SKRIFTLIG FRÅGA E-2603/01

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Tyska förpackningsförordningen handelshinder för dryckesimportörer

I den gällande tyska förpackningsförordningen har det fastställts en obligatorisk pant för vissa dryckesförpackningar. Pantsystemet skall tillämpas om den år 1991 fastställda genomsnittliga återvinningsgraden på 72 procent inte uppnås för dryckesförpackningarna.

Först i januari 2001 beslutade kommissionen efter år av överväganden och förundersökningar att väcka talan mot Tyskland vid EG-domstolen på grund av återvinningsgraden och den obligatoriska pant som Tyskland hotat med. Bestämmelsen utgör ett handelshinder för samtliga berörda drycker. Den obligatoriska panten står heller inte i rätt proportion till det miljöskydd som nås. Målet är att främja återvinning, men det sker till enorma, oproportionellt stora kostnader, som konsumenten i sista hand får stå för. Många undersökningar visar att målet sålunda snarare äventyras än främjas. Utan att ta hänsyn till de tvivel som funnits ända sedan 1991 mot bestämmelsen ämnar den tyska miljöministern låta den obligatoriska panten träda i kraft för returförpackningar som inte uppnått de återvinningsgrader som fastställdes 1991 (mjölk 20 procent, mineralvatten 91 procent, öl 82 procent, vin 28 procent) samt offentliggöra vilka dryckesförpackningar som inte återvinns i tillräckligt hög grad.

1. Vad tänker kommissionen göra om bestämmelsen om obligatorisk pant tas i bruk efter att uppgifterna om för låg återvinning offentliggjorts?

2. Vad tänker kommissionen göra för att garantera en fri, snabb och effektiv rörlighet för varor om de för låga återvinningsgraderna offentliggörs såsom man hotat med?

3. Vilka medel kan kommissionen använda sig av i detta fall?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(21 december 2001)

Återvinningsgraderna, som är den utlösande faktorn enligt den nuvarande tyska förpackningsförordningen, har inte offentliggjorts ännu. Det är således fortfarande oklart om, när och för vilka typer av drycker pantkravet kommer att gälla. Kommissionen kan därför inte granska ärendet i det avseendet.

Kommissionen har granskat den nuvarande tyska förpackningsförordningen ingående för att fastställa om den är förenlig med Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall(1) samt med reglerna för den inre marknaden. I mars 2001 beslutade kommissionen att väcka talan vid domstolen mot Tyskland. Anledningen var att kommissionen ansåg att det återvinningssystem som inrättats genom den tyska förpackningsförordningen är oförenligt med EG-bestämmelserna med avseende på mineralvatten som skall fyllas vid källan(2).

Kommissionen är fördragens väktare (artikel 211 (f.d. artikel 155) i EG-fördraget) och har därmed till uppgift att se till att medlemsstaterna följer gemenskapens lagstiftning. Enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget får kommissionen föra ärendet vidare till domstolen om en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt fördraget.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) Kommissionen förbehåller sig rätten att i ett senare skede överväga huruvida den tyska förpackningsförordningen från 1998 är förenlig med EG-bestämmelserna, i synnerhet med tanke på hur den är miljömässigt motiverad, och mot bakgrund av andra gemenskapskrav beträffande andra drycker än naturligt mineralvatten (t.ex. vin).