikolyckor där rådets medarbetare är inblandade?

- Känner man till om trafikolyckor under dessa resor redan krävt svårt skadade eller döda?

- Finns det anteckningar om kostnader på grund av olycksfall?

- Avviker olycksfallsstatistiken för dagarna för dit- respektive avresa från statistiken för övriga dagar?

Svar

(16 mars 2000)

Den ärade parlamentsledamotens frågor om tjänstemännens resor till Europaparlamentets plenarsammanträden i Strasbourg lämnas nedan.

Varje månad då plenarsammanträden äger rum i Strasbourg reser ca 21 tjänstemän till Strasbourg från Bryssel. Av dessa använder sig ca 10 av bil. De sammanlagda kostnaderna för traktamenten uppgår i genomsnitt till 13 285 euro per plenarsammanträdesmånad.

Hitintills har rådet inte fått kännedom om att någon av dessa personer varit inblandad i en trafikolycka vid dessa resor.

Rådet vill för övrigt göra den ärade parlamentsledamoten uppmärksam på att medlemmarna i rådets arbetsgrupp för allmänna frågor regelbundet reser från Bryssel till Europaparlamentets plenarmöten i Strasbourg.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2584/99

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: BSE-agens i kött- och benmjöl

Enligt ett reportage på tyskspråkig TV i Schweiz den 26 augusti 1999 har man i Schweiz ända fram till slutet av 1997 inte efterlevt EU:s bestämmelser om destruering av alla former av BSE-agens i samband med produktion av kött- och benmjöl.

Av reportaget framgår det att de schweiziska producenterna vid detta tillfälle rent tekniskt inte kunde värma upp benmjölet enligt bestämmelserna, dvs. under ett tryck på 3 bar till 133° C i 20 minuter. Trots det utfärdades officiella exportdokument, vilket ledde till att tusentals ton kött- och benmjöl exporterades från Schweiz till unionens territorium.

1. Känner kommissionen till detta fall?

2. Har kommissionen kontrollerat benmjöl som importerats från Schweiz? Vilka resultat har den i så fall kommit fram till?

3. Till vilka av unionens medlemsstater importerades schweiziskt kött- och benmjöl fram till 1997?

4. Vet man hur detta benmjöl har kommit in i livsmedelskedjan?

5. Har kommissionen vidtagit åtgärder mot ytterligare import av kött- och benmjöl från Schweiz?

6. Känner kommissionen till flera fall av denna typ?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

Kommissionen känner inte till de förhållanden som frågeställaren beskriver och tänker kontakta de behöriga schweiziska myndigheterna för att få mera information. Kommissionen kommer att kontakta frågeställaren så snart informationen har kommit.

Allmänt sett följer de schweiziska hälsovårdsmyndigheterna förändringarna i EU:s regelverk mycket noga och införlivar vissa av medlemsstaternas beslut i sina egna bestämmelser. Från och med maj 1996 har Schweiz således i sitt eget regelverk infört föreskrifter som motsvarar dem i kommissionens beslut 96/449/EG av den 18 juli 1996 om godkännande av alternativa värmebehandlingssystem för bearbetning av animaliskt avfall i syfte att inaktivera smittämnen av spongiform encefalopati(1) (som nu har ersatts av rådets beslut 1999/534/EG av den 19 juli 1999 om åtgärder för bearbetning av visst animaliskt avfall till skydd mot transmissibel spongiform encefalopati och om ändring av kommissionens beslut 97/735/EG(2)), där minimikrav fastställdes för bearbetningen av djuravfall i avfallsanläggningar (133° C, 20 minuter, 3 bar).

Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor har genomfört inspektioner för att bedöma de schweiziska myndigheternas åtgärder för att utradera BSE i Schweiz. Inspektionerna har inte lett till att man upptäckt några brister i förhållande till EU:s regelverk när det gäller att bearbeta djuravfall.

All information i inspektionsrapporterna finns tillgänglig för allmänheten på följande Internetadress: http://europa.eu.int/comm/dg24/health/vi/index_en.html.

(1) EGT L 184, 24.7.1996.

(2) EGT L 204, 4.8.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2786/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Broras på Attika-vägen vid Markopoulon

Broraset nyligen på den bro som är under konstruktion på Attika-vägen, vilket ledde till två vägarbetares död och tio skadade, har gett upphov till allvarlig oro om hur arbetena genomförs och hur säkra de är för allmänheten. Mot bakgrund av att åtminstone de arbeten som finansieras av EU måste ske med största möjliga omsorg, övervakning och insyn, är det kommissionens uppgift att se till att olyckan utreds och att inte tillåta att fallet förblir olöst. En del experter har redan ställt vissa allvarliga frågor i syfte att finna anledningen till olyckan, men även för att kunna förutse framtida olyckor av samma eller större omfattning.

1. Har man i de förberedande studierna beaktat markförhållandena på anläggningsplatsen?

2. Har den obligatoriska kontrollen av trägjutformen gjorts, och om så är fallet, har resultatet tillämpats i praktiken?

3. Gjordes det någon omvärdering av trägjutformen och av metoden för brobygget efter jordbävningen den 7 september 1999?

4. Oavsett studier och kontroller, var byggnadsställningarna tillräckligt väl hopkopplade?

5. Höll man tillräcklig uppsikt från övervakningstornet?

6. Vad var enligt övervakningstornet anledningen till att bron rasade?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(28 februari 2000)

Kommissionen saknar uppgifter om punkterna 16 i parlamentsledamotens fråga. Punkterna kan hänföras till avtalsförhållanden mellan den grekiska staten, konkret ministeriet för offentliga arbeten, och de entreprenadföretag som enligt gällande avtal svarar för byggandet av vägen StavrosElefsina.

Kommissionen har anmodat de grekiska myndigheterna att inkomma med slutrapporten från den undersökningskommission som de tillsatt för att undersöka orsakerna till olyckan. Om

undersökningskommissionens slutsatser visar att gemenskapens medel har utnyttjats på ett felaktigt sätt, kommer kommissionen att kräva åtbetalning av medlen. Beträffande eventuella åtgärder för att undvika sådana olyckor i framtiden, anser kommissionen att de bör ringas in och vidtas på grundval av rapporten och undersökningskommissionens slutsatser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2129/99

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Kommissionens fiskeripolitik under nästa millenierunda

Vilken politik kommer kommissionen att föra under nästa millenierunda när det gäller den gemensamma fiskeripolitiken?

Vissa av WTO-medlemsstaterna och vissa icke-statliga organisationer har kritiserat den gemensamma fiskeripolitiken. Har kommissionen tagit fram en förhandlingsstrategi för att bemöta denna kritik?

Är kommissionen beredd att hålla fast vid och följa en strategi som pekar ut de positiva effekter som den gemensamma fiskeripolitiken har på förvaltningen av fiskstammen och på den ekonomiska utvecklingen i vissa utvecklingsländer?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

Trots att WTO:s tredje ministerkonferens i Seattle misslyckades med att fastställa tidsplanen för förhandlingarna och vilka frågor som skall tas upp till behandling, har kommissionen börjat förbereda en eventuell förhandlingsstrategi med inriktning på ytterligare liberalisering av handeln.

I sitt meddelande EU:s strategi inför WTO:s millennierunda(1) presenterade kommissionen det som möjligen skulle kunna bli gemenskapens program för rundan. Detta skulle bl.a. inbegripa frågan om ytterligare liberalisering eller reglering på jordbruks- och tjänsteområdena, tullar på icke-jordbruksrelaterade produkter, investeringar, konkurrens, underlättande av handeln, samt förhållandet mellan handel och miljö. Resultaten på alla dessa områden bör främja och bidra till en hållbar utveckling. Detta omfattande program godkändes av rådet i dess slutsatser från den 25 oktober 1999.

Trots den osäkerhet som råder efter beslutet om att skjuta upp rundan, anser kommissionen att förhandlingarna borde omfatta flera frågor som rör fisket, bl.a. tullar, bidrag, tjänster, investeringar samt förhållandet mellan handel och miljö. I stället för att föra separata diskussioner om frågor som rör fisket ligger det snarare i gemenskapens intresse att diskutera dessa inom ramen för de allmänna förhandlingarna om alla andra icke-jordbruksrelaterade produkter, både när det gäller marknadstillträde och andra relevanta förhandlingsområden.

Gemenskapen anser att millennierundan bör göra det möjligt att beakta miljöhänsyn och ett hållbart utnyttjande av resurser på alla WTO:s förhandlingsområden, inbegripet fisket.

För att WTO skall kunna bidra positivt till upprätthållandet av en hållbar utveckling i hela världen föreslår gemenskapen att WTO-medlemmarna bör fatta beslut om att åta sig att senast vid slutet av den nya rundan säkerställa tullfritt marknadstillträde för i huvudsak alla varor som de minst utvecklade länderna exporterar(2). Detta skall även gälla för fiskeriprodukter.

(1) KOM(1999) 331 slutlig.

(2) Punkt 10 i rådets slutsatser av den 25 oktober 1999 om Förberedelse för WTO:s tredje ministerkonferens.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2509/99

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Det verkliga antalet fartyg som fiskade med drivgarn 1997

I sitt gemensamma svar av den 8 oktober 1999 på frågorna P-1537/99 och E-1561/99(1) om genomförandet av förordning (EG) 1239/98 uppger kommissionen att följande antal fartyg fiskade med drivgarn i nordöstra delen av Atlanten 1997 (sista referensåret för det stegvisa avskaffandet av drivgarn):

- Frankrike: 43 fartyg

- Irland: 30 fartyg

- Förenade kungariket: 5 fartyg.

Bortser man från Irland, för vilket det antal fartyg som uppges är så vagt att man knappast kan påstå att landet uppfyller planen för avskaffande, kan man vidare konstatera att kommissionen i sin rapport om tillämpning av gemenskapsbestämmelserna för användning av drivgarn i nordöstra Atlanten och i Medelhavet 1997 (SEC(1998) 477) lägger fram bl.a. följande uppgifter:

- Frankrike: 68 fartyg med tillstånd och 35 verksamma

- Irland: 11 fartyg

- Förenade kungariket: 5 fartyg.

Kan kommissionen, med undantag av uppgifterna för Förenade kungariket, förklara varför dessa uppgifter avviker från varandra, när kommissionens register kommer att uppdateras och vilka de slutliga siffrorna kommer att vara och varför?

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000, s. 34.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

När det gäller antalet fartyg som använde drivgarn under 1995, 1996 och 1997 har kommissionen baserat sig på de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat in och kontrollerat. Därvid insåg kommissionen att dessa inte stämde överens med det antal fartyg som inspektörerna fastställt vid de inspektions- och övervakningsinsatser som gjorts sedan 1995.

Före 1998 fanns det inga gemenskapsbestämmelser som föreskrev att medlemsstaterna skulle lämna in förteckningar över fartyg eller begränsa tillträdet genom att kräva att fartyg måste ha tillstånd för att få använda drivgarn. Under denna period kunde alltså fiskefartyg från gemenskapen använda denna typ av redskap utan några begränsningar. Det har visat sig att vissa fartyg bedrev opportunistiskt fiske efter tonfisk, men slutade sedan, i vissa fall efter endast några få fiskeresor, medan siffrorna i årsrapporten om genomförandet av gemenskapens lagstiftning när det gäller användningen av drivgarn i nordöstra Atlanten och Medelhavet avsåg identifierade fartyg.

I enlighet med svaret på parlamentsledamotens frågor P-1537/99 och E-1561/99(1), vill kommissionen betona att dess inspektörer kommer att kontrollera medlemsstaternas uppgifter för 19951997 när de gör kontrollerna enligt artikel 29 i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken(2).

(1) EGT C 170 E, 20.6.2000, s. 34.

(2) EGT L 261, 20.10.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2676/99

från Malcolm Harbour (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Statsstöd till bilindustrin

Kommissionen har uppgivit att statsstöd till bilindustrin kommer att bli förmål för en särskild utredning.

När kommer denna utredning att vara slutförd och hur kommer kommissionen att se till att bilföretag som vill starta nya fabriker i Europeiska unionen inte ställs i en sämre situation i konkurrenshänseende än om de hade accepterat erbjudanden om stöd från tredje land avsedda att locka dem att flytta ut sin verksamhet från unionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(8 februari 2000)

Kommissionen införde rambestämmelser för statligt stöd till bilindustrin 1989, med den dubbla målsättningen att säkerställa insyn i flödet av stöd och att införa en strikt disciplin för beviljandet av stöd, för att så långt som möjligt begränsa snedvridningarna av konkurrensen inom gemenskapens industri.

De gällande rambestämmelserna trädde i kraft den 1 januari 1998 och kommer att tillämpas under tre år. I rambestämmelserna föreskrivs att kommissionen vid utgången av denna period kommer att undersöka om de eventuellt skall förlängas, särskilt mot bakgrund av utvecklingen av de multisektoriella rambestämmelserna.

Kommissionen började nyligen utvärdera rambestämmelsernas framtid. En oberoende konsult har anlitats för att bistå kommissionen. Omfattande överläggningar kommer att hållas med medlemsstaterna och bilindustrin. Kommissionen torde kunna fatta ett slutligt beslut om rambestämmelsernas framtid i juli 2000.

Vad beträffar otillbörlig konkurrens från tredje land som erbjuder stödpaket för att locka industrin till omlokalisering har det på senare tid visat sig att biltillverkare när de överväger var en investering skall göras (som riktar sig mot marknaden i Västeuropa, nota bene) är alternativen antingen att investera i gemenskapen eller att starta ny verksamhet i kandidatländerna.

I Europaavtalen föreskrivs att kandidatländerna skall tillämpa gemenskapens regelverk om statligt stöd. Detta innebär att länderna är förhindrade att bevilja otillbörligt stöd till företag som vill investera i deras respektive länder. Kommissionen utreder för närvarande statligt stöd till biltillverkare i Polen, Rumänien, Ungern och Slovakien. Ett föredömligt exempel på samarbete ägde rum i år mellan Tjeckien och kommissionen, när de tjeckiska myndigheterna bedömde ett stödförslag till Skoda (ett dotterbolag inom Volkswagenkoncernen). Gemenskapsreglerna tillämpades och stödbeloppet minskades från 130 miljoner till 22 miljoner euro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2668/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Regler för tv-reklam i samband med valkampanjer

I Italien handlar en av de stora aktuella debatterna om lika möjligheter när det gäller tv-reklam i samband med valkampanjer. Redan i det kommande regionalvalet kan det bli förbjudet för såväl partier som enskilda politiker att avbryta tv-program för reklaminslag. Sådana inslag kommer enligt ett lagförslag från den italienska regeringen endast att tillåtas i de privata tv-kanalerna. I de statliga kanalerna kommer partierna i stället att få egen tid att disponera mellan olika tv-program.

Kan kommissionen ange

1. hur regleringen av valkampanjer ser ut i de övriga medlemsstaterna,

2. om det finns gemenskapsdirektiv i denna fråga,

3. vilken åsikt kommissionen har?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(29 februari 2000)

Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(1), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997(2), innehåller bestämmelser om TV-reklam, sponsring och teleköp. Dessa bestämmelser styr emellertid inte politiska sändningar eller reklaminslag av politisk karaktär, utan gäller reklaminslag av kommersiellt slag utan någon åtskillnad vad gäller tid. Kommissionen har inte fått in några klagomål om nationella bestämmelser av det slag som parlamentsledamoten nämner. I gemenskapens bestämmelser som gäller på detta område föreskrivs inte granskning av sådana förslag till nationella bestämmelser som det som parlamentsledamoten nämner, såvida texten inte innehåller bestämmelser som särskilt avser tjänster i informationssamhället, vilka av den anledningen omfattas av skyldighet till förhandsanmälan

enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(3) (ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998(4)).

(1) EGT L 298, 17.10.1989.

(2) EGT L 202, 30.7.1997.

(3) EGT L 204, 21.7.1998.

(4) EGT L 217, 5.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2834/99 från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen. Ungefärliga belopp för finansiering av forskning som har direkt anknytning till klimatförändringar.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 280 E , 03/10/2000 s. 0144 - 0144



SKRIFTLIG FRÅGA E-2834/99 från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen (18 januari 2000) Ämne: Ungefärliga belopp för finansiering av forskning som har direkt anknytning till klimatförändringar Ungefär hur stora belopp används för finansiering av forskning som har direkt anknytning till klimatförändringar under det första, andra, tredje, fjärde respektive femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling? Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar (11 februari 2000) De ungefärliga budgetanslagen för klimatforskning var 17 miljoner ecu i första ramprogrammet, 40 miljoner ecu i andra ramprogrammet, 90 miljoner ecu i tredje ramprogrammet, 150 miljoner ecu i fjärde ramprogrammet och 240 miljoner euro i femte ramprogrammet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1935/99

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(4 november 1999)

Ämne: Kommissionens personal

Hur många heltidsanställda kommissionstjänstemän är direkt eller indirekt sysselsatta med förvaltningen av EU:s utvecklings- och biståndsprogram?

I vilken proportion står detta antal till totalantalet heltidsanställda inom kommissionen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(10 januari 2000)

Till följd av den nyligen genomförda omorganisationen av kommissionens tjänstegrenar arbetar för närvarande ca 2600 personer i huvudkontorets sex tjänstegrenar för yttre förbindelser (yttre förbindelser, handel, bistånd, utvidgning, kontoret för humanitärt bistånd och gemensamma tjänsten för yttre förbindelser). Detta motsvarar 10 % av hela den personal som arbetar vid kommissionens huvudkontor.

Av dessa är nästan 400 personer anställda vid Generaldirektoratet för bistånd och uppskattningsvis ytterligare 900 personer arbetar med biståndssamarbete och stödprogram i andra tjänstegrenar för yttre förbindelser.

Därutöver är ca 650 kommissionstjänstemän anställda vid delegationerna i tredje land. Denna personal handlägger mångskiftande arbetsuppgifter på området för yttre förbindelser, däribland förvaltning av externa biståndsprogram.

Personalfördelningen inom yttre förbindelser är följande:

>Plats fÄHor tabell>