SKRIFTLIG FRÅGA E-1228/01

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: Misslyckande av förhandlingarna om fiskeavtalet EU/Marocko. Samarbete med Marocko

Som svar på en fråga av parlamentsledamoten Fernando Fernández Martín (E-2594/00)(1), bekräftade kommissionären Christopher Patton att de bidrag som beviljats Marocko endast inom ramen för MEDA-programmet uppgick till 630,29 miljoner euros under perioden 1996/99, d.v.s ett årligt medelbelopp på 157,5 miljoner euros under denna fyraårsperiod. Man vet inte de faktiska beloppen för finansiellt stöd till Marocko inom ramen för Gemenskapens samarbetsprogram, men det antas att de inte är lägre än dessa belopp.

Enligt den portugisiska pressen var det av avgörande betydelse för misslyckandet av förhandlingarna om fiskeavtalet EU/Marocko att det fanns en oenighet beträffande fem miljoner contos per år i finansiell kompensation som krävdes av den marockanska regeringen, och som inte accepteras av kommissionen. Denna skillnad på 5 miljoner contos i portugisisk valuta motsvarar 24,9 miljoner euros, d.v.s ett betydligt lägre belopp än det stöd från EU, som årligen står till förfogande åt Marocko.

Man kan förstå att ett land - i detta fall Marocko - beslutar att vid förhandlingar sätta ett högre pris på sina egna resurser, vilket helt och hållet är i enlighet med dess fria gottfinnande som suverän stat. Men ett land som intar en sådan hållning när det realiserar internationella avtal, minskar i samma omfattning sitt beroende eller sina behov av utländsk hjälp. D.v.s. ett accepterande av de marockanska kraven skulle uppenbarligen kunna kompenseras med en betydande minskning - åtminstone en likvärdig minskning - av Gemenskapens finansiella stöd inom ramen för samarbetsprogrammen. Logiken är ju helt klar: ju mer oberoende genom uppvärdering av de egna resurserna, desto mindre behov av utländskt stöd.

Å andra sidan är det känt att misslyckandet med förhandlingarna om fiskeavtalet haft svåra ekonomiska och sociala konsekvenser för fiskarna i Portugal och Spanien, och för dessa länders ekonomi.

Gemenskapens samarbetsprogram är i högsta grad i överensstämmelse med internationellt solidarisk politik, vilkens nytta är odiskutabel, i synnerhet när det gäller det marockanska folket och kungariket Marocko som granne och vän. Men kommissionens och EU-institutionernas främsta skyldighet när det gäller solidaritet gäller dock EU:s egna medborgare, som i detta fall skulle drabbas allvarligt.

Därför frågar jag Kommissionen: Har kommissionen, till försvar av EU:s intressen och särskilt, på ett tillbörligt sätt, som representant för fiskarna i Portugal och Spanien, förhandlat med fasthet med kungariket Marocko, och vägt mot varandra å ena sidan den finansiella kompensation, som krävs av detta land enligt fiskeavtalet, och å den andra det stöd från Gemenskapen, som ställs till förfogande genom samarbetsprogrammen? Och, om inte detta gjorts, varför?

(1) EGT C 113 E, 18.4.2001, s. 128.

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(13 juni 2001)

Gemenskapen och Marocko har båda undertecknat ett associeringsavtal som trädde i kraft den 1 mars 2000. Detta avtal innebär på sikt att en frihandelszon upprättas mellan de båda parterna.

Den avveckling av tulltaxan som blir följden då avtalet träder i kraft innebär å ena sidan en progressiv öppning av den marockanska marknaden, vilket gemenskapens aktörer skulle kunna dra fördel av. Å andra sidan kommer det att krävas en stor ansträngning av den produktiva sektorn i Marocko för att möta konkurrensen från Europa. MEDA-programmet har utvecklats för att bistå Marocko i syfte att förbättra landets ekonomi under övergångsperioden till frihandel.

Det är emellertid viktigt att i detta sammanhang framhålla att sedan associeringsavtalet trädde i kraft innebär avvecklingen av tulltaxan på kort sikt en minskning av Marockos årliga budget som knappast kompenseras av MEDA-programmet, detta på grund av begränsningarna för gemenskapens medel för samarbete med tredje land.

Relationerna mellan gemenskapen och Marocko uppvisar en ömsesidig vilja till ekonomisk integration, vilket ligger i båda parternas intresse. Samarbetet beträffande fisket, som förvisso är viktigt, är endast en aspekt av de omfattande förbindelserna. Vid förhandlingarna om fiskeavtalet tog kommissionen hänsyn till de sammantagna europeiska intressena beträffande relationerna med Marocko.