SKRIFTLIG FRÅGA E-1466/03

från Herman Schmid (GUE/NGL) till kommissionen

(29 april 2003)

Ämne: Downsizing

Under 19931995 försvann i USA uppemot två miljoner jobb på grund av downsizing. Nedskärningarna drabbade företag som gick bra (Thurow, The Future of Capitalism, London 1996). Downsizing går ut på att minska personalstyrkan och uppnå effektivitet. Flera studier visar dock att företagens effektivitet inte ökat, utan att åtgärden snarare lett till ekonomisk ineffektivitet (Pfeffer, Flexibilitet på arbetsmarknaden: Vet företagen verkligen bäst, Stockholm 2000, Rådet för arbetslivsforskning). Därtill har ohälsan för de anställda som blir kvar efter nedskärningarna ökat. Downsizing tenderar att framkalla stress eftersom möjligheterna till befordran kan antas minska när organisationen plattas ut, och arbetet kan antas intensifieras om färre skall prestera samma mängd arbete som tidigare (Jackson, Downsizing och magra organisationer i Barklöf (red) Smärtgränsen? En antologi om hälsokonsekvenser i magra organisationer, Stockholm 2000, Rådet för arbetslivsforskning).

Anser kommissionen downsizing vara en hållbar strategi för tillväxt och nya jobb?

Är downsizing förenligt med den europeiska sysselsättningsstrategins mål om full sysselsättning, social inklusion och kvalitet i arbetet?

Vilka alternativa vägar kan kommissionen tänka sig för att nå målet om full sysselsättning?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(23 juni 2003)

Den europeiska sysselsättningsstrategin bidrar till det mål som fastställdes i Lissabon, nämligen att Europa ska bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning.

Enligt EG-fördraget är det medlemsstaterna som har ansvaret för sin sysselsättningspolitik. De förväntas alltså utforma sina sysselsättningsåtgärder på ett sådant sätt att sysselsättningsriktlinjerna omsätts i praktiken och att de bidrar till att uppnå de mål som fastställts för hela EU. Detta skall göras med hänsyn till nationella förhållanden och de rekommendationer som anges i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Syftet med de ekonomiska riktlinjerna är att uppnå ekonomisk stabilitet och en hållbar tillväxt, med beaktande av de nyligen skedda förändringarna i det ekonomiska klimatet och följderna av dessa i varje enskild medlemsstat.

För att man ska kunna skapa fler arbetstillfällen i den globala ekonomin krävs det dels ett konkurrenskraftigt och dynamiskt näringsliv som kan anpassa sig till nya ekonomiska strukturer, dels en hög och flexibel produktivitet i ekonomin i stort. Sysselsättningsriktlinjerna kan hjälpa medlemsstaterna att etablera gynnsamma grundförutsättningar för skapandet av arbetstillfällen som är förenliga med en hållbar ekonomisk tillväxt, medan de enskilda företagen måste besluta hur de ska driva sin verksamhet och anpassa sig till den nya ekonomiska miljön. Kommissionen anser inte att downsizing i sig självt i allmänhet är oförenligt med den europeiska sysselsättningsstrategin. Downsizing och kostnadsnedskärningar är många gånger nödvändiga för att företaget ska överleva och kunna bevara de återstående arbetstillfällena på lång sikt. I sysselsättningsriktlinjerna främjas dock åtgärder och flexibla lösningar som kan utgöra alternativ till downsizing, eller som kan mildra de negativa effekterna av en omstrukturering för de enskilda arbetstagarna. Som exempel kan nämnas utveckling av mänskligt kapital i syfte att stärka såväl företagets som arbetstagarnas anpassningsförmåga. De studier som parlamentsledamoten nämner bekräftar hur viktigt det är att man i den europeiska sysselsättningsstrategin lägger större vikt vid frågor som arbetets kvalitet och socialt ansvarstagande inom företag.

Kommissionen har i sitt svar på den muntliga fråga (H-0281/03) som Schmid ställde under frågestunden vid Europaparlamentets plenarsammanträde i maj 2003(1) redan beskrivit hur flera av sysselsättningriktlinjerna uppmuntrar företagen att aktivt skapa och upprätthålla arbetstillfällen och att hantera omstruktureringsbehov på ett positivt sätt som främjar sysselsättningen. Dessutom uppmanas arbetsmarknadens parter i sysselsättningsriktlinjerna att bidra till genomförandet av dem, särskilt när det gäller hantering av förändringar och anpassningsförmåga.

Kommissionen hänvisar till sitt svar på den skriftliga frågan E-1459/03(2), där man beskriver ett antal gemenskapsinstrument och pågående åtgärder som är avsedda att hantera de sociala konsekvenserna av omstruktureringen av företag.

Vidare vill kommissionen understryka att ett av de viktigaste målen med dessa instrument och initiativ, särskilt det pågående samrådet med arbetsmarknadens parter om omstrukturering av företag, uttryckligen är att främja en förebyggande och långsiktig strategi för skapande av sysselsättning inom företag, istället för att de beslut som påverkar arbetstillfällena grundas på kortsiktiga analyser av företagens behov.

(1) Skriftligt svar 13.6.2003.

(2) EGT C 280 E, 21.11.2003, s. 148.