ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2742/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(3 september 1998)

Angående: Bilpriser i Förenade kungariket

Bilpriserna i Förenade kungariket är kända för att vara de högsta i Europa. Kan kommissionen redogöra för sin åsikt om detta med hänsyn till artikel 30 samt uppge vilka åtgärder den håller på att vidta för att säkerställa att bilpriserna i Förenade kungariket blir mer konkurrenskraftiga i förhållande till det övriga Europa?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

När det gäller bilpriser i Förenade kungariket hänvisar kommissionen frågeställaren till sitt svar på den skriftliga frågan E-2577/98, som ställdes av Anita Pollack(1). Kommissionen ser inget samband mellan höga bilpriser i Förenade kungariket och artikel 30 i EG-fördraget.

Kommissionen undersöker för närvarande ett klagomål om huruvida de bestämmelser som gäller godkännande av enskilda fordon i föreskrifterna om motorfordon (godkännande) från 1996, ändrade genom föreskrifterna om motorfordon (godkännande (ändring) från 1998, är förenliga med artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget.

(1) EGT C 31, 5.2.1999, s. 150.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2813/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(17 september 1998)

Angående: Reglering av internationella äktenskapsbyråer

Runtom i EU verkar en rad byråer för "äktenskapsförmedling" som genom specialiserade tjänster erbjuder sig att hjälpa män från EU att lära känna unga kvinnor från Thailand och andra länder i Sydostasien. Flera av dessa byråer verkar säkert med ärligt uppsåt, men det är dock ett faktum att deras verksamhet inte är underställd någon form av reglering eller kontroll. Utan reglering, övervakning och kontroll kan sådana byråer direkt eller indirekt utnyttjas som täckmantlar för handel med kvinnor i sexuellt exploateringssyfte.

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit med anledning av parlamentets rekommendation(1) om att utarbetandet av en reglerande ram för dessa byråers verksamhet bör övervägas, och vilka vidare åtgärder har kommissionen planer på att vidta?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(26 oktober 1998)

Kommissionen är medveten om att ett antal fall har uppmärksammats offentligt, särskilt av media, där äktenskapsbyråer i EU direkt eller indirekt utnyttjats för handel med kvinnor. Det är också sant att det för närvarande är medlemsstaternas ansvar att besluta ifall och på vilket sätt de vill kontrollera hur dessa byråer arbetar.

Kommissionen planerar en jämförande undersökning av situationen i de olika medlemsstaterna för att bedöma behovet av ett lagstiftningsinitiativ på EU-nivå.

Inom ramen för Daphne-initiativet är frågan om tvångsgiftermål ett av de områden som just nu undersöks av parterna i två projekt från 1997.

(1) EGT C 14, 19.1.1998, s. 39.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2646/98

från Edward Newman (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Illegal invandring och asylsökande

Enligt uppgifter i Migration News Sheet (juli 1998) har Europeiska unionen erbjudit Turkiet att bland annat bidra ekonomiskt till att upprätta uppsamlingscentrer för så kallade illegala invandrare.

1. Kan kommissionen bekräfta eller förneka att Turkiet fått ett sådant erbjudande, oavsett om Ankara tackat ja eller nej till det?

2. På vilken rättslig grund, om någon, vilar ett sådant erbjudande om ekonomiskt bidrag?

3. Kan kommissionen tillhandahålla en förteckning över garantier som Europeiska unionen velat ha uppfyllda så att personer som utsatts för förföljelse, främst icke-Europeiska asylsökande, inte ingår bland de "illegala invandrare" som skall förvaras i de aktuella centren i Turkiet?

4. Praxis för att kvarhållandet av illegala invandrare, asylsökande som fått avslag och människor som sökt asyl på klart felaktiga grunder varierar kraftigt mellan olika medlemsstater, inte minst vad gäller högsta tillåtna tid för kvarhållande, om någon sådan ens fastställts. Har man i förhandlingarna med Ankara om Europeiska unionens hjälpinsatser fastlagt några grundläggande rättigheter för de som skall hållas i centren, som till exempel en tidsgräns, tillgång till rättslig och medicinsk hjälp, mänskligt värdiga villkor osv?

5. Kan kommissionen tillhandahålla en förteckning över andra typer av hjälpinsatser, och på vilka rättsliga grunder dessa vilar, som erbjudits Turkiet inom ramen för bekämpning av "illegal invandring"?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(9 oktober 1998)

Som en del genomförandet av den handlingsplan med anledning av tillströmningen av flyktingar från Irak och andra länder i regionen som antogs av rådet den 26 januari 1998 reste ordförandeskapet och kommissionen i mars 1998 till Turkiet för att diskutera med myndigheterna i landet. Under besöket diskuterade parterna ett stort antal frågor, bland annat den som parlamentsledamoten tar upp.

Som en följd av resan deltog Turkiet i K.4 - kommitténs sammanträde i juni 1998 för att diskutera rättsliga och inrikes frågor. Parterna diskuterar för närvarande samarbete på ett antal områden.

Kommissionen har inte undersökt något konkret biståndsprojekt för Turkiet på det område som parlamentsledamoten tar upp. Om något sådant projekt blir aktuellt kommer kommissionen naturligtvis att se till att mänskliga rättigheter och internationell rätt respekteras.

På initiativ av Österrike och i samarbete med FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) kommer utbildning i asylfrågor att ordnas för de turkiska tjänstemännen vid gränskontrollerna. Initiativet finansieras genom Odysseus-programmet. Kommissionen anser att det är mycket viktigt att UNHCR deltar i alla initiativ som gäller asylrätt och behandlingen av asylansökningar i Turkiet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2304/98

från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Ömsesidigt erkännande av körkort mellan medlemsstaterna

I de franska regioner som gränsar till Tyskland, där många tyskar har valt att bosätta sig, är de administrativa formaliteterna många. Bland annat skall det tyska körkortet bytas ut mot ett franskt. En tysk medborgare, bosatt i Frankrike, som 1997 visade upp sitt tyska körkort i en kontroll dömdes till böter.

Det finns ett europeiskt direktiv om ömsesidigt erkännande av körkort. Kan kommissionen informera om hur långt man kommit i arbetet med att införliva detta direktiv i de nationella lagstiftningarna, särskilt i Frankrike och Tyskland?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(22 september 1998)

Rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort(1) trädde i kraft den 1 juli 1996. I artikel 1.2 fastställs principen om ömsesidigt godkännande av körkort utfärdade i medlemsstaterna.

Eftersom flera medlemsstater inte genomförde direktiv 91/439/EEG i tid inledde kommissionen överträdelseförfaranden mot dessa medlemsstater. Bland dessa var även Tyskland och Frankrike. De tyska myndigheterna har den 2 juni 1998 till kommissionen anmält att direktiv 91/439/EEG införlivats i nationell lagstiftning som kommer att träda i kraft den 1 januari 1999. Den 18 mars 1998 anmälde de franska myndigheterna ett utkast till ett dekret som skall införliva direktiv 91/439/EEG. Dekretutkastet förväntas träda i kraft den 1 januari 1999.

Alla medlemsstaterna har dock sedan den 1 juli 1996 respekterat principen om ömsesidigt godkännande, även om ett formellt införlivande ännu inte genomförts. I de fall som hittills uppkommit har de centrala myndigheterna i Frankrike och Tyskland vidtagit åtgärder för att se till att principen tillämpas, även retroaktivt, när lokala myndigheter inte känt till gemenskapsrätten och brutit mot principen.

Kommissionen kommer att följa upp alla fall som kommer till dess kännedom och som rör unionens medborgare. Den kommer att vidta nödvändiga åtgärder för att se till att principen om ömsesidigt godkännande tillämpas i praktiken.

(1) EGT L 237, 24.8.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3281/98

från José Barros Moura (PSE) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Macaos överlåtelse till Kina - dödsstraffet

Det nyligen förlängda avtalet mellan EU och Macao ålägger parterna att respektera de mänskliga rättigheterna.

Vitor Ng, ledamot av parlamentet och av den förberedande kommittén, har nyligen uppgett att han godkänner att dödsstraff återinförs i Macao efter att området återinförlivats med Republiken Kina.

Brottsbalken för detta territorium har nyligen trätt i kraft efter att den godkänts i samråd med den kinesiska parten inom ramen för den gemensamma gruppen inför överlåtelsen. De kinesiska myndigheterna har genom den gemensamma deklarationen mellan Portugal och Kina och genom lagen om den speciella administrativa regionen Macao förbundit sig att upprätthålla brottsbalken (tillsammans med övrig lagstiftning som tillämpas vid den tidpunkt då suveräniteten överlåts). Enligt denna brottsbalk är dödsstraffet inte endast oacceptabelt, utan uttryckligen förbjudet och avskaffat.

Hur bedömer kommissionen följderna av att dödsstraffet eventuellt återinförs i Macao, med hänsyn till den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik samt den handelspolitik som EU bedriver och som kräver respekt för mänskliga rättigheter?

Svar från Leon Brittan på kommissionens vägnar

(17 november 1998)

Kommissionen noterar att Vitor Ngs (ledamot av Macaos förberedande kommitté) uttalande om möjligheterna till ett återinförande av dödsstraffet i Macao sedan området återinförlivats med Kina gjordes till den lokala pressen och uttrycker Ngs personliga åsikter.

Kommissionen anser att Ngs uttalande går tvärt emot lagstiftningen om Macaos nuvarande och framtida förvaltning.

I både den gemensamma förklaring som antogs den 26 mars 1987 och Macaos grundlag (båda förhandlade och överenskomna med kinesiska myndigheter) anges uttryckligen att de fri- och rättigheter som för närvarande gäller i Macao skall fortsätta att gälla sedan området överlämnats. Dödstraff förbjuds i artikel 39 i Macaos nuvarande strafflag.

Kommissionen anser därför att det finns garantier för att dödsstraffet inte skall återinföras i Macao. Kommissionen kommer att fortsätta att noga följa förberedelserna inför överlämnandet av överhögheten över Macao.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2820/98

från Umberto Bossi (NI) till rådet

(18 september 1998)

Angående: Den italienska regeringens återbetalning av Europa-skatten

Den italienska regeringen tog under budgetåret 1997 ut en så kallad Europa-skatt för att kunna uppfylla Maastrichtfördragets finansiella kriterier för att kunna delta i den tredje fasen av den gemensamma valutan.

Den italienska finansministern meddelade nyligen att 60 procent av denna skatt kommer att betalas tillbaka till skattebetalarna under 1998.

Några medlemsstater har vid ett flertal tillfällen uttryckt kritik mot denna skatt, just för att den skall betalas tillbaka.

Om den italienska regeringen nu skall betala tillbaka en del av Europa-skatten till skattebetalarna, som man lovat, anser då inte rådet att denna så kallade skatt i själva verket är ett lån som italienarna tvingats bevilja staten?

Svar

(27 november 1998)

Vid sitt möte den 1 maj 1998 upphävde rådet sitt tidigare beslut om alltför stort underskott i Italien. Italien har följaktligen uppfyllt konvergenskriteriet att ha uppnått en hållbar finansiell ställning för den offentliga sektorn enligt artikel 109j första stycket andra strecksatsen.

När rådet upphävde det ovan nämnda beslutet om ett alltför stort underskott, noterade det den italienska regeringens åtagande att bibehålla det primära överskottet, som uppgick till mer än 6 % av BNP år 1997, på en nivå som starkt bidrar till att skuldkvoten minskar. Rådet betonade i detta sammanhang att detta primära överskott är av väsentlig betydelse för att en varaktig nedåtgående tendens skall kunna bibehållas för skuldkvoten.

Rået kommer att följa den framtida utvecklingen av den offentliga sektorns finansiella ställning i Italien inom ramen för bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3214/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(26 oktober 1998)

Angående: Tillstånd att öppna ett stenbrott i ett område som står under Natura 2000:s beskydd

Ekologiska organisationer i Grekland har protesterat och väckt talan inför Högsta förvaltningsdomstolen med anledning av det grekiska jordbruksministeriets beslut att bevilja tillstånd för öppnandet av ett stenbrott vid en plats kallad Skalliga berget i Dramas län. Området, som ingår i nätverket för Natura 2000, där det karaktäriserats som B-område, har av skogsförvaltningen i Drama betecknats som ett osedvanligt vackert naturområde. Spår av fornbebyggelse av arkeologiskt värde finns också i området. Jag vill fråga kommissionen om följande:

1. Har alla obligatoriska utredningar över miljökonsekvenser utförts som beaktar alla de konsekvenser som stenbrottet kommer att ha för miljön?

2. Har kommissionen för avsikt att begära att de grekiska myndigheterna drar tillbaka sitt beslut, för att den ekologiska balansen och den osedvanliga skönheten i området skall kunna bevaras?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(19 november 1998)

1. I det berörda området ligger platsen "Koryfes Orous Falakro" med koden GR 1140004. Denna plats finns med på listan över platser av intresse för gemenskapen som har föreslagits av de grekiska myndigheterna i enlighet med direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1), för att tas med i det europeiska ekologiska nätet Natura 2000. Enligt artikel 6.3 i direktivet måste planer eller projekt som kan ha påtagliga effekter på ett område av gemenskapsintresse omfattas av en bedömning av dessa effekter i förhållande till målen för områdets bevarande. Tillstånd ges med hänsyn till resultaten av denna bedömning. Platsen har dock ännu inte utsetts som område av gemenskapsintresse.

2. På den aktuella platsen finns livsmiljöer och arter som är prioriterade och den bör därför automatiskt väljas ut för nätet Natura 2000 enligt direktivets kriterier. Lämpliga åtgärder bör därmed vidtas av medlemsstaten för att undvika att platsen försämras med tanke på den framtida utnämningen. Mot denna bakgrund kommer kommissionen att kontakta de grekiska myndigheterna för att kontrollera om de konsekvensbedömningar som måste göras enligt direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(2) för projektet ifråga i tillräcklig utsträckning har tagit hänsyn till områdets ekologiska värde.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.

(2) EGT L 175, 5.7.1985.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2326/98

från Franz Linser (NI) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Vägavgifter på motorvägen över Brennerpasset 1

Den österrikiska regeringen planerar att lägga fram två kompromissförslag om uttag av avgifter på motorvägen över Brennerpasset. Syftet med dessa förslag är att förmå kommissionen att dra tillbaka den talan som väckts mot Österrike vid Europeiska gemenskapernas domstol.

1. Kan alternativ 1, som anger att det för varje långtradare som utnyttjar motorvägen i Unterinntal skall erläggas en avgift på 150 ATS och att detta belopp skall dras av från det nuvarande belopp som Brenneravgiften uppgår till, förmå kommissionen att dra tillbaka sin talan mot Österrike?

2. Kan alternativ 2, som anger att Brenneravgiften skall sänkas med 80 ATS till 1 070 ATS, förmå kommissionen att dra tillbaka sin talan mot Österrike?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1672/98

från Cristiana Muscardini (NI) , Gianfranco Fini (NI) , Amedeo Amadeo (NI) , Roberta Angelilli (NI) , Marco Cellai (NI) , Sebastiano Musumeci (NI) , Gastone Parigi (NI) , Salvatore Tatarella (NI) och Antonio Trizza (NI) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Miljötragedi i Kampanien

Den tragedi som drabbat regionen Kampanien i Italien orsakades av att stora jordstycken släppte från berget på grund av den okontrollerade skogsfällning som bedrivits.

Den okontrollerade skogsfällningen drabbar flera områden i Europeiska unionen. Förutom att den orsakar ekologisk obalans, leder den till enorma tragedier med döda och skadade samt förstörda hus och byar.

Mot bakgrund av detta, anser inte kommissionen att det är nödvändigt att snarast möjligt utarbeta ett direktiv med exakta bestämmelser om bevarande av miljön samt skogsskövling, återplantering av skog och eventuell ersättning för skador som uppstått på grund av att dessa bestämmelser inte har följts?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

Frågeställarna hänvisas till de svar som kommissionen redan har givit på resolutionerna av den 14 maj 1998 samt till den skriftliga frågan P-1618/98 från Ernesto Caccavale(1) om naturkatastrofen i Kampanien.

Ökad bosättning och särskilt okontrollerat byggande i miljökänsliga områden kan utgöra en betydande riskfaktor och kan leda till naturkatastrofer. Fysisk planering kan hjälpa till att främja en hållbar användning av mark och undvika risken för katastrofer. Medlemsstaterna och kommissionen stöder för närvarande aktivt fysisk planering genom "Programmet för fysisk planering inom gemenskapen", som är ett officiellt referensdokument för att styra verksamheten inom dessa områden.

Vad beträffar skyddet av våra skogar så har samtliga medlemsstater undertecknat resolutionerna från ministerkonferenserna om skydd av Europas skogar (Strasbourg 1990, Helsingfors 1993, Lissabon 1998) och har förbundit sig att se till att deras inhemska skogsresurser förvaltas och bevaras på ett hållbart sätt.

Skogspolitik ligger inte inom gemenskapens kompetensområde. Icke desto mindre ingår skogsbruk som en integrerad del av utvecklingen på landsbygden. Kommissionen har i Agenda 2000 och särskilt i sina förslag om landsbygdens utveckling betonat stödåtgärderna för att främja en hållbar förvaltning och utveckling av skogsbruket, bevarandet av skogsresurserna och utvidgningen av skogsarealen. Detta stöd kommer att bidra till att gemenskapen och medlemsstaterna kan fullgöra sina åtaganden på det internationella planet. Stödet kommer att baseras på nationella skogsplaner som antagits i den mellanstatliga skogspanelen.

(1) EGT C 354, 24.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3379/98

från Luis Campoy Zueco (PPE) till kommissionen

(9 november 1998)

Angående: Stöd till små och medelstora företag

Små och medelstora företag är enligt gällande definition i Europa företag med 50 till 500 anställda. Kan kommissionen ange omfattningen av det nuvarande finansiella stödet till mycket små företag eller mindre företag av typen familjeföretag som är så vanligt förekommande och så viktiga för den sociala, kulturella och ekonomiska jämvikten i länderna i Sydeuropa?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(4 december 1998)

Kommissionen delar frågeställarens uppfattning i fråga om de små och medelstora familjeföretagens betydelse för den ekonomiska, sociala och kulturella jämvikten i EU i allmänhet och i länderna i Sydeuropa i synnerhet. Detta beroende på att dessa länder har ett större antal små och medelstora företag i förhållande till folkmängden.

Med EU:s definition på små och medelstora företag (i kommissionens rekommendation 96/280/EG av den 3 april 1996(1)) återfinns en stor majoritet av familjeföretagen i kategorin mikroföretag, med mellan 1 och 9 anställda, vilken totalt står för 93 % av alla företag. Lägger man sedan till företagen med mellan 50 och 249 anställda svarar gruppen små och medelstora företag för 99,8 % av alla företag.

Helt enligt subsidiaritetsprincipen utgör gemenskapens stöd till små och medelstora familjeföretag ett komplement till de olika former för finansiering av företag som finns på nationell nivå. För att öka kännedomen om de olika stöd som finns gav kommissionen under 1997 ut en handbok(2) om bidragen och lånen från gemenskapen.

Under 1998 har kommissionen dessutom, på begäran av Europaparlamentet, inlett ett initiativ med benämningen "Tillväxt och sysselsättning". I detta prioriteras småföretagen särskilt. Genom sitt beslut den 19 maj 1998 reserverade rådet 420 miljoner ecu åt insatser för att förbättra de expanderande små och medelstora företagens tillgång till finansiering. Denna finansiering kan erhållas antingen via förmedlare knutna till riskkapitalfonderna och garantifonderna eller genom stöd till bildande av gränsöverskridande samriskföretag inom EU.

Eftersom en stor majoritet av de små och medelstora företagen i Sydeuropa finns i stödberättigade regioner, och med tanke på deras bidrag till tillväxt och sysselsättning, ägnar kommissionen dessa särskilt stor uppmärksamhet. Således ger kommissionen i strukturfonderna större utrymme åt dessa företags finansieringsbehov.

(1) EGT L 107, 30.4.1996.

(2) ISBN 92-8282854-9.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2083/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Dödsolyckorna i Grekland

Enligt Eurostat nr 1298 av den 2 juni 1998 är läget vad gäller trafikolyckor inom EU mest oroande i Grekland. Enligt Eurostats uppgifter är Grekland det enda land där antalet dödsolyckor har ökat med 29 % mellan 1989 och 1995, medan antalet har minskat i de flesta länderna.

Vilka är huvudorsakerna till denna oroande situation enligt kommissionens åsikt? Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta i samarbete med den grekiska regeringen för att ta itu med den rådande situationen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Som parlamentsledamoten påpekar så är Grekland det enda EU-land där antalet vägtrafikolyckor har ökat under de senaste åren.

Kommissionen anser att de nationella myndigheterna bär huvudansvaret för att analysera och hitta de eventuella orsakerna till det ökade antalet olyckor. Kommissionen bistår dock medlemsstaterna med hjälpmedel och statistik (t.ex. databasen CARE) för att de skall kunna göra jämförelser mellan länderna. Vid sådana jämförelser måste vissa nationella omständigheter beaktas, speciellt sådana som rör riskexponering, där parametrar som antal fordon, demografiska mönster och infrastruktur kan ha en tämligen kraftig inverkan.

Kommissionen är även i framtiden beredd att diskutera relevanta frågor med de nationella myndigheterna om medlemsstaterna anser att det skulle bidra till ökad vägtrafiksäkerhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2331/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: WTO-överenskommelser om export av nötkött

Kan kommissionen uppge huruvida EU under de senaste tre åren har exporterat hela den mängd nötkött till tredje land som tillåts enligt WTO-överenskommelsen från 1992? Om så inte är fallet, vad görs för att främja nötköttsförsäljningen till tredje land så att mängden undanhållet kött kan minska?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 september 1998)

I enlighet med det första GATT-avtalet för år 1995/1996 (1 juli-30 juni) kunde gemenskapen med exportbidrag exportera 1 137 000 ton nötkött. Den slutliga siffran för exporten blev emellertid endast 1 019 090 ton, vilket berodde på de effekter som krisen kring bovin spongiform encefalopati (BSE) fick på handeln.

Under det andra GATT-året nåddes exporttaket i slutet av juni.

Under det tredje GATT-året 1997/1998 var detta tak 1 010 900 ton. De preliminära siffrorna visar att gemenskapen exporterade 957 253 ton nötkött, varav 950 007 ton med exportbidrag och 7 246 ton nötkött som innehades av olika interventionsorgan. Den kvantitet som inte tagits i anspråk kan under det fjärde GATT-året användas för export av nötkött som innehas av olika interventionsorgan. I detta syfte tillämpas för närvarande ett flertal förordningar om försäljning av såväl nötkött med ben som benfritt nötkött.