SKRIFTLIG FRÅGA E-0009/03

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(16 januari 2003)

Ämne: Bristande objektivitet i Europeiska kommissionens studie om fiskodling

I min fråga E-2675/02(1), hävdade jag att den industriella fiskodlingsindustrin för köttätare utgör i dag det främsta hotet mot en hållbar utveckling för fisket, en åsikt som grundas på ett otal studier publicerade av vetenskapliga tidskrifter som Nature, och enligt många miljöorganisationer som finns på Internet och är lätta att hitta och som uppenbarligen enbart kommissionen tycks vara ovetande om.

I stället för att få svar på mina frågor möttes jag till min förskräckelse, av en grov manipulering av mina utsagor, där den specifika hänvisningen till köttätare som ger hela frågan sin mening hade tagits bort.

Förutom detta har också kommissionen visat sig oförmögen att ta sitt ansvar och hävdar att man inte har fått några detaljerade bevis på mycket höga nivåer av PCB i laxen för att slippa göra något, trots att denna detaljerade information finns tillgängliga för alla, och att jag personligen har nämnt några av de mest kända källorna.

Europeiska kommissionen lyckades med underverket att redigera ett dokument på 28 sidor om fiskeodling och med konststycket att inte en enda gång göra ett konsistent omnämnande av de problem som den industriella fiskodlingen av köttätande arter åsamkar det hållbara fisket.

Anser inte Europeiska kommissionen att det är dess plikt att ta hänsyn till försiktighetsprincipen och beakta fakta på ett balanserat och objektivt sätt när man föreslår politiska strategier, i stället för att begränsa sig till att göra propaganda på ett sätt som kan äventyra fiskets hållbarhet? Har Europeiska kommissionen redan tänkt på det ansvar den tar genom den här typen av inställning?

(1) EGT C 155 E, 3.7.2003, s. 40.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 februari 2003)

Med anledning av parlamentsledamotens oro över att vilda fiskbestånd utnyttjas kraftigt för produktion av fiskmjöl till fiskodlingar med köttätande fisk vill kommissionen hänvisa till sitt svar på parlamentsledamotens fråga E-2675/02 där man nämner gemenskapens strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket(1) och andra särskilda åtgärder för att garantera att både det vattenbruk och det fiske som används av fiskodlingar utnyttjas på ett hållbart sätt. Det bör framhållas att det europeiska vattenbruket främst omfattar köttätande arter (forell, lax, havsabborre, havsrudefiskar, hälleflundra, stör), så strategin avser främst, dock inte uteslutande, den typen av fiskodling.

Kommissionen är medveten om att det europeiska vattenbruket kan utsätta det marina ekosystemet för ett mycket stort tryck (särskilt vilda arter och livsmiljöer) och har behandlat denna fråga i den föreslagna strategin och inom ramen för dess bredare politik om fiskeförvaltning. På grundval av de vetenskapliga rön som finns tillgängliga kan kommissionen emellertid inte stödja den åsikt som parlamentsledamoten ger uttryck för, att vattenbruket skulle utgöra ett starkt hot mot en hållbar utveckling av fisket.

Vattenbruksproduktionen av köttätande fisk har vuxit stadigt samtidigt som den årliga världsproduktionen av fiskmjöl har legat kvar på nivån 6-7 miljoner ton sedan 15 år tillbaka, förutom en tillfällig nedgång 1998 i samband med El Niño. Detta har varit möjligt eftersom den traditionella användningen av fiskmjöl i foder för landlevande djur har minskat. Den andel av den totala mängden fiskmjöl som används i vattenbruket har ökat från 10 % 1988 till 35 % 1998.

Som kommissionen påpekar i sitt meddelande om fiskodling(2) kan intensifieringen av sötvattensfiskodlingen i Asien i slutet av detta årtionde komma att förbruka upp till 70-80 procent av den globala fiskoljeproduktionen och minst 50 procent av fiskmjölsproduktionen, vilket kommer att leda till försörjningsproblem. Eftersom denna resurs är begränsad är det extremt viktigt att fortsätta forskningen för att finna alternativa proteinkällor för tillverkning av fiskfoder.

Kommissionen anser att forskning om alternativa proteinkällor för fiskfoder bör ges högsta prioritet så att odlingen av köttätande fiskar ytterligare kan utvecklas, samtidigt som hållbarheten i industrifisket säkras.

När det gäller halterna av polyklorerade bifenyler (PCB) i lax är kommissionen medveten om behovet att begränsa människors exponering för PCB i livsmedel. Kommissionen har antagit ett övergripande förhållningssätt för dioxiner, furaner och PCB i livsmedel och foder. Det finns sedan den 1 juli 2002 rättsligt bindande gränsvärden för dioxiner och furaner i livsmedel och foder, även fisk och fiskeriprodukter. Dessa gränsvärden kommer att ses över före den 31 december 2004 i syfte att inkludera dioxinliknande PCB i de gränsvärden som skall fastställas. När det gäller icke-dioxinliknande PCB håller en riskbedömning på att genomföras, med beaktande av de senaste toxikologiska rönen. Eftersom riskbedömningen är ytterst komplex och omfattande bedriver kommissionen i detta ärende ett nära samarbete med andra internationella officiella organisationer som Världshälsoorganisationen (WHO).

Övervakningen av förekomsten av icke-dioxinliknande PCB i livsmedel och foder, även fisk och fiskeriprodukter, pågår ständigt och uppgifter från denna används i riskbedömningen. Uppgifterna kommer också att användas när man i gemenskapen bestämmer vilka åtgärder som bör vidtas för att minska PCB-halterna i livsmedel och foder.

(1) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet En strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket, KOM(2002) 511 slutlig.

(2) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet En strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket, KOM(2002) 511 slutlig.