ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0868/98

från Ursula Stenzel (PPE) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Transit genom Alperna

Kommissionen har för avsikt att lägga fram ett förslag till förordning om harmonisering av körförbudet för lastbilar under veckoslut/helgdagar. Endast åtta medlemsstater har begränsningar för lastbilar, som inte stämmer överens, och Österrike har de strängaste bestämmelserna. Därför kommer denna förordning att få omfattande konsekvenser.

Anser kommissionen att det är möjligt för Österrike att behålla sitt viktiga körförbud på lördagar och om så inte är fallet, under vilka omständigheter kan undantag beviljas?

Österrike har flest helgdagar i EU och en högsta gräns skulle få långtgående följder för landet. Kan kommissionen meddela om den har för avsikt att ta hänsyn till det stora antalet helgdagar i Österrike och hur detta kan göras konkret?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(23 april 1998)

Parlamentsledamoten hänvisar till kommissionens förslag till direktiv om harmoniserade regler för trafikbegränsningar för tunga lastfordon(1).

Om förslaget antas kommer det att innebära att medlemsstaterna kan införa trafikbegränsningar på lördagar om de så önskar. Trafikbegränsningar i olika långa tidsperioder är idag tillåtna och kommer i framtiden att tillåtas på alla vägar utom på det transeuropeiska vägnätet.

Den föreslagna lagstiftningen skulle endast tillåta begränsningar under andra tider än kl.07.00-22.00 (24.00 på sommaren) på söndagar och helgdagar på det transeuropeiska nätet om de kan motiveras på objektiva grunder och efter att kommissionen har godkänt dem. I förslaget fastställs kriterier för begränsningarna, t.ex. trafiksäkerhet, miljöskydd eller socialt betingade skäl.

Förslaget påverkar inte på något sätt antalet officiella helgdagar i medlemsstaterna. Det innehåller endast krav om att den medlemsstat som vill införa trafikbegränsningar på det transeuropeiska vägnätet på officiella helgdagar på förhand informerar kommissionen om vilka dagar och vägsträckor det är frågan om.

(1) KOM(98) 115.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1474/98

från Ursula Stenzel (PPE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Fjärde ramprogrammet för forskning

Kan kommissionen uppge hur många ansökningar som lämnats in från Österrike till det Fjärde ramprogrammet för forskning?

Hur många ansökningar har kommissionen godkänt och vilka projekt handlar det om konkret?

Hur ser denna fördelning ut om man bortser från sammanslagningarna?

Vilka personer fungerade som samordnare för dessa projekt och vilka partnerländer handlade det om?

Hur stora summor ställdes till de enskilda projektens förfogande?

Svar avgivet av Edith Cresson på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0013/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(29 januari 1998)

Ämne: Otillåten försäljning av Monsanto-sockerbetan i Nederländerna

Det har rapporterats att två ton sockerbetor från försöksodlingar i Nederländerna, som inte godkänts för marknadsföring för något som helst ändamål, blandats med vanliga grödor och kommit in i födoämneskedjan i form av raffinerat socker genom det holländska kooperativa sockerbolaget. Betmassan sägs ha använts till kreatursfoder.

Kan kommissionen förklara följande:

1. Hur har denna otillåtna försäljning gått till?

2. Vilka kontrollrutiner fanns på orten och hur kommer det sig att dessa blev åsidosatta?

3. Vilka krisåtgärder har vidtagits för att ersätta det förorenade sockerförrådet samt betmassan och överensstämmer dessa åtgärder med de beredskaps- och krisplaner man kommit överens om att tillämpa?

4. Vilka varningsmeddelanden har gått ut till livsmedelsproducenter, detaljister och leverantörer av kreatursföda?

5. Har någon liknande otillåten försäljning rapporterats av något annat medlemsland?

6. Vilka nya kontroller kommer kommissionen att rekommendera för att undvika att denna typ av otillåten försäljning upprepas?

Kompletterande svar

från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(27 april 1998)

Kommissionen kan nu delge frågeställaren följande information.

1.-4. Kommissionen har begärt att de holländska myndigheterna skall meddela vilka åtgärder de har vidtagit i detta fall där socker från försöksodlingar med genetiskt modifierade sockerbetor kom in i födoämneskedjan i form av betmassa som används som kreatursfoder. Utsättningen i fråga hade beviljats medgivande för forsknings- och utvecklingsändamål, men inte för att släppas ut på marknaden enligt rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön(1). Som komplement till det preliminära svaret skickar kommissionen de uppgifter som har sänts till de holländska myndigheterna i enlighet med rådets direktiv 90/220/EEG direkt till frågeställaren och parlamentets sekretariat.

5. Kommissionen har inte mottagit några rapporter från medlemsstaterna om andra liknande fall.

6. Tillämpningen av del B i direktiv 90/220/EEC som gäller forskning och utveckling av genetiskt modifierade organismer ligger inom medlemsstaternas behörighetsområde. De avgör om nya kontroller måste införas för att undvika att liknande fall upprepas i samband med utsättning för forsknings- eller utvecklingsändamål av genetiskt modifierade växter. De övervakningsåtgärder som de holländska myndigheterna och andra myndigheter har vidtagit visar vilken betydelse medlemsstaterna tillmäter sina förpliktelser i artikel 4 i direktiv 90/220/EEG enligt vilka de ansvarar för att inspektioner genomförs och kontrollåtgärder vidtas.

(1) EGT L 117, 8.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0942/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(30 mars 1998)

Ämne: Produktionsfaciliteter i form av fartyg för oljeprospektering

Omfattas produktionsfaciliteter i form av fartyg för oljeprospektering av rådets direktiv av den 17 september 1990 om upphandlingsförfarandena inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna?

Är sådana flytande farkoster berättigade till EU-subventioner, mot bakgrund av den reviderade OECD-överenskommelsen om exportkrediter för fartyg som trädde i kraft 1996?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Mario Monti

(5 juni 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1247/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Pass utfärdas inte till kroatiska flyktingar

Under kriget i f.d. Jugoslavien kom flyktingar från alla delrepubliker till Grekland. Många av dem är fortfarande kvar. På grund av en ny lag i Grekland måste de för att kunna söka arbete och bo kvar skaffa sig ett "grönt kort". En grundförutsättning för att detta kort skall utfärdas är att de kan styrka sin identitet genom ett pass.

Enligt uppgifter i grekisk press vägrar Kroatiens ambassad i Grekland att utfärda nya pass när de gamla går ut, vilket gör att de kroatiska medborgare som bor i Grekland och vill arbeta där inte kan skaffa sig ett "grönt kort".

Känner den till att den kroatiska ambassaden i Grekland agerar på detta sätt?

Med tanke på att EU:s politik är att uppmuntra flyktingar att återvända till sina hem samt mot bakgrund av att ovannämnda åtgärder är ett brott mot de mänskliga rättigheterna och att Kroatien är ett land som får finansiering från gemenskapsprogrammet Phare skulle jag vilja veta vad kommissionen avser att göra för att Kroatien skall anpassa sig till de krav som ställs i detta gemenskapsprogram.

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(18 maj 1998)

Kommissionen känner inte till några närmare detaljer om det fall som frågeställaren anger, men känner samma oro inför det faktum att någon stat skulle vägra att bevilja pass till sina medborgare.

Kroatien har sedan augusti 1995 inte varit stödberättigat enligt Phare-programmet. Villkoren för att komma i fråga för detta program liksom villkoren för andra förbindelser med gemenskapen angavs av rådet i dess slutsatser av den 29 april 1997. Dessa villkor innehåller förutom bestämmelser om demokratiska reformer och respekt för de allmänt erkända normerna om mänskliga rättigheter och rättigheter för minoriteterna också bestämmelser om att de åtaganden som anges i fredsavtalen skall vara uppfyllda, dvs. "att verkliga möjligheter ges till tvångsförflyttade och flyktingar att återvända till sina ursprungsorter". Kommissionen har nyligen förklarat att Kroatien inte uppfyller dessa villkor och att det generella ekonomiska och finansiella bistånd som förmedlas genom Phare inte kommer att förlängas och att förhandlingar om ett samarbetsavtal inte kommer att inledas förrän Kroatien uppfyller dessa villkor.

Som kommissionen nyligen förklarade i sina slutsatser om uppfyllandet av dessa villkor kan det överhuvudtaget ifrågasättas om de autonoma handelsförmåner som Kroatien för närvarande åtnjuter är berättigade om inte landet gör framsteg på dessa viktiga punkter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1565/98

från Viviane Reding (PPE) till kommissionen

(20 maj 1998)

Ämne: Koncentration av de europeiska institutionernas inköp av materiel

Tillsammans med de övriga europeiska institutionerna försöker kommissionen att till Bryssel centralisera inköpen av materiel, i synnerhet lösöre, för att på så sätt reducera kostnaderna. Det gäller att å ena sidan göra mer omfattande beställningar och å andra sidan få längre kontraktsperioder, som successivt kan förnyas och vara upp till tio år. Detta nya tillvägagångssätt som vid första anblicken verkar leda till besparingar, har dock sina brister. Först och främst är medellivslängden på lösöre ofta kortare än de kontraktsperioder som kommissionen önskar. Vidare favoriserar det nya tillvägagångssättet de stora företagen som har en kapacitet att svara upp mot allt större och större beställningar.

Är kommissionen medveten om att de stora beställningarna, de längre kontraktstiderna och centraliseringen till Bryssel missgynnar de små och medelstora företagen? Är kommissionen vidare medveten om att i utbyte mot marginella kostnadsminskningar, bestraffar den i hög grad en av de sektorer av ekonomin som kommissionen knyter starka förhoppningar till när det gäller skapandet av nya arbetstillfällen?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidtaga för att undvika de negativa följderna för de små och medelstora företagen av ansträngningarna att hålla nere kostnaderna?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

Målsättningen med långtidskontrakten och centraliseringen av inköp av inventarier är inte bara att minska inköpskostnaderna, utan också att standardisera utrustningen bland annat för att underlätta förvaltningen, främja utbytet och begränsa omfördelningen av inventarierna vid flytt.

Kontrakten ingås för att komplettera och förnya inventarierna i kommissionens och eventuellt andra institutioners byggnader. Kontraktens varaktighet har inget att göra med livslängden på det material som avses.

Långtidskontrakten binder kommissionen - eller en annan institution - till en leverantör för en längre period utan att påverka den årliga inköpsvolymen. Inköpen är i allmänhet betydande och kan variera stort från ett år till ett annat. För att säkerställa att leveranserna genomförs utan problem och för att undvika att leverantörernas ekonomi rubbas väljer kommissionen att göra sina inköp från företag vars produktionskapacitet motsvarar dessa behov, utan att diskriminerande klausuler införs gentemot europeiska företag och särskilt inte gentemot de små och medelstora företagen.

Kommissionens allmänna inköpsstrategi består i att uppnå bästa förhållande mellan kvalitet och pris för att de offentliga medlen skall användas optimalt under nuvarande budgetåtstramning. Detta är den europeiska politikens målsättning för offentlig upphandling vars syfte bland annat är att förbättra europeiska företags konkurrenskraft.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 386 , 11/12/1998 s. 0127



SKRIFTLIG FRÅGA E-1432/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (11 maj 1998) Ämne: EU:s utvecklingssamarbete inom fiskenäringen i tredje land Kan kommissionen informera om hur stor andel av alla projekt som genomförts med hjälp av anslag avsedda för samarbete, och som GD VIII avsatt för de västafrikanska länderna, som har använts för utveckling av fiskenäringen?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1103/98

från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen

(8 april 1998)

Ämne: Kriterier för val av plats för uppförande av den fjärde Europaskolan i Bryssel-Berkendael

Den belgiska regeringen har valt att placera den fjärde Europaskolan - ett annex till Uccle - på ett område intill Berkendaels kvinnofängelser, som enligt samma regerings beslut skall omvandlas till ett fångvårdscentrum för personer dömda för sexualbrott.

Att de byggnader man föreslår är otillräckliga och att nödvändig infrastruktur saknas helt, vilket kommer att skapa kaos då barnens skolbussar och föräldrarnas personbilar skall ta sig fram till skolan, är ett faktum - men utöver det vill jag fråga kommissionen vilka åtgärder den tänker vidta för att:

1. hörsamma den gemensamma protest som föräldrarna vid Europaskolan gav uttryck för genom en demonstration utanför Borchettebyggnaden (den 27 januari 1998) och se till att planerna på att förverkliga Berkendael omintetgörs?

2. utarbeta en rekommendation för medlemsstaternas regeringar om vilka områden som inte bör angränsa till skolanläggningar, däribland fängelser samt rehabiliterings- och avgiftningscentrum för narkomaner, eftersom sådana instanser utan tvekan innebär en fara för elevernas psykiska utveckling, och till och med för deras fysiska integritet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(25 maj 1998)

De båda Europaskolor som redan finns i Bryssel är överbefolkade och i behov av omfattande renoveringsarbeten.

För att lösa dessa problem kommer en ny skola att öppnas i staden inom en nära framtid och planerna för renoveringen av de gamla skolorna har redan antagits.

De belgiska myndigheterna har erbjudit Europaskolornas styrelse, som är ett mellanstatligt organ med ansvar för dessa skolor, att använda den före detta gymnasieskolan i Berkendael som tillfällig skola, för att underlätta den delutflyttning av skolan i Uccle som måste till under renoveringsarbetena. Detta erbjudande har nyligen avböjts av styrelsens representant, då det verkar som att en del av eleverna från skolan i Uccle kan börja använda den nya skolan tidigare än väntat.

Kommissionen, som är medlem av styrelsen, är mycket uppmärksam på utvecklingen i frågan och vinnlägger sig om att Europaskolorna skall fungera på ett tillfredsställande sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0936/98

från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen

(30 mars 1998)

Ämne: Rättegångar i utlandet

Anser inte kommissionen att överträdelser av EU:s bestämmelser beträffande förordning 3820/85(1) och förordning 3821/85(2) i princip skall kunna beivras i alla EU:s medlemsstater?

Anser kommissionen att medlemsstater bör förpliktigas att bestraffa överträdelser begångna av deras medborgare i utlandet så att dylika överträdelser även kan medföra straff i hemlandet, samt att de i direktiv 88/599(3) föreskrivna företagskontrollerna skulle kunna omfatta även överträdelser begångna i utlandet?

Kan kommissionen ange vilka medlemsstater som har låtit sin nationella lagstiftning om körtider och tid för vila erhålla extraterritoriell giltighet, respektive vilka medlemsstater som inte har en dylik lagstiftning?

Skulle kommissionen i samband med ändringar av förordning 3820/85 och förordning 3821/85 genom lagstiftningsåtgärder kunna främja att medlemsstater ger denna lagstiftning extraterritoriell giltighet?

Är kommissionen beredd att utveckla initiativ som syftar till att erläggandet av depositionsavgifter och åtgärder för bortforslande inte skall tillämpas i medlemsstaterna när det gäller medborgare från annan medlemsstat i vilken man har givit denna lagstiftning extraterritoriell giltighet?

Om svaret på denna fråga är jakande, hur då? Om inte, varför inte det?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

Enligt förordningarna 3820/85(4) och 3821/85(5) om social lagstiftning och färdskrivare vid vägtransporter kan överträdelser av EU:s bestämmelser om körtider och tid för vila beivras i samtliga medlemsstater.

Kommissionen instämmer med att tillämpningen av bestämmelserna skulle kunna förbättras om en medborgare i en medlemsstat kunde bestraffas i sitt hemland för överträdelser begångna i en annan medlemsstat. Enligt nuvarande gemenskapslagstiftning är dock endast medlemsstaterna rättsligt behöriga att fatta ett sådant beslut.

Kommissionen har uppgifter om de flesta men inte samtliga medlemsstaters avtal om extraterritoriell inverkan av ovannämnda nationella tillämpningsåtgärder och avser inhämta ytterligare uppgifter inom den närmaste framtiden. Tillgängliga uppgifter visar att Belgien, Frankrike, Luxemburg, Nederländerna, Österrike och Finland i viss mån har vidtagit åtgärder för sanktioner mot sina medborgare för överträdelser som begåtts utomlands. Enligt nuvarande gemenskapslagstiftning kan inte kommissionen tvinga medlemsstater som inte antar extraterritoriell lagstiftning för sina medborgare att göra det. Så snart en förare av en vägtransport kör in i en annan medlemsstat lyder han i sådana fall under denna medlemsstats lagstiftning.

I samband med en eventuell ändring av gemenskapsreglerna skall kommissionen undersöka förslaget om att tvinga samtliga medlemsstater att ge sin lagstiftning en extraterritoriell giltighet. Det står dock klart att bestraffning både utomlands och i hemlandet för samma förseelse skall undvikas.

(1) EGT L 370, 31.12.1985, s.1.

(2) EGT L 370, 31.12.1985, s. 8.

(3) EGT L 325, 29.11.1988, s. 55.

(4) EGT L 370, 31.12.1985.

(5) EGT L 370, 31.12.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1692/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Unionens nordliga dimension

Vid toppmötet i Luxemburg beslutade man att på Finlands initiativ föra upp unionens nordliga dimension på dagordningen. Hur ämnar kommissionen föra detta projekt vidare och med vilken tidsplan?

På vilket sätt beaktar förnyandet av unionens Tacis-program målsättningarna för den nordliga dimensionen när det gäller miljö-, säkerhets- och energifrågor samt det gränsöverskridande samarbetet?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(29 juni 1998)

Kommissionen kommer, på uppmaning av Europeiska rådet i Luxemburg och Cardiff, att lägga fram en interimsrapport vid Europeiska rådets möte i Wien i december 1998. Det förberedande arbetet har påbörjats.

Förberedelserna för en ny Tacis-förordning pågår också. I samband med dessa kommer kommissionen med säkerhet att överväga den nordliga dimensionens plats i det nya programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0800/98

från Nuala Ahern (V) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Ett andra schakt/silo för förvaring av radioaktivt avfall vid Dounreay-anläggningen i Caithness i Skottland

Förenade kungarikets atomenergikommission (Atomic Energy Authority) erkände den 2 februari 1998 att det finns ett andra avfallsschakt vid Dounreay-anläggningen i Caithness i Skottland, i vilket man dumpat okontrollerat radioaktivt avfall sedan 1971. Kommer kommissionen nu att uppdatera de uppgifter den lämnade till parlamentet i sitt svar till den skriftliga frågan P-3167/96(1)?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(22 april 1998)

Silon i Dounreay är en godkänd anläggning för lagring som övervakas av den brittiska tillsynsmyndigheten, Nuclear installations inspectorate (NII). En beskrivning av silon och dess innehåll finns i det offentligt tillgängliga dokument(2) som det hänvisades till i svaret till den skriftliga frågan P-3167/96 från Undine-Uta Bloch von Blottnitz(3). Den brittiska regeringen har också tillkännagivit att avfallet skall hämtas för behandling både från det mellaliggande schaktet och från silon i Dounreay.

Kommissionen vill också göra parlamentsledamoten uppmärksam på svaret på Undine-Uta Bloch von Blottnitz skriftliga fråga P-661/98 om samma ämne(4). Sedan Förenade kungariket blev medlem av gemenskapen omfattas silon och dess innehåll av Euratoms säkerhetskontroller och kommissionen har fått och får all den information som behövs för att utföra de säkerhetsåtgärder som föreskrivs i Euratomfördraget.

(1) EGT C 87, 14.3.1997, s. 124.

(2) DOE/RAS/96.001 (UK Nirex Ltd Report 695 of May 1996).

(3) EGT C 83, 14.3.1997.

(4) EGT C 310, 9.10.1998, s. 113.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1252/98 från Odile Leperre-Verrier (ARE) till kommissionen (29 april 1998)

Ämne: Den europeiska ungdomens hälsa

Nu då talrika studier visar att den europeiska ungdomen inte sköter sig ordentligt eller tillräckligt bra, undrar jag om kommissionen kan säga vad den har för avsikt att göra för att utveckla hälsovården för ungdomen (hälsovård i skolor och på universitet, förebyggande åtgärder osv.)?

Finns det inte orsak att inrätta ett särskilt program för allmän hälsovård?

Har kommissionen planerat några särskilda åtgärder på detta område?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (5 juni 1998)

Kommissionen är väl medveten om att investeringen i ungdomars hälsa är en hörnsten i den europeiska folkhälsopolitiken.

Denna uppfattning avspeglas i de olika europeiska folkhälsoprogrammen, oavsett om det gäller cancer, aids, narkotika eller hälsofrämjande, där ungdomarna är bland de främsta målgrupperna. Många projekt får stöd genom dessa program, till exempel det europeiska nätverket för hälsofrämjande i skolan, ett gemensamt initiativ från kommissionen, Europarådet och WHO-Europa. I nätverket ingår nu 38 europeiska länder och över en miljon elever. Den hälsofrämjande skolan syftar till att skapa en sund livsstil för alla som har skolan som arbetsplats, genom att man utvecklar en stödjande miljö som bidrar till att främja hälsan. Man får möjlighet att skapa en trygg och hälsofrämjande social och fysisk miljö.

Genom ett aktivt samarbete mellan elever, personal, föräldrar och samhället medför den hälsofrämjande skolan en rad fördelar - elevernas självförtroende ökar och de får möjlighet att förverkliga sin fysiska, psykologiska och sociala potential.

Vissa länder har lyckats sprida denna tanke genom hela skolsystemet. I andra länder finns det fortfarande olika problem i samband med genomförandet som behöver lösas, med stöd från beslutsfattare inom utbildningen och inom politiska organ.

Kommissionen håller också på att utarbeta en rapport om hälsosituationen bland ungdomar i gemenskapen som kommer att publiceras i sinom tid.