ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1629/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(27 maj 1998)

Ämne: XXVI:e rapporten om konkurrenspolitiken

Denna fråga ställs mot bakgrund av XXVI:e rapporten om konkurrenspolitiken (1996) (SEK(97) 0628) (CES 1381/97).

Kan kommissionen se till att en dominant ställning inom EU inte endast bedöms i förhållande till den inre marknaden när det är fråga om världsmarknaden?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(10 juni 1998)

Bedömningen av en dominerande ställning och dess eventuella effekter för en marknad görs på grundval av en relevant marknad som definieras enligt kriterier som gäller produkten eller tjänsten i fråga (produktmarknad) och kriterier av geografisk art (geografisk marknad). Kommissionen offentliggjorde 1997 ett tillkännagivande om definitionen av relevant marknad i gemenskapens konkurrenslagstiftning(1), i vilket det klargörs hur kommissionen går till väga för att fastställa den relevanta marknaden. Tillkännagivandet är således ett juridiskt hjälpmedel som gör det möjligt att genomföra marknadsanalyser och att tillämpa konkurrensrätten.

Om referensmarknaden är en världsmarknad, sker bedömningen av den dominerande ställningen följaktligen på denna nivå. Detta var fallet exempelvis i ärendet Boeing/McDonnell Douglas. Om marknaden däremot är mer sluten och analyskriterierna visar att marknaden är europeisk, vilket oftast är fallet, eller den till och med är nationell eller regional, kommer kommissionen att begränsa sig till en analys av den marknaden.

(1) EGT C 372, 9.12.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1757/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(27 maj 1998)

Ämne: Tjeckiska myndigheter skapar getton för romer

Är Europeiska kommissionen medveten om att de tjeckiska myndigheterna i staden Usti nad Labem planerar att skapa ett getto för flera hundra romer genom att bygga en mur runt deras hyreskvarter för att skilja dem från tjeckiska invånare? Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att garantera att detta utslag av rasism stoppas?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Kommissionen har kännedom om den fråga som frågeställaren tar upp. Högre tjänstemän inom kommissionen har tagit upp frågan med de tjeckiska myndigheterna på högsta nivå och har uttryckt sin oro.

I partnerskapet för anslutning för Tjeckien från mars 1998 anges att fortsatt arbete med integrationen av romerna bör prioriteras. I utkastet till 1998 års Phare-program för Tjeckien planeras avsevärda stödåtgärder för att åstadkomma detta, bland annat genom finansiering av verksamhet för utbildning, rättshjälp och åtgärder för att förbättra allmänhetens kännedom om frågan. Detta stöd tillkommer utöver det stöd som redan ges via Phare sedan 1993 för att förbättra romernas situation i Tjeckien.

Det bör också påpekas att den tjeckiska regeringen i oktober 1997 godkände ett nationellt program med vilket syftet var att underlätta romernas integration i det tjeckiska samhället. De första rapporterna om programmet förväntas komma före sommaren. I linje med bestämmelserna i partnerskapet för anslutning är det sammanträde som skall hållas mellan gemenskapen och den tjeckiska anslutningskommittén den 9 juli 1998 ett lämpligt tillfälle för de tjeckiska myndigheterna att rapportera om resultaten av det nationella programmet och för gemenskapen är det ett lämpligt tillfälle att återigen erinra om gemenskapens åsikt om romernas situation i landet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1221/98

från Umberto Bossi (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Informationsbroschyrer och ansökningshandlingar för programmet Media II - Utveckling och distribution bör finnas tillgängliga på de olika gemenskapsspråken

Europeiska kommissionen utlyste i Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 71 av den 7 mars 1998 ansökningsomgång 6/98 rörande gemenskapsprogrammet Media II - Utveckling och distribution.

De informationsbroschyrer och ansökningshandlingar som tillhandahålls i samband med denna utlysning finns endast i fransk och engelsk version.

Anser kommissionen inte att detta godtyckliga val gynnar de medborgare som har franska eller engelska som modersmål och skapar en ojämlik situation inom unionen?

På min tidigare fråga E-2249/96(1) svarade kommissionen att den höll på att säkerställa att de dokument som gäller uttagningsprov och ansökningsomgångar skall publiceras samtidigt på alla gemenskapsspråken. Hur rättfärdigar kommissionen att det dokument som innehåller utlysningen av ansökningsomgång 6/98 rörande gemenskapsprogrammet Media II - Utveckling och distribution endast har publicerats på två av gemenskapsspråken, vilket drabbar de övriga?

Kan kommissionen mot bakgrund av sitt svar på min tidigare fråga E-1256/96(2) (sjätte punkten, som berör det faktum att den som lämnar in en ansökan i enlighet med artikel 2 i förordning nr 1 om gemenskapens språksystem kan lägga fram sin handlingar på valfritt officiellt gemenskapsspråk) förklara varför det i ovanstående utlysning inte omnämns att man kan lämna in en ansökan på ett annat språk än dem ansökningshandlingarna är skrivna på?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

I enlighet med de två rådsbeslut som inrättar programmet Media (beslut 95/564/EG och 95/563/EG)(3) har kommissionen i samarbete med medlemsstaterna grundat informationskontor - "Media-desk" - i medlemsstaterna.

Media-deskarna har till uppgift att informera EU-medborgare som är yrkesverksamma inom den audiovisuella sektorn om gemenskapens audiovisuella politik och då främst om de möjligheter som erbjuds genom Media-programmet. De avser därför främst att förklara och sprida kunskap bland människor i denna yrkeskategori om ansökningsomgångarna till Media-programmet som offentliggörs av kommissionen på franska, engelska och tyska.

I de medlemsstater där den audiovisuella sektorn anser det vara nödvändigt tillhandahåller Media-deskarna en översättning av riktlinjerna samt ansökningsformulär för Media-programmet. På så sätt kan yrkesverksamma personer få tillgång till kommissionens formulär på det språk de önskar. De projekt som sänds in till kommissionen inom ramen för Media-programmet kan vara författade på vilket som helst av de elva officiella språken.

Som ett led i halvtidsgenomgången av Media-programmet, som äger rum nästa år, ämnar kommissionen undersöka hur parlamentsledamotens anmärkningar kan beaktas.

(1) EGT C 11, 13.1.1997, s. 71.

(2) EGT C 322, 28.10.1996, s. 46.

(3) EGT L 321, 30.12.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1305/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Ojämlik behandling av biologer

För att få studera vid italienska specialiseringsinstitutioner deltar personer med en examen i medicin eller med andra examina (biologi, kemi, farmakologi, odontologi, m.fl.) i ett offentligt uttagningsprov där titlar och examina beaktas. Personer med en examen i medicin, vilka klarar uttagningsprovet, får ett årligt studiestöd för hela specialiseringsperioden, medan biologerna inte omfattas av detta stöd.

I direktiv 82/76/EEG(1) fastställs det att studiestöd skall tilldelas personer som specialiserar sig under hela deras specialiseringsutbildning, och i lagdekret nr 502/92 föreskrivs det att även biologer skall ha ett diplom över specialisering efter avslutad akademisk examen för att de skall kunna söka jobb inom den nationella hälsovårdssektorn genom att delta i uttagningsprov.

1. Anser kommissionen inte att behandlingen av biologer är ojämlik och diskriminerande?

2. Anser kommissionen inte att biologer som deltar i specialiseringsutbildning bör erkännas på europeisk nivå i syfte att lösa detta problem?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Kommissionen underrättar parlamentsledamoten om att hennes frågor är föremål för pågående mål om förhandsavgörande vid EG-domstolen.

Det är följaktligen lämpligt att avvakta domstolens dom.

(1) EGT L 43, 15.2.1982, s. 21.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1614/98

från Gary Titley (PSE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Ämne: Posttaxor för icke-kommersiella organisationer och REIMS II-systemet

Det nya REIMS II-systemet om betalningar mellan postväsendet i olika länder för att täcka kostnaderna för post som korsar de nationella gränserna inom EU kan i vissa länder ge högre taxor för internationella försändelser. Kommer kommissionen att föreslå att icke-kommersiella organisationer får någon särskild behandling i detta avseende för att främja kontakterna mellan organisationer inom EU, exempelvis lägre taxor?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Syftet med REIMS II-avtalet (Remuneration of exchanges of international mail) är att åstadkomma terminalavgifter mellan de europeiska postoperatörerna som ligger närmare de faktiska kostnaderna för utdelning i landet av försändelser från utlandet, i enlighet med principen om kostnadsorientering som gemenskapens förespråkar.

Användningen av terminalavgifter kommer inte nödvändigtvis att åtföljas av en allmän höjning av de nationella avgifter som betalas av användarna, utan den kommer snarare att resultera i att de gränsöverskridande avgifterna rebalanseras med avseende på den aktuella produkten.

Inom gemenskapen är det medlemsstaterna som avgör om stöd måste ges till icke-kommersiella organisationer i samband med en ökning av deras kostnader för post.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0918/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Gemenskapsfinansiering av företaget Yazaki Saltano i Portugal

Yazaki Saltano Portugal Lda, som tillverkar elektriska komponenter för bilar, med säte i Estrada da Rainha, Praia da Granja, Vila Nova de Gaia, är ett japanskt företag som funnits i Portugal i tio år och hade mer än 7 000 anställda år 1996.

Jag antar att gemenskapen, inom ramen för gemenskapens stödram I eller II, deltog i finansieringen av installeringen och/eller utvecklingen och moderniseringen av företaget.

Jag vill därför be kommissionen informera mig om Yazaki Saltano i Portugal erhöll finansiellt stöd från gemenskapen, från vilket eller vilka program, vilka delbelopp och eller totalbelopp som betalades ut samt vilka allmänna avtalsmässiga förpliktelser som företaget gjorde till följd av dessa gemenskapsfinansieringar?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(15 maj 1998)

Enligt de uppgifter som medlemsstaten har lämnat har inget stöd lämnats till detta företag inom någon av de två gemenskapsstödramarna för Portugal.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1339/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Minskade marknadsandelar inom turistbranschen

Känner kommissionen till att Europas marknadsandelar i den näringsgren som växer snabbast, nämligen turistnäringen, minskar generellt sett?

Hur planerar man att lyfta fram behovet av åtgärder för förlängning av turistsäsongen genom att exempelvis främja turism under lågsäsongerna, öka stödet till regioner där säsongseffekten ger allvarliga problem och ge sysselsättningsstöd så att kvalificerad personal kan vidareutbilda sig under vintermånaderna?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(15 juni 1998)

Kommissionen är medveten om att Europas andel av den globala turismmarknaden minskar, vad avser internationella ankomster och inkomster från personer som är bosatta I länder utanför gemenskapen men som besöker Europa, och om att europeisk turism blir allt viktigare för den internationella handeln i tjänster.

Kommissionen lämnade 1996 ett förslag till rådet om ett flerårigt program(1) ("Philoxenia") som syftar till att stimulera den europeiska turismens kvalitet och konkurrenskraft för att öka tillväxten och sysselsättningen. Instrumenten i detta förslag skulle göra det möjligt att på ett effektivare sätt ta itu med de problem som den europeiska turismens säsongsvariation för med sig. Säsongsvariationens följder för sysselsättning och utbildning kommer att finnas med bland de frågor som behandlas av högnivågruppen för turism och sysselsättning, som nyligen inrättades av kommissionen. Gruppen kommer att lämna sin rapport och sina rekommendationer till kommissionen senast i oktober 1998.

Å andra sidan avser gemenskapen att genom sina strukturåtgärder stödja de regioner som är alltför beroende av säsongsbetonad turism. Kommissionen stödjer satsningarna på att bredda deras verksamhet, t.ex. genom att främja det kulturella arvet och kvalitetsprodukter som går att sälja under hela året. På så sätt gynnas en alternativ ekonomisk utveckling.

(1) EGT C 222, 31.7.1996.- EGT C 13, 14.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1358/98

från Lis Jensen (I-EDN) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Guldgruvan i Lihir på Papua Nya Guinea

I juli 1996 tillkännagav EIB att man beviljat ett lånepaket på 46 miljoner ecu för guldgruvan i Lihir på Papua Nya Guinea. Under trettio år skall en malmfyndighet omfattande 104 miljoner ton exploateras vilket kommer att medföra en restprodukt bestående av 341 miljoner ton gruvavfall. Detta skall tippas i havet vid den närbelägna hamnen Louisiana på Lihir-öns östra sida. Gruvbolaget Rio Tinto använder sig av dagbrott och cyanidlakning vilket är allmänt känt för att vara mycket miljöförstörande. Under gruvans livstid kommer man att framställa 89 miljoner ton giftigt gruvavfall. Gruvavfallet kommer att renas, men det vatten som används vid reningen kommer att släppas ut i havet på stort djup. De metallrester som detta vatten kommer att innehålla inkluderar koppar, arsenik, kadmium, bly, krom och kvicksilver.

På grund av dessa miljökonsekvenser har "The American Overseas Private Investment Corporation" under 1995 inte varit beredd att teckna en försäkring angående "politiska risker". Projektet uppfyller inte Förenta staternas miljökrav.

1. Vilka miljönormer har EIB tillämpat när man har utvärderat Lihirprojektet?

2. Uppfyller Lihirprojektet angående guldutvinning EIB:s miljökrav?

3. Hur avser EIB att övervaka miljöeffekterna med hänsyn till att projektet redan inletts, och vilka miljökriterier avser man att använda vid en eventuell kontroll?

4. Vilken policy har EIB när det gäller att väga in efterlevnaden av multilaterala överenskommelser i kriterierna när det gäller finansiering av förslag till projekt?

5. På vilket sätt har EIB beaktat de principer och den praxis som uttalats i FN:s havsrättskonvention (som trädde i kraft den 16 november 1994) särskilt del XII, artikel 194.1 och 196.1

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(25 juni 1998)

Europeiska investeringsbanken (EIB) tillämpade vid bedömningen av Lihir-projektet i Papua Nya Guinea (PG) sina nuvarande miljöstandarder som beskrivs i bankens yttrande om miljöpolicy. Projektet uppfyller dessa standarder och alla nationella och relevanta internationella erkända krav (främst australiensiska samt USA:s miljöskyddsbyrås krav) och följer bästa tillgängliga och fungerande miljöpraxis. Projektet följer också Förenta nationernas havsrättskonvention som har undertecknats av Papua Nya Guinea.

EIB-finansierade projekt måste följa de internationella avtal som värdlandet har undertecknat. Landets behöriga organ har det formella ansvaret för efterlevnaden av sådana avtal. I Lihir-ärendet skedde beviljandet av miljöplanen på villkor att ett miljöstyrnings- och miljöövervakningsprogram med omfattade rapporteringskrav till respektive myndigheter i Papua Nya Guinea inlämnas, godkänns och efterlevs. Företaget är enligt dessa och andra uppgifter skyldigt att lämna regelbundna rapporter, inklusive oberoende redovisning, till EIB. Dessa krav har uppfyllts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1170/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Allmänflyg

Antalet flygplatser som är tillgängliga för allmänflyg minskar. Kommer kommissionen att göra genomförbarhetsstudier beträffande byggande av hjälpflygfält i hela EU i syfte att klara av efterfrågan på allmänflyg och tillväxten inom denna sektor?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1168/98 och E-1170/98 ingivna av Neil Kinnock för kommissionen

(10 juni 1998)

Det finns ingen gemenskapslagstiftning som berör anläggningar för allmänflyg vid flygplatser. Därför är det de nationella eller lokala myndigheternas sak att vidta de åtgärder de anser vara nödvändiga i detta sammanhang. Kommissionen delar frågeställarens engagemang i fråga om den press som allmänflyget och dess flygplatser utsätts för, men anser att det med tanke på subsidiaritetsprincipen inte vore lämpligt att ingripa i detta skede.

Kommissionen har inga planer på att utföra genomförbarhetsstudier beträffande tillhandahållande av separata flygplatser för allmänflyg, men står i regelbunden kontakt med affärsflygindustrin i syfte att se till att denna sektors intressen beaktas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1062/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Användning av laserpennor och laserpekpinnar

Kommer kommissionen att överväga att använda lagstiftning för att ta till hårdare tag mot användningen av laserpennor och laserpekpinnar? Finns det några förordningar som förbjuder försäljning av laserprodukter i klass 3 och 4, enligt definitionen i BSEN 60825-1 1994?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(25 maj 1998)

Direktiv 92/59/EEG(1) om allmän produktsäkerhet är tillämpligt på laserpennor och laserpekpinnar. För närvarande planeras ingen specifik EG-lagstiftning på detta område. Enligt det gällande direktivet skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att garantera att endast säkra produkter släpps ut på gemenskapsmarknaden (artikel 2, punkt b). Det är således i första hand medlemsstaternas ansvar att ingripa mot produkter som medför fara för konsumenternas hälsa och säkerhet genom att vidta nödvändiga åtgärder, inklusive eventuell indragning av produkten från marknaden.

Inom ramen för det varningssystem som föreskrivs i artikel 8 i direktiv 92/59/EEG mottog kommissionen nyligen fem brådskande anmälningar om åtgärder som vidtagits mot laserpennor och laserpekpinnar. I enlighet med det föreskrivna förfarandet spred kommissionen snabbt dessa uppgifter till de myndigheter som ansvarar för konsumentskydd i medlemsstaterna, för att dessa myndigheter i sin tur skulle kunna vidta nödvändiga åtgärder. Enligt direktivet kan kommissionen ingripa mot produkter som medför en allvarig och akut fara endast om medlemsstaterna begär det, och då enligt de villkor som föreskrivs i artiklarna 9-11 i direktivet.

I fråga om de produkter som definieras i normen BSEN 60825-1 har de medlemsstater som gjort anmälningarna till kommissionen beslutat om vissa nationella bestämmelser vars räckvidd varierar. Frankrike t. ex. har genom dekret stoppat tillverkning, import och utsläpp på marknaden av laserpekpinnar i klass 3 och högre, och har begärt att de skall dras in från marknaden. Tyskland har vidtagit liknande åtgärder. Andra medlemsstater överväger för närvarande vilka åtgärder de skall vidta, och har ännu inte meddelat kommissionen vad de avser göra.

Detta problem har uppstått nyligen. Kommissionen kommer att noga följa utvecklingen, bland annat de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna inom ramen för tillämpningen av direktivet om produktsäkerhet, för att se till att en hög skyddsnivå garanteras för dessa produkter i hela gemenskapen.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1835/98

från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen

(12 juni 1998)

Ämne: EU:s projekt för utvecklingsbistånd

Kan kommissionen meddela vilka tidigare och nuvarande EU-sponsrade projekt för utvecklingsbistånd i Afrika som omfattar aspekter som syftar till att hjälpa personer som drabbats av hiv/aids? Kan kommissionen även ange hur stora belopp som utnyttjas för dylika projekt?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(24 juni 1998)

Gemenskapen har sedan 1987 bidragit med omkring 200 miljoner ecu i direkt stöd till insatser i över 90 olika utvecklingsländer samt till regionala och internationella initiativ mot humant immunbristvirus/förvärvat immunbristsyndrom (hiv/aids). Ytterligare stöd har kommit från särskilda anslag och program, till exempel budgetposten för medfinansiering av icke-statliga organisationer och gemenskapens forskningsprogram.

Gemenskapens ekonomiska stöd har gått till olika, strategiska sektorer, från förebyggande åtgärder och stöd till vårdsektorn, forskning, utbildning och kapacitetsutveckling till teknisk hjälp. Gemenskapens ekonomiska stöd har också fördelats på de flesta delar av världen och gemenskapen har arbetat med många olika samarbetspartner under de senaste tio åren. Gemenskapens hiv/aids-program för utvecklingsländer har utvecklats och utformats på grundval av en rad, enhetliga mål och politiska principer som fått styra hur stödet fördelats. De detaljerade målen finns i rådets förordning (EG) 550/97 av den 24 mars 1997 om åtgärder mot hiv/aids i utvecklingsländerna(1), och en närmare redogörelse av det årliga genomförandet kommer inom kort.

(1) EGT L 85, 27.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0777/98

från Christian Rovsing (PPE) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Syntest för yrkeschaufförer

Anser kommissionen att det motsvarar målet med EU-direktivet om syntest för yrkeschaufförer, att en 48-årig chaufför som hittills utan problem har kunnat få ett danskt körkort för yrkeschaufförer enligt direktivet kan mista rätten till att förnya körkortet utan att man på medicinska grunder kan påvisa att den berörda personens synförmåga skulle ha förändrats sedan det senaste körkortet utfärdades?

Anser kommissionen att de nationella myndigheterna har möjlighet att göra skillnad mellan förnyande av befintliga körkort för yrkeschaufförer och utfärdande av nya i samband med tillämpningen av direktivets bestämmelser?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(15 maj 1998)

I fråga om minimikrav på synförmåga i samband med utfärdande och förnyande av körkort hänvisar kommissionen frågeställaren till kommissionens svar på Eva Kjer Hansens och Lis Jensens skriftliga frågor P-2880/97(1) resp. P-1278/97(2).

Frågeställaren görs särskilt uppmärksam på att ett av syftena med rådets direktiv 91/439/EEG(3) var att undanröja nationella skillnader i standarderna för körkort.

I sitt ursprungliga förslag till direktivet, 1988(4), argumenterade kommissionen för en klausul enligt principen om icke-retroaktivitet, som skulle ha inneburit att personer som redan innehar körkort undantas från nya, strängare standarder, i enlighet med vad som föreslås av frågeställaren. Rådet förkastade dock denna klausul när den slutgiltiga texten antogs.

Det finns bestämmelser om hur ändringar av de medicinska kraven i direktivet kan ändras. Det bör dock påpekas att man vid det senaste mötet för den körkortskommitté som upprättats i enlighet med direktiv 97/26/EG(5) (som har befogenhet att anpassa bilagorna II och III i direktiv 91/439/EEG till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen) inte kom fram till någon överenskommelse om anpassning av punkt 6.3 om synförmåga eller om att införa principen om icke-retroaktivitet.

(1) EGT C 117, 16.4.1998.

(2) EGT C 373, 9.12.1997.

(3) EGT L 237, 24.8.1991.

(4) KOM(88) 705 slutlig.

(5) EGT L 150, 7.6.1997.