ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1859/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) till kommissionen

(16 juni 1998)

Angående: Säkerhetsåtgärder och kostnaderna för kontroll av kärnkraftsanläggningar

I sitt svar på min skriftliga fråga E-0663/98(1) om tillförlitligheten hos Euratoms säkerhetsåtgärder meddelar kommissionen att man även i framtiden, inom ramen för tillgängliga medel, kommer att genomföra regelbundna inspektioner i Dounreay. Vidare förklarar kommissionen att man inte var medveten om att det vid anläggningen i Dounreay skulle förekomma någon bristande kontroll eller dumpning av material som omfattas av kärnämneskontroll. I European Atomic Forums bulletin från april konstateras emellertid följande om innehållet i det avfallsschakt i Dounreay som jag påtalat: Eftersom det inte finns några exakta uppgifter om typen av radioaktivt avfall kommer man inom kort att undersöka områdets hydrogeologi och den lämpligaste placeringen av borrhål och mätinstrument.

1. Är de medel som står till Euratom-myndigheternas förfogande tillräckliga för att man regelbundet och även i framtiden skall kunna genomföra alla nödvändiga kontroller av de europeiska kärnkraftsanläggningarna?

2. Vilket är det årliga totalbeloppet som används för sådana kontroller och hur stort borde beloppet enligt Euratom vara för att man även i framtiden skall kunna genomföra alla nödvändiga kontroller av kärnkraftsanläggningarna?

3. Kan kommissionen med säkerhet utesluta att det i kärnavfallsschaktet i Dounreay skulle finnas material som egentligen borde omfattas av dess kontroll?

4. Vad anser kommissionen i detta sammanhang om atomindustrins utsaga att det inte finns några uppgifter om innehållet i schaktet?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

1. I en tid med åtstramade offentliga budgetar kommer kommissionen även framdeles att sträva efter att anslå de pengar och den personal som behövs för att uppfylla skyldigheterna i fråga om kärnämneskontroller vid kärnenergianläggningarna i gemenskapen. Den uppmärksamhet parlamentet ägnar denna fråga värdesätts högt och dess fortsatta stöd är välkommet.

2. 1997 slutade driftkostnaderna (exklusive personalkost-nader) för Euratoms direktorat för säkerhetskontroll på 15,8 miljoner ecu, och 1998 uppgår de till 16,0 miljoner. Enligt den preliminära ekonomiska plan som kommissionen upprättat uppgår de aktuella beräknade budgetkraven för de kommande fyra åren till följande siffror (i miljoner ecu): 16,4 (1999), 16,8 (2000), 17,1 (2001) och 17,4 (2002).

3. När Förenade kungariket blev medlem i EU hade den reguljära verksamheten redan upphört i det avfallsschakt i Dounreay som frågeställaren nämner. Därför kunde inte kommissionen verifiera de uppgifter om kärnämnesinnehavet som operatören lämnat.

4. Beträffande innehållet av kärnämnen i det aktuella schaktet har kommissionen mottagit viss dokumentation som nu håller på att gås igenom.

(1) EGT C 323, 21.10.1998, s. 62.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2219/98

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) och Juan Colino Salamanca (PSE) till kommissionen

(16 juli 1998)

Angående: Olivolja och oljeblandningar

Varför förbjöds inte blandningar i den senaste reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja som antogs av rådet, när bruket av blandningar är skadligt för kvaliteten och för olivoljans ursprungsbeteckningar och då detta dessutom var en av de rekommendationer som stöddes av Europaparlamentets plenum?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 september 1998)

Blandningar av olivolja och andra vegetabiliska oljor godkänns inte som skyddade ursprungsbeteckningar eller skyddade geografiska beteckningar.

Rådet och kommissionen var i samband med kompromissen den 25 juni 1998 överens om att särskilt prioritera en noggrann undersökning av olika kvalitetsaspekter under den period som föregår det definitiva förslaget till reformering av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja. Aspekter som kommer att behandlas är oljeblandningar av oliver och fröer. Denna fråga kräver en undersökning av olika möjligheter där medlemsstaterna fört fram motstridiga argument och måste studeras i samband med frågor som rör analys och kvalitetskontroll.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2308/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Införlivande av gemenskapsdirektiv om avfallsförbränning

Jag ber Europeiska kommissionen upplysa mig om huruvida Grekland har införlivat gemenskapsdirektivet om avfallsförbränning i sin lagstiftning - en fråga som har direkt anknytning till miljövård och folkhälsa - och om så inte är fallet vill jag fråga kommissionen vad den tänker göra och vilka ekonomiska sanktioner man kan tänka sig att införa mot landet ifråga, på grund av att direktivet inte införlivats i den nationella lagstiftningen.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(30 september 1998)

I artikel 18.1 i rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall(1) föreskrivs det att medlemsstaterna skall sätta i kraft lagar och andra författningar för att följa direktivets bestämmelser före den 31 december 1996. De skall omedelbart underrätta kommissionen om detta.

Eftersom de grekiska myndigheterna inte översände någon information om nationella åtgärder för att införliva direktivet i grekisk lagstiftning skickade kommissionen en formell underrättelse den 30 maj 1997 och ett motiverat yttrande den 19 februari 1998. De grekiska myndigheterna svarade inte. Kommissionen beslöt därför den 24 juni 1998 att hänskjuta frågan till domstolen i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget.

Det är nu domstolen sak att avgöra om medlemsstaten har brustit i sina skyldigheter. I artikel 171 i EG-fördraget fastställs att medlemsstaterna är skyldiga att vidta åtgärder för att följa domstolens dom. Om så inte sker kan kommissionen väcka talan vid domstolen och föreslå ett vitesbelopp som den berörda medlemsstaten skall betala och som endast domstolen är behörig att fastställa i sin dom.(2) I sitt meddelande av den 28 februari 1997 fastställde kommissionen beräkningsmetoden för det vitesbelopp som avses i artikel 171 i fördraget.(3)

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) Meddelande om genomförandet av artikel 171 i EG-fördraget, EGT C 242, 21.8.1996.

(3) 97/C 63/02, EGT C 63, 28.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2140/98

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(13 juli 1998)

Angående: Våldet under fotbolls-VM

Under fotbolls-VM har fruktansvärda våldshandlingar begåtts. Vilka åtgärder kommer kommissionen att föreslå för att bekämpa den här tendensen till ökat våld i hela Europa?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(9 september 1998)

Vidtagandet av polisiära åtgärder för att stävja huliganism och våld vid idrottsevenemang och andra sammankomster som samlar mycket människor är i första hand en fråga om allmän ordning. Hur medlemsstaternas polis upprätthåller allmän ordning inom sitt eget territorium är inte en fråga för kommissionen.

Inom ramen för rådets arbete i rättsliga och inrikes frågor handhar arbetsgruppen för polissamarbete de operativa aspekterna på denna fråga genom ett nät av kontaktpersoner som träffas årligen. Rådet antog 1996 en rekommendation om riktlinjer för att förebygga och bekämpa oroligheter i samband med fotbollsmatcher(1). År 1997 antog rådet en gemensam åtgärd om samarbete för allmän ordning och säkerhet och en resolution om förebyggande och bemästrande av huliganism(2). Genomförandet av rekommendationens förslag, bl.a. utestängning från arenor, upprättande av en checklista för mediastrategi, årlig lägesrapport, årliga expertmöten och rapport till rådet, torde börja under 1998.

Kommissionen ställer sig naturligtvis positiv till att främja och genom ett närmare europeiskt polissamarbete och har gett ekonomiskt stöd via Oisin-programmet till ett seminarium om polisiära åtgärder mot fotbollshuliganism som hölls i Blackburn den 27-28 februari 1998. Det är emellertid medlemsstaternas sak att i enlighet med nationell lagstiftning och unionslagstiftning vidta lämpliga åtgärder för att förebygga och bekämpa oroligheter. Diskussioner pågår på teknisk nivå om ett utkast till en rekommendation från rådet om arrangörers ansvar. Kommissionen är inte involverad i tillämpningen av den europeiska fotbollsorganisationen UEFA:s regler om idrottsarenor, men samarbetar med organisationer som har en särskild uppgift på detta område såsom Europarådet, där en ständig kommitté har upprättats.

(1) EGT C 131, 3.5.1996.

(2) EGT C 193, 24.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2918/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Kommissionens beslut 97/296 av den 22 april

När kommissionens beslut 97/296(1)av den 22 april 1997 träder i kraft blir det möjligt att importera fiskprodukter från vissa tredje länder som omfattas av detta beslut. Importen är betingad av att vissa formella krav och tillämpliga sanitära produktionskrav är uppfyllda.

1. Kan kommissionen garantera att hygienkraven för produktionen i tredje länder är absolut identiska med dem som gäller för fiskprodukter som tillverkats i gemenskapen?

2. Godkänns importen av fiskprodukter från dessa länder före eller efter att de faktiska sanitära produktionsförhållandena har godkänts på plats?

3. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller avser den att vidta för att garantera att de hygienkrav som ställs på tillverkningen av fiskprodukter i dessa länder uppfylls till fullo?

4. Har kommissionen redan, på eget initiativ eller tillsammans med medlemsstaterna, kontrollerat att de sanitära förhållandena för fiskprodukter som importeras från berörda tredje länder har uppfyllts? Vilka övergripande slutsatser har kunnat dras?

Svar av Emma Bonino på kommissionens vägnar

(3 november 1998)

Kommissionens beslut 97/296/EG av den 22 april 1997 om upprättande av en förteckning över de tredje länder från vilka import av fiskeprodukter för livsmedel är tillåten trädde i kraft den 1 juli 1998. I detta beslut upprättas tre förteckningar över tredje länder. Förteckning 1 i bilaga I omfattar de tredje länder för vilka bestämmelser om import av fiskeprodukter fastställs i ett särskilt beslut av kommissionen. Ett sådant beslut fattas efter det att en utsänd grupp av experter från gemenskapen och medlemsstaterna undersökt på platsen hur lokala myndigheter utövar sin kontroll. Förteckning 2 i bilaga I och förteckningen i bilaga II omfattar tredje länder för vilka en granskning av ansökan givit vid handen att den information som lämnats är tillfredsställande (förteckning 2 i bilaga I) eller väsentlig. I dessa fall är importsystemet inte helt och hållet harmoniserat i fråga om förteckningarna över godkända anläggningar. Det är varje medlemsstats ansvar att begära garantier från det berörda tredje landet. I merparten av de tredje länder som upptagits i dessa två förteckningar har inga inspektioner på plats genomförts av kommissionens experter.

Enligt rådets direktiv 91/493/EEG av den 22 juli 1991 om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter(2) skall samma hygienkrav tillämpas på medlemsstaterna och på tredje länder.

(1) EGT L 122, 14.5.1997, s. 21.

(2) EGT L 268, 24.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1993/98

från Kirsten Jensen (PSE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: DEA (dietanolamin)

DEA är ett ämne som används i tvål, badskum, schampo mm. Ämnet har i EU klassificerats som lokalt irriterande. I en ny undersökning som utförts inom ramen för det nationella forskningsprogrammet på området för toxikologi (National Toxicology programme) i USA har man dock konstaterat cancer i lever och njure hos hanmöss när de exponerats för DEA. Ämnet kan dessutom omvandlas till N-nitrosodietanolamin i människokroppen.

Avser kommissionen att med beaktande av försiktighetsprincipen undersöka om dessa uppgifter föranleder att ämnet bör klassificeras som cancerframkallande i kategori 3?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Den grupp av vetenskapliga experter som kommissionen brukar sammankalla för att klassificera farliga ämnen diskuterar för närvarande resultaten av de toxikologiska undersökningar av dietanolamin (DEA) som finns tillgängliga. Man räknar med att gruppen skall kunna avge sitt slutliga utlåtande på nästa sammanträde. Undersökningarna av de cancerframkallande effekterna hos DEA kommer att ägnas särskild uppmärksamhet vid det tillfället.

Den nya klassificeringen av DEA kommer att läggas fram för införande i bilaga I till direktiv 67/548/EEC om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen(1). Det kommer att ske vid en av de kommande anpassningarna till den tekniska utvecklingen, och därvid i enlighet med det förfarande i artikel 29 som inbegriper en tillsynskommitté.

(1) EGT 196, 16.8.1967.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 135 , 14/05/1999 s. 0054



SKRIFTLIG FRÅGA E-2416/98 från Konstantinos Hatzidakis (PPE) till kommissionen (27 juli 1998) Angående: Skador inom jordbruket till följd av värmebölja på Kreta I början av juli drabbades Kreta av en exempellös värmebölja (temperaturen översteg 40°C) som orsakade allvarliga skador inom vinodlingen (särskilt i prefekturen Heraklion) och kreatursuppfödningen. I synnerhet har stora odlingsområden med druvor och hundratals hektar med vinstockar för produktion av sultanrussin förstörts. Vad beträffar djuruppfödningen har värmeböljan framför allt drabbat fjäderfän, grisar, husdjur och biodlingen. Kan kommissionen ange om den anser att det finns utrymme för att bevilja stöd till de drabbade jordbrukssektorerna på Kreta?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3074/98

från José Pomés Ruiz (PPE) till kommissionen

(9 oktober 1998)

Angående: Korruptionen i Ryssland

Den nuvarande situationen för den ryska ekonomin tyder på att vägen mot en lösning är lång och besvärlig. Det mest beklagliga har dock varit de nyheter i vilka centralbanken tillsammans med andra enheter beskyllts för att inte ha använt medel beviljade av Internationella valutafonden på korrekt sätt. Det har t.o.m. uppgetts att högre tjänstemän i Ryssland kan ha stulit dessa medel. Hur stora stödbelopp beviljar EU Ryssland för närvarande, mot bakgrund av ovanstående? Vilka åtgärder ämnar EU vidta för att kontrollera de medel som beviljats Ryssland eller möjligen de medel som beviljas i framtiden?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kommissionen delar frågeställarens oro beträffande den ekonomiska och finansiella situationen i Ryssland.

Det finns idag inga utestående krediter till Ryssland. De som beviljades år 1991 (garanti från gemenskapen för exportkrediter till ett värde av 500 miljoner ecu och ett lån på 1 250 miljoner ecu till den tidigare Sovjetunionen för livsmedel och medicinsk hjälp) betalades tillbaka i sin helhet. Något makroekonomiskt bistånd har aldrig beviljats Ryssland.

Vad beträffar eventuella nya krediter för att hjälpa Ryssland att övervinna den nuvarande finansiella krisen, kommer kommissionen att följa de riktlinjer som fastställdes av Europeiska rådet vid dess möte i Cardiff. Allt eventuellt makroekonomiskt bistånd bör tillhandahållas via de internationella finansiella instituten och bör kopplas till att den ryska regeringen genomför en trovärdig politik för ekonomiska reformer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3025/98

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Ansvarsskyldighet för gas och brand

Kommer kommissionen att än en gång överväga behovet av ett förslag om ansvar för tjänster för att komplettera det nuvarande direktivet om produktansvar?

Vidare: har kommissionen företagit någon undersökning om hur information rörande brandsäkerhet når fram på bästa sätt till konsumenter som nyttjar semesterbostäder och anser kommissionen att det finns anledning att göra den nuvarande rekommendationen om brandsäkerhet obligatorisk?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

I samband med skydd av konsumenters säkerhet och som en del av den inre marknaden ämnar kommissionen se över och undersöka vilken typ av verksamhet på gemenskapsnivå som behövs för att garantera att tjänster är säkra, hur omfattande denna verksamhet skall vara samt vilka olika möjligheter och alternativa verksamhetsformer som kan komma i fråga. Man kommer att överväga både förebyggande aspekter som berör tjänsters säkerhet och reparerande aspekter i samband med ansvarsfrågor.

Kommissionen ämnar påbörja undersökningar som skall fungera som underlag för en uppdaterad bedömning av frågan som skall göras så snart som möjligt.

De kontakter som behövs med experter och intressegrupper i medlemsstaterna kommer att knytas genom dessa undersökningar.

Säkerhetsinformation ingår redan i rådets rekommendation 86/666/EEG av den 22 december 1986 om brandsäkerhet på hotell(1). Kommissionen har inga planer på att inleda särskild forskning på detta område.

Till följd av Europaparlamentets resolution om brandsäkerhet på hotell(2) utfördes en undersökning om hur rekommendationen hade införlivats i medlemsstaterna som visade att rekommendationen i stor utsträckning hade införlivats med den nationella lagstiftningen. Av denna orsak har kommissionen inte några planer på att föreslå att denna rekommendation görs obligatorisk.

För närmare uppgifter hänvisas parlamentsledamoten till kommissionens svar på den skriftliga frågan nr E-1423/97 från Anita Pollack(3).

Säkerhet på hotell kan emellertid granskas samtidigt med granskning av tjänsters säkerhet och kan även beaktas i undersökningar som utförs på detta område.

(1) EGT L 384, 31.12.1986.

(2) EGT C 205, 25.7.1994.

(3) EGT C 45, 10.2.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2718/98

från Leonie van Bladel (UPE) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Frågor om kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Nederländska Antillerna

1. Känner ministerrådet till att Curacaos ministerium för allmänna angelägenheter har föranstaltat om att det skall göras en undersökning av misshandeln av interner i fängelset Koraal Specht?

2. Känner ministerrådet till att det inträffat våldsdåd på den extra strängt bevakade avdelningen av fängelset Koraal Specht, innan fångvaktare och medlemmar av kravallpolisen ingrep?

3. Är rådet medvetet om att kravallpolisen på Antillerna burit sig åt på ett sätt som innebär en grov kränkning av de mänskliga rättigheterna? Bland annat har kravallpolisen "tvingat en grupp interner att klä av sig och därefter haft dem att återvända till sina celler utmed en rad fångvaktare som gick lös på dem med kolvarna till sina vapen".

4. Är rådet berett att av Nederländerna inbegära upplysningar om sådana tillvägagångssätt? Hur avser ministerrådet i framtiden förhindra att sådant utspelar sig i en av EU:s medlemsstater?

Svar

(14 december 1998)

Rådet kan inte besvara den ärade parlamentsledamotens frågor, som i alla händelser inte faller inom Europeiska unionens behörighet.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 118 , 29/04/1999 s. 0015



SKRIFTLIG FRÅGA E-2013/98 från José Apolinário (PSE) till kommissionen (30 juni 1998) Angående: Regional disponibel inkomst Anser kommissionen att den statistik som ligger till grund för regionerna i Agenda 2000 återspeglar den regionala inkomst som verkligen står till förfogande i varje region?
SKRIFTLIG FRÅGA P-2170/98

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(3 juli 1998)

Angående: Tysklands och Frankrikes statliga stöd inom respektive land

Jag skulle vilja att Europeiska kommissionen informerade mig om hur mycket Frankrike respektive Tyskland beviljade i statligt stöd 1997 och hur stora summor dessa länder betalade till EU samma år.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 september 1998)

Upplysningar om statligt stöd finns att hämta i den undersökning som kommissionen gjorde nyligen av det statliga stödet inom tillverkningsindustrin och vissa andra sektorer i Europeiska unionen(1).

Inkomsterna i EU:s budget utgörs av de traditionella, de momsbaserade och de BNI-baserade egna medlen. 1997 var Tysklands andel av de totala budgetintäkterna 28,2 %, av de traditionella egna medlen 24,2 % och av de moms- och BNI-baserade egna medlen 29,1 % (2 432, 10 503 respektive 7 281 miljoner ecu).

Samma år var Frankrikes andel av EU:s totala budgetintäkter 17,5 %, av de traditionella egna medlen 10,9 % och av de moms- och BNI-baserade egna medlen 19,0 % (1 550, 6 842 respektive 4 793 miljoner ecu).

(1) KOM(98) 417 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2447/98

från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Berberbefolkningens rättigheter i Afrika

Den 5 juli 1998 trädde lagen om spridning av arabiska i kraft i Algeriet. Lagen påverkar på det allmänna planet hela den algeriska befolkningen, men i synnerhet berberbefolkningarna i hela Maghreb. I Algeriet utgör berberna en betydande andel av befolkningen.

Detta tillsammans med mordet på den etniske sångaren Lunes Matub den 25 juni 1998 har orsakat uppror bland berberbefolkningen. Detta folk som förenas genom språket "tamazight" och besitter en egen kulturell identitet utsätts för en politik till förmån för obligatorisk arabiska som drivs av de stater på vilkas område berberna befinner sig.

En effektiv diplomatisk verksamhet är utan tvivel nödvändig för att berberna skall kunna garanteras sin rätt som folkstam.

Vilka initiativ har kommissionen vidtagit eller ämnar den vidta med hänsyn till de händelser som beskrivits ovan?

Anser kommissionen det vara nödvändigt att vända sig till den algeriska regeringen för att begära ett verkligt skydd för dessa befolkningsgruppers rättigheter i landet?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(21 september 1998)

Det är riktigt att ikraftträdandet av lagen om spridning av arabiska, om vilket det varit tal sedan den 4 juli 1992, kan få negativa verkningar för berberbefolkningen, något som även uppmärksammades av FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna vid dess sextioandra möte i juli 1998.

Kommissionen har inte ensam befogenheter för diplomatiska åtgärder av det slag som föreslås av frågeställaren utan delar ansvaret på detta område med medlemsstaterna, i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionen.

Kommissionen försöker åstadkomma ett snabbt antagande av associeringsavtalet mellan gemenskapen och Algeriet. Detta skulle, i förhållande till den algeriska parten, ge kommissionen ett forum och lämpliga medel för att uttrycka sin åsikt beträffande de mänskliga rättigheterna. Fram till dess kommer kommissionen naturligtvis att ta upp frågeställarens fråga i samband med de regelbundna diplomatiska kontakter som kommissionen tillsammans med medlemsstaterna har med de algeriska myndigheterna.

Det bör dessutom påpekas att gemenskapen sedan 1995 för en politisk dialog med sina partner i södra och östra Medelhavsområdet och däribland även Algeriet. I denna dialog tas bland annat upp frågor som rör de mänskliga rättigheterna, inbegripet frågor om minoritetsgruppers rättigheter. Inom ramen för den multilaterala delen av dialogen har det fram till dags dato förekommit flera tillfällen till åsiktsutbyte i ett stort antal frågor mellan högre tjänstemän från de 27 partnerländerna, samt gjorts en utvärdering av hur arbetet framskrider vad gäller ratificering av de internationella överenskommelserna på de mänskliga rättigheternas område. Den bilaterala delen av den politiska dialogen mellan gemenskapen och Algeriet har ännu inte inletts på grund av att associeringsavtalet, genom vilket dialogen institutionaliseras, fortfarande befinner sig på förhandlingsstadiet.