SKRIFTLIG FRÅGA E-3299/97 från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Transport av plutonium mellan Frankrike och Japan

Europeiska massmedia har nyligen rapporterat att ett stort antal fartyg lastade med plutonium som kommer från ett mycket farligt upparbetat radioaktivt avfall sedan i december använt sig av olika transportvägar mellan Frankrike och Japan. På vägen mellan Frankrike och Japan korsar dessa fartyg vatten som tillhör olika EU-länder, något som en rad medlemsstater och icke-medlemsstater opponerat sig mot. Vad Spanien beträffar, seglar dessa fartyg i vattnen i närheten av Galicien och Kanarieöarna.

Enligt olika experter kan en fartygsolycka och en efterföljande plutoniumläcka få förödande effekter för havsmiljön.

Känner kommissionen till ovannämnda omständigheter?

Anser kommissionen det vara acceptabelt att denna farliga plutoniumtransport görs med tanke på säkerheten för havsmiljön och för kustbefolkningen?

Känner kommissionen till huruvida rådets direktiv 92/3/Euratom ((EGT L 35, 12.2.1992, s. 24. )) av den 3 februari 1992 om ¨övervakning och kontroll av transport av radioaktivt avfall mellan medlemsstater samt till och från gemenskapen¨ efterföljts, speciellt vad beträffar genomfartstillstånden i de olika medlemsländerna och ur säkerhetssynpunkt?

Vet kommissionen om den ovannämnda frakten är förenlig med Europaparlamentets resolution från den 6 juli 1988 om undersökningskommitténs resultat beträffande hanteringen och frakten av kärnmaterial?

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidtaga för att kontrollera förhållandena vid avfallstransporten till havs? Anser kommissionen att denna typ av frakter borde avskaffas?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (21 januari 1998)

I fråga om nuvarande skyddsnivå för transport av behållare som används vid sjötransport av plutonium i enlighet med Internationella sjöfartsorganisationens regler för sjötransport av farligt gods (IMDG-koden) ((IMDG: regler som för klass 7 (radioaktivt material) innehåller kraven för IAEA-Advisory ¨Regulations for the Safe Transport of Radioactive Material¨ (regler för säker transport av radioaktivt material), Safety Series No 6, 1985 Edition (ändrat 1990). )) och Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) regler för bestrålat kärnbränsle (INF-koden) ((Internationella sjöfartsorganisationens resolution A.748(18) om säkerhetsföreskrifter för sjötransport av bestrålat kärnbränsle, plutonium och högaktivt avfall i tunnor. )) finns det i allmänhet inga säkerhetsmässiga begränsningar av transportvägen.

Däremot är det viktigt att beakta att, baserat på internationella konventioner, har medlemsstaterna ensam kontroll över nivån på det fysiska skyddet, inbegripet bestämning av transportväg, vad gäller transport av kärnmaterial inom gemenskapen samt över rätten att ingå avtal avseende transport ut från gemenskapen.

I enlighet med direktiv 93/75/EEG ((EGT L 247, 5.10.1993. Detta direktiv ändras för att även omfattade radioaktiva material som omfattas av IMO:s regler för bestrålat kärnbränsle. )) måste ansvariga för fartyg som transporterar farligt eller förorenande gods, inbegripet kärnmaterial, som avgår från en gemenskapshamn eller som avgår från en hamn utanför gemenskapen och som anlöper en gemenskapshamn lämna en mängd upplysningar till den nationella myndigheten, särskilt om fartygets planerade transportväg. Syftet är att förbättra informationen till de nationella myndigheterna i händelse av olycka till sjöss där farliga ämnen som transporteras på fartyg är inblandade. Dessutom har kommissionen, genom det så kallade Eurorep-direktivet ((EGT C 22, 26.1.1994. )) som antogs av kommissionen i december 1993, föreslagit att komplettera det system som inrättades genom direktiv 93/75/EEG med ett mera fullständigt rapporteringssystem som är tillämpligt på fartyg som navigerar utanför medlemsstaternas kuster. Kommissionen har emellertid inga planer på att bli inblandad i upplysningsförfarandet.

Använt kärnbränsle, som kan upparbetas, och det plutonium som återvinns som en följd av upparbetningen, anses inte vara avfall och omfattas därför inte av rådets direktiv 92/3/EUR av den 3 februari 1992 som nämns av parlamentsledamoten. Det avfallsmaterial som är ett resultat av upparbetningsprocessen omfattas emellertid av det direktivet.