ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3715/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(9 januari 2002)

Ämne: Färgkodning av mjölk

I Förenade kungariket finns det olika färgkoder för olika sorters mjölk.

Som ett exempel kan nämnas att lättmjölk har grön kod i Plymouth men röd kod i Bristol, där den gröna koden används för mellanmjölk.

För den som regelbundet reser från en landsdel till en annan kan detta vålla stor förvirring.

Planerar kommissionen att färgkoda mjölkpaketen för att därigenom stärka harmoniseringen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 januari 2002)

Handelsnormer för konsumtionsmjölk fastställs i rådets förordning (EG) nr 2597/97 av den 18 december 1997 om ytterligare bestämmelser för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på konsumtionsmjölk(1). Denna förordning behandlar särskilt handelsbeteckningar och krav på sammansättning för konsumtionsmjölk men innehåller inga bestämmelser om användandet av färgkoder.

Det skall påpekas att användandet av färgkodning är ett typiskt brittiskt fenomen som hör samman med den viktiga marknadsandelen av färsk mjölk som säljs i glasflaskor. Kommissionen inte tror att det finns tillräckliga motiv för att reglera användandet av färgkoder på gemenskapsnivå och att subsidiaritetsprincipen därför skall tillämpas i detta fall.

(1) EGT L 351, 23.12.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3135/01

från Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) till kommissionen

(7 november 2001)

Ämne: Förteckning över bedrägerier och oegentligheter som begåtts i Spanien inom ramen för Europeiska socialfonden (ESF) och Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) under perioden 19941999

Kan kommissionen i överensstämmelse med ramavtalet för förbindelserna mellan parlamentet och kommissionen av den 29 juni 2000 förelägga parlamentet en förteckning över de bedrägerier och oegentligheter som begåtts i Spanien i samband med stöd som beviljats inom ramen för strukturfonderna, det vill säga ESF och ERUF, under programperioden 19941999?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(3 december 2001)

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1681/94 av den 11 juli 1994 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansieringen av strukturpolitiken och om organisationen av ett informationssystem på detta område(1) skall medlemsstaterna i anmälan till kommissionen upplysa om vilka fall av ogentligheter som lett till administrativa eller rättsliga undersökningar, vilka förfaranden som inletts med anledning av de anmälda oriktigheterna samt viktigare förändringar som de lett till (artikel 3 och 5).

Från det tredje kvartalet 1994 då förordningen började tillämpas fram till slutet av 2000 gällde 357 av Spaniens sammanlagt 606 anmälningar om strukturfonderna enbart åtgärder som genomförts under 19941999 av Europeiska regionala utvecklingsfonden och Europeiska socialfonden.

Kommissionen sänder parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat en tabell som visar fördelningen enligt typ av oriktighet i medlemsstaten under perioden.

(1) EGT L 178, 12.7.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2583/01

från Feleknas Uca (GUE/NGL) till kommissionen

(24 september 2001)

Ämne: Polisvåld i Turkiet under världsfredsdagen

På världsfredsdagen den 1 september 2001 förbjöd turkiska myndigheter fredsdemonstrationer organiserade av det prokurdiska partiet Hadep. Trots detta gick tusentals människor ut på gatorna för att ge uttryck för sin fredssträvan. Den turkiska polisen reagerade på detta med massivt våld och attackerade de fredliga demonstranterna med träbatonger och tårgas. Över 3 000 Hadep-medlemmar anhölls i nio städer. Hundratals sårades och tusentals häktades. En nittonårig pojke förolyckades vid ett störtfall på flykt undan polisen.

Har kommissionen fått kännedom om oroligheterna i Turkiet?

Vilken är kommissionens uppfattning om de turkiska myndigheternas repressalier mot det prokurdiska Hadep-partiet och dess medlemmar?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(31 oktober 2001)

Yttrandefriheten, föreningsfriheten och principen om skydd av minoriteter är några av de politiska Köpenhamnskriterier som kandidatländerna skall uppfylla. Stärkandet av de rättsliga och konstitutionella garantierna för yttrandefriheten och rätten att delta i fredliga sammankomster är en av prioriteringarna på kort sikt i partnerskapet för anslutning med Turkiet. Kommissionen har noga följt situationen i fråga om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna i Turkiet. En detaljerad bedömning återfinns i den återkommande rapport som skall läggas fram den 13 november 2001.

När det gäller de omständigheter som parlamentsledamoten nämner, kan kommissionen bekräfta att den mottagit uppgifter om att demonstranter utsatts för misshandel och brutalitet från den turkiska polisens och säkerhetsstyrkornas sida. Kommissionen beklagar djupt ett sådant uppträdande.

Kommissionen anser vidare att åtgärderna står i bjärt kontrast till det cirkulär från det turkiska inrikesministeriet av den 24 juli 2001 som uttryckligen förbjuder överdrivet våld från säkerhetsstyrkornas och polisens sida.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3414/01

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(13 december 2001)

Ämne: Användning av tortyr och omänsklig behandling av misstänkta för terrordåd i USA

Insatserna i Förenta staterna för att bekämpa terrorismen har redan flera gånger lett till brott mot de gripnas grundläggande rättigheter. I en rad rapporter från olika människorättsorganisationer anges att gripna personer som misstänkts för terroristverksamhet inte har fått tillgång till advokat och att de fråntagits rätten att kommunicera med sin familj. Enligt uppgifter från ordföranden i det internationella centrumet för rehabilitering av tortyroffer har de misstänkta i vissa fall även utsatts för tortyr, under förevändning att de inte samarbetade med förhörsmyndigheterna.

Jag vill fråga rådet om vilken ståndpunkt EU intar gentemot brotten mot internationella rättsprinciper om mänskliga rättigheter och mot den internationella konventionen mot tortyr, som USA har ratificerat och som förbjuder användning av tortyr eller omänsklig behandling för att tvinga fram bekännelser från de gripna? På vilket sätt har rådet för avsikt att hantera risken för att det förekommer liknande fenomen i EU:s medlemsstater?

Svar

(25/26 mars 2002)

Som den ärade parlamentsledamoten känner till ger alla EU:s medlemsstater sitt uttalade stöd till arbetet för att förhindra och avskaffa alla former av tortyr och annan grym, omänsklig eller

förnedrande behandling eller bestraffning i EU och hela världen. Tortyr och misshandel utgör en av de mest motbjudande kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och människans värdighet. I sitt arbete för att förhindra och avskaffa tortyr och misshandel vägleds EU av relevanta internationella och regionala normer och standarder för mänskliga rättigheter, rättsskipning, och väpnad konflikt. Förbudet mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning bekräftas också på nytt i artikel 4 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Rådet är angeläget om att betona att kampen mot terrorismen inte på något sätt kan rättfärdiga användningen av tortyr.

Den 9 april 2001 antog rådet Riktlinjer för EU:s politik gentemot tredje land om tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning för att stärka EU:s insatser för att avskaffa tortyr i alla delar av världen. Riktlinjerna syftar till att ge EU ett operativt verktyg att använda i kontakter med tredje land på alla nivåer samt i multilaterala människorättsforum. EU:s mål är att förmå tredje land att vidta effektiva åtgärder mot tortyr och annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och säkerställa att förbudet mot tortyr och misshandel efterlevs. Alla fångar oavsett vilken rättslig ställning de har skall omfattas av alla erkända garantier enligt internationell rätt och behandlas i enlighet med relevanta internationella normer.

När det slutligen gäller förebyggande åtgärder i Europeiska unionen är det en fråga som omfattas av medlemsstaternas nationella behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3617/01

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Euro utan Gud

Grundvalen för den europeiska kulturen och traditionen har utan tvekan sina rötter i kristendomen och, som den helige Fadern erinrade om med anledning av 1200-årsminnet av Karl den Stores kröning, i stadgan över de grundläggande rättigheterna saknas varje hänvisning till Gud, den yttersta källan till personens värdighet och grundläggande rättigheter. Jag vill därför veta varför man i den grafiska utformningen av eurosedlarna noggrant undvikit varje hänvisning, även ikonografisk, till kristendomen och rentav till Gud.

Anser kommissionen inte att en sådan hänvisning skulle ha varit oundgänglig, eftersom globaliseringen tyvärr medför en gradvis utplåning av våra traditioner och av vår europeiska identitet, inte bara på det historiska, utan även på det kulturella och religiösa planet?

Avser kommissionen att se över sedlarnas grafiska utformning?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(14 februari 2002)

I enlighet med EG-fördragets artikel 106 har Europeiska centralbanken exklusiv rätt att tillåta utfärdandet av sedlar inom gemenskapen. ECB och de nationella centralbankerna får utfärda sedlar och är också ansvariga för utformningen av dem. Kommissionen kan därför inte svara på denna fråga eftersom den faller utanför dess behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3525/01

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(20 december 2001)

Ämne: Vinst av myntprägling

Kan kommissionen för varje medlemsstat göra en skattning av den troliga ekonomiska förtjänsten av eurons införande uttryckt i präglingsvinst (skillnaden mellan det nominella värdet och tillverkningskostnaden)?

Kan man dessutom ange denna vinst som procent av BNP?

Har denna vinst tagits med i kommissionens aktuella prognoser för de offentliga finanserna?

Hur bör denna vinst behandlas i de offentliga finanserna?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(25 januari 2002)

Kommissionen saknar jämförbara uppskattningar av hur medlemsstaternas präglingsvinst (seignorage) kommer att påverkas av eurons införande. Införandet av euron medför väsentligen att icke-räntebärande fordringar i de tidigare nationella valutaenheterna ersätts med icke-räntebärande fordringar i euro. Det saknar därför direkt inverkan på den samlade präglingsvinsten i euroområdet. Fördelningen av präglingsvinsten mellan euroområdets nationella centralbanker kommer att grundas på deras inbetalda andelar av Europeiska centralbankens (ECB) kapital (artikel 32.5 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet). Den 6 december 2001 kom ECB-rådet överens om en övergångstid på fem år i syfte att mildra den påverkan som införandet av eurosedlar medför för de nationella centralbankernas aktuella relativa inkomstförhållanden. Framtida förändringar i kontantinnehav och andelen sedlar och mynt i nationella valutaenheter som kommer att lämnas in kommer också att påverka centralbankernas (sedlar) och statsmakternas (mynt) balansräkningar. Osäkerhet råder om dessa båda faktorers inverkan och när de kommer att tas upp i balansräkningarna.

Mot bakgrund av ovanstående är det omöjligt att ange detta som en viss procentandel av bruttonationalprodukten i varje land.

Kommissionen har inte tagit hänsyn till vinster av detta slag i sina uppskattningar av de offentliga finanserna.

Präglingsvinst är ett teoretiskt begrepp som inte används inom det europeiska nationalräkenskapssystemet, vilket tillämpas på de offentliga finanserna, men påverkar flödet av kapitalinkomster. De transaktioner och balansräkningsjusteringar det är fråga om ingår inte i de löpande in- och utgifterna och torde inte ha någon effekt på över- eller underskotten i de offentliga finanserna. Eventuella överföringar till staten från centralbankerna av extraordinära intäkter från övergången till euron bör ses som finansiella transaktioner som inte påverkar de offentliga finansernas över- eller underskott, men som kan påverka den offentliga skuldsättningen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3383/01

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(6 december 2001)

Ämne: Olympiska anläggningar i området Marathonas-Schinia

I sitt svar, 22.6.2001, på min föregående fråga i detta ärende (E-1073/01(1)) sade kommissionsledamot Wallström att kommissionen gjort ett besök på plats för att undersöka situationen i området Marathonas-Schinia och för att samla information. Hon sade i sitt svar att uppgifterna från denna bedömning behandlas för tillfället, för att kommissionen skall kunna fatta beslut om hur ärendet skall följas upp.

Kan kommissionen upplysa mig om huruvida behandlingen av uppgifterna nu är klar och om vad som sedan beslutades? Är kommissionen medveten om att man redan påbörjat arbetena och att varje skada som eventuellt åsamkas det här historiska området är omöjlig att reparera?

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 163.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 januari 2002)

Vid behandlingen av ärendet med den olympiska anläggningen för rodd och kanot i Schinias/Marathon i Grekland har kommissionen följande syften: a) Att tillhandahålla att området får en adekvat skyddsstatus genom att området tas med i det europeiska ekologiska nätet Natura 2000 som inrättats i enlighet med direktivet om livsmiljöer 92/43/EEG(1). b) Att säkerställa att uppförandet av denna anläggning och den framtida förvaltningen av området skall göras på ett sätt som kommer att skydda och återställa områdets naturliv.

Sedan kommissionens svar på parlamentsledamotens förra närbesläktade skriftliga fråga E-1073/01 har de grekiska myndigheterna kommit med ytterligare relevant dokumentation och ytterligare kontakter med dem har tagits. Detta har medfört en förbättring av projektets utformning så att förlusten av livsmiljö minimeras och att områdets återställningspotential ökas. Dessutom har det gjorts framsteg i inrättadet av en nationalpark.

Vissa delar avseende genomförandet av återställningsprogrammet för våtområden är emellertid otillräckliga och området har ännu inte blivit kommit med i nätet Natura 2000. Kommissionen kan därför ännu inte dra någon definitiv slutsats när det gäller systemets övergripande förenlighet med områdets naturbevarande värde och den har därför tagit upp dessa frågor med de grekiska myndigheterna så att man snart kan komma fram till en tillfredsställande lösning.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växterEGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2995/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE), Alexander de Roo (Verts/ALE)och Dorette Corbey (PSE) till kommissionen

(29 oktober 2001)

Ämne: Möjligheter till gemenskapsregler för nattflyg på regionalflygplatser

Följande frågor är föranledda av utkastet till mellanstatligt fördrag om civil användning av det tidigare militärflygfältet Laarbruch. Instämmer kommissionen med ledamöternas åsikt om att avtalet om att det skall införas tider för nattflyg på flygplatsen Zürich-Kloten, ett avtal som Tysklands trafikminister Bodewig ansett som rimligt, bör tas som rikslikare för införandet av tider för nattflyg på alla regionalflygplatser i Tyskland? Om inte: anser kommissionen då att frågan bör ägnas uppmärksamhet på europeisk nivå?

Finns det några gemenskapsregler för väntlägena över ett sådant lands territorium med vilket inget avtal ingåtts? Om så är fallet: vilka är dessa regler? Om så inte är fallet: håller kommissionen med om att det i utkastet till mellanstatligt fördrag inte bör tas med sådana flygleder och väntlägespositioner som har stora konsekvenser för nederländskt territorium?

Kan kommissionen ge besked om huruvida de förfaranden för öppet samråd vilka enligt kraven på bedömning av miljöeffekter måst genomföras inom angränsande områden i Nederländerna varit fullt tillräckliga, framför allt vad gäller de uppgifter som ställts till förfogande och själva samrådet?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

Kommissionen känner till avtalet mellan Tyskland och Schweiz avseende villkoren för inflygning till flygplatsen i Zürich. Uppgifter om inflygningsleden till flygplatsen är en lokal angelägenhet. Kommissionen har intresse av att se till att de fastställda bestämmelserna för flygplatsen är helt förenliga med gemenskapslagstiftningen, och i synnerhet att principerna om icke-diskriminering och proportionalitet följs. Kommissionen antog dessutom den 28 november 2001 ett förslag till direktiv om införande av driftrestriktioner. Det finns för närvarande inte någon gemenskapslagstiftning om väntelägespositioner, men bestämmelser om hur luftrummet skall utnyttjas kan i framtiden komma att utarbetas som ett led i kommissionens initiativ för ett gemensamt luftrum.

Kommissionen har ännu inte tagit ställning till avtalet avseende flygplatsen i Zürich i förhållande till gemenskapslagstiftningen, och kan därför inte bekräfta om detta avtal skall betraktas som ett riktmärke i andra sammanhang.

När det gäller miljökonsekvensbedömningen är kommissionen medveten om att det under planeringen av ombyggnaden av militärflygplatsen i Laarbruch eventuellt inte tagits tillräckligt stor hänsyn till konsekvenserna för personer som bor i angränsande områden i Nederländerna. Kommissionen genomför därför undersökningar för att kunna bedöma om tillämplig miljölagstiftning har följts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3707/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(17 januari 2002)

Ämne: Luckan i den svenska salmonellakontrollen

Sedan den 12 november 2001 omfattas inte längre så kallade köttberedningar som importeras till Sverige av salmonellakontroll. Det betyder till exempel att alla marinerade kött- och fågelprodukter inte kontrolleras.

Genom en miss i medlemskapsförhandlingarna har köttberedningar aldrig omfattats av de svenska kontrollgarantierna. Alla parter utgick dock från att köttberedningarna omfattades och 1998 utfärdade Livsmedelsverket en föreskrift som täckte in köttberedningarna. Men när en dansk importfirma påpekade för Livsmedelsverket att deras föreskrift inte hade rättsligt stöd backade verket.

Kan Sverige snarast utvidga salmonellagarantin till köttberedningar för att täcka den lucka i salmonellakontrollen som helt enkelt uppstod på grund av en miss under medlemskapsförhandlingarna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(1 mars 2002)

Vid inträdet i Europeiska unionen lämnades Finland och Sverige i sina anslutningsfördrag tilläggsgarantier när det gäller salmonella. I bilaga I till fördragen anges det att dessa tilläggsgarantier omfattar handeln med levande fjäderfä, ägg, färskt kött och färskt fjäderfäkött avsett för Finland och Sverige. Utifrån anslutningsfördraget infördes sedan nödvändiga ändringar i de relevanta rådsdirektiven.

En motsvarande bestämmelse infördes i artikel 3 i rådets direktiv 94/65/EG av den 14 december 1994 om kraven för produktion och utsläppande på marknaden av malet kött och köttberedningar(1), i samband med att man såg över gemenskapslagstiftningen på detta område. Denna bestämmelse gäller bara handeln med malet kött avsett för Finland och Sverige. Således är tilläggsgarantierna tillämpliga på malet kött, men inte på köttberedningar.

Om man skall utsträcka tilläggsgarantierna för salmonella till att gälla köttberedningar, måste rådets direktiv 94/65/EG ändras i enlighet med detta. Man skall emellertid notera att det i direktiv 94/65/EG redan fastställs kriterier för salmonella både för malet kött och köttberedningar. Dessa kriterier gäller alla medlemsstater.

Kommissionen är av den åsikten att när det i gemenskapslagstiftningen redan finns kriterier för salmonella i köttberedningar, är det inte nödvändigt att utsträcka tilläggsgarantierna till dessa produkter. Gemenskapslagstiftningen när det gäller livsmedelshygien håller för närvarande på att ses över och i samband med detta granskar kommissionen mikrobiologiska kriterier. Mot bakgrund av detta kan man komma att överväga förbättrade regler och gränser när prover tas av köttberedningar, så att kontrollerna på detta sätt blir rigorösare.

(1) EGT L 368, 31.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3339/01

från Dirk Sterckx (ELDR) till kommissionen

(27 november 2001)

Ämne: Drastiska följder för ett stort antal lastbilschaufförer på grund av minimikraven på synskärpa i direktiv 91/439/EEG

Minimikraven avseende synskärpa som nu fastställts i direktiv 91/439/EEG(1) leder till att en stort antal yrkeschaufförer som i dag anses vara medicinskt lämpliga att föra motordrivna fordon plötsligt inte kan utöva sitt yrke längre.

I sitt svar på min fråga E-1272/00(2) av den 19 april 2000 säger kommissionen att den överväger att ändra direktiv 91/439/EEG och lägga fram förslag som gör det möjligt att bibehålla mindre stränga hälsokrav på nationell nivå för yrkesförare som fick sitt körkort innan direktivet träder i kraft, dock med beaktande av trafiksäkerhetskraven.

Skulle kommissionen kunna meddela mig om den redan fattat ett beslut om detta, och när man kan förvänta sig dess förslag om ändring av detta direktiv? Anser inte kommissionen att synkraven i direktiv 91/439/EEG inte står i proportion till det avsedda syftet? Skulle jag ännu en gång få uppmana kommissionen att ta initiativ till att göra något åt de drastiska följder som detta direktiv medför i en majoritet av EU:s medlemsstater?

(1) EGT L 237, 24.8.1991, s. 1.

(2) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 118.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(18 januari 2002)

Kommissionen är medveten om det problem som avsaknaden av förvärvade rättigheter för de yrkeschaufförer som har fått sina körkort innan detta direktiv trädde i kraft har lett till. Kommissionen har emellertid ännu inte antagit något förslag till direktiv om ändring av rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1).

(1) EGT L 237, 24.8.1991.