SKRIFTLIG FRÅGA P-1025/99

från Rinaldo Bontempi (PSE) till kommissionen

(7 april 1999)

Angående: Stängda gränser för en fredlig demonstration

Natten mellan den 27 och 28 mars 1999 var en stor grupp ungdomar (ca 2 000) på väg till Paris för att ge sitt stöd till de illegala invandrarnas ("sans papiers") kamp. Ungdomarna stoppades vid den fransk-italienska gränsen (Ponte San Luigi) av fransk polis som befann sig i krigsberedskap. Man kanske kan bortse från den uppenbara disproportionen mellan detta polisuppbåd och ungdomsaktionens natur och omfattning (den gick ut på att utöva den demokratiska rätten att demonstrera i det nya gränslösa området), men ändå kvarstår det faktum att det föreligger brott mot artikel 8a i fördraget.

För det andra: att utnyttja undantagsregler i Schengenavtalet (som för övrigt föreskriver förbättrad samverkan mellan Frankrike och Italien) av ordningsskäl förefaller orimligt när det gäller en demonstration där allt tydde på att den skulle bli fredlig.

1. Anser inte kommissionen att det rör sig om ett uppenbart brott mot principerna om fri rörlighet och yttrandefrihet?

2. Vad avser kommissionen att göra för att undvika ett upprepande av liknande händelser, som förhindrar förverkligandet av den fria rörligheten och av demonstrationer inom det gränslösa europeiska området?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 maj 1999)

Unionsmedborgarna har rätt att röra sig fritt inom medlemsstaterna. Men det rör sig inte om en oinskränkt rättighet. I EG-fördragets artikel 18 (tidigare artikel 8a) fastställs denna rättighet "om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i detta fördrag och i bestämmelserna om genomförandet av fördraget". Inskränkningar för att upprätthålla allmän ordning eller säkerhet(1) är berättigade. Upprätthållande av allmän ordning eller säkerhet är sådant som en medlemsstats myndigheter kan åberopa för att vägra inresa. Inom ramen för vad direktiv 64/221/EEG(2) tillåter får en medlemsstat således avvisa en annan medlemsstats medborgare vid gränsen om denne medborgare vid det tillfället framstår som ett allvarligt och reellt hot för den förstnämnda medlemsstatens allmänna ordning eller säkerhet.

Detta gäller för dem som frågan handlar om, under förutsättning att de omfattas av EG-rätten om fri rörlighet för personer. I EG-rätten finns än så länge inte någon rättighet att röra sig fritt för medborgare i tredje land, inte ens för dem som har uppehållstillstånd i någon av medlemsstaterna, utom i det specialfall då det rör sig om medföljande familjemedlemmar till en unionsmedborgare. I kraft av Schengenavtalet har emellertid medborgare i tredje land med uppehållstillstånd i någon av de medlemsstater som anslutit sig rätt att resa in i ett annat anslutet medlemsland och vistas där i högst tre månader. Samtidigt innehåller även Schengenavtalet möjligheten att inskränka rättigheten, om det är påkallat med hänsyn till allmän ordning eller säkerhet. Dessa inskränkningar försvinner inte om Schengenavtalet införlivas med unionsfördragen.

(1) Se särskilt artikel 39.3 i EG-fördraget (tidigare artikel 48.3).

(2) Se särskilt artikel 2.1 i rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa, EGT L 56, 4.4.1964.