SKRIFTLIG FRÅGA E-0422/02

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(21 februari 2002)

Ämne: En tullincident i relation till frågan om samordning mellan tullmyndigheter inom unionen

Utifrån ett reellt fall som inträffade veckoslutet efter nyår 2002 önskar jag fråga kommissionen några saker. Flera svenska familjer drabbades då av följande under en bussresa från Jugoslavien till Sverige. De reste buss med det danska bussbolaget Espergerde Bussfart AS. Bussen startade resan vid 8-tiden fredag från södra Serbien, hämtade passagerare bland annat i Belgrad och sedan gick resan från Jugoslavien genom Ungern, Österrike, Tyskland och Danmark till Sverige. På denna resa var det inga större tullkontroller på hela vägen, efter resa natt och dag, förrän vid utresan från Tyskland i Rostock. De anlände med bussen vid 11-tiden söndag förmiddag och blev som en av fyra bussar uttagna för kontroll. Kontrollen varade i sex timmar och alla resande, de flesta familjer och barnfamiljer med småbarn, blev utkommenderade i kylan att med allt bagage ställa sig i en lång kö inför tulltjänstemännen (utrustade som kommandosoldater). En minutiös genomsökning av allt bagage samt bussen skedde. Efter sex timmar släpptes bussen sedan man funnit att bland dessa (ej särskilt rika resenärer man åker buss eftersom det är ett lågbudgetalternativ) fanns sex eller sju flaskor alkohol för mycket och ungefär lika många limpor cigaretter. För det fick en del personer böta 44 euro per styck. Sedan man fått komma med färjan kl. 18.00 till Gedser så väntade den danska tullen direkt vid ankomsten och påbörjade en lika minutiös kontroll som tyskarna gjort, med ny väntan och utökad kontroll, såväl kroppsvisitering som genomsökning med hundar. Det innebar att passagerarna fick sitta i förvar i 12 timmar i EU-land.

Hur länge kan man hållas i förvar av tullen jämfört med häktning av polis där man kan påkalla juridisk hjälp och inte får sitta häktad utan skäl någon längre tid? Skall inte en noggrann kontroll i ett land räcka eller hur skall man kunna kontrolleras i land efter land, samma buss, samma människor, timmar efter timmar, dagar efter dagar, utan mat och vila?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(16 april 2002)

Kommissionen delar frågeställarens upprördhet. Icke desto mindre önskar den göra frågeställaren uppmärksam på följande två punkter:

För det första är det svårt att på grundval av de uppgifter som lämnas i frågan avgöra exakt vilket syfte tullmyndigheternas kontroller hade i det berörda fallet.

De kan ha genomfört sina kontroller i syfte att upptäcka importtullbedrägerier. I sådana fall kan tullmyndigheterna utföra kontroller enligt artiklarna 4.14, 13 och 78 i gemenskapens tullkodex. Om det inte förekommer något informationsutbyte mellan medlemsstaterna rörande det slags kontroller som genomfördes på bussen är det varken osannolikt eller otillåtet att tullmyndigheterna i en stat kontrollerar ett transportmedel, både passagerare och bagage, som redan kontrollerats av tullmyndigheterna i en annan medlemsstat.

Tullmyndigheterna kan även ha sökt efter varor med vilka handel är förbjuden (narkotika, vapen) för vilka lagstiftningen inom gemenskapen ännu inte harmoniserats (varor som avses i artiklarna 28 och 30 i EG-fördraget t.ex.).

Tullmyndigheterna kan även ha haft till syfte att genomföra personkontroller (identitetshandlingar, uppehållstillstånd osv.).

Följaktligen strider det inte i sig mot gemenskapslagstiftningen att ett och samma transportmedel utsätts för kontroll två gånger i rad. Dessutom är det i det här fallet fullt möjligt att den första kontrollen i gemenskapen avsåg eventuella överträdelser mot importtullagstiftningen och att kontrollen i den andra medlemsstaten avsåg varor med vilka handel är förbjuden.

Kommissionen vill för det andra uppmärksamma frågeställaren på den kompetensfördelning som följer av avdelning VI i EU-fördraget om bestämmelser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete, å ena sidan, och i EG-fördraget, å andra sidan.

Genom EG-fördraget upprättas en tullunion mellan medlemsstaterna, men fördraget anger inte för samtliga hypoteser vilka rättsliga medel de nationella tullmyndigheterna förfogar över för att se till att gemenskapsnormerna tillämpas. De straffprocessrättsliga regler som är tillämpliga på kontroll av varor och personer faller sålunda under EU-fördraget. Utarbetandet av gemensamma normer som kan utgöra en ram för de nationella straffprocessrättsliga förfarandena skulle alltså bara kunna ske inom ramen för de mellanstatliga förfaranden som anges i EU-fördraget. Man skulle kunna föreställa sig att det för vissa offentliga maktbefogenheter som nämns av frågeställaren utarbetades ett europeiskt ramverk.

Kommissionen bidrar till att man kan undvika att händelser av det slag som frågeställaren tar upp upprepar sig. Den har t.ex. legat bakom inrättandet av gränsöverskridande program för riskanalys som grundar sig på ett aktivt samarbete mellan de nationella förvaltningarna, vilket gör det möjligt att koncentrera tullkontrollerna enbart på transporter med hög riskfaktor.