ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1990/00

från Maria Sanders-ten Holte (ELDR) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Kulturbyar i Europa

Rådet beslutade 1985 på Melina Mercouris initiativ att starta projektet Europeisk kulturhuvudstad. De många kulturella evenemang som äger rum under loppet av ett år i årets europeiska kulturhuvudstad betraktas som ett sätt att för Europas medborgare medvetandegöra rikedomen i det kulturella arvet, den levande kulturella kreativiteten i Europa och de nya möjligheter som kulturellt samarbete kan erbjuda när det gäller social integration, ekonomi och sysselsättning. Kommissionen bidrar år 2000 till att finansiera detta projekt genom programmet Kultur 2000.

Flera byar har följt Köpenhamns som var europeisk kulturhuvudstad 1996 exempel och tagit initiativ till att utvidga projektet till att omfatta ett nätverk av byar i Europa som gemensamt anordnar och genomför kulturella evenemang med målet att väcka medborgarnas intresse för de europeiska byarnas kultur och kulturella mångfald.

1. Är kommissionen mot bakgrund av ovanstående information beredd att uppmärksamma liknande projekt för byarna i Europa, med tanke på att det faktiskt ofta är byarna som bevarar det kulturella arvet och står medborgarna nära?

2. Skulle kommissionen i förekommande fall vara beredd att ta över en del av finansieringen av ett årligen återkommande projekt årets kulturby?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(14 juli 2000)

Kommissionen känner till detta initiativ och var närvarande när det presenterades för parlamentet. Europas byar har en viktig kulturell roll i den europeiska integrationen, men kommissionen måste informera parlamentsledamoten om att gemenskapen bara kan stödja kulturprojekt inom ramen för existerande program och enligt dess kriterier.

Därför har valet av de städer som skall vara kulturhuvudstäder från och med nu fram till 2004 gjorts på mellanstatlig nivå av kulturministrarna församlade i rådet.

För perioden 20052019 har förfarandet och klassificeringskriterierna för kulturhuvudstäderna fastställts i Europaparlamentets och rådets beslut 1419/1999/EG av den 25 maj 1999 om att inrätta en gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2005 till 2019(1).

Vad gäller alla andra kulturprojekt är det tillåtet för kulturaktörer (i detta fall Europas byar) att presentera ett projekt inom ramen för och enligt de kriterier som fastställs i programmet Kultur 2000, som är ett enhetligt instrument för programplanering och finansiering av kulturellt samarbete.

(1) EGT L 166, 1.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2513/00

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Säkerhetsnormer för cigarettändare

Hur ställer sig kommissionen i dagens läge, ur konsument- och barnsäkerhetssynvinkel betraktat, till säkerhetsnormer för cigarettändare, särskilt med beaktande av följande: lågprisimport, flamhöjd, katalysatortändare och hållbarheten hos konstruktionen?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 oktober 2000)

När det gäller de olika säkerhetsaspekter som nämns hänvisas parlamentsledamoten till kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-1798/98 från Jessica Larive samt E-1988/98 och E-1989/98 från David Bowe(1).

Man har nu utarbetat förslag till nya och reviderade standarder, särskilt när det gäller införande av säkerhetsmekanismer för att skydda barn. Förslagen har överlämnats till de nationella standardiseringsorganen för att de skall kunna yttra sig om dem. Om de röstas igenom vid den slutliga röstningen kan de nya standarderna komma att publiceras inom 12-18 månader.

När det gäller importen av farliga lågpriständare från tredje länder vidtas olika åtgärder för att förbättra samarbetet mellan nationella myndigheter som ansvarar för produktsäkerhet och tullmyndigheter. En särskild arbetsgrupp har tillsatts som består av företrädare för näringslivet, tillsynsmyndigheter, Europeiska standardiseringskommittén (CEN) och kommissionen.

Man planerar också att vidta särskilda åtgärder inom programmet Tull 2002 för att förbättra marknadsbevakningen.

(1) EGT C 13, 20.1.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3413/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Handelsavtal mellan EU och Kina

I februari 2000 avbröts förhandlingarna mellan EU och Kina om villkoren för Kinas inträde i WTO.

Kan kommissionen redogöra för vad som har hänt i kontakter och förhandlingar mellan EU och Kina efter detta?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(28 november 2000)

De bilaterala förhandlingarna mellan gemenskapen och Kina angående villkoren för Kinas anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO) avslutades den 19 maj 2000. Den kommissionsledamot

som hade ansvaret för att leda förhandlingarna rapporterade regelbundet till den relevanta kommittéen om hur förhandlingarna framskred, även omedelbart efter det att de avslutats i maj 2000. En närmare redogörelse för resultaten kommer att skickas direkt till frågeställaren som även kan vända sig till kommisionens webbsida, där de senaste uppgifterna finns tillgängliga(1), och till parlamentets sekretariat.

(1) http://www.cc.cec:8082/comm/trade/bilateral/china/wto.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1895/00

från Jan Wiersma (PSE) till rådet

(19 juni 2000)

Ämne: Skogsbränder i kontaminerade områden i Vitryssland och Ukraina

1. Är det riktigt att skogsbränder har utbrutit i sådana områden i Vitryssland och Ukraina som kontaminerades vid Tjernobylkatastrofen?

2. Utgör dessa bränder en ökad folkhälsorisk inom och utanför dessa länder?

3. Håller Europeiska unionen på att vidta, eller har den redan vidtagit, åtgärder i samband med bränderna?

4. På vilket sätt hjälper EU till med att hantera kontamineringsriskerna i Vitryssland och Ukraina?

Svar

(20 november 2000)

Rådet känner till att skogsbränderna i maj 2000 bröt ut i skogar som är kontaminerade som en följd av Tjernobylkatastrofen.

Rådet har inte informerats om någon signifikant förhöjd radioaktivitet eller om någon förhöjd risk för folkhälsan på grund av dessa bränder. Rådet känner till att forskningsprojekt som kommissionen genomfört visat att risken är marginell för spridning av radioaktivitet som en följd av skogsbränder.

Rådet är medveten om att kommissionen håller situationen under ständig uppsikt inom ramen för flera kärnsäkerhetsprogram för Östeuropa och kommer att vidta åtgärder om så blir nödvändigt.

Rådet erinrar om att som en följd av Tjernobylkatastrofen har gemenskapen givit stöd till byggandet av ett skyddshölje för reaktorn, till en förbättrad hantering av radioaktivt avfall, till hjälp för att sanera det kontaminerade området och till installation av ett system för att övervaka radioaktivitet i luft och vattendrag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0646/00

från Michl Ebner (PPE-DE) till rådet

(13 mars 2000)

Ämne: Belgiens och Frankrikes uppförande mot Österrike

Belgien och Frankrike tar på ett demonstrativt sätt avstånd från Österrike på internationell nivå.

Belgiska och franska diplomater bojkottade den 10 februari i Wien den nya österrikiska utrikesministern Benita Ferrero-Waldners tal inför Organisationen för säkerhet och samarbete i

Europa (OSCE). Deras platser förblev tomma under hennes tal. Efter att den tjänstgörande OSSE-ordföranden Ferrero-Waldner avslutat sitt tal och lämnat rummet, återvände diplomaterna till arbetsmötet.

Under ett informellt ministermöte i Lissabon den 11 februari lämnade Belgiens och Frankrikes arbetsmarknadsministrar omedelbart rummet när deras österrikiska kollega tog till orda.

Belgien och Frankrike anstränger sig uppenbarligen intensivt för att införa en ny form av samarbete och en ny kultur i den politiska dialogen i de europeiska och internationella förbindelserna. Sin isoleringsstrategi motiverar de med att de är bekymrade över att de mänskliga rättigheterna och minoriteternas rättigheter i Österrike skulle kunna vara i fara på grund av att FPÖ (Österrikiska liberala partiet) deltar i den nya mitten-höger-regeringen i Wien.

Följande frågor uppkommer i detta sammanhang:

1. Avser rådet att hädanefter acceptera denna nya form av samarbete, närhelst det passar rådet?

2. Vid det informella mötet i rådet (arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor) i Lissabon skulle det extraordinarie EU-toppmötet i mars om sysselsättningspolitik ha förberetts. Kommer sådana viktiga politiska frågor vilket främst arbetsmarknadspolitiken är att åsidosättas i framtiden av Frankrike och Belgien så snart det ges möjlighet att, på ett sätt som väcker uppmärksamhet i massmedia, isolera en partner som hittills varit mycket pålitlig?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0645/00 och E-0646/00

(20 november 2000)

De åtgärder som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till tillkännagavs i en förklaring av den portugisiske premiärministern på fjorton medlemsstaters regeringars vägnar. Denna förklaring är inte bindande för rådet.

Rådet har inte uttalat sig i denna fråga och kan därför inte svara på de frågor som den ärade parlamentsledamoten ställer.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2828/00

från Mary Banotti (PPE-DE) till kommissionen

(4 september 2000)

Ämne: Utseende av direktörer till styrelsen i Europeiska Investeringsbanken

Kan kommissionen informera mig om sin roll när direktörer till styrelsen i Europeiska investeringsbanken skall utses?

Kan kommissionen informera mig om vilka kriterier dess representanter använder för att godkänna nya kandidater?

Är kommissionen medveten om att den nominerade irländska kandidaten är ganska omstridd?

Gäller samma riktlinjer när man utser direktörer inom EIB som inom andra gemenskapsinstitutioner, särskilt när det gäller nominering, lämplighet och yrkeserfarenhet?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(28 september 2000)

Parlamentsledamoten avser snarare ledamöterna av Europeiska investeringsbankens (EIB) direktion, inte av dess styrelse. Kommissionen känner till att den nominerade irländska kandidaten är kontroversiell. Faktum är att kandidaturen har dragits tillbaka. EIB har informerat styrelsen om all korrespondens i ärendet.

EIB är ett oberoende organ som ägs direkt av medlemsstaterna, som också tillskjuter kapitalet. Hur direktionen utses anges i artikel 13 i EIB:s stadga, som finns intagen i ett protokoll som fogats till EG-fördraget (och alltså utgör en del av EG-fördraget).

Kommissionen deltar i utnämningsprocessen i egenskap av ledamot av bankens styrelse. Enligt artikel 13.1 i bankens stadga skall styrelsen föreslå ledamöter i direktionen för bankens råd. Bankens råd, EIB:s högsta beslutande organ, består av medlemsstaternas ministrar, eftersom medlemsstaterna är bankens ägare.

Kommissionens företrädare i EIB:s styrelse har inga särskilda kriterier för att godkänna en formell kandidatur. Noteras bör dock styrelsens stadgeenliga förpliktelse (artikel 11) att se till att EIB förvaltas enligt sunda principer.

Stadgan innehåller inga särskilda kvalifikationskrav för ledamöter av direktionen, men där anges klart direktionens uppgifter (artikel 13). Av detta följer att direktionen som kollektiv betraktat måste ha den samlade kompetens som krävs för att utföra dessa uppgifter under ordförandens ledning och styrelsens överinseende. Vad beträffar nominering av kandidater innehåller EIB:s stadga inga särskilda bestämmelser och i praktiken är det medlemsstaterna i egenskap av ägare som lämnar in kandidaturer. Styrelsen avgör i sin tur huruvida den formellt skall föreslå kandidaten till bankens råd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2647/00

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Lista över farliga kemiska ämnen

1. Skulle kommissionen kunna ge en detaljerad översikt (antal, namn, användningsområde) över farliga kemiska ämnen som säljs legalt på den europeiska marknaden, och som i miljön inom sex månader inte bryts ned mer än till hälften samt som kan anrikas i levande organismer till en faktor av 5000 gånger (mätt som den biologiska koncentrationen i fisk)? Denna anrikning i levande organismer har lagts fram av de svenska myndigheterna (se http://www.hallbarasverige.gov.se).

2. Skulle kommissionen kunna ge en detaljerad översikt (antal, namn, användningsområde) över en delgrupp inom den ovannämnda gruppen farliga kemiska ämnen, nämligen den grupp av farliga kemiska ämnen som i miljön inom åtta veckor inte bryts ned mer än till hälften samt som kan anrikas i levande organismer till en faktor av 2000 gånger (mätt som den biologiska koncentrationen i fisk)?

3. Om det inte skulle vara möjligt att ge en fullständig översikt över samtliga farliga kemiska ämnen, skulle kommissionen då kunna ge en översikt över farliga kemiska ämnen av vilka det årligen säljs mer än 1000 ton på den europeiska marknaden?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 oktober 2000)

Kommissionen har uppgifter om de 2700 nya kemiska ämnen som har släppts ut på marknaden sedan 1981. En snabb genomgång gav följande resultat (av konfidentialitetsskäl kan en detaljerade förteckning över ämnena inte lämnas).

Av de nya farliga kemikalierna, är 6 % biologiskt nedbrytbara till mindre än 50 % inom 6 månader och har samtidigt en bioackumuleringsfaktor (beräknad utifrån fysikalisk-kemiska egenskaper) på mer än 5 000. De har ett brett användningsområde, särskilt som färgämnen, fotokemikalier, stabilisatorer och mellanprodukter i kemiska reaktioner. De används inom polymerindustrin, fotoindustrin och den kemiska industrin.

Av de nya farliga kemikalierna, är 10 % biologiskt nedbrytbara till mindre än 50 % inom 2 månader och har samtidigt en bioackumuleringsfaktor (beräknad utifrån fysikalisk-kemiska egenskaper) på mer än 2 000. Deras huvudsakliga användningsområde är samma som för de kemikalier som nämns ovan.

För befintliga kemikalier, vilka utgör mer än 95 % av mängden kemikalier på marknaden, har kommissinen uppgifter tillgängliga för ämnesmängder på 1 000 ton eller mer per år och tillverkare eller importör. En noggrann undersökning av biologisk nedbrytbarhet och bioackumulering pågår för tillfället och kommer att slutföras under den föärsta delen av 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3235/00

från Brice Hortefeux (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 2000)

Ämne: Ekonomiskt stöd från Mediaprogrammet till festivaler

Då rådet (kultur) höll sitt möte tisdagen den 26 september 2000 kunde det inte nå enighet om det ekonomiska stödet från programmet Media+. Avsikten med programmet är bl.a. att främja framförandet av europeiska audiovisuella verk på europeiska eller internationella festivaler. Åtgärden är en del av ett allmänt mål om att främja och förbättra tillgången till europeiska verk och program på de europeiska och internationella marknaderna.

En ökning med en miljon euro i stöd till förmån för festivalerna, med andra ord 3 miljoner euro per år, skulle göra det möjligt att göra dessa tillställningar mer europeiska (ytterligare föreställningar med europeiska filmer, en större andel europeiska verk, bättre representation av europeiska fackmän) och fler åtgärder som vidtas via nätet till förmån för de europeiska filmerna genom att allt fler filmer ansluts till det.

1. Delar kommissionen den här åsikten som ur ekonomisk synvinkel är mycket ändamålsenlig?

2. Finns det några förhoppningar om att detta belopp skulle kunna beviljas festivalerna, oberoende av vad den totala finansieringsramen för Mediaprogrammet kommer att vara?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(9 november 2000)

I kapitlet främjande i förslaget till beslutet Media plus nämns uttryckligen programmets åtgärder för festivaler, bl.a. stöd till audiovisuella festivaler som genomförs i partnerskap och där det visas en betydande del europeiska verk samt främjande av samarbetsprojekt med europeisk dimension mellan audiovisuella arrangemang som har en gemensam handlingsplan för att främja europeiska audiovisuella produktioner och spridningen av dem.

Det budgetanslag som avsatts till dessa åtgärder i förslaget till beslutet Media plus är 10 miljoner euro för programmets hela längd, dvs. en genomsnittlig ökning med 10 %15 % i förhållande till föregående år. Denna budgetbestämmelse grundas på en delsumma på 30 miljoner euro för dessa åtgärder för att främja programmet och på en total budget på 400 miljoner euro.

Kommissionens förslag till anslag grundas på särskilda uppskattningar och prognoser när det gäller de ekonomiska anslag som behövs för att genomföra olika åtgärder i programmet och på tillgängliga medel.

Slutligen kan kommissionen inte i detta skede av förhandlingarna uttala sig om de ekonomiska anslagen för programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1703/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Kontrollorganen av ekologisk mat

För Gröna Konsum i Sverige blev det ett hårt slag när EU-förordningen infördes om att all produktion av ekologisk mat som importeras till EU från tredje land ska vara underställd ett av EU godkänt kontrollorgan. För icke-EU-länder är förhållandena svåra då deras inhemska kontrollorgan inte är godkända och därmed kan inte ekologiska produkter från dessa länder saluföras som ekologisk mat inom EU. För Gröna Konsums 150 ekologiska artiklar sommaren 1999 var endast åtta producerade i länder med godkända kontrollorgan. EU:s möjligheter att godkänna kontrollorgan i icke-EU-länder anses som antingen dyra eller mycket byråkratiska. Den ekologiska maten riskerar nu att bli dyr eller kommer att försvinna från butikshyllorna. Anser inte kommissionen att det finns en berättigad oro enligt ovan? Har den internationella paraplyorganisationen IFOAM fått rätt av EU att godkänna kontrollorgan av ekologisk mat?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

En av huvudmålsättningarna med rådets förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel(1) är att skapa och främja en marknad för ekologiskt producerade varor som konsumenterna kan finna trovärdig. Endast om marknaden är trovärdig kan den ekologiska produktionen utvecklas inom EU och i de länder utanför unionen som exporterar till EU.

Det är därför som det i förordningen läggs stor vikt vid kontrollåtgärderna, dels den särskilda kontrollordningen inom EU som fastställs i artiklarna 8, 9 och 10 och i bilaga III till förordningen, dels kravet i artikel 11 på att produkter från länder utanför unionen måste ha producerats under inspektionskrav likvärdiga de som tillämpas i gemenskapen. Dessa krav följer de riktlinjer för produktion och saluföring av ekologiskt producerade varor som finns i Codex Alimentarius och är, som framgår ovan, nödvändiga för att säkra konsumenternas fortsatta förtroende för marknaden.

Enligt förordningen är det kommissionen, på grundval av den information som regeringen i tredje land överlämnat (förfarandet enligt artikel 11.1), eller myndigheterna i medlemsstaterna, på grundval av information från intresserade importörer (förfarandet enligt artikel 11.6), som skall bedöma om kontrollorganen i tredje länder är likvärdiga med gemenskapens samt godkänna dem. I förordningen fastställs emellertid att kommissionen och myndigheterna i medlemsstaterna får beakta IFOAM:s (International federation of organic agriculture movements) rapporter om ekologisk produktion i länder utanför gemenskapen, om dessa rapporter lämnas in i samband med ovan nämnda förfaranden.

Kommissionen och medlemsstaterna övervakar mycket noga importen från tredje land. En mängd olika ekologiska produkter importeras från cirka 100 tredje länder över hela världen. Kommissionen har inte intrycket att de ovan nämnda åtgärderna har lett till betydande minskningar av importen av ekologiska produkter från tredje land.

(1) EGT L 198, 22.7.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2893/00

från Francesco Speroni (TDI) till kommissionen

(6 september 2000)

Ämne: Könsdiskriminering i fråga om skyldigheter att bära vissa sorters plagg

Utgör den skyldighet som på vissa håll åläggs män att klä sig på ett visst sätt, samtidigt som kvinnor undantas därifrån, eller tvärtom, och som inte grundas på skäl hänförliga till uppgift eller funktion, könsdiskriminering som strider mot artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(6 oktober 2000)

Artikel 13 i EG-fördraget ger rådet behörighet, efter att ha hört parlamentet, att vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på flera grunder, däribland kön. Denna artikel har inte direkt effekt.

För närvarande finns det ingen gemenskapslagstiftning om diskriminering på grund av kön som använder artikel 13 i EG-fördraget som rättslig grund.

I rådets direktiv 97/80 av den 15 december 1997 om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering(1) ges dock en definition på gemenskapsnivå på indirekt diskriminering. Enligt artikel 2.2 i detta direktiv föreligger indirekt diskriminering när en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt missgynnar (på engelska: disadvantages; på italienska: colpiscono) en väsentligt större andel personer av det ena könet, såvida inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet är lämplig(t) och nödvändig(t) och kan motiveras med objektiva faktorer som inte har samband med personernas kön.

För att den diskriminering som parlamentsledamoten beskriver skall anses som diskriminering på grund av kön måste man ytterligare bevisa att den å ena sidan missgynnar och att den å andra sidan inte är lämplig, nödvändig eller kan motiveras med objektiva faktorer, t.ex. sedvanor i samhället.

(1) EGT L 14, 20.1.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2362/00

från María Rodríguez Ramos (PSE) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Riktlinjer för förhandlingarna om jordbrukskapitlet i frihandelsavtalet med Maghreb-länderna

Kommissionen har lagt fram ett förslag till riktlinjer för förhandlingarna om frihandelsavtalet med Marocko, Tunisien och Israel i rådets Maghreb-grupp. Förslaget omfattar samtliga teoretiskt möjliga avregleringsåtgärder, från höjda kvoter till lägre tariffer, samt särskilda metoder för att fastställa ingångspriser.

Brukar kommissionen be rådet om förhandlingsmandat som innebär en check in blanco för samtliga förhandlingar med tredje land, eller gör den det bara när det i huvudsak rör sig om jordbruksproduktion?

Vilka fördelar ser kommissionen i en förhandlingsstrategi som kan skapa stora förväntningar i Medelhavsländerna och därmed försvåra de kommande förhandlingarna, och som redan väckt oro bland tomatproducenterna i de södra delarna av EU?

Hur tänker kommissionen, när det gäller just tomater och med tanke på att Marocko systematiskt överskridit kvoterna för export av tomater till EU, tillämpa sina riktlinjer utan att skapa en ny kris bland producenterna i de södra delarna av EU?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Förslaget till förhandlingsdirektiv som kommissionen nyligen lade fram för rådet faller inom ramen för omförhandlingen av jordbruksprotokollen i associeringsavtalen med Marocko, Tunisien och Israel, enligt bestämmelserna i dessa avtal.

Översynen av de ömsesidiga jordbrukskoncessionerna ingår som en del av en större gradvis liberalisering av handeln med jordbruksprodukter mellan gemenskapen och dessa länder, i syfte att införa ett frihandelsområde, i enlighet med Barcelonaförklaringen som 1995 undertecknades av samtliga medlemsstater och de tolv partnerskapsländerna i Medelhavsområdet.

Enligt artikel 133 i EG-fördraget (före detta artikel 113) om handelspolitik har kommissionen för rådet lagt fram en rekommendation till rådsbeslut som ger kommissionen rätt att inleda förhandlingar med dessa länder. I detta förslag till förhandlingsmandat föreskrivs åtgärder som skulle kunna vidtas inom ramen för kommande förhandlingar, i syfte att genomföra en ömsesidig och gradvis liberalisering av handeln. I förslaget betonas också hur viktigt det är för gemenskapen att exporten av jordbruksprodukter till dessa länder ges ökat tillträde, så att bättre balans mellan ömsesidiga intressen uppnås.

När det gäller gemenskapens import av tomater från Marocko har gemenskapen för avsikt att i denna fråga uppnå ett avtal utan tvetydigheter, vilket för övrigt anges i förslaget till förhandlingsmandat, så att kommande regleringsår kan få ett korrekt förlopp.