SKRIFTLIG FRÅGA E-1887/00

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: (Avsaknaden av) respekt för New York-konventionen om barnens rättigheter

Den 25 september 1999 flyttade Lucio Congiu till Italien med sina tvillingsöner, Antoine och Charles. Barnets mor hade lämnat deras hem i La Bastidonne i Frankrike och pappan, som hon inte var gift med, hade varit tvungen att ta hand om de två barnen. Efter det vände sig barnens mamma till en fransk familjedomstol som den 26 september 1999 utfärdade en internationell arresteringsorder på Lucio Congiu för att han inte lämnat tillbaka barnen. Inget förfarande hade tidigare inletts för att mamman skulle få ta hand om barnen och hon hade inte fått någon rätt att besöka dem. Den 30 november 1999 förklarade den franska familjedomstolen att den ansåg att pappan hade fört bort barnen och att han inte längre hade rätt att ha vårdnaden om dem. Barnen skickades tillbaka till sin mamma. Domstolen beslutade att fortsätta förfarandet och bad att Lucio Congiu skulle utelämnas för att han hade fört bort barnen.

De enorma rättsliga medel som användes i det här fallet för att lösa en tvist mellan föräldrar som bråkar om vem som skall ha vårdnaden om minderåriga barn strider klart mot den internationella New York-konventionen om barnens rättigheter.

Anser kommissionen inte att det inom ramen för de nya behörigheter som den fått genom Amsterdamfördraget är nödvändigt att kontakta de medlemsstater som berörs av frågan för att uppmana dem att respektera sina internationella åtaganden och få dem att ompröva de beslut som de fattade om Congiu? Anser inte kommissionen mer allmänt sett att den så snart som möjligt måste lägga fram ett initiativ för att förhindra att det faktum att föräldrarna kommer från olika medlemsstater är en ytterligare källa till problem i situationer som redan är tillräckligt svåra?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(25 juli 2000)

Kommissionen vill först och främst påpeka för parlamentsledamoten att den inte kan uttala sig om det aktuella ärendet eller om de domar som meddelats mot den nämnda personen.

De nya bestämmelserna i EG-fördraget ger inte heller kommissionen rätt att ingripa hos de berörda medlemsstaterna, Frankrike och Italien, för att ändra på avgörandena. Det är uteslutande den berörda personen som kan skydda sina rättigheter inför domstol, framföra faktiska och rättsliga argument till försvar vid den domstol som handlägger målet och eventuellt överklaga domarna.

Kommissionen är i likhet med parlamentsledamoten angelägen om att hänsyn tas till Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter, särskilt artikel 9 i denna, där det uttryckligen föreskrivs att barn har rätt att regelbundet upprätthålla ett personligt förhållande till och direkt kontakt med båda föräldrarna.

Kommissionen avser i nuläget emellertid inte föreslå gemenskapsregler om bortförande av barn. Alla medlemsstater är redan parter till 1980 års Haagkonvention om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. Konventionens främsta syfte är att upprätta ett samarbete mellan centrala myndigheter för att säkerställa ett omedelbart återlämnande av barn som förts bort eller olovligen kvarhålls i en konventionsstat, och att säkra att beslut om vårdnad och besöksrätt i en konventionsstat följs i de övriga konventionsstaterna. Det finns också en Europarådskonvention från 1980 om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn. Både Italien och Frankrike är parter till denna konvention. Slutligen arbetar Europarådet för närvarande med en konvention om kontakt med barn, som innehåller närmare bestämmelser för att genomföra artikel 9 i FN:s konvention om barnets rättigheter.

Det finns också vissa gemenskapsbestämmelser. Enligt förordningen av den 29 maj 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemensamma barn kan domar, som meddelats av myndigheterna i en medlemsstat, om föräldrars besöksrätt hos och vårdnad om gemensamma barn vid äktenskapets upplösande, erkännas och verkställas i de övriga medlemsstaterna. Ytterligare framsteg kan också komma att göras, som skulle göra det möjligt att omedelbart verkställa utan formkrav, men med vissa garantier beslut som fattats i en medlemsstat, bland annat när det gäller utövande av föräldraansvar.

När det däremot gäller att fastställa vårdnad och besöksrätt är det medlemsstaternas myndigheter som är behöriga, enligt gemenskapsbestämmelser, internationella regler eller det aktuella landets internationella privaträtt. I synnerhet är det varje medlemsstats sak att bestämma på vilka villkor vårdnad eller besöksrätt tillerkänns den ena eller den andra föräldern och vilka civil- eller straffrättsliga påföljder som kan utdömas om en förälder bryter mot villkoren.