ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1845/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Fri rörlighet för kapital

Kan kommissionen bekräfta att vissa medlemsstater särskilt Spanien fastställer gränser för kontantbelopp som får föras ut ur landet? Om detta är fallet, kan kommissionen ange om den anser att dessa bestämmelser är förenliga med medlemsstaternas skyldigheter enligt fördragen?

Om detta inte är fallet, vilka åtgärder vidtar kommissionen för att komma till rätta med denna fråga, och vilka åtgärder kan vidtas av dem som drabbats av förluster på grund av dessa bestämmelser?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(7 juli 2000)

Enligt bestämmelserna i artikel 56 (f.d. artikel 73b) i EG-fördraget får medlemsstaterna inte införa restriktioner för hur stora kontantbelopp som får föras ut ur landet. Spanien uppfyller bestämmelserna i EG-fördraget eftersom landet inte har några restriktioner för kapitalexport.

Enligt spansk lag måste dock import eller export av valuta som överstiger ett visst belopp deklareras för tullmyndigheterna. Den lag i vilket detta deklarationssystem fastställs strider inte mot gemenskapslagstiftningen. Enligt artikel 58 (f.d. artikel 73d) i EG-fördraget anges det i själva verket att bestämmelserna i artikel 56 inte skall påverka medlemsstaternas rätt att i administrativt eller statistiskt informationssyfte fastställa förfaranden för deklaration av kapitalrörelser, förutsatt att de åtgärder och förfaranden som tillämpas inte får /mldr/ utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av den fria rörligheten för kapital. Dessutom har de medlemsstater som tillämpar ett sådant deklarationssystem även rätt att fastställa bötesbelopp vid överträdelser av bestämmelsen.

Frågor som gäller skadestånd för kapitalförluster (växelkursförändringar) och ränteförluster (räntan på belopp som kvarhålls utöver bötesbeloppet) kan endast avgöras i spansk domstol.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1606/00 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen. Idrottstävlingar för njurpatienter.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 072 E , 06/03/2001 s. 0086 - 0086



SKRIFTLIG FRÅGA E-1606/00 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen (29 maj 2000) Ämne: Idrottstävlingar för njurpatienter Idrottsföreningen för njurpatienter har för avsikt att arrangera de första alleuropeiska spelen för njurpatienter i Aten. Syftet med spelen är dels att ge personer med njurskador möjlighet att bekanta sig med sport och idrott, dels att i samhället propagera för organdonationer. Har kommissionen någon möjlighet att, med tanke på deltagarnas särskilda belägenhet, delta i finansieringen av ovannämnda idrottsevenemang? Vilket finansiellt instrument skulle kunna komma i fråga om så är fallet? Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar (27 juli 2000) Kommissionen erkänner idrottens betydelse när det gäller främjande av hälsan men måste tyvärr informera parlamentsledamoten om att gemenskapens budget inte innehåller någon post som gör det möjligt att finansiera ett sådant idrottsevenemang.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1813/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: Rådets (Ecofin) möte den 28 februari 2000

Har rådet diskuterat frågan om gemensamma regler för nationella skatteminskningar, antingen vid Ecofin-mötet den 28 februari 2000 eller vid något annat möte.

Om så är fallet:

1. Har rådet nått fram till samsyn om sådana gemensamma regler?

2. Kan rådet förklara vilka kriterier som antagits för bedömningen av om en medlemsstat kan genomföra skatteminskningar utan att detta strider mot vad den åtagit sig i fråga om budgetdisciplin?

3. Kan rådet förklara varför det inte stod att läsa några detaljer om denna överenskommelse i rådets slutsatser som offentliggjordes efter mötet?

Svar

(23 oktober 2000)

Rådet meddelar den ärade parlamentsledamoten att det inte har diskuterat gemensamma regler för nationella skatteminskningar eller de andra ärenden som tas upp i frågan, vare sig vid mötet i Ekofinrådet den 28 februari 2000 eller någon annan gång, och följaktligen inte kan lämna något svar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1607/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Olaglig uppsamling av spillolja

I direktiv 75/439/EEG(1) om omhändertagande av spilloljor förpliktigas medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att spillolja uppsamlas och omhändertas på ett säkert sätt. Enligt kommissionens senaste rapport har 92 procent av de begagnade spilloljorna i Grekland uppsamlats på olagligt sätt och sålts som bränsle utan föregående bearbetning.

Grekland har 1995 införlivat ovannämnda direktiv i sin lagstiftning men landet har däremot inte sett till att de mekanismer som en lagenlig uppsamling och bearbetning av spilloljorna kräver finns till handa. Begagnad spillolja producerar dessutom vid förbränning avgaser som skadar miljön. Mot bakgrund av detta undrar jag vilka åtgärder kommissonen ämnar vidta för att för Greklands del säkra en korrekt tillämpning av direktivet om omhändertagande av spillolja.

(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 23.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 juli 2000)

I rapporten från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av gemenskapens avfallslagstiftning(1), hade siffrorna för omhändertagande av spillolja i Grekland tagits ur undersökningen Economics of Waste Oils Regeneration som utfördes av Coopers & Lybrand(2), eftersom svaret på frågeformuläret från de nationella myndigheterna kom in för sent för att kunna tas med i rapporten.

De officiella siffrorna från de grekiska myndigheterna undersöks för närvarande av kommissionen.

(1) KOM(1999) 752 slutlig.

(2) Economics of Waste Oils Regeneration, Coopers & Lybrand, Haag, 29 januari 1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1638/00

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Avskaffande av mjölkkvoterna och följderna av detta

I den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken föreskrivs en möjlighet till översyn av viss sektorspolitik då den tillämpats under några inledande säsonger. En översyn av mjölksektorn är bestämd till år 2003. Kommer man vid denna översyn att beakta förslaget att eventuellt avskaffa kvotsystemet tidigare än 2008? Om så är fallet, och om man kommer överens om att definitivt avskaffa kvoterna år 2008 eller tidigare, vilka åtgärder eller mekanismer planerar då kommissionen att vidta eller inrätta för att kompensera jordbrukare i de olika medlemsstaterna för de stora investeringar de gjort för att kunna delta i kvotsystemet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 juni 2000)

Artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1256/1999 av den 17 maj 1999 om ändring av förordning (EEG) nr 3950/92 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter(1) lyder: På grundval av en rapport från kommissionen skall rådet år 2003 genomföra en översyn efter halva tiden i syfte att det nuvarande kvotsystemet skall kunna löpa ut efter år 2006.

Kommissionen har ännu inte fastställt varken innehållet i rapporten eller de åtgärder den avser föreslå. Det skulle dessutom knappast vara klokt att redan nu fastställa åtgärder för att sedan offentliggöra dem först 2003 utan att beakta den aktuella situationen som då kan ha förändrats.

Kommissionen vill dock lugna parlamentsledamoten med att den i sinom tid kommer att sätta kvoterna i relation till mjölksektorn i dess helhet och om man skulle besluta om att successivt upphäva dem skall kommissionen analysera samtliga tänkbara konsekvenser och föreslå lämpliga övergångsåtgärder.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1397/00

från Bernd Lange (PSE) till kommissionen

(4 maj 2000)

Ämne: Genomförande av direktiv 92/61/EEG i Tyskland bestämmelser om däck

De bestämmelser om däck som kommissionen ursprungligen föreslog för typgodkännande av motorcyklar (direktiv 92/61/EEG(1)) fick inget gehör i parlamentet. Detta ansåg att ett fastställande av däcktyp genom fordonstillverkaren inom ramen för typgodkännande av motorcyklar (EU-ABE) skulle vara konkurrensbegränsande för de däcktillverkare som det eventuellt inte tagits någon hänsyn till.

Efter direktivets ikraftträdande verkar fordonstillverkare i Tyskland ändå liksom förut kunna fastställa vissa däcktyper i fordonshandlingarna genom att gå omvägen över en typprovning av fordonet.

Känner kommissionen till detta förfaringssätt? Anser kommissionen att det nationella genomförandet av direktivet i Tyskland står i strid med europeisk lagstiftning?

(1) EGT L 225, 10.8.1992, s. 72.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(16 juni 2000)

De rättsliga bestämmelser som berör tekniska krav för däck och deras fälgar ingår i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/24/EG av den 17 juni 1997 om vissa komponenter och karakteristiska egenskaper hos två- eller trehjuliga motorfordon(1).

Kommissionen har informerats om föreskrifter avseende däcktyp för vissa passagerarfordon som tillverkas i Tyskland. Efter en skriftväxling med kommissionen sände de tyska myndigheterna den 29 februari 2000 ett meddelande till kommissionen, där typgodkännandemyndigheter uppmanas att i fortsättningen inte ta med några sådana märkeskrav i fordonspappren. I meddelandet anges också att alla befintliga föreskrifter om däcktyp i fordonspapper saknar rättskraft.

Kommissionen anser att inte heller föreskrifter om däcktyp för motorcyklar kan accepteras. Kommissionen kommer att ta kontakt med de tyska myndigheterna för att få klarhet i denna fråga.

(1) EGT L 226, 18.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1015/00 från Mark Watts (PSE) till kommissionen. Boskapsexport till tredje land.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 053 E , 20/02/2001 s. 0057 - 0057



SKRIFTLIG FRÅGA E-1015/00 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (4 april 2000) Ämne: Boskapsexport till tredje land Hur mycket boskap exporterade EU till tredje land 1999 och hur höga exportbidrag betalades ut för boskapsexport till tredje land under perioden 16 oktober 199815 oktober 1999? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (19 maj 2000) Under 1999 exporterades 323 000 levande nötkreatur till tredje land. De exportbidrag för levande nötkreatur som utbetalades under räkenskapsåret 1999 uppgick till totalt 92,3 miljoner euro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1884/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Harmonisering av systemen för tillkännagivande av offentliga handlingar

En belgisk medborgare vid namn Claes äger tomtmark vid Playa de San Juan i Alicante (Spanien). Hans tomt ingår i det tomtstyckningsprojekt som utgör det första ledet i La Condomina-planen. Resultatet av detta projekt är att den markyta som har tilldelats Claes (2 400 m2) är mindre än en femtedel av den ursprungliga tomten (14 000 m2). Vid genomförandet av markfördelningsprojektet har systemet för tillkännagivanden gjort att icke-spanjorer haft begränsade möjligheter att bevaka sina intressen vid kommunkontoret, lägga fram sina protester eller överklaga kommunens åtgärder. Vid tillämpningen av detta system sänds inte tillkännagivandena hem till varje berörd person, det vill säga till Claes adress i Belgien, utan det anses vara tillräckligt att offentliggöra ett meddelande, som givetvis de som bor i utlandet inte har tillgång till. I Claes fall fick detta följden att han fråntogs möjligheten att bevaka rätten till sin mark och erhålla kontantersättning från kommunen, vilket han lagligen har rätt till. Han informerades aldrig om sina rättigheter eller om tidsfristen för att utnyttja dessa.

Mot bakgrund av detta vill jag ställa följande frågor till kommissionen:

1. Anser inte kommissionen att denna typ av situation leder till att EU-medborgare diskrimineras?

2. Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder för att harmonisera systemet för tillkännagivanden av offentliga handlingar så att all eventuell diskriminering av EU-medborgare i samband med förfaranden som rör deras rätt till egendom kan undvikas?

3. Vilka möjligheter till överklagande har Claes i nuvarande läge?

Svar från Antonio Vitorino på kommissionens vägnar

(8 september 2000)

Parlamentsledamotens redogörelse är inte tillräckligt detaljerad för att kommissionen skall kunna bedöma om de regler för tillkännagivanden och offentliggörande hon beskriver verkligen utgör diskriminering på grund av nationalitet. Vid första påseendet verkar så inte vara fallet, eftersom vare sig markägarnas nationalitet eller deras bostadsort är ett avgörande kriterium för att bestämmelsen skall tillämpas. Förfarandet förefaller dessutom gälla alla markägare, och alltså tillämpas på samma sätt på en spansk medborgare som är bosatt i en annan medlemsstat.

Kommissionen har följaktligen inga planer på att föreslå gemenskapsregler för tillkännagivande av offentliga handlingar i medlemsstaterna, men vill ändå påpeka att medlemsstaterna varken får införa nya eller upprätthålla gamla nationella regler som skulle kunna misstänkas utgöra diskriminering enligt EG-fördraget. Kommissionen vill också upplysa ledamoten om att rådet den 29 maj 2000 antog en förordning om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur(1). Förordningen gäller emellertid endast handlingar som sänds från en medlemsstat till en annan.

De möjligheter till överklagande som står till buds för personen i fråga är de som ges i gällande nationell lagstiftning.

(1) EGT L 160, 30.6.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1708/00 från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet. Rådets upprepade överträdelse av artikel 44 i Europaparlamentets arbetsordning.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 072 E , 06/03/2001 s. 0102 - 0102



SKRIFTLIG FRÅGA E-1708/00 från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet (7 juni 2000) Ämne: Rådets upprepade överträdelse av artikel 44 i Europaparlamentets arbetsordning Rådet har fortfarande inte besvarat de skriftliga frågorna E-0811/00, E-0812/00 och E-0813/00 som jag lämnade in den 2 mars 2000 och som registrerades den 20 mars trots att tidsfristen i enlighet med parlamentets arbetsordning gick ut redan den 3 maj 2000. Är rådet medvetet om att det genom att inte besvara frågorna än en gång handlar i strid med Europaparlamentets arbetsordning och att jag inte heller har fått något svar på den följdfråga som jag lämnade in den 27 april 2000 med anledning av att jag fortfarande inte fått svar på frågorna P-0644/00, E-0645/00 och E-0646/00? Hur förklarar rådet denna upprepade försummelse? Svar (26 september 2000) Den ärade parlamentsledamoten ombeds hänvända sig till svaret på frågorna E-1299/00 och E-1300/00 från Charles Tannock till rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1880/00

från Brian Crowley (UEN) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Val i Peru

Presidentkandidaten Alejandro Toledo har dragit sig ur den andra omgången av de peruanska presidentvalen. Den amerikanska samarbetsorganisationens valobservationsdelegation har beslutat att ställa in sin valövervakning av det nationella kontoret för valprocesser på grund av det sätt på vilket valprocesserna genomförs i landet. Kan kommissionen mot denna bakgrund ange vilka åtgärder den avser att vidta om denna situation inte får en tillfredsställande lösning och med vederbörlig hänsyn till att det hålls en öppen, demokratisk och kontrollerbar andra omgång av presidentvalet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(30 juni 2000)

Kommissionen har hela tiden noga följt den peruanska valprocessen.

Unionens beslut att dra tillbaka sin valobservationsdelegation från landet är en manifestation av dess otillfredsställelse med de förhållanden under vilka valprocessen har genomförts.

Kommissionen anser det vara nödvändigt att bestämt meddela Peru om sin avsikt att övervaka att principerna om demokrati och respekt för rättsstaten tillämpas strikt, särskilt i en tid då det sker en försvagning av de demokratiska systemen i olika länder i regionen.

Genom en deklaration offentliggjorde unionen nyligen sin ståndpunkt att det är nödvändigt att stärka processen för demokratiskt deltagande i Peru, och förklarade sig vara villig att stödja varje ansträngning i denna riktning.

Unionen stöder den delegation från den amerikanska samarbetsorganisationen (OAS) som inom kort kommer att resa till landet och hoppas att den kan åstadkomma konkreta förbättringar.

Därför bör vi i enlighet med deklarationen av den 9 juni uppmuntra och stödja den delegation från OAS som inom kort kommer att bege sig till detta land. Men vi måste också vara extremt uppmärksamma på hur situationen i landet utvecklas och i detta perspektiv vid behov överväga våra förbindelser med Peru.

Samtidigt kommer kommissionen att lägga stor vikt vid att det genomförs konkreta åtgärder och projekt som kan stärka de demokratiska institutionerna och leda till ökad politisk pluralism i Peru.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1147/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(11 april 2000)

Ämne: Vitboken om livsmedelssäkerhet och den europeiska livsmedelsmyndigheten

I januari 2000 utkom vitboken om livsmedelssäkerhet (KOM(1999) 719). Kapitel 4 behandlar inrättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kapitel 5 tar upp lagstiftningen kring livsmedelssäkerheten.

Det finns särskilda EU-krav endast för ett par förorenande ämnen. Däremot finns det många föreskrifter om dessa på nationell nivå (stycke 73). Detta leder till olikheter i konsumenters hälsoskydd inom EU och dessutom till praktiska svårigheter för kontrollmyndigheterna inom industrin. Därför finns det ett tydligt behov av normer för förorenande ämnen i hela kedjan från foder till livsmedel. Den vetenskapliga grunden för hur dessa gränsvärden skall fastställas måste avgöras med prioritet.

1. Vilka planer har kommissionen för normer för förorenande ämnen?

2. För vilka förorenande ämnen avser EU fastställa gränsvärden?

3. Hur fastställer kommissionen sina prioriteringar?

4. Överväger kommissionen att i framtiden ge livsmedelsmyndigheten befogenhet att fastställa gränsvärden för förorenande ämnen? Om så inte är fallet: vem skall då få befogenhet att fastställa dessa gränsvärden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 och E-1162/00 ingivet av David Byrne för kommissionen

(9 juni 2000)

De frågor som parlamentsledamoten har tagit upp undersöks i syfte att man skall kunna lägga fram förslag till lagstiftning enligt den tidsplan som fastställts i vitboken om livsmedelssäkerhet.

Det skulle vara olämpligt att för närvarande föregripa detaljerna i varje förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2328/00

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Elchocksbehandling

Kunde kommissionen, som ett led i arbetet med sitt nyligen offentliggjorda meddelande om utvecklingen av folkhälsopolitiken (16 maj 2000) tänka sig att utreda användningen av elektrokonvulsiv terapi (elchocksbehandling) i EU?

Kunde kommissionen därvid beakta de tvivel som yppats angående hur effektiv denna behandlingsmetod är samt att den används i olika utsträckning i olika medlemsstater och därvid också beakta de betänkligheter denna metod givit upphov till ur synvinkel av de mänskliga rättigheterna (avsaknad av samtycke från patienterna etc.)?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(22 september 2000)

Det förslag till ett handlingsprogram på folkhälsoområdet som kommissionen nyligen lagt fram tillsammans med meddelandet om gemenskapens hälsovårdsstrategi(1), syftar till att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och spridningen av kunskaper och goda metoder. Det skulle kunna vara möjligt att vidta åtgärder när det gäller särskilda hälso- och sjukvårdsinsatser, t.ex. kvaliteten och effektiviteten när det gäller elektrokonvulsiv terapi (ECT), villkor för hur den skall ges, enligt programmet när det antagits. Sådana åtgärder måste dock vidtas på ett sätt som fullt ut respekterar medlemsstaternas ansvar för organisationen och tillhandahållandet av hälso- och sjukvårdstjänster.

På forskningsområdet har kommissionen inga pågående eller avslutade projekt om elektrokonvulsiv terapi. Det är dock möjligt att något projekt skulle kunna få bidrag inom livskvalitetsprogrammet i det nuvarande femte ramprogrammet.

Med hänsyn till etiska hänsynstaganden föreskrivs artikel 7 i rådets och parlamentets beslut nr 182/1999/EG av den 22 december 1998 om femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration(2), att all forskningsverksamhet som genomförs enligt femte ramprogrammet skall genomföras i överensstämmelse med grundläggande etiska principer. Därför skulle ett sådant förslag kunna få bidrag. Det skulle bli föremål för en etisk granskning innan avtalsförhandlingar kunde upptas och på så sätt säkerställa att de berörda medlemsstaternas etiska och nationella lagstiftning följs.

(1) KOM(2000) 285 slutlig.

(2) EGT L 26, 1.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1266/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(19 april 2000)

Ämne: Mikrokredit som ett medel för fattigdomsbekämpning

Vilka medel har kommissionen under de senaste tre åren anslagit för att öka utnyttjandet av mikrokredit som ett medel för fattigdomsbekämpning (vilket man i princip gav stöd till i kommissionens rapport från april 1998 om mikrofinansiering och fattigdomsbekämpning)? På vilka andra sätt ger kommissionen stöd till fattigdomsbekämpningen inom ramen för sin utvecklings- och samarbetspolitik?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(19 maj 2000)

Under de senaste tre åren har kommissionen anslagit ungefär 200 miljoner euro till program för mikrokrediter genom olika instrument (medfinansiering med icke-statliga organisationer, projekt för landsbygdsutveckling, livsmedelsförsörjning, Stabex, stöd till mikroföretag).

Fattigdomsbekämpning är den övergripande målsättningen för det europeiska utvecklingssamarbetet. Gemenskapspolitiken speglar i detta avseende den allmänna internationella uppfattningen, men går ett steg längre genom att betrakta ojämlikhet som ett hinder för tillväxt och fattigdomsbekämpning, genom att förorda en återgång till en tillväxtpolitik kombinerad med tillväxtfördelning och genom att lägga tonvikten på politiska aspekter i utvecklingsstrategin.

På makroekonomisk nivå innehåller de nya generationens strukturanpassningsprogram sociala indikatorer (för hälso- och sjukvård, utbildning), som ligger till grund för tilldelningen av en del av anslagen, i syfte att uppmuntra de berörda länderna att åstadkomma bättre resultat på dessa områden.

Inom ramen för Lomékonventionen framhålls i den åttonde Europeiska utvecklingsfonden (EUF)och de nationella vägledande programmen att fattigdomsbekämpning utgör ett viktigt mål för utvecklingssamarbetet.

I många afrikanska länder kommer detta till uttryck i valet av prioriterade sektorer, t.ex. livsmedelsförsörjning, landsbygdsutveckling eller sociala sektorer. I små östater under utveckling planeras t.ex. ofta särskilda program för fattigdomsbekämpning. De totala anslagen till grundläggande sociala tjänster (som hälso- och sjukvård, utbildning) har stigit mycket kraftigt.

I det partnerskapsavtal som nyligen ingåtts mellan gemenskapen och staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet föreskrivs ett integrerat tillvägagångssätt för fattigdomsbekämpning med stöd till tillväxtfaktorer, å ena sidan, och stöd till omfördelning och socialpolitik, å andra sidan. Stödet till socialpolitiken gäller i första hand tillgång till alla grundläggande sociala tjänster och ett socialt trygghetssystem, som ger ett större skydd till de mest utsatta grupperna i samhället.