ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2686/01

från Mario Mauro (PPE-DE) till kommissionen

(3 oktober 2001)

Ämne: Finansiering vid generaldirektoratet för miljö

Kan kommissionen göra en förteckning över de projekt som under åren 20002001 lagts fram inom det finansieringsområde som handhas av generaldirektoratet för miljö vad gäller de italienska regionerna Ligurien, Lombardiet, Piemonte och Valle d'Aosta och namnge de projekt som därefter antagits?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 januari 2002)

Två tabeller som omfattar alla projekt som inkommit under år 2000 för första omgången av förordningen om LIFE III(1) skickas direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets sekretariat. De projekt som valdes ut finansierades under år 2001.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1655/2000 av den 17 juli 2000 om det finansiella instrumentet för miljön (Life), EGT L 192, 28.7.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3377/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(7 december 2001)

Ämne: Administrativa myndigheter för de operativa programmen i Grekland

Kan kommissionen upplysa mig om huruvida den är nöjd med det sätt som de administrativa myndigheterna för de operativa programmen inom den tredje gemenskapsramen för Grekland fungerar på eller inte? Om inte vilka administrativa myndigheter är problematiska och varför? Har man vänt sig till de grekiska myndigheterna i detta ärende?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(18 januari 2002)

Kommissionen har på nära håll följt det grekiska arbetet med att införa den nya organisationen och de nya förfarandena för gemenskapens stödramar under programperioden 20002006.

Sedan förvaltningsmyndigheterna med ansvar för sektoriella och regionala program inrättades i mars 2001 har de på grund av de nya förfarandena haft väldigt krävande tidsfrister att rätta sig efter och har också haft ett hårt arbete med att få de grekiska förvaltningsmyndigheterna att förstå och godta de nya arbetsmetoderna. Kommissionen är i stort sett nöjd med de inledande resultaten.

Förvaltningsmyndigheten för gemenskapens stödramar inrättades formellt i slutet av november 2001. För närvarande pågår rekryteringen av personal till samtliga förvaltningsmyndigheter, och denna bör vara avslutad i slutet av januari 2002.

På det här stadiet är det för tidigt att bilda sig någon bestämd uppfattning om de enskilda förvaltningsmyndigheternas kompetens. Vid det årsmöte som nyligen hölls (2223 november 2001) mellan kommissionen och den grekiska förvaltningen enades man om att enheten för förvaltning och organisation skall försöka förbättra sin prestationsförmåga när det gäller att erbjuda tekniskt bistånd och stöd när svagheter blir kända.

Därför har kommissionen beslutat att i mars 2002 anordna ett seminarium om riskbedömning och riskhantering som särskilt skall ta upp förhållandet mellan förvaltningsmyndigheterna, de slutliga mottagarna och organisationer däremellan som är engagerade i genomförandet av programmen. Detta bör klargöra de villkor som skall vara uppfyllda för att projekten med tillförsikt skall kunna väljas ut, och vilken typ av övervakning och kontroller som åligger förvaltningsmyndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2204/01

från Rosa Miguélez Ramos (PSE) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Internationella avtal om tonfisk

I sina slutsatser av den 30 oktober 1997 beaktade ministerrådet (fiske) att kommissionen skall studera i vilken mån det är möjligt att utveckla nätverket av avtal om tonfisk.

Det har gått nästan fyra år sedan detta rådsmöte, har kommissionen vidtagit någon åtgärd i detta avseende?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Kommissionen bevakar kontinuerligt utvecklingen beträffande samtliga avtal om fiske efter tonfisk i Atlanten och Indiska oceanen. Sedan 1997 har kommissionen ingått ett nytt sådant avtal med Gabon, och just nu håller kontakter på att knytas med Ghana och Moçambique.

Dessutom bör det påpekas att kommissionen i juni fick ett nytt förhandlingsmandat av rådet för att ingå samma sorts avtal med AVS-länderna i centrala och västra Stilla havet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2953/01

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(25 oktober 2001)

Ämne: Flygsäkerhet

Mot bakgrund av det ohyggliga som inträffade den 11 september och med hänsyn tagen till det beslut som den internationella civila luftfartsorganisationen ICAO nyligen fattade vid sitt möte i Montreal och som gick ut på att Chicagokonventionen skulle revideras så att den också skulle innefatta gemensamma förebyggande åtgärder mot nya terroristhot, efter att EU:s transportministrar vid sitt möte den 14 september beslutat om att med eftertryck agera till förmån för sådana åtgärder, samt dessutom med tanke på att de svarta lådorna med registreringar av flygdata i de flygplan som körde in i World Trade Center eventuellt inte överlevt det eldhelvete som uppstod och att svarta lådan på det ryska flygplan som exploderade över Svarta havet (vad som än varit orsaken till detta) knappast någonsin kommer att påträffas på grund av det djup den troligen befinner sig på, tänker kommissionen nu med kraft agera för att inspelningar som görs i cockpiten på trafikflygplan automatiskt skall vidarebefordras till marken, också om endast regeringarna och de civila luftfartsmyndigheterna skulle ha tillgång till dem och de automatiskt skulle raderas ut ifall planen landar tryggt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(7 december 2001)

Frågan om överföring av uppgifter från färdskrivare till stationer på marken har undersökts vid ett flertal tillfällen tidigare. De främsta hindren har varit av teknisk och ekonomisk natur.

När det gäller tekniska hinder stämmer det att utvecklingen på området dataöverföring gör att man nu skulle kunna vidarebefordra uppgifter som registrerats i flygplan till marken.

De ganska höga kostnader som är förbundna med till exempel överföringsteknik, geografisk täckning och uppdateringsfrekvens, bör dock undersökas i förhållande till den nya teknikens mervärde, eftersom det ofta är möjligt att finna användbara inspelningar efter en olycka.

Det bör också tilläggas att det kan finnas rättsliga problem förknippade med innehavet av dessa uppgifter, eftersom de eventuellt kan avlyssnas under överföringen.

Av dessa skäl bör man i dagsläget inte införa ett system för direkt överföring utan att först göra en analys konsekvenserna på alla dessa områden. Kommissionen har därför inte för avsikt att föreslå någon sådan åtgärd inom ramen för sina förslag på området luftfartssäkerhet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2978/01

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till rådet

(22 oktober 2001)

Ämne: Diskriminering av synskadade i kollektiva trafikmedel i Portugal

En finsk medborgare fotvandrade i bergstrakterna i norra Portugal (naturparken Peneda-Gerês) i månadsskiftet septemberoktober 2001. Denna person är synskadad och kan inte röra sig utan sin ledarhund. På flyget (Luxair), på flygbussen från Portos flygplats, på de portugisiska järnvägarna och i taxibilarna accepterades ledarhunden utan problem, medan det busstrafikbolag som trafikerar rutten mellan Porto och Braga (en viktig universitetsstad) samt mellan Braga och Gerês (en viktig turistort) däremot inte gick med på att låta ledarhunden åka med den 4 oktober 2001. Eftersom det just då rådde strejk vid järnvägarna fanns det inget annat alternativ än taxi för den över 100 kilometer långa sträckan. Det råder totalförbud mot hundar i bussarna i Braga och förbudet omfattar även ledarhundar. De ansvariga tjänstemännen vid busstationen beviljar inte tillstånd även om hunden skulle förses med munkorg. Jag påminner om att det var frågan om en synskadad persons skolade ledarhund, något som kunde bevisas på vederbörligt sätt. Hunden är den synskadades ögon.

Är rådet medveten om att synskadade diskrimineras i Portugal genom att de inte får ta med sina ledarhundar i kollektiva trafikmedel (buss)? Har det portugisiska bussbolaget gjort sig skyldigt till en diskriminering som står i strid med den portugisiska och gemenskapens lagstiftning? Vad kommer rådet att göra för att sätta stopp för denna typ av diskriminering?

Svar

(14 februari 2002)

Rådet vill påminna den ärade parlamentsledamoten om att rådet inom kort kommer att anta ett beslut om Europeiska handikappåret 2003 för att bl.a. öka medvetenheten om funktionshindrades rätt till skydd mot diskriminering och deras rätt till att fullt ut utnyttja sina rättigheter samt för att främja utbyte av goda lösningar och verkningsfulla strategier på lokal, nationell och europeisk nivå.

Bästa sättet att komma till rätta med en sådan situation som den som den ärade parlamentsledamoten beskriver, där en allmän regel blir en form av diskriminering när den tillämpas på personer med funktionshinder, är genom åtgärder av det slag som Europeiska handikappåret kommer att främja. Erfarenheten visar nämligen både att det inte är möjligt att lagstifta på alla områden där diskriminering kan uppstå och att en höjning av medvetenheten kan vara ett mycket verkningsfullt sätt att bekämpa diskriminering.

I alla händelser gäller huvuddirektivet, som behandlar diskriminering mot bl.a. funktionshindrade, endast sysselsättningsområdet (rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000)(1). Det kan naturligtvis inte uteslutas att kommissionen i framtiden kommer att lägga fram ett förslag till direktiv med större räckvidd men i skrivande stund har rådet inte mottagit något sådant förslag.

(1) Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling (EGT L 303, 2.12.2000, s. 16).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2193/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Upprättande i Spanien av ett statligt företag, vars uppgift är köpa vapen för uthyrning till centralregeringen som på detta sätt undviker att behöva bokföra denna investeringskostnad

Den spanska regeringen håller på att förbereda detta finansieringssystem för inköp av stridsvagnar och fartyg. Det statliga företaget kommer att lämna över vapnen till armén genom en form av leasing i syfte att undvika att någon del av kostnaden redovisas i budgeten under inköpsåret. Oberoende av vilka återverkningar detta system har på föreställningen om statens makt och befogenheter, anser kommissionen att detta finansieringssystem är förenligt med de bestämmelser om budgetstabilitet som medlemsstaterna måste följa?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(8 oktober 2001)

Genom stabilitets- och tillväxtpakten har alla medlemsstater åtagit sig att respektera det medelfristiga budgetmålet för den offentliga sektorns finanser med sunda offentliga finanser som är nära balans eller i överskott(1). Detta mål definieras utifrån offentliga räkenskaper i enlighet med det europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS-95). Systemet omfattar även en utförlig reglering av hur leasingoperationer skall behandlas (bilaga II om leasing och avbetalningsköp av varaktiga varor).

Det återstår att se i vilken sektor det offentliga företaget klassificeras. Enligt frågeställarens beskrivning verkar dock själva förfarandet utgöra finansiell leasing, vilket innebär att leasinggivaren ger leasingtagaren ett lån som denne kan köpa en varaktig vara för och som leasingtagaren också blir faktisk ägare till. Den varaktiga varan behandlas som om den ägdes av leasingtagaren redan från början av leasingperioden. Följaktligen bokförs hela lånekapitalet som en icke-finansiell kostnad när avtalet ingås medan räntebetalningar bokförs årligen. En fullständig bedömning av förfarandet kan förstås inte göras förrän alla detaljer om transaktionerna finns att tillgå.

(1) EGT C 236, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2678/01

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(2 oktober 2001)

Ämne: Regionalstöd i Italien

Vad anser kommissionen om de omfattande regionala stöd som regioner med särskild ställning och autonoma provinser i stor mängd anslår till företag, föreningar, kooperativ?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 november 2001)

Enligt artikel 88.3 EG-fördraget skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Denna skyldighet omfattar åtgärder som vidtas av såväl statliga som regionala myndigheter. Kommissionen prövar stödens förenlighet med den gemensamma marknaden enligt artikel 87 (tidigare artikel 92) i EG-fördraget och andra bestämmelser (förordningar, regelverk

eller riktlinjer). Vad beträffar just stöd för regionala ändamål följer kommissionen bestämmelser i riktlinjer som offentliggjorts i EGT(1). De högsta tillåtna stödnivåerna i Italien för tiden 20002006 anges i den italienska regionalstödskartan. Kartan skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Vissa slag av statligt stöd har förklarats förenliga med den gemensamma marknaden genom rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd(2). För dem gäller inte anmälningsplikten i artikel 88 (tidigare artikel 93) i EG-fördraget. Dessa slag av stöd regleras i kommissionens förordningar (EG) av den 12 januari 2001 nr 68/2001(3), nr 69/2001(4) och nr 70/2001(5).

En del av de stöd som Italien anmält gäller regioner med särskild ställning och de autonoma provinserna Trento och Bolzano. Parlamentsledamoten kan finna kommissionens beslut på det eller de giltiga språken på Internet, med konfidentiella uppgifter borttagna: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids. I registret över statliga stöd på Internet finns uppgifterna uppdelade på regioner: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/register/ii/by_region_8.html.

(1) EGT C 74, 10.3.1998.

(2) EGT L 142, 14.5.1998.

(3) Förordning om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd till utbildning (EGT L 10, 13.1.2001).

(4) Förordning om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (EGT L 10, 13.1.2001).

(5) Förordning om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag (EGT L 10, 13.1.2001).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2407/01

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(21 augusti 2001)

Ämne: Pulsade radiosändningar

Det påstås att invånarna i Förenade kungariket och andra europeiska länder under de senaste tio åren, och eventuellt mycket längre, har utsatts för pulsade radiosändningar som gett negativa effekter på hälsan. Radiosändningarna kommer från Frankrike, Tyskland, Norge, Danmark, Nederländerna och Irland och sker via radionavigationssystemet Loran-C som man erhållit från den amerikanska regeringen och som nu betecknas som det nordvästeuropeiska Loran-C-systemet (NELS). Det är möjligt att sådana pulsade radiosändningar via det offentliga elförsörjningssystemet leds in och koncentreras i människors bostäder och påverkar hjärnan och nervsystemet. Tydligen finns det nu detaljerad information om de negativa hälsoeffekterna och de berörda områdena.

Är kommissionen mot bakgrund av ovanstående beredd att lösa problemet genom forskning och/eller lagstiftning för att råda bot på de berörda EU-medborgarnas lidande?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 september 2001)

För att skydda medborgarnas hälsa i EU mot exponering för elektromagnetiska fält, godkände rådet den 12 juli 1999 rekommendation 1999/519/EG om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz300 GHz)(1). Detta frekvensområde inbegriper systemet LORAN-C som parlamentsledamoten nämner.

Rekommendationen fastställer ramarna för skyddet av allmänheten i EU mot exponering för elektromagnetiska fält. I den tekniska bilagan till rekommendationen anges de grundläggande begränsningar och referensnivåer som inte får överskridas. I annat fall påverkas allmänhetens hälsa.

I rekommendationen uppmanas medlemsstaterna att godkänna dessa rambestämmelser och att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att skydda allmänheten. Medlemsstaterna skall informera kommissionen inom tre år efter det att rekommendationen godkändes om vilka åtgärder som de vidtagit. Kommissionen fortsätter för övrigt att stödja program för forskning om hälsokonsekvenserna av långvarig icke-joniserande strålning och att främja uppnåendet av internationellt samförstånd om de rekommendationer och yttranden som grundar sig på rekommendationen.

Det finns inga vetenskapliga bevis på att användningen av pulserande fält under de gränsvärden som fastställs i rekommendationen medför risker.

Det oaktat har kommissionen begärt att få ett nytt yttrande från Vetenskapliga kommittén för toxikologi, ekotoxikologi och miljö i oktober 2001 om riskerna i samband med utveckling av teknik som utnyttjar elektromagnetisk strålning.

Kommissionen kommer att agera när det gäller alla nya vetenskapliga rön som framkommer och som ännu inte beaktas.

(1) EGT L 199, 30.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3411/01

från Anne Jensen (ELDR) till kommissionen

(21 december 2001)

Ämne: Obligatoriska pensionssystems förenlighet med EG-fördragets artikel 39 och 43

Kan kommissionen upplysa om huruvida pliktmedlemsskap (Pflichtmitgliedschaft) i tandläkarföreningen i Schleswig-Holstein (Zahnärztekammer SchleswigHolstein) i enlighet med Satzung für das Vorsorgungswerk der Zahnärztekammer SchleswigHolstein och det därtill anknutna pensionssystemet står i strid med reglerna om den fria etableringsrätten i EG-fördragets artikel 43 och arbetskraftens fria rörlighet i EG-fördragets artikel 39?

Den fria etableringsrätten och arbetskraftens fria rörlighet är två av de grundläggande friheter som EU:s rättsliga system bygger på. Den aktuella regeln berör tillträdet till arbetsmarknaden i Tyskland. Varje åtgärd som hindrar eller försvårar tillträdet bör avlägsnas och medlemsstaterna har också förpliktat sig att göra detta till följd av EG-fördragets artikel 10.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 februari 2002)

EU-medborgare som utövar sitt yrke, antingen som anställda eller som enskilda näringsidkare, i en annan medlemsstat skall följa de i den medlemsstaten gällande reglerna för det yrket. Om något av dessa krav som frågeställaren menar skulle inskränka den fria

rörligheten för arbetstagare och etableringsrätten inom EU, så är detta inte förenligt med EG-fördragets bestämmelser, såvida kravet inte gäller utan åtskillnad för värdlandets egna medborgare och medborgare från alla andra medlemsstater, grundar sig på tvingande hänsyn till allmänintresset, syftar till att säkerställa att det eftersträvade målet uppnås och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta.

Kravet på att en tandläkare skall vara ansluten till ett yrkesförbund och det därtill knutna pensionssystemet strider som sådant därmed i princip inte mot den fria rörligheten för arbetstagare enligt artikel 39 i EG-fördraget och etableringsrätten enligt artikel 43 i EG-fördraget.

Om en medborgare som redan är etablerad som tandläkare i en medlemsstat vill öppna ytterligare en praktik i en annan medlemsstat, måste värdlandet naturligtvis ta hänsyn till de krav som vederbörande redan uppfyller i det första etableringslandet, bl.a. eventuell anslutning till ett pensionssystem i denna medlemsstat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2813/01

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(10 oktober 2001)

Ämne: Skeppsbrottet i sicilianska kanalen: bärgning av kropparna

Kommissionens svar till den skriftliga frågan P-2079/01(1) angående bärgning av 238 kroppar förefaller fullständigt otillfredsställande då man inte uppger de argument man har för att inte bifalla just det önskemålet. Det rör sig om indiska, pakistanska och tamilska fripassagerare som förliste utanför Sicilien julen 1996.

Frågorna nedan skulle behöva besvaras klart och tydligt.

1. Vilken myndighet har behörighet att bärga kropparna?

2. Är ingreppet ett frivilligt val?

3. Anser kommissionen att det är förenligt med principerna om solidaritet och mänskligt medlidande, att låta hundratals döda medborgare bli fiskmat endast av den anledningen att de inte är europeiska medborgare och inte har rätt till en begravning?

(1) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 181.

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(15 november 2001)

Kommissionen håller naturligtvis med parlamentsledamoten om att den mänskliga värdigheten måste respekteras, särskilt när det gäller offren för de tragiska händelser som han nämner. Kommissionen beklagar att svaret på den tidigare frågan ansågs otillfredsställande, men kan bara bekräfta att bärgningen av kropparna faller under de italienska myndigheternas exklusiva behörighet och ansvar. Inget gemenskapsinstrument, vare sig juridiskt eller ekonomiskt, kan användas i detta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2887/01

från Jens-Peter Bonde (EDD) till rådet

(11 oktober 2001)

Ämne: Luxemburgkompromissen

Instämmer rådet med Anthony Teasdale då han i ett bidrag i Martin Westlakes bok om ministerrådet hävdar att Luxemburgkompromissen inte tillämpats sedan 1985, att den i praktiken inte bekräftades då Grekland hänvisade till den under jordbruksförhandlingarna 1988 och att den inte skulle kunna åberopas idag?

Har Luxemburgkompromissen åberopats sedan 1985 och i så fall när?

Vilka länder är fortfarande anhängare av Luxemburgkompromissen och utgör de en blockerande minoritet?

Svar

(12 februari 2002)

Akademiska skrifter ligger inte till grund för diskussioner i rådet, och rådet har aldrig diskuterat det verk den ärade parlamentsledamoten hänvisar till.

Rådet erinrar om att, som det har meddelat vid tidigare tillfällen(1), slutsatserna från rådets extra session i Luxemburg den 17, 18, 27 och 28 januari 1966, vilka vanligen går under namnet Luxemburgkompromissen och vilka inte har ändrats eller upphävts, inte hindrar rådet från att fatta beslut enligt fördragen. Det faktum att fördragen i många fall föreskriver majoritetsbeslut hindrar emellertid inte rådets medlemmar från att i allmänhet försöka överbrygga meningsskiljaktigheter och jämka samman ståndpunkter så mycket som möjligt innan rådet agerar. Dessutom för rådet inte register över de tillfällen vid vilka Luxemburgkompromissen möjligen kan ha åberopats.

(1) Se svar på skriftliga frågorna E-317/96 och E-1109/01.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2833/01

från Terence Wynn (PSE) till kommissionen

(12 oktober 2001)

Ämne: Franska skattebestämmelser för utländska livförsäkringar

Har kommissionen, med hänvisning till kommissionsledamot Bolkesteins svar på skriftlig fråga E-1552/01(1) (Franska skattebestämmelser för utländska livförsäkringar), beslutat huruvida den avser avge ett motiverat yttrande enligt artikel 226 (f.d. 169) i EG-fördraget? Vad ligger till grund för ett eventuellt nekande svar? Om ett yttrande redan har avgivits, vilket var i så fall resultatet?

(1) EGT C 364 E, 20.12.2001, s. 144.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(26 november 2001)

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om att den faktiskt har beslutat att avge ett motiverat yttrande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget. Det motiverade yttrandet sändes till de franska myndigheterna den 26 juli 2001. Ett pressmeddelande i denna fråga offentliggjordes den 26 juli 2001(1).

Kommissionen har bett de franska myndigheterna att ändra de aktuella skattebestämmelserna inom två månader efter det att de motiverade yttrandet har mottagits.

Kommissionen har hitintills inte underrättats om på vilket sätt de franska myndigheterna har agerat med anledning av detta motiverade yttrande. Kommissionen kommer därför att inom kort att bestämma hur detta förfarande skall föras vidare.

(1) Nr IP/01/1106.