ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1754/00

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Regionala partnerskapsavtal

Mot bakgrund av att Suva-konventionen skall undertecknas i juni och förhandlingarna om WTO-förenliga regionala partnerskapsavtal eller andra WTO-förenliga arrangemang inledas den 1 januari 2002, varvid det skall tas hänsyn till utvecklingsnivån och de socioekonomiska effekterna av handelsåtgärderna på AVS-länderna, kan kommissionen ange sammansättningen av och arbetsmetoderna för de organ som har inrättats eller kommer att inrättas för att förbereda och genomföra dessa förhandlingar?

Framför allt önskas svar på följande fråga: Hur kommer förhållandet mellan generaldirektoratet för handel och generaldirektoratet för utveckling att gestalta sig i samband med denna process och hur kommer ansvarsfördelningen att se ut?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(27 juni 2000)

Kommissionen undersöker för närvarande en handlingsplan i syfte att utarbeta och förhandla om regionala ekonomiska partnerskapsavtal.

Utan att föregripa resultaten från kommissionens förhandlingar är det uppenbart att utarbetandet av och förhandlingarna om dessa avtal kommer att kräva ett nära samarbete mellan relevanta tjänster inom kommissionen, särskilt mellan generaldirektoratet för handel och generaldirektoratet för bistånd. Det är kommissionens fasta förvissning att handelssamarbetet och utvecklingssamarbetet i enlighet med vad som fastställs i partnerskapsavtalet mellan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) och kommissionen måste länkas samman och understödja varandra, så att det kan skapas så gynnsamma förutsättningar som möjligt för AVS-staterna att anpassa sig till de nya förhållandena för handel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2869/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Fiske i Stilla havet utanför Sydamerikas kust i vatten som ligger utan för den maritima zonen på 200 sjömil

Vilken kommer kommissionens hållning att vara när det gäller meddelandet från Ecuadors utrikesminister Heinz Möller, medlem av det ständiga utskottet för Södra Stilla havet som bildats mellan Chile, Colombia, Ecuador och Peru, om att dessa länder skärper villkoren för fiske utanför den maritima zonen på 200 sjömil som tillhör dem? Denna situation skulle rent konkret kunna påverka gemenskapsintressena, särskilt fartygen i den galiciska flottan som för närvarande fiskar svärdfisk i dessa vatten.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 oktober 2000)

Kommissionen har nyligen underrättats om det så kallade Galapagos-avtalet mellan Chile, Colombia, Ecuador och Peru och fått tillgång till avtalstexten, som nu granskas närmare.

Redan en första genomgång av texten visar på ett antal bestämmelser som torde strida mot gemenskapens tolkning av havsrätten, och avtalstexten skulle därför vara mycket svår för gemenskapen att godkänna.

Avtalet innebär dessutom i sin nuvarande form att ansvarsområdet för den befintliga organisationen IATTC (Interamerikanska kommissionen för tropisk tonfisk) överlappas. IATTC har ansvarat för förvaltningen av tropisk tonfisk i östra Stilla havet i 50 år. Kommissionen anser inte att denna överlappning av ansvarsområden är motiverad, eftersom IATTC redan är en fullt fungerande organisation som på ett adekvat sätt sköter förvaltningen av alla bestånd av långvandrande fiskarter i östra Stilla havet.

Vidare har gemenskapen alltid försvarat öppenhet när det gäller multilaterala avtal och åtaganden inom fiskeriområdet. Detta avtal, som endast fyra kuststater har förhandlat fram och som utesluter alla andra potentiella intressenter, strider klart mot den öppenhet som ett initiativ av det här slaget kräver, och avtalet ger därför anledning till oro.

Kommissionen behandlar ärendet och kommer på grundval av den slutliga analysen av texten att besluta om möjliga reaktioner att förmedla till berörda länder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2966/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) och Mariotto Segni (UEN) till kommissionen

(20 september 2000)

Ämne: Regionerna Sicilien och Sardinien efter år 2006

Enligt kommissionens prognoser kommer regionerna Sicilien och Sardinien att vid utgången av programperioden för strukturfonderna 20002006 inte längre att tillhöra området för mål I.

Denna prognos grundas på att länder i Centraleuropa mycket sannolikt kommer att anslutas till Europeiska unionen.

Att de båda öarna inte längre kommer att tillhöra området för mål I utgör ett kraftigt ekonomiskt handikapp.

Vilka strategier anser kommissionen sig vara tvungen att följa för att garantera sammanhållningen i områden för mål I, i synnerhet perifera områden och öområden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2955/00 och E-2966/00 ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(7 november 2000)

Under januari månad 2001 kommer kommissionen att anta en andra rapport om ekonomisk och social sammanhållning som kommer att läggas fram för parlamentet enligt artikel 159 (f.d. artikel 130b) i EG-fördraget.

I rapporten kommer man att ta upp regionernas situation och utveckling i samband med en utvidgad union, utvärdera gemenskapspolitikens inverkan på sammanhållningen och föreslå riktlinjer för sammanhållningspolitiken efter 2006.

Kommissionen önskar att denna andra rapport blir utgångspunkten för en bred debatt om sammanhållningspolitikens framtid. Kommissionen kommer därför att i maj 2001 arrangera ett forum till vilket både parlamentets ledamöter och alla som sysslar med regionalpolitisk utveckling i medlemsstaterna samt i kandidatländerna kommer att inbjudas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2226/00

från Sebastiano Musumeci (UEN) till kommissionen

(3 juli 2000)

Ämne: Naturparken vid Etna

För över tio år sedan inrättade de sicilianska myndigheterna naturparken runt Etna, som omfattar ett tjugotal kommuner. Detta beslut fattades utan att något samråd hade hållits med den berörda befolkningen. Kan kommissionen tala om huruvida det förfarande som antagits strider mot gemenskapsbestämmelserna om att involvera den befolkning som berörs när naturområden löses in?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Det finns ingen gemenskapslagstiftning om att allmänheten måste höras innan en kompetent myndighet inrättar naturparker. Mot bakgrund av ovanstående går det inte att urskilja något brott mot gemenskapslagstiftningen i den situation frågeställaren nämner.

Mer i allmänhet stöder emellertid kommissionen att allmänheten deltar när beslut fattas om miljön, vilket framgick tydligt i samband med lagförslag som lades fram nyligen, som direktivet om bedömning av inverkan på miljön(1) och direktivet om strategisk bedömning av miljöpåverkan(2). Dessutom har gemenskapen undertecknat Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocessen och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Konventionen kommer att ratificeras så snart det är juridiskt möjligt.

(1) Rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (EGT L 73, 14.3.1997).

(2) Kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan (gemensam ståndpunkt av den 30 mars 2000, EGT C 137, 16.5.2000).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2850/00

från Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Situationen i turkiska fängelser

Känner kommissionen till situationen för fångarna i Bucas fängelse och ödet som drabbat Ali Aslan som befinner sig i ett mycket kritiskt tillstånd sedan han torterats svårt av polisen?

Vilka av Köpenhamnskriterierna har Turkiet enligt kommissionens uppfattning hittills uppfyllt?

Hur bedömer kommissionen i det avseendet situationen i turkiska fängelser?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(26 september 2000)

Kommissionen är medveten om den senaste händelseutvecklingen i de turkiska fängelserna och är djupt oroad över allvaret i de uppgifter som framkommit. När det gäller det specifika fall som parlamentsledamoten nämner har kommissionen fått ta del av följande information.

Den 26 juli 2000 inledde säkerhetsstyrkor en större aktion i Bergama-fängelset efter att ha upptäckt en tunnel. De våldsamma sammandrabbningar som uppstod mellan säkerhetsstyrkorna och fångarna varade i fyra dagar. Oroligheterna upphörde i och med att 77 häktade och åtalade personer (ej inbegripet personer som häktats eller åtalats i samband med mål beträffande PKK, det kurdiska arbetarpartiet) överfördes till Buca-fängelset. Fångarna hävdade att de hade blivit illa behandlade och misshandlade under överföringen och efter att de hade anlänt till Buca-fängelset. Enligt en rapport sammanställd av advokatsamfundet i Izmir fanns spår av misshandel på huvudet och kroppen på flera av fångarna, inklusive Ali Aslan som ledamoten nämner i sin fråga. Tre av fångarna skall ha blivit utsatta för svårare misshandel än de övriga och en av dem fick käkbenet brutet. Det turkiska förbundet för mänskliga rättigheter har också bekräftat att hälsotillståndet för sju av fångarna (inklusive Ali Aslan) var mycket allvarligt. Det har hittills inte gjorts något officiellt uttalande eller inletts någon undersökning till följd av dessa händelser.

Vad beträffar anslutningsvillkoren bekräftade kommissionen i sin återkommande rapport 1999 att Turkiet inte uppfyller de s.k. politiska Köpenhamnskriterierna.

Förhållandena i fängelserna är fortfarande oroande och allvarliga problem kvarstår, såsom överbefolkning och brist på medicinsk vård, våldsamma sammandrabbningar mellan fångar och säkerhetsstyrkor, uppror och gisslansituationer. Det kan dock noteras att myndigheterna håller på att inleda en reform av hela fängelsesystemet.

En delegation från Europarådets kommitté för förhindrande av tortyr och omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning besökte Turkiet under nio dagar i juli 2000. Ett av huvudsyftena med besöket var att granska de turkiska myndigheternas åtgärder för att begränsa cellstorleken och särskilt det s.k. F-typprojektet. Delegationen undersökte också behandlingen av de personer som av polisen berövats sin frihet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2922/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(19 september 2000)

Ämne: Dödande av delfiner

Är kommissionen bekymrad över det stora antal delfiner som dör och utsätts för lidande då de fastnar i fiskenät och varför valde kommissionen att inte närvara vid Ascobans' (Överenskommelsen om skydd för småvalar i Östersjön och Nordsjön) tredje möte som ägde rum i Bristol den 28 juli och vid vilket företrädarna för åtta nordeuropeiska stater kom överens om att sända ett skarpt meddelande till kommissionen med en uppmaning till den om att införa åtgärder för att minska den årliga dödssiffran vid dess aktuella översyn av den gemensamma fiskeripolitiken?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2791/00 och E-2922/00 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(10 oktober 2000)

Kommissionen oroas av mängden valdjur och andra bifångster i samband med fiske. Därför välkomnar kommissionen de insatser som görs av parterna till överenskommelsen om skydd för småvalar i Östersjön och Nordsjön (Ascobans) för att minska fiskets bifångster av valdjur. Kommissionen hoppas att medlemsstaterna kommer att fortsätta sina ansträngningar på rådsnivå inom gemenskapen.

På grund av den stora arbetsbelastningen när det gäller naturskydd och otillräckliga resurser var kommissionen tvungen att tacka nej till inbjudan att delta som observatör vid den senaste Ascobanskonferensen i Bristol.

Även om gemenskapen inte är en part till Ascobansöverenskommelsen är delfiner och tumlare skyddade inom ramen för rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(1). Enligt artikel 12 skall medlemstaterna införa ett strikt skyddsystem i det naturliga utbredningsområdet för dessa djurarter med förbud mot att avsiktligt fånga eller störa dessa arter. Medlemsstaterna skall också införa ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande av dessa arter.

Kommissionen påminde nyligen medlemsstaterna om deras förpliktelser under det senaste mötet med kommittén enligt direktivet om livsmiljöer.

(1) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2479/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(24 juli 2000)

Ämne: Märkning av livsmedel med tanke på nötallergi

För närvarande används symboler för att märka livsmedel och göra det möjligt för allmänheten att välja vilken produkt de köper. Vilken produkt man köper kan bero på personligt val (d.v.s. passar veganer) eller hälsoskäl (d.v.s. glutenfritt). Symbolerna är tillräckligt tydliga så att alla skall se dem och de garanterar att produkten enbart innehåller de rätta ingredienserna.

Skulle kommissionen kunna ange om det finns några förslag på att utvidga dessa åtgärder till att också omfatta en symbol som visar att en produkt är hundraprocentigt nötfri, eftersom en felaktig livsmedelsmärkning kan vara livshotande för de EU-medborgare som lider av nötallergi?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(29 september 2000)

Kommissionen anser att man i så stor utsträckning som möjligt skall hjälpa personer med allergier genom att ge dem noggrannare information om olika produkters sammansättning. Detta skulle dessutom betyda att konsumenter rent allmänt får bättre information om produkters sammansättning, samtidigt som man ser till att de konsumenter som av hälsoskäl eller etiska orsaker måste eller vill undvika vissa ingredienser får den information de behöver.

I vitboken om livsmedelssäkerhet(1) meddelade kommissionen att man har för avsikt att lägga fram ett förslag till ny ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(2) (tidigare rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978(3)). Ändringen skulle innebära att man hädanefter är tvungen att ange samtliga beståndsdelar i sammansatta ingredienser om de utgör minst 25 % av den slutliga produkten. Kommissionen tänker vidare ändra gemenskapslagstiftningen för att se till att livsmedel och ingredienser som vetenskapligt har påvisats vara allergiframkallande systematiskt anges på etiketter.

(1) KOM(1999) 719 slutlig.

(2) EGT L 109, 6.5.2000.

(3) EGT L 33, 8.2.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2003/00

från Daniela Raschhofer (NI) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: Sanktioner mot Österrike

Tjänstgörande ordförande i rådet Francesco Seixas da Costa konstaterade i parlamentet vid en diskussion om rapporterna om människorättsfrågor inom EU den 15 mars 2000 att Österrike fram tills då skött de förpliktelser som hör samman med ett EU-medlemsskap. Han sade vidare att detta berör var och en av oss personligen och att det sålunda inte var fråga om någon inblandning i inre angelägenheter, om EU-medlemsstaterna inte enbart reagerade bilateralt på regeringsbildningen i Österrike.

Den portugisiska rådsordföranden Guterres påpekade på en kongress som de nederländska socialisterna anordnade den 27 maj 2000 att han var stolt över sanktionerna och att sanktionerna endast kunde om samtliga fjorton medlemsstater samtyckte.

Kommissionens ordförande Romano Prodi sade i en intervju för den italienska tidningen La Republicca den 24 maj 2000 att brott mot de mänskliga rättigheterna inte kommer att tolereras och betonade att Österrike fram tills då inte brutit mot något.

1. Hur motiverar rådet, mot bakgrund av den portugisiska rådsordförandens uttalande, sin ståndpunkt att det vid sanktionerna mot Österrike är fråga om bilaterala åtgärder och inte om EU-åtgärder?

2. Anser rådet att rådsordföranden Guterres uttalande att han är stolt över sanktionerna strider mot EU-fördragen, framför allt solidaritetsprincipen i artikel 1 i EU-fördraget och principen om att vara gemenskapen trogen i artikel 10 i EG-fördraget?

3. Kommissionen, som är fördragens vakthund, håller ett vaksamt öga på alla medlemsstater. Enligt egna uppgifter följer kommissionen mycket noggrant händelserna i Österrike sedan FPÖ kom med i regeringen. Hur motiverar rådet att sanktionerna mot Österrike fortsätter, trots att kommissionen konstaterat att Österrike inte brutit mot något och Seixas da Costa redan konstaterade samma sak i mitten på mars?

Svar

(10 november 2000)

De åtgärder som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till finns i ett uttalande från Portugals premiärminister på fjorton medlemsstaters regeringars vägnar. Detta uttalande är inte bindande för rådet.

Rådet har inte tagit ställning i frågan och kan därför inte svara på någon av den ärade parlamentsledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2667/00

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Strategi för att bekämpa legionellabakterien

Nederländerna drabbades i mars 1999 av en omfattande legionellaepidemi. Även i Kapellen i Belgien avled personer i sviterna av legionärssjukan.

1. Vilka förebyggande åtgärder har vidtagits i EU:s medlemsländer för att förebygga legionellasmitta?

2. Kan kommissionen klarlägga i vilken grad dessa åtgärder skyddar folkhälsan?

3. Vilken är kommissionens ståndpunkt när det gäller en harmoniserad europeisk politik för att bekämpa legionella? Vilken roll anser kommissionen att den själv och den nuvarande nederländska politiken kan spela i detta sammanhang?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(4 oktober 2000)

1. och 2. Med anledning av de utbrott av legionella som parlamentsledamoten påtalar har de flesta medlemsstaterna nu omprövat sina insatser för förebyggande och bekämpning av legionella inom sina territorier eller vidtagit nya eller anpassade åtgärder. Åtgärderna varierar från vägledning till direkt lagstiftning beroende på vilka grupper som avses och vilken typ av bekämpningsåtgärder som behövs. För att säkerställa en hög nivå på folkhälsoskyddet försöker man anpassa medlemsstaternas och kommissionens politik med ledning av den information som man har fått i samband med de nya epidemierna.

Det är medlemsstaterna som ansvarar för genomförandet av nationella åtgärder som syftar till att skydda folkhälsan. Eftersom legionellaepidemier av den här typen uppträder sporadiskt, kommer det att dröja lång tid innan man kan utvärdera åtgärdernas verkan.

3. Enligt Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen(1) är medlemsstaterna redan idag skyldiga att anmäla utbrott av smittsamma sjukdomar och att, på grundval av de upplysningar de har tillgång till genom gemenskapsnätverket, i samverkan med kommissionen samråda med varandra i syfte att samordna sina insatser. Kommissionen har i många år stött övervakningen av sjukdomsfall med koppling till resor och kluster eller utbrott av legionella inom EU för att ge medlemsstaterna snabb information så att de kan sätta in åtgärder för bekämpning och förebyggande. Man kommer att göra det i fortsättningen.

Kommissionen samarbetar också med experter från medlemsstaterna när det gäller förebyggande och bekämpning av legionella, och kommer mot denna bakgrund att överväga om ytterligare åtgärder behöver vidtas på EU-nivå.

(1) EGT L 268, 3.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3415/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: EU: medlemsländer och den internationella konventionen för skydd av EU:s medel

Senan fem år föreligger en internationell konvention för skydd av EU:s medel. Den hade i januari 2000 bara godkänts av fem av de femton medlemsländerna: Sverige, Österrike, Finland, Tyskland och Storbritannien.

Har fler länder nu skrivit under konventionen och vad gör kommissionen för att driva på fler länder att godkänna konventionen?

Är inte en lämplig åtgärd att besluta att länder som inte skriver under konventionen därmed inte heller kan ta ansvar för att EU-bidragen förvaltas på rätt sätt och att utbetalningar till dessa länder därför bör inställas till dess konventionen godkänts av länderna i fråga?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(1 december 2000)

För det första vill kommissionen framhålla att medlemsstaterna håller på att ratificera inte bara konventionen om skyddet av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen(1) utan även dess protokoll(2) och konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i.(3)

Förutom Tyskland, Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien som ledamoten nämner har nu även Grekland, Spanien och Frankrike underrättat rådet om att konventionen om skyddet av gemenskapernas finansiella intressen ratificerats.

Kommissionen har upprepade gånger erinrat medlemsstaterna om behovet av att instrumenten ratificeras och införlivas med nationell rätt. Medlemsstaternas insatser i kampen mot bedrägerier, penningtvätt, korruption och annan brottslig verksamhet som skadar gemenskapernas finansiella intressen bör dock även bedömas med utgångspunkt i övriga nationella åtgärder, i synnerhet kontrollåtgärder.

Eftersom de ovannämnda instrumenten ännu inte ratificerats av alla medlemsstater vill kommissionen enligt arbetsprogrammet redan nu ersätta dem med ett lagstiftningsinitiativ för att skärpa den rättsliga ramen för skyddet av gemenskapens finansiella intressen.

(1) EGT C 316, 27.11.1995.

(2) EGT C 313, 23.10.1996, EGT C 151, 20.5.1997 och EGT C 221, 19.7.1997.

(3) EGT C 195, 25.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2906/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(14 september 2000)

Ämne: Anslutningsförhandlingar

1. Finns det eller har det historiskt sett funnits något folk i Europeiska unionen som man har hävdat tillhört EU, men som i praktiken aldrig haft någon demokratisk representation inom institutionerna?

2. Skulle det innebära att man skapade ett prejudikat om Republiken Cypern blev medlem av Europeiska unionen samtidigt som den hävdade ett konstitutionellt mandat över hela ön och Turkiska republiken norra Cypern fortsatte att deklarera sitt oberoende?

3. Finns det några bestämmelser i Europeiska unionens fördrag som skulle kräva att enskilda individer rådfrågas direkt eller företräds på annat sätt av sina direktvalda företrädare i syfte att ta reda på deras åsikter innan det hävdas att de utgör en del av EU?

4. Vilken status har Gibraltar i detta avseende?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(18 oktober 2000)

1. och 2. Kommissionen vill poängtera att det inte finns något tidigare fall i unionens historia där ett folk inte har haft demokratisk representation. Detta uttalande är dock inte något beslut om huruvida Turkiska republiken norra Cypern ger demokratisk representation eller ej.

3. och 4. EG-fördraget innehåller inte något direkt krav på att individer eller deras valda representanter måste rådfrågas. Detta ämne är ett konstitutionellt ärende för medlemsstaterna.