ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1488/01

från Jean-Claude Martinez (TDI) till kommissionen

(18 maj 2001)

Ämne: Köttmjölsbedrägerier

I kampen mot BSE eller galna ko-sjukan förbjöd Frankrike i juli 1990 köttmjöl som foder till nötboskap och skärpte i juli 1996 förbudet genom att utesluta särskilt riskmaterial såsom hjärna, mjälte och benmärg.

Efter 1996 har dock flera tusentals ton köttmjöl olagligen tillverkats och sålts som foder till nötboskap, vilket avslöjades i en nyligen inträffad skandal.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta med tanke på situationens allvar och den risk som föreligger för människors hälsa?

Anser kommissionen att det är lämpligt att återinföra köttmjöl, också som foder till icke-idisslande djur, såsom den har föreslagit?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 juli 2001)

De rättsliga myndigheterna i Frankrike är i färd med att undersöka anklagelserna om kött- och benmjölsbedrägerier. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) hålls underrättad om utvecklingen.

Mot bakgrund av det som hittills framkommit vid inspektionerna, som utförs av Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor, och med tanke på hur varierande BSE-testernas omfattning i medlemsstaterna är, anser kommissionen att det ännu är för tidigt att föreslå en hävning av det fullständiga förbudet mot kött- och benmjöl som boskapsfoder. Det nuvarande förbudet, som ursprungligen skulle ha gått ut den 30 juni 2001, har därför förlängts. Under tiden fortsätter arbetet med att få rådet och parlamentet att anta förordningen om animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel(1).

Enligt förordningen, som efter antagandet kommer att genomföras av medlemsstaterna, krävs:

a) att endast animaliska biprodukter från djur som är tjänliga som livsmedel får användas som djurfoder,

b) en fullständig separering under insamling, lagring, transport, bearbetning och användning av sådant animaliskt avfall som inte skall användas som djurfoder,

c) att man full ut skiljer konverteringsanläggningar för foderproduktion från konverteringsanläggningar för annat animaliskt avfall,

d) strängare bestämmelser om spårbarhet för animaliska biprodukter (inklusive kontroll av transporter av specificerat riskmaterial genom ett system för registrering och följedokument eller hälsointyg och markering av de animaliska proteiner och fetter som skall destrueras).

(1) EGT C 96 E, 27.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0816/01

från Gian Gobbo (TDI) till kommissionen

(19 mars 2001)

Ämne: Stöd till det europeiska och venetianska företagandet i Rumänien

Utlokaliseringen av företag från Europeiska unionen till Rumänien har under senare år antagit allt större proportioner. Företeelsen är särskilt utbredd i Venetien,

där tusentals företagare har startat företagar- och handelsverksamhet som särskilt inriktar sig på Timisoara-området. Detta fenomen kan bidra till att avsevärt förbättra den rumänska ekonomin.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående ange:

- vilka åtgärder Europeiska unionen ämnar vidta för att hjälpa de företag som etablerar sig i Rumänien, samt

- om det inte vore lämpligt att förbättra det tekniska och administrativa stödet genom att exempelvis inrätta ett kontor för detta ändamål i staden Timisoara?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 juni 2001)

Kommissionen känner till att italienska företag i Venetien visar ett växande intresse för att utveckla handelsrelationerna med Rumänien och investera där, särskilt i Timisoara-området. Kommissionen är positiv till denna utveckling som innebär att företagsekonomiskt och tekniskt kunnande sprids och bidrar till att utveckla det lokala näringslivet och stimulera konkurrenskraften.

Genom nätverket av euroinfocentrer har kommissionen erbjudit tjänster till företagen i detta område sedan 1996, då handels- och industrikammaren i Timisoara blev lokal representant för Euro Info Correspondence Centre i Bukarest. Bägge dessa kontor blev fullvärdiga euroinfocentrer 1999. Euroinfocentret i Timisoara skall stödja företagen i området och ge dem information om gemenskapens politik och program, och det kan också hjälpa till med partnersökning.

Handels- och industrikammaren i Timisoara driver vidare samprojekt med handelskammaren i Ravenna och en av handelskamrarna i Venezia-Mestre, vilka syftar till att stärka samarbetet mellan italienska företag och företagen i Timisoara-regionen.

Under 2001 - och enligt ett beslut i Associeringsrådet - hoppas man att Rumänien skall kunna börja delta i det fleråriga programmet för företag och företagaranda, särskilt för små och medelstora företag (SMF) (20012005)(1). I programmet ingår JEV (Joint European Venture) som ger företag i medlemsstaterna möjlighet att söka stöd till samföretag med rumänska företag.

Ett annat stödprogram som Rumänien deltar i är den PHARE-finansierade SMF-faciliteten. Via detta program går ramkrediter, tekniskt bistånd (utbildning) och avkastningsavgifter till banker i kandidatländerna i Central- och Östeuropa, liksom även placeringar i riskkapitalfonder för att förbättra tillgången på kapital till lokalt verksamma små och medelstora företag.

(1) Rådets beslut 2000/819/EG av den 20 december 2000, EGT L 333, 29.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0438/01

från Andrew Duff (ELDR) till kommissionen

(16 februari 2001)

Ämne: Den gemensamma marknaden

En medborgare i Europeiska unionen försökte köpa en returbiljett med tåget Eurostar från London till Bryssel och märkte att biljetten skulle bli billigare för honom ifall han köpte den i Bryssel. Som motivering till denna prisskillnad uppger Eurostar att förhållandena på marknaden är olika i vartdera landet. Men när han tog kontakt med Eurostars biljettförsäljning i Belgien i hopp om att kunna köpa biljetten genom att använda sitt kreditkort per telefon, då fick han till sin överraskning höra att Eurostar inte skulle sända honom biljetten per post till en ort utanför Belgien, trots att han var fullt villig att betala för porto och emballage. Eftersom han inte hade några kontakter i Belgien fick han lov att köpa biljetten i England och på det sättet blev han tvungen att betala mera för samma tjänst.

Vet kommissionen om att det ligger till så här? Är inte detta ett brott mot den gemensamma marknaden? Får Eurostar enligt gällande lag handla på det här viset?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(11 maj 2001)

Kommissionen kan försäkra frågeställaren att den alltid oroas av affärsmetoder som syftar till att dela upp den inre marknaden längs nationsgränser eller som diskriminerar konsumenter i vissa medlemsstater.

Den skriftliga frågan gäller privata affärsmetoder som bör bedömas enligt gemenskapens konkurrensregler. Enligt dessa regler är det inte olagligt för ett företag som tillhandahåller transporttjänster att tillämpa olika priser på olika marknader, t.ex. resor i olika riktning på samma rutt. Att ett företag säljer samma produkt till olika priser i olika medlemsstater är inte heller nödvändigtvis en överträdelse av gemenskapslagstiftningen.

Att vägra sälja eller skicka en biljett till en kund i en annan medlemsstat kan dock vara olagligt under vissa omständigheter. Eurostar kan ha brutit mot konkurrensreglerna, i synnerhet om företaget har ingått ett begränsande avtal med självständiga distributörer av Eurostars tjänster eller om det finns ett samordnat förfarande för att hindra dem från att sälja biljetter utanför deras egna medlemsstater. Andra fall där det kan vara fråga om en överträdelse av konkurrenslagstiftningen är om Eurostars beteende är följden av ett horisontellt avtal det har ingått med sina konkurrenter eller om det kan visas att Eurostar har missbrukat en dominerande ställning på marknaden.

Eftersom kommissionen inte har något bevis för ett sådant beteende i detta fall skulle den gärna ta emot mer information.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0924/01

från Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) till rådet

(29 mars 2001)

Ämne: Direktiv om förnyelsebara energikällor

I Kyoto-konferensen åtog sig EU att minska utsläppen av växthusgaser med 8 procent för åren 20082012 jämfört med 1990. Sedan dess har vi sett en mycket negativ utveckling av sådana utsläpp i de flesta medlemsstater. Situationen är så allvarlig att den europeiska miljöbyrån EEA nyligen förutspådde en ökning på 6 procent i EU av växthusgasutsläpp till år 2010.

IPCC (den internationella klimatförändringspanelen) framlade i februari 2001 verkligt skrämmande prognoser om effekten på klimatet av utsläppen av växthusgaser. IPPC varnar för att vi år 2100 kan ha en ökning på mer än 5 grader av planetens temperatur.

Kommissionen presenterade år 2000 en grönbok om principerna för ett europeiskt system för handel med utsläppsrätter. Systemet är tänkt att träda i kraft från 2005 och har den ojämförliga fördelen att ge en minskning av utsläppen inom marknadsmässiga regler. EU har hela tiden sagt, med full rätt, att flexibla instrument (som handel med utsläppsrättigheter) skall komplementera politiken och åtgärderna, utan att ifrågasätta att de senare har prioritet. De förnybara energikällorna är nu de allra viktigaste inom politiken.

Kommissionen presenterade nyligen ett direktiv som fastställde mätbara mål för uppbyggnaden av förnybara energikällor. Även om initiativet är lovvärt, finns det tvivel inom medlemsstaterna om dessa mål måste vara obligatoriska.

De mål för förnybara energikällor som fastställs i direktivet skulle bidra med 50 procent av EU:s insats för att uppnå målen enligt Kyoto-överenskommelsen.

Fråga till rådet:

1. Hur går det för Portugal att uppnå målen i direktivet för förnybara energikällor (Portugal är ett av de länder som har den mest negativa utvecklingen av utsläpp av växthusgaser)?

2. Om man beslutar att inte göra direktivets mål för förnybara energikällor obligatoriskt, vilka politiska följder kommer detta att få inför de mycket svåra förhandlingarna som kommer att äga rum inom ramen för COP6-bis?

Svar

(16 juli 2001)

Avseende den ärade parlamentsledamotens första fråga bör det påpekas att rådet i princip inte kommenterar enskilda medlemsstaters ståndpunkter.

När det gäller den andra frågan är det tillräckligt att konstatera att rådet står fast vid de mål om EU:s minskning av utsläpp som fastställdes i Kyoto. Såsom rådet vid upprepade tillfällen har uppgivit kommer minskningen att ske genom politik och åtgärder på såväl gemenskapsnivå som nationell nivå och i enlighet med EU:s överenskommelse om fördelning av bördan. Dessa frågor diskuteras för närvarande i rådet, särskilt med beaktande av de pågående diskussionerna inom ramen för IPCC.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1331/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(3 maj 2001)

Ämne: Kommunfullmäktige i Tameside

Har kommissionen tagit emot en skrivelse från Phil McCarthy (med flera), som hävdar att kommunfullmäktige i Tameside bröt mot direktiv 97/11/EG(1) när det gäller kravet på miljökonsekvensbeskrivning? Detta skall ha skett när kommunfullmäktige, utan att göra någon miljökonsekvensbeskrivning, beslutade att Hattersley High School skulle flyttas inom kommunen till det grönområde vid Mottram Old Road som invånarna kallar Backbower.

Vilka åtgärder vidtar eller föreslår i så fall kommissionen?

(1) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(21 juni 2001)

Kommissionen kan tyvärr inte ge frågeställaren uppgifter om vem som har lämnat in individuella klagomål eller innehållet i sådana klagomål. Klagomål till kommissionen hanteras konfidentiellt såvida den klagande inte anger något annat. När klagomål från allmänheten registreras formellt av kommissionen informeras de klagande om att deras identitet, eller uppgifter som kan leda till identifiering av dem, endast kommer att lämnas ut om de uttryckligen tillåter detta. Denna garanti är viktig eftersom den säkerställer att klagande kan uppmärksamma kommissionen på eventuella överträdelser av gemenskapslagstiftningen utan risk för negativa konsekvenser som kan uppstå om deras identitet röjs.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0448/01

från Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Trafikolyckor som drabbar barn

FN:s barnfond har informerat om den mycket allvarliga situationen att 8 000 barn i i-länderna dör varje år i trafikolyckor och många andra får bestående men. Vad tänker kommissionen att göra åt detta, i form av riktlinjer och lagstiftning?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 augusti 2001)

Ungefär 1000 barn under tio år dör varje år i trafikolyckor i Europeiska unionen. Skulden kan under inga omständigheter läggas på dessa barn, oavsett om de var bilpassagerare, fotgängare eller cyklister. De utgör följaktligen en grupp som bör skyddas med högsta prioritet.

På kort sikt syftar två av de åtgärder som håller på att utarbetas av institutionerna till att förbättra skyddet av barn. Dessa bestämmelser avser skyldigheten att använda fasthållningsanordningar för barn i fordon(1) och arbete ämnat att förbättra säkerheten för utsatta vägtrafikanter i samband med fordonskollisioner(2).

Dessutom planerar kommissionen nya åtgärder inom det handlingsprogram för vägsäkerheten för åren 20022010 som den kommer att överlämna till rådet och Europaparlamentet senare i år.

Slutligen kan man utgå från att alla vägsäkerhetsåtgärder, oavsett om de är allmänna eller specifika, kommer att förbättra skyddet av barn.

(1) EGT C 96, 27.3.2001.

(2) KOM(2001) 389 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1617/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Stöd till uppförandet av en anläggning för sortering och behandling av lätta förpackningar

Kommunförbundet på västra Solkusten, i den spanska provinsen Malaga, har ingått ett avtal med ett företag för selektiv uppsamling av lätta förpackningar (plast, konserver och andra liknande förpackningar) och för att uppföra och driva en anläggning för sortering av sådana förpackningar i berörda kommuner.

Målet är att uppfylla de frister som fastställs i de europeiska direktiven i fråga om separat insamling av avfall.

Kan kommissionen ange på vilket sätt kollektiva förvaltningsorgan, såsom nämnda kommunförbund, kan erhålla gemenskapsstöd såväl för uppförandet av berörda anläggningar som för underhållet och driften av dem?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 juli 2001)

Kommissionen kan upplysa parlamentsledamoten om att medlemsstaterna har ett visst handlingsutrymme när det gäller fullgörandet av sina förpliktelser enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1). Detta gäller särskilt uppnåendet av återvinningsmålen i artikel 6 och införandet av retur-, insamlings- och återvinningssystem enligt artikel 7 i direktivet.

Vad gäller stöd från gemenskapen för uppförande av avfallshanteringsanläggningar i medlemsstaterna kan det konstateras att det inte finns något särskilt program för finansiering eller samfinansiering av sådana anläggningar. Det finns emellertid olika möjligheter att erhålla stöd från struktur- och sammanhållningsfonderna för att förbättra tillståndet i miljön. Det är upp till medlemsstaterna att lämna in förslag till sådana projekt. Det finns också medel tillgängliga inom Life-programmet för genomförande av innovativa metoder för att lösa miljöproblem. Alla finansieringsmöjligheter som generaldirektoratet för miljö erbjuder presenteras på följande webbplats: www.europa.eu.int/comm/environment/funding/intro_en.htm.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1339/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(4 maj 2001)

Ämne: Religiös diskriminering

Kan kommissionen bekräfta att artikel 13 i Amsterdamfördraget förbjuder diskriminering av religiösa skäl? Kan den därför bekräfta att olika behandling i anställningslagar av kristna präster jämfört med muslimska imamer eller Baha'i- ledare skulle innebära en sådan diskriminering?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(11 juli 2001)

1. Enligt artikel 13 i EG-fördraget (f.d. artikel 6a), som infördes genom Amsterdamfördraget, kan rådet på förslag av kommissionen vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av bland annat religion eller övertygelse. Denna bestämmelse har dock ingen direkt rättsverkan och ger inte enskilda personer sådana rättigheter som skulle kunna göras gällande inför nationell domstol eller Europeiska gemenskapernas domstol.

Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling(1) grundar sig på artikel 13 i EG-fördraget.

Den allmänna principen i direktivet är att direkt eller indirekt diskriminering på grund av bland annat religion eller övertygelse skall vara förbjudet. Artikel 4.2 i direktivet gäller uttryckligen kyrkliga och andra offentliga eller enskilda organisationer, vilkas etiska grundsyn grundar sig på religion eller övertygelse. Enligt denna bestämmelse kan kyrkliga arbetsgivare ha rätt till särbehandling som grundar sig på en persons religion eller övertygelse, om denna religion eller övertygelse är nödvändig för bibehålla organisationens etiska grundsyn, och till att kräva av de personer som arbetar för organisationerna i fråga att de handlar i god tro och är lojala mot organisationernas etiska grundsyn. I artikel 4.2 medges emellertid inget allmänt undantag, utan det föreskivs att särbehandling som kan anses utgöra ett verkligt, legitimt och berättigat yrkeskrav beror på verksamhetens art eller det sammanhang i vilket den utövas. I direktivet fastställs också mycket tydligt att denna bestämmelse inte ger rätt till diskriminering på någon annan grund.

Medlemsstaterna skall före december 2003 vidta nödvändiga nationella åtgärder för att genomföra direktiv 2000/78/EG.

2. Kommissionen har inte tillgång till några sådana uppgifter att den skulle kunna undersöka om det i fråga om anställningsvillkor förekommer eventuell diskriminering mellan präster inom olika religioner.

(1) EGT L 303, 2.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0259/01

från Lord Inglewood (PPE-DE) till rådet

(14 februari 2001)

Ämne: Rätt till ersättning vid vidareförsäljning

Vilka åtgärder kommer de fysiska eller juridiska personer som nämns i artikel 9 i förslaget till direktiv om rätt till ersättning vid vidareförsäljning, att bli tvungna att vidta för att den eventuella ersättningen skall utbetalas vid okända fordringar?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0257/01, E-0259/01, E-0261/01 och E-0263/01

(13 juli 2001)

De frågor som den ärade parlamentsledamoten ställer rör ärenden som fortfarande ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde och svaren kan därför variera beroende på medlemsstaternas åtgärder vid genomförandet av direktivet om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (följerätt), liksom även beroende på andra relevanta bestämmelser i nationell lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0187/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(5 februari 2001)

Ämne: Den gemensamma utrikespolitiken och Kosovo

Parlamentet i Förbundsrepubliken Jugoslavien antog helt nyligen en lag om amnesti för vapenvägrare från den jugoslaviska folkarmén och för fångar som dömts för straffdåd mot armén eller för statsfientlig verksamhet. I en förklaring den 9 januari 2001 från den jugoslaviske justitieministern Moncilo Grubac framgår att denna lag om amnesti inte gäller dem som dömts för terrorism. Detta betyder att ungefär 700 kosovoalbaner som hålls fångna i Serbien inte kan få någon amnesti, eftersom de dömts för terrorism. Detta trots den försäkran den jugoslaviske utrikesministern Goran Svilanovic nyligen uttalade i Washington att de albanska fångarna skall frisläppas och trots likartade löften från president Kostunica gentemot bland annat EU. Jag skulle därför vilja ställa följande frågor:

1. Avser rådet att ta avstånd från denna utveckling? Om så inte är fallet, vilka är skälen?

2. Vilka åtgärder kommer rådet att vidta för att utöva påtryckningar på Förbundsrepubliken Jugoslavien att uppfylla sina löften om att frisläppa alla albanska politiska fångar?

Svar

(31 maj 2001)

Rådet förblir allvarligt oroat över de politiska fångarna i Serbien, inklusive de ungefär 700 kosovoalbaner som den ärade parlamentsledamoten nämner, och har vid upprepade tillfällen begärt att de behöriga myndigheterna skall frige dem.

Den 22 januari förelade den jugoslaviska regeringen parlamentet ett utkast till lag om amnesti, som för närvarande är under behandling. Lagen förväntas bli antagen i slutet av februari. Utkastet till lag omfattar politiska fångar, inklusive en del av de 700 kosovoalbaner som den ärade parlamentsledamoten nämner.

EU välkomnar det initiativ som den nya ledningen i Förbundsrepubliken Jugoslavien har tagit, men anser att det inte går tillräckligt långt. Europeiska unionen har därför utövat starka påtryckningar på Belgrad, inte minst direkt på president Kostunica under besöket från EU:s ministertrojka den 8 februari. Vid det tillfället och under ett tidigare besök i Stockholm försäkrade president Kostunica att samtliga fall som gäller fångar som inte omfattas av lagen om amnesti skall tas upp på nytt, men sade att denna process skulle ta två eller tre månader. Europeiska unionen kommer givetvis även i fortsättningen att ge hög prioritet åt denna fråga i förbindelserna med myndigheterna i Förbundsrepubliken Jugoslavien.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1545/01

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(14 maj 2001)

Ämne: Belgiskt inreseförbud för lastbilar med duvor

Känner kommissionen till att Belgien utfärdat inreseförbud för lastbilar som transporterar duvor?

Kan kommissionen bekräfta att detta är både oacceptabelt och olämpligt vid en tidpunkt som denna, eftersom det inte finns några restriktioner för duvtransporter i Förenade kungariket?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(18 juni 2001)

De belgiska myndigheterna har meddelat kommissionen att vissa restriktioner vidtagits för transporter av djur i samband med de allvarliga utbrotten av mul- och klövsjuka inom vissa delar av gemenskapen.

Dessa åtgärder omfattade också ett förbud mot att införa duvor från Förenade kungariket, om det kunde finns risk för att dessa hade varit i kontakt med djur som varit smittade med mul- och klövsjuka.

Kommissionen har gått igenom situationen med hjälp av Ständiga veterinärkommittén.

De belgiska myndigheternas restriktioner för duvtransporter upphävdes den 15 maj 2001.