SKRIFTLIG FRÅGA E-2373/01

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(8 augusti 2001)

Ämne: Särskild operation för att ta emot tjetjenska flyktingar som lever under omänskliga förhållanden i Tjetjenien och i Ingusjien

Som följd av ett beslut som nyligen fattades av de tyska myndigheterna angående tjetjenska flyktingar som söker politisk asyl i Tyskland, skall alla de flyktingar som blivit nekade status som asylsökande skickas tillbaka till sina hemländer. Detta beslut fattades till följd av ett uttalande av den tyska inrikesministern, i vilket han framhöll att rädslan för repressalier mot den hemvändande befolkningen från de ryska väpnade militära och paramilitära styrkorna är obefogad. Därför skall det inte längre anses vara en icke-humanitär handling att skicka hem personer som har sökt politisk asyl.

Emellertid talar många uppgifter från Tjetjenien om ett synnerligen oroväckande humanitärt läge med ökande brist på mat och medicin, brist på sjukhus samt utbrytande epidemier. Än allvarligare är att de ryska ockupationsstyrkorna, både militära och paramilitära styrkor, enligt olika rapporter från media och icke-statliga organisationer (NGO), systematiskt utför extremt allvarliga våldshandlingar, närmare bestämt ständiga trakasserier av civilbefolkningen, ett stort antal godtyckliga avrättningar, omfattande användning av tortyr samt bortförande av civila, bland annat för att utsätta dem för utpressning.

Kan kommissionen upplysa om hur många tjetjener som har flyktingstatus i var och en av EU:s 15 medlemsstater? Anser inte kommissionen att EU, med tanke på det tragiska humanitära läget i Tjetjenien, borde genomföra en extra flyktingmottagningsoperation enligt samma modell som användes för Bosnien och mellan de 15 medlemsstaterna opartiskt fördela de tjetjenska flyktingar som lever under omänskliga förhållanden i Tjetjenien och i Ingusjien?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(22 oktober 2001)

I den statistik om asyl som kommissionen förfogar över anges inte de asylsökandes etniska ursprung, utan bara deras nationalitet.

År 1999 fanns ryska medborgare inte med på listan över de tio största grupperna av asylsökande i medlemsstaterna, medan de låg på åttonde plats 2000. Varken 1999 eller 2000 ingick de bland de tio största nationalitetsgrupper som fick sina ansökningar om internationellt skydd beviljade. Under första kvartalet 2001 kom ryska medborgare på sjunde plats på listan över asylsökande i Europeiska unionen (uppgifterna är dock ännu inte fullständiga).

Medlemsstaterna är i asylfrågor bundna av internationella åtaganden, främst 1951 års Genèvekonvention angående flyktingars rättsliga ställning, 1967 års protokoll till den konventionen samt Europakonventionen angående skydd av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. De har också gjort politiska åtaganden vid Europeiska rådet i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 att tillämpa de nya gemenskapsbestämmelserna i ämnet. Sedan våren 1999 har kommissionen lagt fram ett antal förslag till rådet och Europaparlamentet för att genom gemenskapsrättsakter konkretisera dessa åtaganden och bestämmelser. I avvaktan på att förslagen antas är det medlemsstaterna som är behöriga inom asylpolitiken, naturligtvis med iakttagande av gemenskapens gällande regelverk. Den 20 juli 2001 antog rådet direktiv 2001/55/EG om miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer och om åtgärder för att främja en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot dessa personer och bära följderna av detta.(1) Direktivet skall genomföras senast i december 2002.

För närvarande föreligger inte de omständigheter som krävs för att göra en särskild mottagningsinsats i EU. Det utesluter dock inte att vissa personer av tjetjenskt ursprung på individuell grund kan ha tillräckliga skäl för internationellt skydd i medlemsstaterna enligt internationella åtaganden. Det bör i detta sammanhang påpekas att personer som vägras internationellt skydd i en medlemsstat skall ha möjlighet att överklaga avslaget och att visa att ett eventuellt tvångsåtersändande sätter deras liv i fara eller av andra skäl inte är tillåtet.

Kommissionen har upprepade gånger gjort det klart för sina ryska samtalsparter, även på allra högsta nivå, att vi är oroade över den humanitära situationen i norra Kaukasus i allmänhet och i synnerhet över verksamhetsförhållandena för icke-statliga organisationer. Gemenskapen är genom Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) den överlägset största givaren av humanitärt bistånd till civila som drabbats av kriget i Tjetjenien. Hittills har ECHO bidragit med 44 miljoner euro till den internationella räddningsinsatsen i norra Kaukasus. Syftet är att tillfredsställa grundläggande mänskliga behov för fördrivna personer och de mest utsatta befolkningsgrupperna i Tjetjenien och angränsande republiker, främst Ingusjien och Dagestan, där det finns minst 170 000 fördrivna civila från Tjetjenien. Biståndet är främst inriktat på mat och livsmedelsförsörjning, medicinsk vård, räddningsmateriel, tak över huvudet samt vattenrening.

(1) EGT L 212, 7.8.2001.