SKRIFTLIG FRÅGA E-2405/02

från Jean Lambert (Verts/ALE) till kommissionen

(7 augusti 2002)

Ämne: Möjligheten att spåra genetiskt modifierade organismer i importerade varor

Europaparlamentet röstade nyligen om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer och genetiskt modifierade livsmedel och foder. Parlamentet röstade för att alla genmodifierade livsmedel och foderprodukter skall märkas och vara möjliga att spåra oavsett om de innehåller modifierad DNA/protein eller inte.

Kan kommissionen upplysa mig om följande:

- Testar alla EU-länder för närvarande livsmedel och råvaror för att spåra icke godkända genetiskt modifierade organismer vid importen? Har tull- och skattemyndigheterna i medlemsstaterna till exempel DNA-prov från alla genmodifierade grödor som inte är godkända i EU?

- Kommer relevanta prov och information om hur man upptäcker genmodifierade organismer som inte är godkända i EU (men som odlas någon annanstans) att delas ut till medlemsstaternas tulltjänstemän?

- Om tredje länder eller bioteknikföretag (på grund av bestämmelser om företagshemligheter och immateriell äganderätt) inte är beredda att tillhandahålla den information som behövs om genmodifierade organismer som odlas utanför EU och som inte är godkända i EU, kommer EU då att införa importförbud för all misstänkt import?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Utarbetandet och valideringen av metoder för upptäckt av genetiskt modifierade organismer och produkter som härrör från genetiskt modifierade organismer har inom kommissionen konstaterats vara ett viktigt inslag när det gäller att genomföra gemenskapslagstiftningen i medlemsstaterna och säkerställa en säker användning och lämplig märkning av dessa produkter. Enligt EG-fördraget är det medlemsstaterna som själva ansvarar för tillsynsarbetet.

Kommissionens gemensamma forskningscentrum samordnar ett nätverk med behöriga myndigheter och laboratorier i medlemsstaterna. Huvudsyftet är att få fram kontrollaboratorier med lämpliga referensprov och validerade testprotokoll för att förbättra befintliga protokoll och främja en tillnärmning när det gäller utarbetandet av testmetoder och tolkningen av de data som de ger upphov till.

I medlemsstaterna finns test som gör det möjligt att skilja mellan EU-godkända och icke godkända genmodifierade organismer (se svar på skriftlig fråga P-1446/2001 från Hiltrud Breyer(1)). Det är svårare att få tillgång till DNA-prov och referensmaterial för genmodifierade organismer som inte är godkända av EU.

Därför har EU starkt förespråkat att testmetoder och referensmaterial ska utvecklas och utbytas på det internationella planet.

Genomförandet av Cartagenaprokotollet om biosäkerhet (som omfattar levande modifierade organismer avsedda som råvara, men inte behandlade livsmedel eller foder) kommer bland annat att innefatta ytterligare en mekanism för utbyte av sådan information. Codex arbetsgrupp för livsmedel som framställts med hjälp av bioteknik har rekommenderat att ett internationellt register upprättas med relevant information om metoder för upptäckt eller identifering av livsmedel eller livsmedelsingredienser som framställts med hjälp av bioteknik samt tillgång till referensmaterial. En förteckning över metoder som validerats genom provningsjämförelser har sedan dess upprättats på grundval av en undersökning utförd av en tyskledd arbetsgrupp för analysmetoder. Det gemensamma forskningscentrumet har har också beslutat att skapa en databas över alla metoder (äve icke validerade metoder) för upptäckt och identifiering av genmodifierade organismer som rapporteras av Codex medlemsstater, för att denna information ska vara lättillgänglig för alla berörda parter genom FAO:s och WHO:s biosäkerhetsportal.

Det gemensamma forskningscentrumet förhandlar nu också fram avtal med stora företag om överföring av genresurser för att få fram validerade metoder för EU-godkända och icke godkända varianter av genmodifierade organismer för alla inspektionsmyndigheter och för att få fram referensmaterial, inte bara för inspektionsmyndigheterna utan för alla aktörer i livsmedelskedjan, till exempel importörer av säd, livsmedel och foder.

Leveranser kan inte avvisas utan vidare på grund av misstanke, oavsett om de importerats eller härrör från ett land inom EU. Det är medlemsstaterna som ansvarar för punktvisa kontroller och lämplig uppföljning. Medlemsstaterna har rapporterat att man har tagit prov från importerade genmodifierade organismer och att man i de fall icke godkända genmodifierade organismer påträffats har avvisat partiet.

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001.