SKRIFTLIG FRÅGA E-0319/98 från Magda Aelvoet (V) till kommissionen (17 februari 1998)

Ämne: Säkerheten i området kring de stora sjöarna i Afrika

Tänker kommissionen stödja de internationella ansträngningarna att återuppliva FN:s internationella kommission (Rwanda) och utvidga dess mandat till att undersöka tillströmningen av vapen till området kring de stora sjöarna, såsom Europaparlamentet har efterlyst? Stödjer kommissionen de internationella uppmaningarna att placera ut militära observatörer från Förenta nationerna eller Afrikanska enhetsorganisationen vid viktiga start- och landningsbanor och trafikknutpunkter?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (22 april 1998)

Den internationella undersökningskommission som hade till uppgift att undersöka den illegala vapenhandeln till de tidigare regeringsstyrkorna i Rwanda i området kring de stora sjöarna, och som inrättades genom Förenta Nationernas säkerhetsråds resolution 1013 (1995), slutförde sitt arbete i slutet av 1996 och lade fram en rapport, som kompletterades med den information som Förenta Nationernas (FN) sekretariat fick från regeringarna under 1997. Vid säkerhetsrådets genomgång den 22 december 1997 förespråkade FN:s generalsekretariats särskilda sändebud för området kring de stora sjöarna, Mohamed Sahnoun, att undersökningskommissionens arbete skulle återupptas. Flera av säkerhetsrådets medlemmar stödde förslaget, och säkerhetsrådet överväger nu att återuppta kommissionens arbete. Det är säkerhetsrådet som har behörighet att besluta om att undersökningen skall återupptas och vilken geografisk omfattning den skall ha.

Vad kommissionens ståndpunkt inom ramen för gemenskapens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik beträffar, så har kommissionen vid upprepade tillfällen uttryckt oro över våldet i Rwanda och Burundi och över de olika beväpnade grupper som finns i östra delen av Demokratiska republiken Kongo. Det stämmer att vapenhandeln i viss utsträckning har bidragit till de våldsamma konflikterna i området kring de stora sjöarna. Om det inte finns något regionalt säkerhetsavtal eller något av FN infört regionalt vapenembargo skulle det dock möta stora svårigheter att genomföra en undersökning om vapenhandeln i området kring de stora sjöarna. Stora delar av vapenleveranserna till området går till regeringar, som inte omfattas av några internationella begränsningar av vapenhandeln. Dessa regeringar kommer sannolikt att opponera sig mot undersökningar som inte har stöd i internationell rätt.

Det enda vapenembargo i kraft just nu är det som införts mot de förra regeringsstyrkorna i Rwanda, men de är bara en av många beväpnade grupper i området. Det embargo som åtta länder i området kring de stora sjöarna införde mot Burundi efter statskuppen i Bujumbura i juli 1996 har inte följts av något FN-embargo. Den förpliktelse för den rwandiska regeringen att till FN:s sanktionskommitté anmäla all anskaffning av vapen och militär utrustning som infördes genom säkerhetsrådets resolution 1011 (1995) är sedan september 1996 tillfälligt upphävd.

Kommissionen stöder alla realistiska åtgärder för att stävja vapenleveranserna till området kring de stora sjöarna. Sådana åtgärder måste dock ha en laglig grund och ta hänsyn till regeringarnas lagliga rättighet att försvara sig mot väpnade uppror. Ett regionalt vapenembargo blir bara meningsfullt om det genomförs ordentligt och kombineras med ett regionalt säkerhetsavtal mellan länderna i området med ömsesidiga garantier om säkerheten vid gränserna. Eftersom det varken finns några sådana avtal eller några ansatser i den riktningen, kommer återupptagandet av undersökningskommissionens arbete eller utpostering av obervatörer från FN eller Afrikanska enhetsorganisationen vid de viktigaste landningsbanorna i området kring de stora sjöarna knappast att ha någon begränsande inverkan på vapenhandeln eller att minska det notoriska etniska och politiska våldet i området.

Det bör slutligen påpekas att folkmorden i Rwanda i stor utsträckning utfördes med macheter och hackor och andra jordbruksredskap, inte med militära vapen. Inte ens ett strikt genomfört regionalt vapenembargo skulle kunna hindra sådana utslag av etniskt våld. Detta understryker vikten av att finna långsiktiga politiska lösningar på konflikterna i området och att på alla sätt främja den nationella försoningen på alla nivåer i samhället.