ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0755/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(19 mars 2002)

Ämne: Programmet Interreg III A (Almería-provinsen)

Almería-provinsen (autonoma regionen Andalusien) har uteslutits från finansiering från programmet Interreg III A som avser gränsöverskridande samarbete med Marocko. Detta har väckt en stor oro hos invånarna i denna provins, eftersom dess geografiska närhet med Marocko innebär att man har många gemensamma intressen, inte minst på grund av den ständiga strömmen av personer och varor via dess hamn och att många marockanska medborgare befinner sig i hela provinsen till följd av jordbruksutvecklingen. Mot bakgrund av detta skulle jag vilja ställa följande frågor till kommissionen:

1. Vilka är skälen till att Almería-provinsen inte omfattas av tillämpningsområdet för programmet Interreg II som antogs 1992?

2. Givet att denna provins på nytt uteslöts 1999 från programmet Interreg III A som omfattar perioden 20002006, vilka möjligheter finns det för att Almería skall kunna omfattas av framtida Interreg-program, som skall utarbetas när nuvarande löper ut?

3. Finns det också någon möjlighet att provinsen skall komma i åtnjutande av detta program under kommande budgetår 20032006? Hur skulle man i så fall gå till väga?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(26 april 2002)

Provinsen Almeria kan inte beviljas finansiering enligt A gränsöverskridande samarbete i gemenskapsinitiativet Interreg III, för den typen av samarbete gäller först och främst landgränser och det är bara i undantagsfall länder med motställda kuster kommer i fråga för programmet. Detta är också skälet till att denna provins inte kunde delta i Interreg II Spanien/Marocko under perioden 19941999.

Däremot kan provinsen Almeria delta i två program under rubrik B transnationellt samarbete i samma program under perioden 20002006, nämligen Västra Medelhavet, vars tilldelning genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) uppgår till 103,8 miljoner euro och programmet Sydvästra Europa som får 66,135 miljoner euro från ERUF. Inom ramen för det förstnämnda av dessa två program föreslås det att man inleder ett transnationellt samarbete mellan de berörda europeiska områdena och länderna i Nordafrika.

Provinsen Almeria kan också få stöd enligt Interreg III, rubrik C: Interregionalt samarbete.

Vidare kan provinsen komma i fråga för stöd enligt det operativa programmet Andalusien, inom mål 1, som har tilldelats 7 840,4 miljoner euro i stöd från strukturfonderna, varav 6 152,7 miljoner euro från ERUF.

Kommissionen kan för närvarande inte säga om Interreg kommer att fortsätta efter 2006 eller vilka regioner som då kommer att ha rätt till stöd. Kommissionen har inte för avsikt att ändra den förteckning över stödberättigade områden inom Interreg som finns i bilaga I till kommissionens meddelande till medlemsstaterna av den 28 april 2000(1).

(1) Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna av den 28 april 2000 om fastställande av riktlinjer för ett gemenskapsinitiativ för transeuropeiskt samarbete som syftar till att stimulera harmonisk och balanserad utveckling i Europa Interreg III (EGT C 143, 23.5.2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1463/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(27 maj 2002)

Ämne: Finansiering av böcker med flervalsuppgifter ur det första operativa programmet för utbildning och grundläggande yrkesutbildning

Det första operativa programmet Utbildning och grundläggande yrkesutbildning i Grekland innehåller i delprogram 1 och åtgärd 1 a en bestämmelse som rubricerats Böcker program enligt vilken undervisningsmaterial av flervalstyp skall utges, bland annat en bok i fysik för gymnasiets andra klass. Ett år efter utgivningen av dessa böcker med flervalsuppgifter har man dragit in utgåvan eftersom de ställde till med så många problem i undervisningen.

1. Hur stora belopp har beviljats för denna åtgärd?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(5 juli 2002)

I det operativa program som parlamentsledamoten hänvisar till ingick finansiering av produktion och utgivning av en rad böcker/läroböcker som man fritt skulle kunna välja emellan.

Den åtgärd som omnämns genomfördes och finansierades inom ramen för programmet med ett belopp på 200 000 ecu.

Enligt de uppgifter som kommissionen fått från utbildningsministeriet har en del av dessa läroböcker dragits tillbaka.

Kommissionen har för närvarande inga andra uppgifter om detta. Den kommer därför att skicka ett brev till utbildningsministeriet för att få klarhet i hur man ska gå vidare med denna fråga när det operativa programmet avslutas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0953/02

från Nuala Ahern (Verts/ALE) till kommissionen

(10 april 2002)

Ämne: Olyckor i Sellafield

Den 8 februari 2002 inträffade ännu en allvarlig olycka vid Sellafieldanläggningen som krävde att man tillfälligt stängde en av kärnreaktorerna. I december 2001 stängdes sex kärnreaktorer, inklusive fyra i Sellafield, efter tekniska fel i en reaktor i Skottland.

Hur många gånger de senaste fem åren har bristande säkerhet lett till att reaktorer har stängts i Sellafield? Av vilka skäl? Vilka datum? Vilken information fick kommissionen om varje enskild olycka?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21. maj 2002)

Komissionen får regelbundet information om frågor som rör kärnsäkerheten i såväl medlemsstaterna som kandidatländerna. Vidare har kommissionen, i enlighet med kapitel III i Euratom-fördraget, exklusiva befogenheter inom strålskyddsområdet.

Kommissionen vill ändå påminna om att ansvaret för utformningen och uppförandet av kärnkraftverk helt och hållet ligger hos medlemsstaterna, och att ansvaret för de kärntekniska anläggningarnas funktion i första hand ligger hos dem som driver anläggningarna, under överinseende av de nationella myndigheter som har till uppgift att övervaka säkerheten. Därför får kommissionen ingen information om huruvida säkerhetsproblem är orsaken till att en reaktor har stängts av, så länge det inte har skett något radioaktivt utsläpp utanför anläggningen.

Det är dock viktigt att komma ihåg och detta har redan påpekats för Europaparlamentets utskott för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi (ITRE) att kommissionen har för avsikt att lägga fram ett förslag som syftar till att få till stånd en formaliserad gemenskapsstrategi för kärnsäkerheten i form av gemensamma normer och europeiska kontrollmekanismer. Förslaget skall utgöra en uppföljning av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Laeken (den 1415 december 2001).
SKRIFTLIG FRÅGA P-1441/02

från James Fitzsimons (UEN) till kommissionen

(15 maj 2002)

Ämne: Europass-användare

Kommissionen har just meddelat att 20 000 Europass har utdelats för utbildningsändamål sedan initiativet kom igång år 2000.

Kan kommissionen ange fördelningen efter nationalitet av tilldelningen och vilka typer av kurser som har följts?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(10 juni 2002)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för det intresse han har visat för initiativet Europass-Utbildning, som etablerades i och med rådets beslut av den 21 december 1998 om främjande av europeiska utbildningsavsnitt i varvad utbildning, däribland lärlingsutbildning(1). Syftet med beslutet är att uppmuntra yrkesinriktade utbildningsavsnitt i andra medlemsstater och att bidra till utbildningens kvalitet.

Kommissionen antog den 2 maj 2002 en rapport om genomförandet av beslutet och denna har överlämnats till Europaparlamentet och rådet(2).

Rapporten, som krävs enligt bestämmelserna i artikel 9 i beslut 1999/51/EG, utgör en beskrivning av de två första åren av genomförandet. Bland annat innehåller rapporten information om spridningen av Europass, med uppgifter om fördelningen per land.

I tabell 3 i rapporten (sid 13) visas fördelningen per ursprungsland (EU- och EES-länderna) när det gäller europeiska utbildningsavsnitt som registrerats i Europass i november 2001:

>Plats fÄHor tabell>

När det gäller typen av kurs var cirka tre fjärdedelar av Europass-innehavarna elever på högstadie- eller gymnasienivå. De lägre och högre utbildningsnivåerna motsvarar 10-15 % vardera av fallen.

Dessutom framgick följande av rapporten:

- Lärlingsutbildningen utomlands varierade mellan 3 och 15 veckor.

- En knapp majoritet av Europass-innehavarna var kvinnor (cirka 55 %);

- En stor majoritet av Europass-innehavarna var mellan 17 och 23 år.

Ett betydande antal europeiska utbildningsavsnitt ingick i programmet Leonardo da Vinci, även om andelen varierar märkbart från land till land (30-100 %). I en del länder utgjorde de bilaterala eller nationella initiativen t.o.m. 50 % av de europeiska utbildningsavsnitten.

(1) Beslutet antogs den 21 december 1998, EGT L 17, 22.1.1999, och trädde i kraft den 1 januari 2000.

(2) Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet Rapport om genomförandet av rådets beslut 1999/51/EG av den 21 december 1998 om främjande av europeiska utbildningsavsnitt i varvad utbildning, däribland lärlingsutbildning. KOM(2002) 214 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1201/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(26 april 2002)

Ämne: Offentliggörande av kontrakt

Kan kommissionen meddela om den anser att ett kontrakt från en medlemsstat rörande framställning av vacciner för 32 miljoner pund bör bli föremål för en öppen anbudsinfordran i enlighet med förfarandena i upphandlingsdirektiven?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1199/02, E-1200/02 och E-1201/02ingivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 juni 2002)

Kommissionen har uppfattat att de skriftliga frågorna E-1200/02 och E-1201/02 rör tilldelningen av ett kontrakt från myndigheterna i Förenade kungariket om anskaffning av smittkoppsvaccin för att med anledning av ogärningarna den 11 september 2001 möta eventuella terroristattacker och i synnerhet därav uppkommen oro för terroristattacker med biologiska och kemiska medel.

Kommissionen känner ej till alla de åtgärder som myndigheterna i Förenade kungariket kan ha vidtagit vid kontraktstilldelningen. I avsaknad av sådana upplysningar är det omöjligt att med någon säkerhet dra slutsatser om huruvida detta enskilda kontrakt faller under rådets direktiv 93/36/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfaranden vid offentlig upphandling av varor(1) och om tilldelningen av kontraktet borde ha blivit föremål för ett öppet anbudsförfarande.

När det gäller den skriftliga frågan E-1199/02 tyder upplysningar som kommissionen erhållit på att de medlemsstater som tillhandahållit vacciner för nödlägen för att möta eventuella terroristhot efter mjältbrandsattackerna i Förenta staterna 2001 av säkerhetsskäl ej följde ett öppet anbudsförfarande för offentlig upphandling.

I artikel 2 i ovannämnda direktiv stadgas ett undantag från bestämmelserna om öppet offentligt anbudsförfarande. Det omfattar upphandlingskontrakt som sekretessbeläggs eller när deras utförande måste förenas med särskilda säkerhetsåtgärder enligt lagar eller andra författningar i de berörda medlemsstaterna eller om hänsyn till medlemsstaternas grundläggande säkerhet så kräver.

I egenskap av ett undantag från den allmänna regeln att offentliga kontrakt skall tilldelas efter offentligt anbudsförfarande måste artikel 2 tolkas restriktivt från fall till fall. Relevanta inslag kan omfatta ett insett behov vid tiden för kontraktets slutande att med hänsyn till allmän säkerhet ej avslöja dess förekomst eller beskaffenhet. EU-domstolen anför i mål C-273/97 av den 26 oktober 1999 att medlemsstaterna har ett visst mått av frihet när de vidtar åtgärder som de anser erfordras för att säkerställa allmän säkerhet vilket också kan vara av betydelse i fall av detta slag.

(1) EGT L 199, 9.8.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0557/02

från Renzo Imbeni (PSE) och Giovanni Pittella (PSE) till kommissionen

(28 februari 2002)

Ämne: Visum för tredjelandsmedborgare bosatta i Schweiz

Flera hundratusen personer, som huvudsakligen invandrat från länderna på Balkan och Turkiet, lever i Schweiz med lagligt utfärdade uppehållstillstånd för lång tid. Varje gång de måste passera unionens gränser (Italien, Österrike, Tyskland och i mindre mån Frankrike) måste de ansöka om visum. Den nybildade schweiziska organisationen Forum för integration av invandrare föreslår att visumtvånget ersätts med företeende av pass och giltigt uppehållstillstånd.

Kan kommissionen uppge om det stöder detta förslag? Om så är fallet, hur avser kommissionen att handla för att förverkliga det? Om så inte är fallet, vilka alternativ föreslår kommissionen för att undvika oreda på de berörda EU-ländernas konsulat?

Anser kommissionen att det skulle gå att i de slutliga besluten om ratifiering av fördraget mellan Europeiska unionen och Schweiz införa en lösning på detta allvarliga problem?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(4 april 2002)

Kommissionen känner till att tusentals utländska medborgare bosatta i Schweiz måste ha visum för att resa över medlemsstaternas yttre gränser, även när de reser genom en medlemsstat för att semestra i ursprungslandet.

Frågan kommer inte att lösas genom avtalet om fri rörlighet för personer mellan Schweiz och EU. Avtalet undertecknades den 21 juni 1999 och kommer att träda i kraft inom kort efter det att alla avtalsparter ratificerat avtalet.

Om Schweiz begäran att delta i Schengen/Dublinsamarbetet mynnar ut i ett bilateralt avtal mellan gemenskapen och Schweiz skulle hela problemet vara löst. Men kommissionen är medveten om att denna lösning kommer att dröja.

Kommissionen känner till att Schweiz sedan augusti 2000 beviljar undantag från viseringstvånget till utländska medborgare med uppehållstillstånd som har utfärdats av ett EU-land och den utesluter inte en ömsesidig åtgärd på medellång sikt.

Kommissionen vill understryka att gällande lagstiftning, särskilt de gemensamma konsulära anvisningarna(1), ger medlemsstaterna möjlighet att utfärda viseringar till utlänningar som bor i Schweiz på villkor som inte utgör ett orimligt hinder för deras resor.

(1) EGT L 239, 22.9.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1343/02

från Pietro-Paolo Mennea (PPE-DE) till kommissionen

(2 maj 2002)

Ämne: Försenade utbetalningar

Flera olika kultur- och utbildningsorganisationer, och även många privatpersoner, klagar oavbrutet på att bidrag till olika kultur- och utbildningsprojekt betalas ut för sent.

I de allra flesta fall handlar det om aktörer som inte har tillräckligt med eget kapital för att kunna ligga ute med pengarna, och därför ställer förseningarna till med avsevärd skada både ekonomiskt och kulturellt.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

- Är kommissionen medveten om detta problem?

- Kan kommissionen ange vilka tidsramar som gäller för utbetalning av bidrag?

- Har kommissionen för avsikt att granska situationen och försöka få till stånd en rejäl förbättring?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(12 juni 2002)

Inom kultur-, utbildnings- och yrkesutbildningsprogrammen görs årligen tusentals utbetalningar i de 30 deltagarländerna. Kommissionen känner till svårigheterna med att garantera att utbetalningarna till bidragsmottagarna görs snabbt. Svårigheterna beror delvis på att man infört ett nytt förfarande för att internalisera de utbetalningar som tidigare gjordes av externa kontor för tekniskt bistånd. Enligt deras nya kontrakt ska de inte längre utföra uppgifter som anses höra till de offentliga myndigheternas uppgifter.

I avtalen mellan kommissionen och bidragsmottagare föreskrivs vanligen att kommissionen ska göra utbetalningen inom 60 dagar från och med den dag kommissionen godtagit en giltig begäran om betalning (för förskottsbetalning krävs att bidragsmottagaren har undertecknat finansieringsavtalet; för eventuell delvis förskottsbetalning och utbetalning av det återstående bidragsbeloppet krävs att bidragsmottagaren överlämnar redovisning och verksamhetsrapport till kommissionen, som godkänner dem).

Kommissionen ska försöka göra utbetalningarna snabbare inom det berörda området och har redan vidtagit olika åtgärder i detta hänseende, bl.a. har man inom ramen för de ekonomiska möjligheterna ökat den personal som sköter handläggningen av utbetalningar. Kommissionen är noga med kvaliteten på sin ekonomiska förvaltning och kontroll av de dokument som den får. I fråga om detta försöker kommissionen att så långt det går förenkla de bestämmelser som gäller för förvaltningen av programmen för att påskynda de olika förfarandena.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0602/02

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2002)

Ämne: Förhandlingar mellan EU och Algeriet om ett associeringsavtal

EU förhandlar för närvarande med Algeriet om att ingå ett associeringsavtal med detta land beläget i den södra delen av Medelhavsområdet.

I Barcelonaavtalet 1995 betonades starkt de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilka tilldelades en nyckelroll i förbindelserna mellan EU och Medelhavsområdet.

Omkring 200 människor dör varje månad i Algeriet i incidenter på grund av konflikten, tusentals personer är kidnappade eller försvunna, och det har blivit aktuellt att införa restriktioner när det gäller de medborgerliga fri- och rättigheterna.

På vilket sätt tänker kommissionen följa upp frågan om respekten för de mänskliga rättigheterna i Algeriet vid förhandlingarna om associeringsavtalet, så att detta avtal blir förenligt med Barcelonaavtalet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(3 april 2002)

Situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i Algeriet har varit förmål för kommissionens noggranna uppmärksamhet under förhandlingarna om ett Europa-Medelhavsavtal om upprättande av en associering med detta land, och kommer att fortsätta vara det efter förhandlingarnas avslutande. I detta hänseende anser kommissionen att det, med avseende på offren för de tragiska händelser som sedan omkring tio år härjar landet, finns anledning att skilja melllan de attentat av terroristgrupper som legitimt bekämpas av de algeriska myndigheterna och de handlingar som, med kampen mot terrorismen som täckmantel, utgör brott mot de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

Ett slut på våldsspiralen kan endast ske genom en bred dialog med samtliga demokratiska krafter i Algeriet och genom att de politiska, ekonomiska och sociala reformerna fullföljs.

I artikel 2 i det associeringsavtal som paraferades den 19 december 2001 anges att respekten för de demokratiska principerna och de grundläggande mänskliga rättigheterna såsom dessa uttrycks i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna är vägledande för parternas inrikes- och utrikespolitik, och att denna utgör en väsentlig beståndsdel av avtalet.

Det sätt på vilket detta åtagande respekteras av de båda parterna kommer att undersökas inom ramen för den politiska dialog som skall inrättas efter avtalets ikraftträdande. Denna politiska dialog kommer att äga rum på flera nivåer, på ministernivå i första hand inom ramen för associeringsrådet, på hög tjänstemannanivå genom diplomatiska kanaler eller genom alla andra medel. Kommissionen avser att använda dessa olika medel fullt ut för att främja målsättningarna i avtalets artikel 2.

I väntan på att avtalet skall träda i kraft äger en återkommande politisk dialog rum på ad hoc-basis mellan unionens trojka och den algeriska regeringen. Under dessa möten diskuteras regelbundet frågan om de mänskliga rättigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0951/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(10 april 2002)

Ämne: Greklands underlåtelse att följa EU:s lagstiftning på området för folkhälsa och konsumentskydd

Kan kommissionen upplysa mig om hur många fall av eventuella kränkningar av gemenskapens lagstiftningar på området för folkhälsa och konsumentskydd vi har i Grekland, samt vad dessa kränkningar gäller?

I hur många fall (om sådana förekommer) och vilka står kommissionen beredd att dra Grekland inför EG-domstolen?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(29 maj 2002)

På området för hälsa och konsumentskydd utreder komissionens för närvarande 21 överträdelseärenden som gäller Grekland.

20 av dessa ärenden rör underlåtelse av grekiska staten att anta eller meddela genomförandeåtgärder avseende 17 direktiv.

I fråga om direktiven 93/118/EEG och 96/43/EG (finansiering av hygienundersökningar och kontroller) samt direktiven 95/69/EG och 98/51/EG (godkännande av anläggningar inom fodersektorn) har domstolen redan fastställt att fördragsbrott föreligger.

I två andra fall, direktiven 1999/20/EG (fodertillsatser) och 1999/89/EG (kött av fjäderfä djurhälsovillkor) är mål anhängiggjorda vid domstolen.

På grund av underlåtelse att genomföra direktiven 98/27/EG (konsumentskydd: förbudsförelägganden), 1999/44/EG (försäljning och garantier avseende konsumtionsvaror), 1999/74/EG (skydd av värphöns), 2000/75/EG (fårkoppor), 2000/77/EG (foder kontroller), 2001/10/EG (skrapie), 2000/15/EG

(nötkreatur och svin djurhälsovillkor), 2001/32/EG (skadegörare på växter), 2001/33/EG (skadegörare på växter), 2001/64/EG (utsäde av foderväxter och stråsäd) och 2001/79/EG (bedömning av fodertillsatser), har överträdelseförfaranden inletts men ännu inte gått så långt att de blivit anhängiggjorda vid domstolen.

Domstolen har vidare i två domar konstaterat att Grekland på ett ofullständigt sätt har genomfört direktiv 85/73/EEG (veterinäravgifter). Kommissionen har också inlett överträdelseförfaranden för bristfällig tillämpning av direktiven 91/628/EEG (djurtransport) och 93/119/EG (skydd av djur vid slakt).

Förutom detta bör också nämnas att kommission, för att få till stånd en bättre tillämpning av gemenskapslagstiftningen, noggrant övervakar hur Grekland följer upp rekommendationerna i inspektionsrapporterna från Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor.

Kommissionens ledamot med ansvar för hälsa och konsumentskydd har i detta sammanhang träffat den grekiske jordbruksministern vid två tillfällen under förra året för att gå igenom situationen och uppmana de grekiska myndigheterna att utan dröjsmål rätta till de brister i kontrollsystemen som identifierats i inspektionsrapporterna från Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor. Generaldirektören för hälsa och konsumentskydd besökte också nyligen Aten för att träffa generaldirektören vid jordbruksministeriet och statssekreteraren vid utvecklingsministeriet för att se vad som kunde göras för att förbättra livsmedelssäkerheten och djurhälsokontrollsystemen i Grekland. De grekiska myndigheterna förband sig att prioritera alla dessa ouppklarade frågor och regelbundet underrätta kommissionen om utvecklingen.