SKRIFTLIG FRÅGA E-2961/02

från Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Apotekssystemet i Italien

Apoteksväsendet i Italien har vissa strukturella karaktärsdrag, såsom följande:

- Apotekarna är de enda som får sälja läkemedel till allmänheten, oavsett typ.

- Antalet apotek begränsas enligt antalet invånare och avståndet mellan apoteken i kommunen.

- Möjligheterna att bli innehavare av ett apotek är begränsade. I det sista fallet, i synnerhet vad avser möjligheten att ärva ett apotek, gynnar den italienska lagstiftningen att apoteksföretaget går vidare till en person inom den närmaste familjen. Andra generationens släktingar i rakt nedstigande led kan således hålla kvar apoteket inom familjen ända tills de fyller trettio år, eller under tio års tid om man skriver in sig vid en farmaceutisk fakultet.

Anser kommissionen inte mot bakgrund av ovanstående att den italienska lagstiftningen är oförenlig med EG-fördraget, eftersom den faktiskt gör det möjligt för enskilda företag, vilket apotek kan kallas, att inneha monopolställning och missbruka den till förfång för användarna och konsumenterna?

Anser kommissionen inte att apotekens ensamrätt på försäljning av receptfria läkemedel som kunde säljas via andra distributionskanaler, och kvoteringen av antalet apotek, som syftar till att säkra innehavarnas inkomster, utgör ett flagrant exempel på snedvridning av konkurrensbestämmelserna?

Svar av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(12 december 2002)

Inledningsvis kan kommissionen konstatera att parlamentsledamoten tar upp frågor med problem av allmän karaktär vilka berör merparten av medlemsstaterna. Kommissionen har redan haft tillfälle att i ett svar på en tidigare skriftlig fråga som gällde monopolreglerna på det farmaceutiska området i Italien(1) framföra att den anser att sådana nationella åtgärder som att apotekare har ensamrätt att sälja läkemedel som inte är receptbelagda och kriterierna om geografisk belägenhet och befolkningstäthet för att få etablera ett apotek inte strider mot principen om etableringsfrihet i artikel 43 i EG-fördraget, förutsatt att de tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt och är proportionerliga med hänsyn till det eftersträvade målet.

Kommissionen bedömer dessutom att, enligt domstolens rättspraxis(2), en exklusiv rätt för apoteken att försälja läkemedel till allmänheten inte i sig hindrar att läkemedel från andra medlemsstater kommer in på den inhemska marknaden, och därför heller inte strider mot artikel 28 i EG-fördraget. Samma gäller för begränsningen av antalet apotek och deras fördelning över det nationella territoriet, med mindre än att en sådan fördelning skulle förhindra en tillfredsställande försörjning för konsumenterna och därför skulle strida mot artiklarna 28 till 30 i EG-fördraget.

Kommissionen behöver emellertid ytterligare information för att kunna göra en fullständig analys av de olika reglerna på området, särskilt i förhållande till artiklarna 28, 43 och 49 i EG-fördraget. Kommissionen avser därför att nu vända sig till de italienska myndigheterna med en begäran om information som särskilt gäller de av parlamentsledamoten berörda punkterna.

Vad gäller tillämpningen av konkurrensreglerna så torde, även om just konkurrensen förefallen vara snedvriden av de åtgärder som parlamentsledamoten tar upp, gemenskapens konkurrensregler inte vara tillämpliga. Artikel 81 i EG-fördraget är endast tillämplig på fall där den praxis som parlamentsledamoten hänvisar till, resulterar i beslut eller självständiga avtal inom apotekarsamfundet, vilket inte gäller här. För att artikel 81 i EG-fördraget skall vara tillämplig måste ett gemensamt missbruk av dominerande ställning av apoteken kunna påvisas. Men så länge en tillräckligt omfattande strukturell hopkoppling mellan apoteken saknas torde dessa inte kunna anses ha en gemensam dominerande ställning i den mening som avses i artikel 82 i EG-fördraget.

I vart fall är kommissionen medveten om det förhållande parlamentsledamoten tar upp och kommer att fortsätta att följa utvecklingen. I synnerhet kommer kommissionen att bevaka och agera mot varje beteende som skulle strida mot artiklarna 81 och 82 EG-fördraget.

(1) Se kommissionens svar på skriftliga frågan E-3247/98 till M. Caccavale, EGT L 320, 6.11.1999.

(2) Mål 29/6/1995.