SKRIFTLIG FRÅGA E-2860/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Prioritering av män framför kvinnor inom hälsovården i Afghanistan

I det memorandum om samarbete med afghanska talibaner som undertecknats av FN accepteras det att kvinnors tillgång till utbildning och hälsovård bestäms av de muslimska reglerna och den afghanska kulturen, och sålunda ges männen företräde vad gäller studier och hälsovård.

I memorandumet fastställs även att FN skall anställa lokal personal, varvid hänsyn skall tas till bl.a. respekt för muslimska värderingar och traditioner, dvs. ett kriterium som innebär en klar religiös och sexuell diskriminering.

Vilken ståndpunkt intar kommissionen, mot denna bakgrund, till nämnda memorandum? Kommer det humanitära stödet till detta område att genomgå någon ändring?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(22 oktober 1998)

I Afghanistan dominerar en konservativ landsbygdskultur som traditionellt ger kvinnan en begränsad roll i samhället, vilket gör det svårt att ge bistånd till båda könen i samma utsträckning. De höga siffrorna för spädbarnsdödlighet och graviditetsrelaterade dödsfall i Afghanistan hänger direkt samman med kvinnornas mycket låga läs- och skrivkunnighet. De senaste åren har biståndsoperationer därför koncentrerats mycket mer på kvinnor och barn. Detta har lett till sammandrabbningar med talibanerna som försöker driva igenom en extrem politik som grundas på ett traditionellt konservativt värdesystem där könen åtskiljs och avgränsas från varandra. Den strängaste varianten av denna politik har införts Kabul, vilket har lett till att allt bistånd från gemenskapen till denna stad är indraget sedan den 18 juni 1998. På landsbygden, där merparten av den afghanska befolkningen bor, har talibanerna inte haft för avsikt att driva igenom sin politik i samma utsträckning och inte heller de resurser som skulle krävas för detta. Den talibanska politiken har således lett till att biståndsoperationerna i Kabul avbrutits, men den har inte varit så skadlig på landsbygden.

Förenta Nationerna (FN) klargjorde att det samförståndsavtal som undertecknades i maj 1998 hade sina brister men betonade att det skall fungera som en ram inom vilken FN försöker förhandla fram en praktiskt genomförbar överenskommelse med talibanerna. Det bör påpekas att detta samförståndsavtal bara undertecknades av FN och talibanerna. Kommissionen har dock uttryckt sin besvikelse över den allmänna andan i samförståndsavtalet och över de mest problematiska artiklarna. För att komma till rätta med dessa brister har FN haft möten med talibanerna i gemensamma rådgivande kommittéer inom ramen för samförståndsavtalet för att förhandla om viktiga frågor med talibanerna. Tre kommittéer har inrättats för att lösa problem relaterade till hälsa, utbildning och icke-statliga organisationers verksamhet i Kabul. Bidragsgivande medlemmar i stödgruppen för Afghanistan (däribland kommissionen) har följt dessa diskussioner på nära håll. Diskussionerna har ännu inte lett till något definitivt resultat och har varit inställda sedan den 20 augusti 1998 på grund av Förenta Staternas missilattacker mot afghanska träningsläger för terrorister.

Gemenskapsfinansierad verksamhet i Kabul kommer endast att återupptas om betydande framsteg har gjorts i de tre kommittéer som nämns ovan, om grundläggande humanitära principer respekteras och om det är möjligt för organisationer att arbeta och ge bistånd på ett rättvist, icke-diskriminerande och principfast sätt utan att säkerheten för personal eller utrustning hotas.