ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1708/99

från Hervé Novelli (PPE-DE) till rådet

(30 september 1999)

Ämne: Motsägelse mellan EU: s regionalpolitik och vissa franska myndighetsbeslut

Just nu överväger man vilket område departementet Indre-et-Loire skall tillhöra, sedan en ny zonindelning för EU:s regionalpolitik gjorts. Kommunen Nouatre i Sainte-Maure, som tidigare omfattats av ERUF:s mål 5 b, skulle nu kunna räknas som mål 2-område.

Samtidigt har dock de franska myndigheterna beslutat att verksamheten vid Nouatres militärförläggning, där 400 personer varav 250 civila arbetar, nästan helt skall upphöra. Detta är ett hårt slag för den lokala ekonomin. Även skolan, där barnen till militärförläggningens personal går, kan komma att hotas av nedläggning inom en relativt nära framtid.

1. Anser inte rådet att det föreligger en ohållbar motsägelse mellan regionalpolitikens mål i Indre-et-Loire och det beslut som de franska myndigheterna tagit utan något som helst samråd om en kommun i samma län?

2. Är det inte rådets ansvar att vända sig till den franska regeringen för att försöka lösa detta problem?

3. Känner rådet till flera liknande fall? Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att detta slags motsägelser skall undvikas i framtiden?

Svar

(9 december 1999)

1. Rådet antog i juni 1999 de nya bestämmelserna för strukturfonderna med huvudmålen, de allmänna principerna och metoderna för programplanering för perioden 20002006.

2. Enligt dessa bestämmelser är det kommissionens sak att bedöma samstämmigheten mellan medlemsstaternas utvecklingsstrategier för regionerna enligt mål 2 och gemenskapens regionalpolitiska mål.

Det tillkommer inte rådet att blanda sig i denna uppgift och inte heller att kommentera medlemsstaternas förda politik eller nationella val.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1582/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Miljöanpassning av fiskberedning

Kan kommissionen överväga att med ekonomiska medel sporra ansvariga inom fiskberedningen till att inrätta anläggningar där fiskavfall tas tillvara, i stället för att främja industrifiske?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(7 oktober 1999)

I motsats till parlamentsledamotens antydningar i frågan uppmuntrar kommissionen inte industrifiske (i betydelsen fiske avsett för annat än livsmedel).

När det gäller ekonomiska stimulansåtgärder till bearbetningsindustrin står det uttryckligen i gällande lagstiftning, förordning (EG) nr 2468/98 av den 3 november 1998 om kriterier och förfarande för gemenskapens strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och för beredning av avsättning av dess produkter(1), att investeringar skall inte berättiga till stöd om de avser fiskeri- och vattenbruksprodukter avsedda att användas eller beredas för andra ändamål än som livsmedel, med undantag av investeringar som uteslutande gäller hantering, beredning och avsättning av avfall från fiskeri- och vattenbruksprodukter (bilaga II 2.4). Kommissionen har föreslagit att denna bestämmelse tas med i den lagstiftning som kommer att gälla för strukturfondernas programplaneringperiod 20002006.

(1) EGT L 312, 20.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1800/99

från Helena Torres Marques (PSE) till rådet

(13 oktober 1999)

Ämne: Förslag till direktiv som väntar på avgörande i rådet

Rådets (transport) tillförordnade ordförande bekräftade inför utskottet för regionalpolitik transport och turism, vid dess sammanträde den 23 september 1999, att det finns en rad förslag till direktiv som bordlagts i väntan på beslut från rådet och han nekade inte till att flera av dessa ärenden har väntar sedan flera år.

Vilka förslag till direktiv är det som avses?

Svar

(17 december 1999)

De förslag till direktiv som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till är bland annat de som omfattas av den resolution som Europaparlamentet antog vid sitt möte den 16 september 1999

(jfr dok. PE 279.943). I denna resolution bekräftade Europaparlamentet vid den första behandlingen inom ramen för det medbeslutandeförfarande som följer av Amsterdamfördragets ikraftträdande en hel serie texter som blev föremål för omröstning under den föregående mandatperioden.

Efter Europaparlamentets resolution kommer nu rådet framledes att försöka gå vidare i dessa ärenden.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2690/99

från Thierry La Perriere (UEN) till rådet

(3 januari 2000)

Ämne: Förbindelserna EU-Turkiet, mänskliga rättigheter och kristna minoriteter

Inom ramen för förhandlingarna angående genomförandet av tullunionen och Turkiets ansökan om EU-anslutning, uppmärksammar rådet särskilt kurdernas situation.

Det finns andra minoriteter i Turkiet. En stor andel av befolkningen är kristen. Dessa kristna turkiska medborgare har tidigare utsatts för omfattande kränkningar när det gäller mänskliga rättigheter. Deras situation är fortfarande mycket osäker.

Kan rådet tala om huruvida den fäster särskild uppmärksamhet vid dessa kristna minoriteters situation inom ramen för de pågående förhandlingarna med Turkiet?

Svar

(13 mars 2000)

Europeiska rådet i Helsingfors beslutade att Turkiet är ett kandidatland som kommer att ansluta sig till Europeiska unionen på grundval av samma kriterier som de andra kandidatländerna. Ett krav för att inleda anslutningsförhandlingar är att de politiska Köpenhamnskriterierna iakttas. Rådet framhåller att ett av de politiska Köpenhamnskriterierna är att det finns stabilitet i de institutioner som ansvarar för de mänskliga rättigheterna och respekt för och skydd av minoriteter. I detta omfattas naturligtvis de kristna minoriteterna.

Enligt slutsatserna från Europeiska rådet i Helsingfors, som grundas på befintlig europeisk strategi, kommer Turkiet, liksom andra kandidatländer, att ha förmånen av en föranslutningsstrategi som skall stimulera och stödja landets reformering. Detta kommer att omfatta en förstärkt politisk dialog med betoning på att nå fram till efterlevnad av de politiska kriterierna för anslutning, med särskild hänvisning till bland annat frågan om de mänskliga rättigheterna. Även i detta omfattas naturligtvis de kristna minoriteterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1563/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Ledamotsassistenter som anställts av GD XII

1. Hur många assistenter/medarbetare till Europaparlamentets ledamöter har anställts av GD XII och Gemensamma forskningscentrumet under föregående valperiod, med vilken typ av kontrakt och för att utföra vilka arbetsuppgifter?

2. Har kommissionens behöriga enheter, ULAF eller andra behöriga organ inlett eller slutfört några administrativa och/eller rättsliga undersökningar avseende personer som anställts av GD XII och som gjort en sådan karriär?

3. Hur ser anklagelserna i så fall ut och i vilket skede befinner sig dessa undersökningar, naturligtvis med hänsyn tagen till de inblandades rättigheter och andra gällande bestämmelser?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Philippe Busquin

(14 oktober 1999)

1. Bland dem som anställdes av det generaldirektorat som tidigare hette Vetenskap, forskning och utveckling (GD XII) och Gemensamma forskningscentret (GFC) under föregående valperiod, har några tidigare varit anställda inom andra institutioner på olika typer av tjänster, bl.a. som assistenter till parlamentsledamöter.

Kommissionen kan upplysa frågeställaren om att den känner till att före detta assistenter till parlamentsledamöter (sju för GD XII, en för GFC) har anställts under föregående valperiod som tjänstemän, tillfälligt anställda eller extraanställda genom gällande administrativa förfaranden (uttagningsprov, urval, test) och inom ramen för gällande regler.

2. och 3. Inget administrativt eller rättsligt förfarande pågår eller har inletts mot personer som har anställts vid GD XII eller GFC under de senaste fem åren och som tidigare varit assistenter till parlamentsledamöter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2791/99

från Luís Queiró (UEN) till kommissionen

(7 januari 2000)

Ämne: Överträdelse av konkurrensbestämmelser i Tyskland

De senaste veckorna har man kunnat följa två regeringsingripanden i den ekonomiska aktiviteten i en medlemsstat i unionen, nämligen Tyskland.

Den första interventionen utfördes för att förhindra att företaget Philip Holzmann gick i konkurs genom att det uppläts offentliga medel till ett värde av 256 000 000 tyska Mark (vilket motsvarar 127 800 000 euro).

I det andra fallet var det den tyska regeringen som ställde sig emot ett fientligt uppköpsbud på en majoritet av aktierna i företaget Mannesmann från det engelska företaget Vodafone Air Touch, genom att kräva att det skapas bestämmelser som försvårar sådana operationer, för att förhindra att skilda typer av kapitalism ger upphov till kulturchocker.

1. Utgör den tyska regeringens interventioner marknadsoperationer?

2. Krävs det att kommissionen i förväg ger tillstånd till denna typ av interventioner?

3. Sker det en förvrängning av de konkurrensbestämmelser som det åligger kommissionen att främja och försvara?

4. Är det i detta fall motiverat med kraftfulla åtgärder från kommissionen, på samma sätt som då den portugisiska regeringen motsatte sig avtalet mellan Champalimaud /Santander Central Hispano?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

Vodafone Airtouchs fientliga bud på det tyska företaget Mannesmann kommer att bedömas enligt gemenskapens konkurrensregler och i synnerhet enligt rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1) i dess ändrade lydelse (koncentrationsförordningen). Så sker med alla koncentrationsärenden som kommissionen handlägger.

Enligt koncentrationsförordningen kan den tyska regeringen stoppa koncentrationen med hänvisning till intressen som allmän säkerhet, mediernas mångfald och tillsynsregler. Om den tyska regeringen finner att ett annat allmänt intresse hotas av transaktionen skall kommissionen meddelas.

Efter en inledande granskning av det anmälda stödet till Holzmann enligt riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter fann kommissionen att det förelåg tvivel om stödets förenlighet med den gemensamma marknaden. Därför inledde kommissionen den 18 januari 2000 en fördjupad granskning av stödåtgärderna. Parlamentsledamoten kan utgå ifrån att ärendet granskas noggrant.

(1) EGT L 395, 30.12.1989 (svensk specialutgåva, tillägg s. 16), i dess ändrade lydelse enligt EGT L 40, 13.2.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2790/99

från Paul Lannoye (Verts/ALE) till kommissionen

(7 januari 2000)

Ämne: Forskningsprojekt för vårdsystem inom ramen för femte ramprogrammet

Sista datum för att inkomma med ansökan om projekt (Call Identifier: 1999/C 64/13) gällande vårdsystem inom ramen för femte ramprogrammet för forskning har just passerats (den 15 november 1999). Ett flertal forskningsprojekt där syftet är att utvärdera alternativa läkemedel (forskningsprogram 1.1.1 prioriterat tematiskt program 1.1.1-10.1 (i) (ii) (iii) = forskning om folkhälsa, vård och säkerhet/utvärdering av alternativa behandlingar) har inkommit.

Görs en korrekt och objektiv utvärdering av forskningsprojekten normalt med hjälp av experter inom det berörda forskningsområdet?

Kan kommissionen säga om experter för utvärdering av forskningsprojektens kvalitet för de berörda sektorerna (homeopati, osteopati, etc.) redan har utsetts?

Om detta inte är fallet, kan kommissionen tala om när och enligt vilka objektiva kriterier och vilket förfarande den tänker utse dessa experter?

Kan kommissionen säga hur många projekt och vilka forskningsinriktningar för vilka den redan har fått in forskningsprojekt?

Är den budget som anslagits till dessa projekt tillräcklig?

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(28 januari 2000)

Inom ramen för ansökningsomgången(1) för det särskilda programmet för forskning livskvalitet och förvaltning av levande resurser(2), har ungefär 600 projekt inlämnats före den 15 november 1999 inom området generiska åtgärder. Tre av dessa projekt rör alternativa läkemedel.

Utvärderingen av ansökningarna som skall göras av oberoende experter äger rum i januari 2000. Enligt utvärderingshandboken för ansökningsomgången (www.cordis.lu/life), skall varje ansökan utvärderas av minst fyra oberoende experter. Alla experter väljs utgående från kommissionens databas med uppgifter om experter som grundas på intresseanmälan. Experterna väljs på grundval av expertis inom arbetsprogrammets olika discipliner. Namnen på de experter som deltagit i utvärderingen kommer att offentliggöras efter att alla beslut avseende ansökningsomgången fattats.

En budget på 86 miljoner har avsatts för generisk verksamhet i samband med denna utvärdering. Eftersom det sammanlagda gemenskapsbidrag som krävs för de 600 ansökningarna kommer att överstiga 900 miljoner, är det troligt att urvalskvoten kommer att uppgå till ungefär 1 av 10 av de projektförslag som avser generisk verksamhet.

(1) EGT C 64, 6.3.1999.

(2) EGT L 64, 12.3.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2464/99

från Dominique Souchet (UEN) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Drivgarn

EU har beslutat att användningen av drivgarn skall förbjudas från och med den 31 december 2001 vid fiske av tonfisk i Atlanten och Medelhavet.

EU har inom ramen för denna rättsliga ram beviljat ekonomiskt stöd för att det skall vara möjligt att anpassa fartygen till andra fångstmetoder. En rad undersökningar som yrkesmän på havsområdet utfört visar emellertid att det är ytterst besvärligt att anpassa fartyg som utrustats för fiske av tonfisk med drivgarn till andra fångstmetoder. Fiskarna blir alltså tvungna att bygga nya fartyg som är bättre anpassade till hur regelverket rörande deras yrke utvecklas.

Kan kommissionen i detta enskilda fall fastställa ett specifikt totalbelopp som är relaterat till fartygets kilowatt och som undantagsvis skulle kunna beviljas de berörda redarna för konstruktion av anpassade skepp? Detta bör naturligtvis ske som ett tillägg till de redan befintliga programmen för konstruktion av fiskefartyg.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 januari 2000)

Den 22 november 1999 nåddes enighet vid rådets möte (fiske) om en förordning om närmare regler och villkor för strukturåtgärder inom fiskesektorn, där det bland annat fastställs på vilka villkor en medlemsstat kan förnya och modernisera sin fiskeflotta med eller utan offentliga bidrag.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2219/99

från Charles Tannock (PPE-DE) till rådet

(23 november 1999)

Ämne: Skattediskussioner

1. Vilka möten har hållits den senaste månaden för att diskutera innehållet i det så kallade Monti-skattepaketet, och vilka möten planeras i frågan under de två närmaste månaderna?

2. Vilka specifika skattefrågor har behandlats under den senaste månadens möten, och vilka frågor kommer att tas upp under kommande möten?

3. Kommer rådet för att främja öppenheten att tillhandahålla parlamentet sammanfattande redogörelser från dessa möten, och dokument som legat till grund för diskussionerna?

4. Vad beträffar det föreslagna direktivet om beskattning av besparingar (källskatt), har pressen nyligen uppgivit att kommissionsledamot Bolkestein tycks ha mjukat upp sin attityd genom att medge befrielser från källskatt vid handel med obligationer i euro. Vilka utsikter finns för att beslut kommer att fattas om en sådan skattebefrielse? Vilka är de troligaste villkoren för en sådan skattebefrielse?

5. Kommer arbetsgruppen som arbetar med en uppförandekodex för affärstransaktioner bli färdig med sin slutrapport i tid? Kommer rapporten att offentliggöras? Vilka åtgärder i vilka medlemsstater omfattas av rapporten?

Svar

(14 februari 2000)

En av ordförandeskapets främsta prioriteringar under de senaste månaderna var att avsluta de tre delarna i det så kallade skattepaketet före Europeiska rådet i Helsingfors. Med det målet har rådet och dess behöriga organ (på teknisk och hög nivå) fört intensiva diskussioner om både tekniska frågor och grunddrag. Rådet kommer att fortsätta att på sedvanligt sätt informera parlamentet om utvecklingen.

Beträffande förslaget till direktiv om beskattning av sparande framkom det av diskussionerna hittills att medlemsstaterna ännu inte är eniga om vissa av nyckelfrågorna.

Uppförandekodgruppen (företagsbeskattning) avslutade sina diskussioner om bedömningen av eventuellt skadliga åtgärder. En rapport om förhandlingarna överlämnades till Ekofinrådet den 29 november 1999. I enlighet med punkt H i uppförandekoden kommer uppförandekodgruppens rapport att offentliggöras om rådet så beslutar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1931/99

från Paul Lannoye (Verts/ALE) till kommissionen

(14 oktober 1999)

Ämne: Anmälan 98/4312, sg(98) A/5584 angående verksamheten vid S.A. Métal Blanc i Bourg-Fidèle, Frankrike

Som företrädare för en miljöförening i franska Bourg-Fidèle (Défense et Protection de l'Environnement de Bourg-Fidèle) inlämnade en fru Schneider, bosatt i Grand Hongréaux, F-08230 Rocroi i Frankrike, den 20 februari 1998 till Europeiska kommissionen en anmälan om att miljön i hennes stad blivit förgiftad av bly. Denna miljöförstöring beror sannolikt på verksamheten vid företaget S.A Métal Blanc i Bourg-Fidèle.

Hennes anmälan registrerades av kommissionen som nummer 98/4317, sg(98) A/5584. Sedan dess har man i pressen uppmärksammat problemet: att staden och dess invånare (framför allt barnen) drabbats av blyförgiftning verkar vara klart belagt.

Kan kommissionen meddela vilka resultat man nått i den undersökning som gjorts till följd av denna anmälan? Kan den också ange vilka åtgärder den tänker vidtaga med anledning av anmälan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 november 1999)

Kommissionen har registrerat det brev som uppmärksammats av parlamentsledamoten om anmälan av den förorening som förorsakas av ett gjuteri för icke-järnhaltiga metaller som ligger i kommunen Bourg Fidèle (departementet Ardennes) som anmälan med nummer 98/4317. De kärande har givit kommissionen ytterligare upplysningar genom flera brevväxlingar.

Efter en analys av de upplysningar som meddelats av de kärande bad kommissionen de franska myndigheterna att de skulle komma med synpunkter på de anmälda förhållandena vilka sannolikt visar på en dålig tillämpning av flera direktiv om avfall samt vatten- och luftföroreningar orsakade av vissa farliga ämnen.

Eftersom kommissionen inte ens efter den angivna svarstiden på två månader fick något svar på detta brev beslöt den i enlighet med artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-avtalet den 13 oktober 1999 att skicka en anmodan till den franska regeringen om att den har försummat de skyldigheter som det åligger den i enlighet med artikel 10 i EG-fördraget (tidigare artikel 5) eftersom den inte har svarat på begäran om de ovannämnda upplysningarna.

Detta beslut avser i detta skede endast frågan om samarbete. Kommissionen kan inte på förhand uttala sig om själva fallet när den inte känner till de franska myndigheternas synpunkter.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1872/99

från Evelyne Gebhardt (PSE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Ursprungs- och kvalitetsbeteckningar från Baden-Württemberg

Stämmer det som stått i pressen om att EU-kommissionen vill avskaffa det statliga stödet till beteckningar på livsmedel från förbundsdelstaten Baden-Württemberg? Vilka åtgärder avses då att vidtas och av vilka orsaker och på vilken rättslig grund? Vilka produktbeteckningar och former för betecknande av produkter avses dessutom beröras?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(5 november 1999)

Kommissionen ser för närvarande över gemenskapens ram för statligt stöd till marknadsföring och reklam för jordbruksprodukter (kommissionens meddelande om statliga åtgärder för marknadsföring av jorbruks- och fiskeriprodukter(1) och ramen för nationellt stöd till reklam för jordbruksprodukter och vissa produkter som inte omfattas av bilaga I till EEG-fördraget, men med undantag av fiskeriprodukter(2)). Syftet med översynen är att klargöra de befintliga reglerna och att uppdatera dem mot bakgrund av den utveckling gemenskapens lagstiftning och domstolens rättspraxis genomgått. Avsikten är emellertid inte att göra större innehållsmässiga ändringar i den befintliga lagstiftningen.

1989 godkände kommissionen en stödordning för kvalitetetsfrämjande i Baden-Württemberg. Detta skedde på villkor att alla de säljfrämjande åtgärderna skulle vidtas i enlighet med den ovan nämnda ramen.

(1) EGT C 272, 28.10.1986.

(2) EGT C 302, 12.11.1987.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2570/99

från W.G. van Velzen (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Energistadgans sekretariat

I den nederländska tidningen NRC Handelsblad av den 20 november uppgavs att den nederländska regeringen är bekymrad över det dåliga styret av energistadgans sekretariat i Bryssel. För ett år sedan publicerade företags- och konsultbyrån Arthur D. Little, på begäran av den dåvarande ordföranden för energistadgans regeringsråd, Rutten, en rapport om sekretariatets dåliga ledning.

1. Vilka framsteg har gjorts när det gäller energistadgans protokoll?

2. Känner kommissionen till den studie om hur energistadgans sekretariat fungerar som Arthur D. Little genomförde?

3. Vilken status har denna rapport och när kommer den att göras tillgänglig för medlemsstaterna och Europaparlamentet?

4. Är det sant att det finska ordförandeskapet har begärt att energistadgans generalsekreterare, Schütterle, skall lämna ut rapporten till medlemsstaterna?

5. Är det sant att Tyskland anser det opassande att släppa denna rapport fri?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(10 januari 2000)

Kommissionen har blivit informerad om rapporten från en konsultfirma om hur sekretariatet för Europeiska energistadgan fungerar. Denna rapport är konfidentiell och har inte lämnats över till kommissionen.

På förslag från gemenskapen beslöt energistadgekonferensen enhälligt, med stöd av sin ordförande, Henning Christophersen, den 7 december 1999 att från och med den 1 januari 2000 ersätta den nuvarande generalsekreteraren, Schütterle (Tyskland), med Kemper (Tyskland) för en period av fyra år, med möjlighet till förlängning under ytterligare en tvåårsperiod.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0105/99

från Anthony Wilson (PSE) till kommissionen

(2 februari 1999)

Angående: Skrapie i fårhjordar på Nya Zeeland

Kan kommissionen bekräfta huruvida man har funnit några fall av skrapie i fårhjordar på Nya Zeeland?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(8 mars 1999)

Scrapie har konstaterats förekomma i fårbesättningar i Nya Zeeland under två perioder. 1952 påträffades scrapie hos tre djur som hade importerats från England, och 1954 hos fyra djur som kom från samma besättning som de tidigare fallen. Scrapie påträffades sedan också hos djur som hölls i karantän 1976 och 1977.

Kommissionen känner inte till några senare fall av scrapie hos får från Nya Zeeland.