ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2324/97 från Olivier Dupuis (ARE) till kommissionen (30 juni 1997)

Ämne: Europeisk civil- och militärstyrka

Inför de allt fler krissituationerna i världen, från Somalia till Rwanda, från f d Jugoslavien till Albanien har Europaparlamentet vid ett flertal tillfällen understrukit nödvändigheten av att skapa en europeisk civil- och militärstyrka med fredsbevarande och fredsåterskapande uppgifter (Petersberguppdragen). Bl a i rapporterna Fassa (A4-0021/97) ((EGT C 85, 17.3.1997, s. 181. )) och Tindemans (A4-0162/97) anhåller parlamentet att kommissionen och rådet skall se till att en studie angående möjligheterna att inrätta en sådan styrka kommer till stånd.

Hur har kommissionen följt upp detta förslag från Europaparlamentet? Har kommissionen antingen ensam eller tillsammans med rådet påbörjat den föreslagna studien? Om svaret är ja, när beräknar den att kunna vidarebefordra resultatet av studien till parlamentets medlemmar?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (25 juli 1997)

Kommissionen har inte gjort någon genomförbarhetsstudie om en europeisk civil- och militärstyrka med uppdrag att genomföra fredsbevarande och fredsskapande insatser.

I artikel J 4.2 i Fördraget om Europeiska unionen fastställs att unionen anmodar Västeuropeiska unionen (VEU) ¨att utarbeta och genomföra de beslut och åtgärder av unionen som berör försvaret¨.

Unionen har redan använt denna rättsliga grund vid antagandet av två beslut. Det ena av den 27 juni 1996 avser insatser för att evakuera medlemsstaternas medborgare när deras säkerhet är i fara i ett tredje land. Det andra av den 22 november 1996 avser utarbetande och genomförande av den gemensamma åtgärd i området kring de Stora sjöarna vilken samma dag antogs av rådet på grundval av artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen.

I utkastet till Amsterdamfördraget, som utarbetades av regeringskonferensen och i vars artikel J 7.2 på flera punkter klargörs och förstärks den nu gällande artikeln J 4 i Fördraget om Europeiska unionen, fastställs att de frågor som avses i denna artikel skall omfatta humanitära insatser och räddningsinsatser, fredsbevarande uppdrag och uppdrag för stridskrafter vid krishantering inklusive fredsskapande åtgärder. I samma artikel J 7.1 fastställs att Västeuropeiska unionen (VEU) är en integrerad del av Europeiska unionens utveckling, som ger unionen tillgång till operativ kapacitet särskilt med avseende på punkt 2.

Enligt protokollet om den framtida artikeln J 7 i bilaga till Amsterdamfördraget skall Europeiska unionen tillsammans med VEU utarbeta arrangemang för ett ökat samarbete sinsemellan inom ett år från ikraftträdandet av detta protokoll, för att fullt ut genomföra artikel J 7.1 andra stycket och J 7.3 i Fördraget om Europeiska unionen.

Kommissionen anser att dessa beslut och bestämmelser, särskilt de som avser artikel J 7.1, J 7.2 och J 7.3 samt dess protokoll, gör det möjligt för unionen att upprätthålla en enhetlighet hos samtliga sina externa insatser genom att ge den operativ kapacitet för humanitära insatser och räddningsinsatser, fredsbevarande och fredsskapande insatser.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3621/02

från Ian Hudghton (Verts/ALE) till kommissionen

(9 december 2002)

Ämne: Lokala slakterier i Western Isles utanför Skottland

På den skriftliga frågan E-2293/02(1) från mig gav kommissionsledamot Byrne det positiva svaret att det fanns en möjlighet att gemenskapsstöd skulle kunna delas ut till små lokala slakterier. Stödet skulle delas ut inom ramen för programmet för de skotska högländerna och öarna för att slakterierna skulle kunna uppnå de krav på standard som ställs, och för att säkra deras överlevnadsmöjligheter.

Kan kommissionen bekräfta att David Byrne i sitt positiva svar beaktade bestämmelserna om statligt stöd, och att stödet som kommissionsledamoten talade om därför inte kommer att begränsas enligt bestämmelserna om statligt stöd?

(1) EGT C 28 E, 6.2.2003, s. 215.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 januari 2003)

När det gäller statligt stöd är det punkt 4.2 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn(1) som skall tillämpas. En allmän regel är att stöd för att stödja investeringar i samband med bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter endast får beviljas företag som på grundval av en utvärdering av företagets framtidsutsikter kan bevisas vara ekonomiskt bärkraftiga och som uppfyller minimistandarder för miljö, hygien och djurens välfärd. Inget stöd får beviljas om det inte kan bevisas att det finns normala avsättningsmöjligheter för de aktuella tjänsterna. För små, lokala slakterier måste denna bedömning göras på en nivå som är anpassad till de aktuella tjänsterna, typerna av investeringar samt befintlig och förväntad kapacitet.

Som kommissionen redan har påpekat kan investeringar för att starta små lokala slakterier vara bidragsberättigande inom ramen för strukturfondernas program för skotska högländerna och öarna inom mål 1 (artiklarna 25-28 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(2)).

De skotska myndigheterna måste bedöma om dessa villkor är uppfyllda när det gäller investeringar för lokala slakterier på Skottlands västra öar, och bör meddela kommissionen om det rör sig om statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.

(1) EGT C 232, 12.8.2000.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3026/02

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till rådet

(23 oktober 2002)

Ämne: Förbindelser mellan EU och Sudan

Kan rådet i detalj redogöra för dagsläget vad gäller dess dialog med Sudan och tala om vilket det bakomliggande syftet med denna dialog är? Vad jag efterlyser är uppgifter om den personal som är involverad i dialogen, dialogens struktur, vilka framsteg som gjorts och rådets roll.

Kan rådet också i detalj redogöra för i vilket skede dialogen befinner sig för närvarande samt för denna dialogs direkta och långsiktiga målsättningar?

Svar

(4 mars 2003)

Rådet vill hänvisa den ärade parlamentsledamoten till det svar som gavs på fråga E-2409/02 från Bob van den Bos angående Sudan.

I överensstämmelse med de slutsatser som rådet antog vid sitt möte den 17 juni 2002 bekräftar rådet att EU:s mål i den politiska dialogen med Sudan fortfarande gäller och att hänsyn kommer att tas till de framsteg som görs inte bara i fredsprocessen, utan också när det gäller riktmärkena för den politiska dialogen (mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen). Den sudanesiska regeringen måste visa att framsteg gjorts när det gäller riktmärkena för den politiska dialogen (mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen) för att EU:s förbindelser med Sudan skall kunna normaliseras. EU fortsätter att stödja humanitära insatser och bekräftar åter sin vilja att stödja initiativ som främjar ett fredsavtal.

När det gäller den personal som är involverad i dialogen äger regelbundna möten rum i Khartum mellan beskickningscheferna och de sudanesiska myndigheterna. Utöver kontakter med det civila samhället har beskickningscheferna i år även haft kontakt med företrädare för Sudanesiska folkets befrielserörelse (SPLM). Sedan dialogen återupptogs 1999 hålls ett årligt möte i Khartum med en EU-trojka på hög tjänstemannanivå för att utvärdera de framsteg som gjorts i fråga om de året innan fastställda riktmärkena för den politiska dialogen. Trojkans senaste resa till Khartum ägde rum den 910 december 2002 och trojkan framförde då EU:s beredvillighet att så snart ett övergripande fredsavtal har undertecknats ledsaga Sudan i en ny fredsprocess och utveckling genom att normalisera förbindelserna och återuppta utvecklingssamarbetet.

Avseende Sudan ser rådet regelbundet över situationen och gör vid behov de nödvändiga politiska anpassningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2827/02

från Hans Karlsson (PSE) till kommissionen

(8 oktober 2002)

Ämne: Statsstöd snedvrider konkurrensen!

Den inre marknaden är ett av de viktigaste fundamenten i den Europeiska unionen. För att den inre marknaden ska fungera och medlemsländerna kunna utveckla gemenskapen, krävs att alla företag har någorlunda lika konkurrensförutsättningar. Idag är dock inte förutsättningarna lika, vilket beror på att det inom viss näringsverksamhet förekommer statsstöd. Tyskland är ett av de länder som kommissionen i år granskat och som visat sig olagligen utbetalt statsstöd, för att inrätta och bygga ut ett sågverk. I kommissionens beslut 2002/468/EG(1) åläggs Tyskland att återkräva det utbetalda statsstödet. Trots detta planerar Tyskland att ytterligare betala ut statsstöd till ett antal utbyggnader av skogsindustrin i Tyskland, bland annat Stendal-massabruk i Sachen/Anhalt, Klausner Nordic Timber-Wismar och Stallinger GmbH-Munkran.

Med anledning av detta vill jag fråga kommissionen dels vilka åtgärder som kommer att tas för att se till att redan utbetalt statsstöd återkrävs, dels vilka initiativ som kommissionen kommer att ta för att förhindra att nya statsstöd utbetalas?

(1) EGT L 165, 24.6.2002, s. 15.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(22 november 2002)

Det finns offentliggjorda bestämmelser om vilka former av statligt stöd som är tillåtna. I artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget anges fall där statligt stöd kan anses förenligt med den gemensamma marknaden.

Det stöd som Tyskland har beviljat eller avser att bevilja Zellstoff Stendal, Klausner Nordic Timber och Stallinger GmbH utgörs av investeringsstöd baserat på regionala överväganden. Reglerna om denna typ av stöd är inte specifika för en viss sektor. De tre projekten finns i östra Tyskland, som anses vara en av de mindre gynnade regionerna i gemenskapen. I dessa regioner kan stöd beviljas upp till en av kommissionen fastställd nivå för att främja den ekonomiska utvecklingen genom investeringar och därmed skapa nya arbetstillfällen.

I fall där kommissionen anser att stöd som beviljats av en medlemsstat är oförenligt med EG-fördraget, åläggs medlemsstaten att återkräva detta stöd. Medlemsstaten är skyldig att underrätta kommissionen om sina åtgärder för att återkräva stödet, ett arbete som kommissionen övervakar noga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0960/01

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till rådet

(28 mars 2001)

Ämne: Kandidatur för ordförandeskap i ICAO

Tyskland har anmält intresse för att ta över ordförandeskapet i ICAO. Coreper har emellertid inte fram till dags dato lyckats fatta ett gemensamt beslut om att understöda Tysklands kandidiatur, trots att det inte finns några andra europeiska kandidater.

Jag vill därför fråga rådet om det här är förenligt med visionen om ett europeiskt enande och skapandet av den gemensamma utrikespolitik som unionen ständigt för fram och om rådet tänker lansera en gemensam europeisk kandidat?

Svar

(20 november 2001)

Rådet kan bekräfta att Tyskland har tagit upp frågan i rådets organ om att nominera en tysk kandidat till ordförandeskapet i ICAO:s råd. Alla medlemsstaterna har gett kandidaturen sitt stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1986/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(6 juli 2001)

Ämne: Studenter som flyttar till grannländer och begåvningsflykten av färdigutbildade till följd av bristen på obstetriker i Nederländerna

1. Känner kommissionen till att förlossningarna i Nederländerna till stor del sker i hemmen, varvid hjälp behövs av en obstetriker (tidigare kallad barnmorska)?

2. Känner kommissionen även till att om man utgår från att 120 förlossningar om året är absolut maximum för en obstetriker och att det redan nu råder en stor brist på obstetriker, Nederländerna med nuvarande födelsetal årligen skulle behöva över 240 nya utbildade obstetriker för att förhindra att det inträffar olycksfall vid förlossningar i hemmen?

3. Hur bedömer kommissionen den omständigheten att de nederländska utbildningarna sedan länge måste avvisa två tredjedelar av de sökande till dessa studier till följd av nedlagda utbildningar och felaktiga befolkningsprognoser, så att dagens utbildningssiffror ligger långt under det faktiska behovet?

4. Hur bedömer kommissionen den omständigheten att hälften av studenterna vid obstetrikutbildningen i den belgiska staden Turnhout kommer från Nederländerna och att det i Nederländerna årligen tillkommer 50 nya obstetriker som har utbildats i Belgien, samtidigt som man även drar till sig obstetriker från länder utanför Nederländerna för att avhjälpa den brist som råder i Nederländerna?

5. Vad bör enligt kommissionens bedömning ske för att förhindra att Nederländerna lägger beslag på en oproportionerlig andel av utbildningsplatserna i grannländerna och färdigutbildade obstetriker från andra medlemsstater?

Källa: TV Nederland 3, 17 juni 2001, programmet Zeven Dagen.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(11 september 2001)

1. och 2. Svar på punkterna 1 och 2: Kommissionen noterar med intresse den information som getts om antalet förlossningsassistenter och deras arbetssituation i Nederländerna.

3. Kommissionen understryker, att enligt artiklarna 149 och 150 (f.d. artikel 126 och artikel 127) i EG-fördraget, skall gemenskapen fullt ut respektera medlemsstaternas ansvar och behörighet när det gäller anordnandet av utbildning och yrkesutbildning.

4. och 5. Kommissionen stöder enligt artiklarna 149 och 150 i EG-fördraget fullt ut rörligheten över gränserna för studerande och praktikanter.

Dessutom är ett av de mål som ställs upp i EG-fördraget att underlätta fri rörlighet för kvalificerade yrkesverksamma personer inom gemenskapen. Följaktligen kan kommissionen endast stödja rätten för dessa personer i en medlemsstat att fullfölja sin karriär i en annan medlemsstat. Vidare är utbildningsvillkoren för barnmorskor föremål för samordning inom gemenskapen (direktiven 80/154/EEG och 80/155/EEG(1)). Följaktligen erkänns automatiskt de barnmorskediplom som uppfyller kraven i dessa direktiv.

(1) EGT L 33, 11.2.1980.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1212/01

från Jean-Charles Marchiani (UEN) till rådet

(24 april 2001)

Ämne: Språk som används i militära sammanhang i Europeiska unionen

Kan rådet ge besked om vilka språk som används inom Eurocorps och Ständiga militärkommittén?

I ett läge där franska och tyska, till följd av den verklighet som befolkningsstrukturen representerar, avgjort är vanligast som modersmål inom Europeiska unionen, anser inte rådet att dessa språk - såväl av historiska som politiska skäl - bör ha kvar sin prioriterade ställning som språk inom unionens militärväsen?

Kan rådet ange vilka orsaker som talar för att engelskan skall användas inom unionens militärväsen?

Med tanke på effektiviteten i en krissituation: anser rådet att det mot bakgrund av den kulturella verkligheten i dagens Europa (med tre stora språkliga förgreningar, nämligen den latinska och gallisk-latinska, den germanska och den anglosaxiska) vore skäl att vid begränsningen av de språk som används ta med åtminstone franska, tyska och engelska?

Eftersom avsikten är att det skall införas en verkligt oberoende europeisk försvarspolitik, tycker inte rådet i förlängningen av resonemanget att man går ut med ett mycket dåligt budskap till unionsmedborgarna genom att därvid utan orsak och i övermåttan stor utsträckning använda engelska?

Svar

(8 oktober 2001)

De offentliga språken inom Europeiska unionens institutioner är danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska. Samtliga texter som berör den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) och den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (GESFP) och som föreläggs Europeiska rådet eller rådet översätts till alla dessa officiella språk.

När det gäller GUSP och GESFP som utgör en integrerad del av GUSP, sker emellertid informationsutbytet mellan medlemsstaterna och möten på officiell nivå för närvarande på engelska och franska på grundval av förklaringen om språkanvändningen i samband med GUSP (förklaring nr 30 i Maastrichtfördraget).

De bestämmelser och den praxis som anges ovan gäller även Militära kommittén som är ett rådsorgan. Språkanvändningen inom multinationella europeiska militära strukturer eller grupperingar som inte tillhör Europeiska unionen t.ex. Eurocorps berör inte rådet utan de bidragande länderna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3520/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Anläggningar för omställning av flygplan

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets direktiv om registrering och användning inom gemenskapen av vissa typer av civila jetmotordrivna underljudsflygplan som har modifierats och omcertifierats som bevis på att de uppfyller normerna i volym I, del II, kapitel 3 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, tredje upplagan (juli 1993) (KOM(98) 0098 slutlig - SYN 98/0070)(1). Syftet med detta förslag, som är att förbättra såväl miljöskyddet som flygsäkerheten och samtidigt trygga de befintliga programmen för förnyelse av flygplansflottan i EU:s flygbolag i enlighet med direktiv 92/14/EEG, understöds. Däremot understöds inte undantaget enligt artikel 4 andra stycket för civila flygplan som uteslutande används för trafik utanför gemenskapens territorium eller i de franska utomeuropeiska departementen.

Det föreslagna direktivet kommer att innebära stora svårigheter för de flygbolag som befordrar gods eftersom deras flygplan är relativt sett äldre och de oftast använder flygplatserna nattetid. Kan kommissionen trots detta granska olika metoder för att förhindra att det eventuellt dyker upp bekvämlighetsflagg på grund av det tillfälliga undantaget enligt artikel 3 tredje stycket, något som skulle innebära illojal konkurrens mot gemenskapsföretagen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(11 januari 1999)

Eftersom huvudmålet med den föreslagna åtgärden är att förhindra en ytterligare ökning av bullret vid flygplatser som är belägna på gemenskapens europeiska territorium är det inte försvarbart att inom räckvidden för åtgärden inkludera flygplan som inte flyger i det territoriet. Detta skulle lägga en orimlig ekonomisk börda på vissa operatörer utan någon miljövinst för de bullerkänsligaste flygplatserna i gemenskapen. Om kommissionen erhåller klagomål om missbruk av denna undantagsmöjlighet kommer den naturligtvis att agera i enlighet med fastställda förfaranden.

(1) EGT C 118, 17.4.1998, s. 20.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3998/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(5 januari 1999)

Angående: Finansiering av barngrupper genom Sokrates-programmet

Det europeiska nätverket Diecec (samarbete mellan städer vad gäller interkulturell utbildning) sysslar med utbildningsbehoven för barn i minoritetsgrupper och verksamheten har hittills finanserats genom Sokrates-programmet.

Kan kommissionen säga om man kommer att fortsätta finansiera detta nätverk genom Sokrates-programmet efter den omorientering av programmet som nyligen gjordes?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(2 mars 1999)

Inom ramen för Sokrates-programmet och i enlighet med förfarandena i ansökningshandledningen, har kommissionen understött konkreta projekt som lagts fram av transnationella partnerskap, i vilka lokala och regionala myndigheter som är medlemmar av nätverket Diecec (Developing intercultural education through cooperation between European cities) deltar. Kommissionen har bland annat bidragit till att stödja och utveckla nätverket.

Kommissionen vill gärna fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på det faktum att den gemensamma ståndpunkt som rådet antagit (21 december 1998) om den andra fasen i Sokrates-programmet innehåller en särskild insats (Comenius, insats 3) som är inriktad på att stödja europeiska nätverk som är verksamma inom utbildningsområdet. Följaktligen underlättar de förfaranden som har fastställts inom ramen för den gemensamma ståndpunkten tillhandahållande av ekonomiskt stöd till organisationer som Diecec-nätverket, eftersom de främjar lokala och regionala myndigheters deltagande.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2584/98

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(29 juli 1998)

Angående: EU:s bananordning

Kan kommissionen ange om det från amerikansk sida finns något uttalande om att de åtgärder som jordbruksministrarna vidtagit för att följa WTO-beslutet, enligt amerikansk uppfattning, uppfyller de krav som fastställs i WTO-beslutet?

Hur överensstämmer EU:s bananordning med kommissionens önskan om att uppnå en fri och liberalistisk världshandel utan handelsmässiga restriktioner, och finns det inte en risk för att tredje länder kan utnyttja EU:s bananordning som typexempel/förevändning för att själva upprätthålla protektionistiska åtgärder på sina hemmamarknader?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

Förenta staterna har givit en del indikationer på att de hyser vissa tvivel om huruvida översynen av den gemensamma marknaden för bananer verkligen kommer att uppfylla Världshandelsorganistionens (WTO) krav.

Kommissionen anser att den reviderade marknadsordningen för bananer är helt förenlig med WTO:s rättsliga krav och bestämmeslerna i fjärde Lomékonventionen.
3.

I anslutning till det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling lämnar kommissionen stöd till följande projekt om influensavirusinfektioner hos djur och människor och håller på att utveckla nya redskap för att bekämpa influensainfektioner: — Pathogenesis and improved diagnosis and control of avian influenza infections (Projektreferens: QLK2-CT-2002-01454, EU:s bidrag: 1,84 miljoner euro). — European surveillance network for influenza in pigs, (EU:s bidrag: 269, 984 euro). — Preparing for an influenza pandemic — Flupan (Projektreferens: QLK2-CT-2001-01786, EU:s bidrag: 2,1 miljoner euro). — Novel vaccination strategies and vaccine formulations for epidemic and pandemic influenza control Novaflu2001 (Projektreferens: QLK2-CT-2002-01034, EU:s bidrag: 1,76 miljoner euro).