SKRIFTLIG FRÅGA E-2444/01

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till kommissionen

(11 september 2001)

Ämne: Skogsbränder

Varje år efter sommarens slut summerar länderna i de södra delarna av Europeiska unionen antalet skogsbränder och det antal hektar skog som förstörts. Detta har blivit en beklämmande rutin, liksom då man räknar samman antalet dödade i trafiken.

Tror kommissionen att det kommer att finnas några skogar kvar till kommande generationer, med tanke på hur ofta det inträffar skogsbränder i vissa delar av EU, som till exempel Andalusien?

Känner kommissionen till skogens betydelse och det biologiska värdet av den skogsmark som i sommar brunnit ned i Andalusien, ett område som drabbas av långa perioder av torka och ökenspridning?

Är kommissionen medveten om den enorma omfattningen av den eldsvåda som drabbade nationalparken Cazorla, Segura y las Villas, som är ett biosfärreservat som erhåller stöd för vård och underhåll från ett flertal gemenskapsprogram.

Anser inte kommissionen att de knappa skattemedel som de ansvariga myndigheterna avsätter till skötsel och underhåll av dessa parker utgör ett verkligt problem, eftersom myndigheterna, på grund av dessa otillräckliga resurser, inte kan fullgöra sina åtaganden?

Anser inte kommissionen att gemenskapens administration bör vidta direkta åtgärder beträffande denna fråga, framför allt med tanke på den globala betydelse dessa naturområden har för hela gemenskapen, och på ett mer direkt sätt delta i förvaltningen av de parker till vilka det avsätts betydande summor för skötsel?

Tror inte kommissionen att en mer ingående kontroll i samarbete med myndigheterna i de autonoma regionerna, såsom är fallet i Spanien, och en utökad teknisk och finansiell rådgivning, skulle kunna medföra en minskning av den oroväckande höga procentsatsen nedbrända hektar?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 oktober 2001)

Varje år inträffar ett stort antal skogsbränder i medlemsstaterna i den södra delen av Europeiska unionen. De senaste siffrorna som kommissionen förfogar över för perioden från och med den 1 juli 2001 till och med den 31 augusti 2001 visar att 33 833 bränder förstört sammanlagt 98 600 hektar skog i Spanien, Frankrike, Italien och Portugal.

Medlemsstaterna och kommissionen ser allvarligt på detta problem. Betydande finansiella bidrag ges varje år för att skydda skogar mot bränder, för att öka allmänhetens medvetenhet, för att bekämpa bränder samt orsakerna till dem, för att bygga upp en brandskyddsinfrastruktur (såsom skogsstigar, skogsvägar, vattenposter, brandgator, röjda och avverkade områden) och för att vidta åtgärder för skogsövervakning. Särskilt kommissionen ingriper inom ramen för rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGF) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1), liksom rådets förordning (EEG) nr 2158/92 av den 23 juli 1992 om skydd av gemenskapens skogar mot bränder(2). Tack vare detta har antalet förstörda marker minskat sedan början av 90-talet, trots det stora antalet bränder.

Kommissionen uppmärksammar parlamentsledamoten på det statistiska faktumet att den totala ytan skogsmark tenderar att växa i genomsnitt. Anledningarna till detta är bland andra: en naturlig uppväxt av skog på marker där jordbruk upphört, en aktiv beskognings- och återbeskogningspolitik (framförallt i Spanien), en naturlig brandanpassning hos medelhavsskogarna som är utsatta för brand sedan en lång tid tillbaka. Skogarna i medelhavsområdet har utvecklat en mycket stor förnyelsekapacitet och på så sätt är de 98 600 hektaren som drabbades av brand i somras inte totalt förstörda.

Bränderna är dock fortfarande ett stort problem. Varje år konstateras nämligen en ökning av antalet bränder. Bränderna inträffar ofta på samma marker och förstör dessa stegvis till ett irreversibelt stadium. I vissa regioner där inga buffertzoner, såsom jordbruksexploiteringar, finns för att hindra att bränder sprider sig och där skogen fortsätter växa igen, har man anledning att frukta stora bränder.

Från den 1 januari 2001 till den 31 augusti 2001 inträffade 836 bränder, varav 213 med omfattning på mer än ett hektar, på 5 625 hektar i Andalusien. Detta motsvarar 0,1 % av den andalusiska skogen. 3 060 hektar av denna mark är klassad som skogsmark. Kommissionen förfogar inte över någon information om de förstörda skogarnas biologiska värde.

Kommissionen informerades däremot om att branden i nationalparken Cazorla tillryggalagt 836 hektar och att den huvudsakligen drabbat konstskog med Pinus Pinaster. Den ekologiskt sett mest värdefulla delen av parken drabbades dock inte.

Ansvaret för finansieringen av naturskydd och naturreservat ligger hos medlemsstaterna, antingen hos de nationella eller de regionala myndigheterna. Att finansiera naturreservat kräver stora resurser. Kommissionen har inte någon övergripande information om nationella budgetar avsatta för naturreservat i medlemsstaterna och kan alltså inte bedöma om tillgängliga resurser för förvaltning av dessa marker är adekvata. Det är emellertid, enligt livsmiljödirektivet, nödvändigt att ta itu med de finansiella kraven vad gäller naturområdena som ingår i nätverket Natura 2000 och kommissionen arbetar för närvarande med denna fråga.

Kommissionen anser att ansvaret för förvaltningen av en medlemsstats naturreservat ligger hos staten, som är ansvarig både för förvaltningsbeslut och genomförandet av dessa. Kommissionen inser betydelsen av dessa områden för gemenskapen och har därför utarbetat strategier och instrument till skydd för dessa. Viktiga naturområden över hela gemenskapen skyddas genom nätverket Natura 2000 och kommissionen bidrar med betydande finansiella medel för förvaltningen av dessa områden. Administration av områdena och av de finansiella stöden som de erhåller från olika källor (LIFE, strukturfonder etc.) hör till de nationella och regionala myndigheternas behörighetsområde.

Tillämpningen av kontrollåtgärderna för att minska antalet bränder och deras skadeverkan ingår inte i kommissionens behörighetsområde. Ändå har kommissionen engagerat sig i största möjliga utsträckning för att samordna nationella operationella centra för kampen mot skogsbränder, inte bara för utbyte av erfarenhet vad gäller förebyggande skydd, utan också för att utveckla ett praktiskt samarbete mellan dessa centra. Erfarenhet av detta har visat att sådant samarbete, i form av ömsesidig hjälp mellan myndigheter samt teknisk rådgivning, är viktig och ger goda resultat. Experter på området skogsbränder är dock överens om att övervakning av markerna, hur bra de än är, inte kan utesluta pyromandåd.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.

(2) EGT L 217, 31.7.1992.