ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3733/02

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(19 december 2002)

Ämne: Inspektioner på ort och ställe av genetiskt modifierade grödor

Skulle kommissionen kunna ange hur många inspektioner av genetiskt modifierade grödor som inspektörerna gjort på ort och ställe i de medlemsstater där man tillåtit försöksodling av genetiskt modifierade grödor?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(20 februari 2003)

Utsättning i experimentsyfte av genetiskt modifierade organismer, inbegripet genetiskt modifierade grödor, ingår i del B i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG av den 12 mars 2001 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön(1), som gällde från och med den 17 oktober 2002. Hittills har ingen utsättning i experimentsyfte genomförts inom ramen för detta direktiv.

Direktiv 2001/18/EG ersätter rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990(2), som på liknande sätt innehöll bestämmelser om utsättning i experimentsyfte av genetiskt modifierade organismer, inbegripet genetiskt modifierade grödor, i del B. Ungefär 1 700 utsättningar i experimentsyfte genomfördes enligt direktiv 90/220/EEG från och med när den började tillämpas i oktober 1991 till och med den 17 oktober 2002. Sammanfattningar av uppgifterna för dessa utsättningar finns tillgängliga på webbplatsen för kommissionens Gemensamma forskningscenter. GFC:s rapport (sammanställd av Institutet för tekniska framtidsstudier i Sevilla) om Översyn av genetiskt modifierade organismer i forskning och under utveckling i Europa innehåller en samlad bild av experiment i gemenskapen (november 2002).

Enligt direktiv 90/220/EEG var det myndigheten i den medlemsstat där en utsättning i experimentsyfte skulle ske som undersökte ansökan och beviljade tillstånd för sådan utsättning. Detta förfarande gäller även fortsättningsvis enligt direktiv 2001/18/EG.

Enligt artikel 4 i direktiv 90/220/EEG skulle medlemsstaterna säkerställa att den behöriga myndigheten genomförde inspektioner och vidtog andra kontrollåtgärder som behövdes för att säkerställa att direktivet följdes. Detta återspeglas också på liknande sätt i direktiv 2001/18/EG.

Det är följaktligen de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna som inspekterar experioment med genmodifierade grödor och har hand om relevanta uppgifter. Sådana inspektioner genomförs inte på gemenskapsnivå.

(1) EGT L 106, 17.4.2001.

(2) EGT L 117, 8.5.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3323/02

från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen

(25 november 2002)

Ämne: EU:s behörighet

Kan Europeiska unionen, när det är fråga om utvecklingspolitik, förverkliga eller stödja, det vill säga även finansiellt understöda genomförandet av verksamhet som drivs av organisationer som verkar i länder utanför EU och som avser ämnesområden där EU saknar rättslig behörighet?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(29 januari 2003)

Bestämmelser om gemenskapens behörighet på området utvecklingspolitik finns i avdelning XX i EG-fördraget (artiklarna 177-181). Politiken genomförs i enlighet med de bestämmelserna.

Alla åtgärder som gemenskapen vidtar på området utvecklingssamarbete måste vara förenliga med de mål som anges i artikel 177 i EG-fördraget. I EG-domstolens dom i mål C-268/94 (Portugal mot rådet, Rättsfallssamling 1996 s. I-6177) anges dock följande: I ett avtal [om utvecklingssamarbete] som har slutits mellan gemenskapen och ett tredje land, och som har antagits med stöd av artikel 130y [nuvarande artikel 181], kan bestämmelser inom särskilda områden föreskrivas utan att det blir nödvändigt att använda andra rättsliga grunder eller att medlemsstaterna medverkar då avtalet sluts, i den mån avtalets syfte är att uppnå de mål som anges i artikel 130u.1 [nuvarande artikel 177.1] och på villkor att de klausuler som rör särskilda områden inte medför skyldigheter av en sådan omfattning inom de områden som avses att skyldigheterna i själva verket kommer att utgöra mål som skiljer sig från dem som avser utvecklingssamarbetet. I domen anges även följande: Endast det faktum att bestämmelser som innehåller föreskrifter om samarbete inom ett särskilt område ingår i sagda avtal utgör följaktligen inte nödvändigtvis ett generellt bemyndigande av sådan art att gemenskapen beviljas behörighet för varje form av samarbetsåtgärd inom området. Det inverkar därför inte på kompetensfördelningen mellan gemenskapen och medlemsstaterna eller på den rättsliga grunden för rättsakter som gemenskapen antar för att genomföra samarbetet inom området i fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2554/02

från Catherine Stihler (PSE) till kommissionen

(12 september 2002)

Ämne: Maltas anslutning till EU och direktivet om vilda fåglar

Med anledning av en rapport som nyligen offentliggjordes i maltesisk press angående möjliga undantag från direktivet om vilda fåglar för Malta när landet ansluts till EU, särskilt i fråga om vårjakten och fångstmetoder, undrar jag om kommissionen kan bekräfta att denna rapport är ren och skär spekulation och att Malta inte kommer att beviljas någon övergångsperiod eller några undantag vad gäller genomförandet av detta direktiv?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(11 november 2002)

Genomförandet av direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) har förhandlats fram inom ramen för anslutningsförhandlingarna med Malta om miljökapitlet. När det gäller de särskilda aspekterna av vårjakten har Malta förbundit sig att från och med anslutningen till fullo genomföra relevanta delar i direktivet. Enligt artikel 9 i direktivet medges undantag endast på vissa mycket stränga villkor. Om Malta önskar tillåta vårjakt till exempel av turturduvor och vaktel, måste landet se till att alla villkor i artikel 9 är uppfyllda och att all tillåten jakt sker under strängt kontrollerade förhållanden och endast i litet antal. Kommissionen skall övervaka tillämpningen av artikel 9 och Malta har förbundit sig att i de fall den väljer att använda sig av denna artikel årligen underrätta kommissionen om den planerade tillämpningen av artikeln.

Följaktligen kan fågeljakt på Malta från och med anslutningen endast ske inom de gränser som anges i direktivet, och Malta har inte beviljats någon övergångsperiod i detta hänseende.

När det gäller fångstmetoder har Malta förhandlat fram en övergångsperiod på fem år (till och med den 31 december 2008), vilken godkänts av rådet, i syfte att tillåta fångst av sju finkarter med traditionella nät, s.k. dragnät på de maltesiska öarna, uteslutande för att hålla dem i fångenskap och göra det möjligt att inrätta ett fungerande uppfödningssystem. Under denna period måste Malta genomföra en rad åtgärder, enligt en överenskommen tidsplan, i syfte att se till att de bestämmelser som sammanhänger med direktivet genomförs till fullo före den 31 december 2008. Dessa åtgärder omfattar inrättandet av en maltesisk ornitologisk kommitté före den 31 december 2002, räkning av alla fångstplatser före den 31 december 2003 och införandet av ett program för fångst- och uppfödningsfrågor senast den 30 juni 2005. EU förväntar sig att dessa åtgärder kommer att leda till en väsentlig minskning av antalet fångade fåglar under övergångsperioden.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2417/02

från Margrietus van den Berg (PSE) till kommissionen

(14 augusti 2002)

Ämne: President Robert Mugabes blockering av internationell livsmedelshjälp till delar av Zimbabwes befolkning

För närvarande riskerar miljontals människor i Zimbabwe att dö av svält. Stor livsmedelsbrist har uppstått genom att vita jordbrukare har fråntagits mark, i kombination med torka och frysta livsmedelspriser. Enligt reportage av BBC och vittnesmål från olika hjälporganisationer hindrar president Mugabe internationell livsmedelshjälp till vissa områden om befolkningen där inte tillhör hans eget parti.

Kan kommissionen meddela om denna information är riktig?

Om så är fallet, vilka åtgärder vidtar kommissionen eller tänker kommissionen vidta för att få slut på denna blockering av den internationella livsmedelshjälpen?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(24 september 2002)

Kommissionen är medveten om risken för partisk livsmedelsdistribution från den zimbabwiska regeringens sida.

Det finns trovärdiga rapporter om en betydande politisering vad gäller försäljning och distribution av livsmedel som tillhör den zimbabwiska staten.

Vad beträffar det internationella livsmedelsbiståndet rapporterar Världslivsmedelsprogrammet (World Food Programme, WFP), genom vilket större delen av gemenskapens livsmedelsbistånd levereras, att lokala samfund i hög utsträckning deltar i arbetet med att upprätta förteckningar över utsatta grupper och distribuera livsmedel, så detta är alltså inte något som de lokala myndigheterna och ledarna har monopol på. WFP:s undersökningar av klagomål har visat att problemen snarare hänger samman med bristande information och bristande kännedom om urvalskriterierna än med politisering. I flera fall har dock icke-statliga organisationer (NGO) i samband med livsmedelsdistribution utsatts för hotelser från s.k. krigsveteraner.

Kommissionen har alltid hävdat att livsmedelsbiståndet under inga omständigheter får användas som ett politiskt redskap och att det skall tillhandahållas uteslutande på grundval av humanitära behov, utan villkor. Kommissionen hävdar därför bestämt att livsmedelsbiståndsarbetet i Zimbabwe skall styras av tydliga målinriktnings- och övervakningskriterier och rådgör med sina partner i syfte att förstärka övervakningskapaciteten på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3493/02

från Colette Flesch (ELDR) till kommissionen

(9 december 2002)

Ämne: Omplacering till Bryssel av två tjänstemän vid kommissionens representation i Paris

Angående kommissionens informationsverksamhet i Frankrike har det i pressen skrivits om misstankar riktade mot generaldirektoratet för press och kommunikation som skulle ha begått oegentligheter när det gäller bidrag. Misstankarna har lett till att OLAF påbörjat en undersökning och att två tjänstemän vid kommissionens representation i Paris har förflyttats till Bryssel.

Kan kommissionen förmedla ytterligare upplysningar i detta ärende?

Kan kommissionen ge en förklaring till sitt meddelande För att undvika varje misstanke om intressekonflikt och i avdelningens intresse har det beslutats att två tjänstemän vid kommissionens representation i Paris skall förflyttas till Bryssel?

Kan kommissionen, med tanke på att de två tjänstemännens namn har publicerats i tidningarna, ge full garanti för att de kommer att behandlas om oskyldiga innan bevis om motsatsen läggs fram och vilka är i så fall dessa garantier?

Kan kommissionen redogöra för det eventuella sambandet mellan den undersökning OLAF inlett och nätverket Sammanslutningen av Europahus?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(31 januari 2003)

Med hänsyn till den pågående utredning som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) och förtroligheten hos de uppgifter som framkommer i de sammanhang som anges i förordning (EG) nr 1073/1999(1) kan kommissionen i nuläget inte lämna några närmare upplysningar i detta ärende.

När det gäller besluten om omplacering inom samma generaldirektorat av två tjänstemän från kommissionens representationskontor i Paris bör erinras om att det rörde sig om säkerhetsåtgärder i syfte att garantera en väl fungerande utredning på plats under bästa möjliga förutsättningar. Besluten påverkar inte på något sätt principen om att de berörda personerna anses vara oskyldiga innan bevis om motsatsen läggs fram.

När det gäller publiceringen av tjänstemännens namn i pressen kan kommissionen endast påminna om att den inte vid någon tidpunkt har uppgett namnen på de personer som är föremål för utredning.

Den 19 december 2002 meddelade kommissionen att en hävning av de nämnda säkerhetsåtgärderna inte längre medförde några operativa hinder för OLAF-utredningen.

OLAF:s utredning fortsätter.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), EGT L 136, 31.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3466/02

från Eluned Morgan (PSE) till kommissionen

(6 december 2002)

Ämne: Vänorter

Vad gör kommissionen för att rätta till de problem som kandidater för vänortsstöd konfronteras med på grund av den orimligt korta tiden mellan ansökan och perioden som stödet gäller?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(20 januari 2003)

Kommissionen fäster mycket stor vikt vid vänorter och kommer att bibehålla och även i framtiden förbättra stödet till denna verksamhet.

Efter samråd med de nationella och regionala företrädarna för vänortsrörelsen infördes med deras samtycke i november 2000 ett nytt system för förvaltning av bidragen omfattande en årlig inbjudan att lämna förslag uppdelad på olika omgångar. Det nya systemet innebar kraftiga förändringar i driften av vänortsverksamheten, vilket förståeligt nog fordrade en period av anpassning för bidragsmottagarna.

Systemet var avsett som ett övergångssystem, och en översyn utfördes av kommissionen i nära samarbete med företrädarna för vänortsrörelsen och för Europaparlamentets kulturutskott. Utifrån översynen infördes ett förenklat system för 2002. Erfarenheterna under 2002 var uppmuntrande, och bidragsmottagarna var på det hela taget tillfredsställda. Vid inbjudan att lämna förslag under 2003 prioriterades därför kontinuitet i syfte att behålla de viktigaste delarna av det aktuella systemet oförändrade.

Under de olika samråden betonade företrädarna för vänortsrörelsen upprepade gånger att tidsrymden mellan sista ansökningsdatum och verksamhetsfasens inledning inte bör vara alltför lång med hänsyn till praxis på området. Man vet emellertid av erfarenhet att ett av problemen med det innevarande systemet är att beskedet om kommissionens beslut att bevilja bidrag når mottagarna på ett relativt sent stadium. Därför utökades tidsrymden för 2003 med en månad.

Kommissionen kommer även i framtiden att föra en nära dialog med de berörda parterna på vänortsområdet i syftet att bedöma och förbättra systemets funktion. Frågan om en passande tidsrymd kommer att tas upp igen i samband med utarbetandet av kommande års inbjudan att lämna förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3740/02

från Gabriele Stauner (PPE-DE) till kommissionen

(19 december 2002)

Ämne: Årsredovisningen för budgetåret 2001

I Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1) offentliggjorde kommissionen Europeiska gemenskapernas årsredovisning för verksamheten under budgetåret 2001 (konsoliderade rapporter om genomförandet av budgeten och konsoliderade årsredovisningar).

Kan kommissionen sända mig en förteckning över samtliga ändringar som gjorts i den årsredovisning som nu offentliggjordes jämfört med den version som överlämnades till parlamentet den 30 april 2002?

(1) EGT C 296, 28.11.2002.

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(29 januari 2003)

Inga ändringar har gjorts. Årsredovisningen offentliggörs i EGT/EUT samma dag som årsrapporten från revisionsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2978/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(22 oktober 2002)

Ämne: Förfalskning av smör inom EU

Den 6 juli 2000 meddelade Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, OLAF, i ett pressmeddelande att man avslöjat ett nätverk som förfalskat tiotusentals ton smör 19952000 inom EU.

Den 19 mars 2001 meddelade kommissionen att den inte kan uppge namnen på de inblandade företagen. Det är inte kommissionen utan enbart OLAF som har tillgång till dessa uppgifter. Dessutom påpekade kommissionen att frågan i enlighet med medlemsstaternas bestämmelser var underkastad tystnadsplikt. Fram till dags dato har kommissionen inte ändrat åsikt. Vet kommissionen fortfarande inte namnet på de inblandade företagen? Är det därför som kommissionen ännu inte vidtagit relevanta åtgärder för att skydda gemenskapsbudgeten, konsumenterna och jordbrukarna?

När ämnar kommissionen ta reda på företagens namn och vad ämnar den göra när den får reda på dem?

Skulle kommissionen kunna vara mer specifik när den talar om tystnadsplikt och redogöra för de konkreta rättsliga orsakerna till att den inte kan få reda på de inblandade företagens namn och vidta lämpliga åtgärder?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(20 januari 2003)

Kommissionen kan upplysa parlamentsledamoten om att de aktuella gärningarna är under lagföring i två medlemsstater (Frankrike och Italien) och att lagföringen omfattas av domstolssekretess.

Domstolssekretessen gäller gentemot varje person som inte har deltagit i förundersökningen (se för Italiens del artikel 329 i straffprocesslagen och för Frankrikes del artikel 11 i straffprocesslagen).

Vad beträffar Belgien har Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) fått uppgifter från de italienska myndigheterna som ett led i byråns samordnings- och biståndsarbete. OLAF har överlämnat uppgifterna, med de italienska myndigheternas samtycke, till det belgiska utbetalningsstället, som för närvarande undersöker möjligheten att överlämna uppgifterna till rättsväsendet.

Medlemsstaterna är skyldiga att snabbt kräva tillbaka stöd som utbetalats på felaktiga grunder och som indirekt finansieras av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ). Kommissionen kommer dock att hålla sig underrättad om ärendets utveckling. Det bör nämnas att OLAF har en åklagarenhet som bland annat har till uppgift att bidra till bättre uppföljning av lagföring och andra rättsliga åtgärder.

Dessutom hänvisar kommissionen till svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2702/02(1) där vi i detalj redogör för de åtgärder som har vidtagits för att stävja det betydande problemet med oäkta jordbruksprodukter.

(1) EGT C 110 E, 8.5.2003, s. 92.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3401/02

från Marco Cappato (NI) till rådet

(29 november 2002)

Ämne: Total informationsmedvetenhet

Enligt vissa tidningsartiklar antog den amerikanska regeringen i februari en budget på 200 miljoner dollar för att inrätta två nya enheter, Information Exploitation Office och Information Awareness Office. Information Awareness Office håller framför allt på att utarbeta ett program för total informationsmedvetenhet (Total Information Awareness, TIA). Syftet med programmet är att samla in, samordna och bearbeta information för att upptäcka personer som beter sig misstänksamt och identifiera potentiella terrorister. TIA ämnar också utveckla Genoa I, ett program för att i hemlighet plocka information från alla elektroniska databaser och på andra sätt vaska fram information och samla in uppgifter på internationell nivå.

Eftersom datakommunikationen är global till sin natur skulle systemet ha direkta följder för EU:s medborgare och även påverka kommunikationen mellan dem.

Kan rådet be den amerikanska regeringen bekräfta uppgifterna? Om uppgifterna stämmer, anser inte rådet att TIA:s planerade verksamhet skulle strida mot EU-direktiven om dataskydd eller andra liknande överenskommelser mellan EU, dess medlemsstater och Förenta staterna? Vad ämnar rådet göra för att EU:s lagar och de europeiska medborgarnas rättigheter och friheter skall respekteras till fullo?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3384/02 och E-3401/02

(8 maj 2003)

Rådet kommenterar aldrig uttalanden som gjorts i pressen och betonar att information om arbetet på en prototyp för det så kallade Total Information Awareness (TIA)-systemet redan fanns tillgänglig hos öppna källor innan det nämnda uttalandet gjordes i The Washington Post den 12 november 2002.

Rådet hänvisar den ärade parlamentsledamoten till rådets uttalande i denna fråga vid Europaparlamentets plenarsammanträde den 23 oktober 2002.

Mer generellt upprätthåller rådet en ständig dialog med USA:s regering, särskilt inom ramen för den transatlantiska dialogen där ett informationsutbyte sker om frågor av ömsesidigt intresse eller om farhågor som de två parterna delar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2377/02

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2002)

Ämne: GATS

Den komplicerade karaktären hos de aktuella GATS-förhandlingarna framhäver kraven från många EU-medborgare på att Europeiska unionen och dess institutioner skall styras effektivt och på ett sätt som medger insyn. Kunde Europeiska kommissionen mot bakgrund av detta redogöra för den beslutsprocess inom EU med vars hjälp förhandlingarna förs om det allmänna tjänstehandelsavtalet och, närmare bestämt, bekräfta att Europaparlamentet och Regionkommittén har en uppgift att fylla därvidlag?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(17 september 2002)

Gemenskapen är ensam behörig när det gäller den gemensamma handelspolitiken (se artikel 133.1 i EG-fördraget). Denna bestämmelse har sitt ursprung i det faktum att gemenskapen har ansvar för de yttre följderna av upprättandet av en tullunion inom gemenskapen. I artikel 133.1 föreskrivs att gemenskapen är ensam behörig när det gäller framförallt handel med varor och sådana gränsöverskridande tjänster som inte omfattar fri rörlighet för personer och vissa mycket specifika aspekter av immateriella rättigheter. Rådet kan emellertid genom enhälligt beslut utvidga tillämpningen till att avse all handel med tjänster och immateriella rättigheter (denna utvidgade exklusiva behörighet utvidgas ytterligare genom Nicefördraget).

I sina slutsatser från 1999 fastställde rådet målen för förhandlingar om de internationella avtal som utvecklingsagendan från Doha förväntas ge upphov till. Dessa mål utgör grunden för de förhandlingar som kommissionen för i samråd med den kommitté som utsetts av rådet enligt EG-fördraget (artikel 133-kommittén). Rådet ansvarar för ingåendet av avtal. Kommissionen har däremot ansvaret för den löpande förvaltningen av handelspolitiken och för detta ändamål står den i nära kontakt med rådet genom artikel 133-kommittén som sammanträder regelbundet.

Även om parlamentet formellt sett inte deltar i utformningen av handelspolitiken enligt gällande fördrag hålls det i enlighet med ramavtalet av den 5 juli 2002 regelbundet underrättat om handelspolitiska frågor och hörs i viktiga frågor. Vissa handelsfrågor kan även falla inom ramen för avtal som fordrar parlamentets samtycke i enlighet med artikel 300.3 andra stycket.

Regionkommittén deltar inte i beslutsprocessen rörande den gemensamma handelspolitiken och har hittills inte på eget initiativ ägnat någon rapport åt handelspolitiken. Kommissionen är emellertid beredd att informera Regionkommittén om särskilda handelsfrågor, särskilt allteftersom utvecklingsagendan från Doha genomförs.