SKRIFTLIG FRÅGA E-2559/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(13 september 2002)

Ämne: Ekonomisk kontroll 3: Debatt om förbättring av den ekonomiska styrningen som förs helt öppet och med deltagande av oberoende experter

1. Vilket utrymme tycker kommissionen det ska ges för uppfattningar om den ekonomiska styrningen och kontrollen som i hög grad skiljer sig från kommissionens egen? Önskar kommissionen lära av de avvikande uppfattningarna hur den kan förbättra sin organisation, eller betraktar kommissionen dessa uppfattningar som fientliga anfall som snabbt och med alla medel måste avvärjas?

2. Vill kommissionen så snabbt som möjligt avhjälpa de problem som framkommer, eller föredrar man att dölja problemen och sålunda försena deras lösning?

3. Kan kommissionen garantera att kritik från tjänstemännen avseende den ekonomiska styrningen och kontrollen från och med nu inte längre kommer att bemötas med omplaceringar eller avsked, utan endast med en offentlig debatt om bedömningen av fakta dit kritiska tjänstemän, tidigare tjänstemän och externa experter bjuds in för att ge sina kommentarer?

4. Kan kommissionen garantera att budgetkontrollen, revisionsrätten och bedrägeribekämpningsbyrån OLAF från och med nu får fullständig handlingsfrihet och inte längre på något sätt utsätts för försök att undanhålla deras omstridda undersökningsresultat från den offentliga debatten eller att på förhand upphöja kommissionens uppfattning till oantastliga slutsatser?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(7 januari 2003)

1. Reformer av finansiell förvaltning och kontroll har införts genom kommissionens vitbok om reformer från mars 2000. Omarbetningen av budgetförordningen(1) var en sådan. Reformerna är resultatet av intensiva samråd och förhandlingar inom och utanför institutionen. Reformförslagen har redan välkomnats av Europaparlamentet, rådet och revisionsrätten(2).

2. Kommissionen strävar alltid efter att lösa problem snabbt och effektivt. Priset för ett snabbt svar får emellertid inte vara en dålig lösning. Hur snabbt problemet löses beror på hur komplext det är.

3. När det gäller det ekonomiska styrsystemet vill kommissionen framhäva att en kritisk översyn av dess räkenskapssystem, både externt (främst av revisionsrätten), och internt på kommissionen, har lett till att man vidtagit åtgärder för att förbättra situationen. Detta innebar att man i juni 2002 antog en omarbetning av budgetförordningen. I denna omarbetade budgetförordning fastställs principer för en integrerad periodisk redovisning som grundar sig på de redan existerande systemen (Nederländerna, Sverige, Förenade kungariket) och de system som håller på att införas (Spanien, Frankrike) i några medlemsstater. Omarbetningen välkomnades av revisionsrätten, stöddes av och förbättrades genom förslag från parlamentet och antogs av rådet. Det finns inga grunder för påståendet av en tjänsteman att denna nya lag skulle öka risken för bedrägeri. Påståendet innebär ett ifrågasättande av de ansträngningar som gjorts av alla institutioner och de medlemsstater som deltagit i omarbetningen.

Således blundar kommissionen inte för kritiken mot dess ekonomiska styrsystem. Kommissionen anser att det inte är konstruktivt att föra en offentlig debatt om problem som redan till fullo har identifierats och öppet redovisats och för vilka åtgärder redan har vidtagits.

Öppenhet och konstruktiv kritik måste inte innebära oreda och ineffektivitet. Tjänstemännen har skyldigheter enligt tjänsteföreskrifterna och är förpliktade att vara ärliga, taktfulla och diskreta samt att följa fastställda förfaranden.

4. När det gäller Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) vill kommissionen fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet vid det faktum att OLAF:s direktör i sin tredje årsrapport som framlades den 17 oktober 2002, fastslog att kommissionen sorgfälligt har respekterat sitt operativa oberoende.

Förordningarna (EG) nr 1073/1999(3) och (EG) nr 1074/1999(4) om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) innehåller bestämmelser om konfidentialitet och dataskydd och om informationsöverföring från OLAF. De slutliga rapporterna om undersökningarna riktar sig vanligtvis till medlemsstaternas eller institutionernas, organs eller organisationers behöriga myndigheter för vidare åtgärder.

I frågan om revisionsrätten torde parlamentsledamoten känna till att revisionsrätten är en oberoende institution. Kommissionen är tacksam för revisionsrättens konstruktiva rekommendationer.

Räkenskapsförarens rättigheter och skyldigheter fastställs i budgetförordningen och i tjänsteföreskrifterna.

(1) Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, EGT L 248, 16.9.2002.

(2) EGT C 228, 13.8.2001.

(3) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), EGT L 136, 31.5.1999.

(4) Rådets förordning (Euratom) nr 1074/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), EGT L 136, 31.5.1999.