SKRIFTLIG FRÅGA E-3297/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Burhönsförbud i Sverige

I Sverige har det uppstått en debatt om huruvida Sveriges regler för att hålla höns i bur före övriga EU kan innebära ett handelshinder. Det diskuteras om Sverige skulle ha anmält de nya dispensreglerna, som infördes 1997, till kommissionen före det att de infördes. Detta skulle då ha inneburit att reglerna frystes under tre månader då de olika medlemsländerna kunde anfört synpunkter innan reglerna antogs i Sverige.

Anser kommissionen att reglerna för burhöns i Sverige är handelshinder då de skiljer sig från den övriga unionens regler och anser kommissionen att Sverige borde anmält till kommissionen sina regelförändringar vad gäller burhöns?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(28 januari 2002)

Med anledning av parlamentsledamotens fråga meddelar kommissionen att de svenska bestämmelserna från 1997 infördes medan rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1) gällde. Enligt detta direktiv, som kodifierats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34 av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(2), skall nationella förslag om tekniska föreskrifter anmälas till kommissionen. Vissa åtgärder behöver dock inte anmälas, som i de fall då medlemsstaterna ändrar sin lagstiftning i linje med bindande gemenskapslagstiftning.

I detta sammanhang definieras en teknisk föreskrift som tekniska specifikationer och andra krav, inbegripet tillämpliga administrativa bestämmelser, som är rättsligt eller faktiskt tvingande vid saluföring eller användning i en medlemsstat eller en större del därav, samt [] medlemsstaternas lagar och andra författningar som förbjuder tillverkning, import, saluföring eller användning av produkten. Enligt samma direktiv omfattar termen tekniska föreskrifter även produktionsmetoder och processer i fråga om jordbruksprodukter.

De bestämmelser angående burhönsuppfödning som Sverige antog 1997 utgör alltså vid ett första påseende en teknisk föreskrift enligt direktiv 83/189/EEG, i dess ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 94/10/EG av den 23 mars 1994(3), och borde därför ha anmälts till kommissionen. Det är dock svårt att uttala sig om Sverige borde ha anmält förbudet eller inte utan att veta exakt vad de svenska bestämmelser som nämns i frågan innehåller. Samma sak gäller de ändringar som sedan dess gjorts i förbudet.

När det gäller i vad mån de svenska bestämmelserna angående uppfödning av höns i bur utgör ett handelshinder eftersom de avviker från gällande bestämmelser i övriga medlemsstater, vill kommissionen i första hand hänvisa till gemenskapsrätten på området.

I rådets direktiv 88/166/EEG av den 7 mars 1988 om anpassning till domstolens dom i mål 131/86(5) föreskrivs endast en miniminstandard angående skyddet för värphöns. Detta lägger inga hinder ivägen för en medlemsstat att i undantagsfall totalförbjuda en viss typ av uppfödning utifrån andra ställningstaganden som kan rättfärdiga ett sådant beslut.

I artikel 13 andra stycket i rådets direktiv 1999/74 av den 19 juli 1999 om att fastställa minimnormer för skyddet av värphöns(4), varigenom direktiv 88/166/EEG upphävs och ersätts, finns för övrigt utrymme för medlemsstaterna att, inom de gränser som anges i EG-fördraget, tillämpa strängare bestämmelser för skydd av värphöns än vad som föreskrivs i direktivet.

En nationell bestämmelse av detta slag kan få återverkningar på den fria rörligheten för aktuella varor och minska effektiviteten på den inre marknaden. I de fall då det kan anses berättigat att hänvisa till i första hand djurskyddsskäl har emellertid medlemsstaterna laglig möjlighet att, under förutsättning att åtgärden inte kan klassas som godtycklig diskriminering eller reser förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna, vidta åtgärder som inskränker handeln inom gemenskapen. För att kunna bedöma hur den inre marknaden påverkas av de svenska bestämmelserna behöver dock kommissionen närmare upplysningar.

(1) EGT L 109, 26.4.1983.

(2) EGT L 204, 21.7.1998.

(3) EGT L 100, 19.4.1994.

(4) EGT L 203, 3.8.1999.

(5) EGT L 100, 19.4.1994.