SKRIFTLIG FRÅGA E-2293/99

från Reinhold Messner (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Förlängning av koncessionstiden för det italienska bolaget Autostrade S.p.a.

Den italienska regeringen har genom ett dekret godkänt en förlängning av koncessionstiden för bolaget Autostrade från 2018 till 2038(1), trots att revisionsrätten och konkurrensverket (Antitrust)(2) ställt sig negativa och revisionsrätten beslutat att reservera sig mot ministerdekreten. Detta innebär att det italienska parlamentet skall yttra sig, men så har inte skett(3). Revisionsrättens och konkurrensverkets negativa hållning grundar sig på att den generella förlängning av koncessionstiden på tjugo år som beviljats IRI-bolagen (bolag för industriell omstrukturering) inte är tillämplig på koncessioner

för motorvägsbyggen, på att det råder obalans i finansieringsplanen mellan koncessionstidens längd, investeringar, skatter och avgifter, på att gemenskapens bestämmelser och den nationella lagstiftningen i fråga om offentlig upphandling inför offentliga arbeten inte tillämpats, och särskilt på det faktum att förnyelsen av koncessionen borde ha föregåtts av annonsering så att förfarandet offentliggjorts. I en skrivelse av den 30 juli 1998 till den italienska regeringen från Europeiska kommissionen krävdes att koncessionsinnehavaren skulle ta på sig ansvaret för de risker som föreligger i samband med förvaltningen av ett uppdrag. Detta ledde till att man inrättade en kommitté med externa experter som skulle ansvara för förvaltningen av Autostrade-bolagets arbetsuppgifter. Men denna åtgärd strider mot den italienska lagstiftningen(4), som inte tillåter koncessioner där själva byggandet skiljs från övrig verksamhet, och den innebär att någon tillämpning av Europeiska kommissionens föreskrifter inte garanteras, eftersom den inte tar hänsyn till principen att koncessionsinnehavaren skall stå för de risker som kan uppstå i samband med förvaltningen av ett uppdrag. Förlängningen av koncessionstiden motiverades för övrigt med att det var nödvändigt att täcka kostnader för arbeten som inte betalats och för andra tvistefrågor. Men i själva verket innehåller koncessionen beslut om nya investeringar på cirka 8,4 miljarder lire för förbättring av sträckan mellan Florens och Bologna. Efter regeringens avtal 1996 gav man sedan endast tillstånd till sträckan Aglio-Canova och utbyggnad av sträckorna norr respektive söder om Florens. Även detta stred mot den nationella lagstiftningen(5) och ingen hänsyn togs till att en allmän transportplan håller på att utarbetas.

1. Anser inte kommissionen att förnyelsen av koncessionen strider mot direktiv 92/50/EEG, 93/37/EEG och 89/440/EEG, eftersom koncessionsbeviljandet inte föregåtts av någon allmän anbudsinfordran på europeisk nivå(6)?

2. Anser kommissionen att man genom att inrätta en teknikerkommitté uppfyller kravet på att man skall tillämpa principen om risktagande i samband med förvaltningen av ett uppdrag?

3. Hur kan kommissionen acceptera denna förlängning av koncessionstiden, som omintetgör arbetet för att få till stånd en allmän transportplan där gemenskapens anvisningar i fråga om balans mellan olika transportsätt och minskning av motortrafiken införlivats?

(1) På grundval av avtalet mellan det statliga vägverket ANAS och bolaget Autostrade av den 4.8.1997 och tilläggsakter av den 11.2.1999 respektive juli 1999.

(2) Jfr revisionsrättens överläggningar nr 136 av den 27.10.1997 och nr 20/E/98 av den 17.2.1998, samt Antitrusts yttrande av den 22.5.1998.

(3) Det kan noteras att eventuella ändringar av koncessionstiden hittills alltid gjorts genom lagstiftningen.

(4) Jfr lag nr 463 av den 21.5.1955 och lagdekret nr 547 av den 17.4.1948.

(5) Gällande bestämmelser ger inte det statliga vägverket (ANAS) och koncessionsinnehavarna tillstånd att bygga nya motorvägssträckor, såvida detta inte uttryckligen tillåts i lag. Fortfarande gäller lag 376 av den 13.8.1975, vars artikel 18a sätter stopp för nya motorvägar, motorvägssträckor och tunnlar, och kräver en omfattande reform av systemet för koncessionstilldelning för motorvägsbyggen. Denna reform har aldrig genomförts.

(6) EGT L 209, 24.7.1992, EGT L 199, 9.8.1993 och EGT L 268, 15.9.1989. Enligt direktiv 89/440/EEG skall koncessionerna för offentliga arbeten tilldelas på vanligt sätt genom infordran av privata anbud, medan direktiv 93/37/EEG föreskriver att man skall gå ut med en anbudsinfordran på europeisk nivå för att tilldela koncessioner för byggnads- och förvaltningsverksamhet.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 januari 2000)

Förfarandet rörande förlängningen av koncessionstiden för Autostrade SpA är ännu inte avslutat, men det verkar som om det kommer att få en positiv lösning. De italienska myndigheterna har nämligen förklarat sig fullt beredda att samarbeta med kommissionen och man har för avsikt att vidta de åtgärder som krävs för att uppfylla kraven enligt gemenskapsrätten.

Att en kommitté med externa experter har inrättats med ansvar för handläggningen av de kontrakt som faller inom ramen för koncessionen innebär inga förändringar när det gäller riskerna i samband med utförandet av ett uppdrag, eftersom det inte har någon inverkan på finansieringsplanen för koncessionen, utan bara är en ytterligare garanti för att tilldelningen av kontrakten är föremål för verklig konkurrens.

Med tanke på de konsekvenser som denna fråga kan få kommer kommissionen att fortsätta att följa upp utvecklingen och ärendet kommer inte att avskrivas förrän kommissionen är övertygad om att principerna om öppenhet, icke-diskriminering och likabehandling har respekterats under hela förfarandet.

Kommissionen är definitivt för hållbar rörlighet inom gemenskapen och främjar utvecklingen av effektiva, miljövänliga, säkra och socialt godtagbara transportsystem.

I åtgärdsprogrammet Hållbar rörlighet: ett framtidsperspektiv specificeras de initiativ som kommissionen planerar på detta område.

Ansvaret för utarbetandet av nationella ramprogram för transporter och transportinfrastrukturer vilar dock på medlemsstaterna. Kommissionen har till uppgift att se till att gemenskapsrätten på området respekteras.