ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2665/99

från Yasmine Boudjenah (GUE/NGL) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Omstrukturering av ABB ALSTOM POWER

Ledningen för koncernen ABB ALSTOM POWER, som skapades genom en fusion som genomfördes den 30 juni i år, har meddelat om omstruktureringar. Det har redan meddelats om indragningar av arbetsplatser i vissa länder där företaget verkar.

Har denna koncern och/eller de som ligger bakom denna fusion erhållit stöd av EU?

Om så är fallet, kan kommissionen precisera stödets belopp och på vilka villkor det tilldelats? Var en förutsättning för detta stöd att arbetsplatser skulle skapas? Är kommissionen beredd att kräva en återbetalning av stöden?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(10 februari 2000)

Kommissionen kommer att inhämta nödvändiga upplysningar hos de olika medlemsstaterna och därefter snarast möjligt vidarebefordra resultaten av undersökningarna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2792/99

från Ulpu Iivari (PSE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Målinriktningen av utvecklingssamarbetsprojekt avsedda att genomföras i Nicaragua

Vid utvärderingen av vissa utvecklingssamarbetsprojekt som finansieras av EU:s medlemsländer i Nicaragua har uppmärksamheten inriktats på att det inte bara varit de fattigaste medborgarna som dragit nytta av projekten utan dessutom också personer som hör till de kretsar som står regeringen närmast samt företag som ägs av dessa personer. Dessutom har projekten målinriktats på de områden där den nuvarande regeringen har sitt starkaste stöd oavsett om behovet varit större inom andra områden.

Har liknande problem framkommit också i samband med EU-finansierade projekt i Nicaragua och, om så är fallet, vad har kommissionen då gjort för att avhjälpa dem?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

Kommissionens samarbetsprojekt i Nicaragua gås noggrant igenom i syfte att på grundval av de behov som konstaterats och de uppställda målen fastställa vilka projektområden som skall prioriteras. Mottagarna av gemenskapsbiståndet är således befolkningarna i de projektområden som uppfyller projektens villkor och mål. För att säkerställa att dessa principer tillämpas korrekt och att projekten genomförs i enlighet med vad som fastställts och överenskommits tillämpar kommissionen för de större projekten ett system som kännetecknas av att europeiska experter deltar i projektledningsgrupperna, vilka ansvarar för att gemenskapsbiståndet genomförs på ett korrekt sätt. Det faktum att kommissionen har en delegation i Managua underlättar dessutom uppföljningen av verksamheten och förbättrar kontrollen på plats. Tack vare detta system har kommissionen vid flera tillfällen kunnat göra demarscher till Nicaraguas regering i syfte att säkerställa att de som undertecknats av kommissionen iakttas till fullo.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2827/99

från Ioannis Souladakis (PSE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Plundring och smuggling av värdeföremål i Kosovo

Enligt pressuppgifter ökar plundringen av minnesmärken och smugglingen av tillhörande värdeföremål i Kosovo konstant utan att någonting egentligen görs för att skydda och rädda dem. Arkeologiska minnesmärken från den hellenistiska tiden och romartiden kloster och kyrkor med ovärderliga klenoder som bevarats i århundraden är därför för närvarande oskyddade mot den vanvettiga, illegala handeln med antikviteter. Till dags dato har inga initiativ tagits för att försöka spåra upp smugglarna och skydda minnesmärkena ifrån plundring, vilka därför direkt hotas att oåterkalleligt förstöras eller försvinna.

Har kommissionen vidtagit några skyddsåtgärder vad gäller minnesmärkena i Kosovo, vilka utgör en del av den europeiska kulturen, och hur har det i framtiden för avsikt att agera för att få ett slut på denna smuggling?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(15 februari 2000)

Kommissionen inser Kosovos kulturarvs betydelse. Verksamhet på kulturområdet stöds inom ramen för kommissionens återuppbyggnadsprogram i Kosovo

(under Obnova-programmet). Kulturverksamheten kommer troligen att stärkas i och med inrättandet av Europeiska byrån för återuppbyggnad, vars uppgifter omfattar stärkande av kulturinstitutioner.

Kommissionen inledde i juli 1999 ett förfarande för bedömning av skadorna i Kosovo. International Management Group (IMG) fick i uppdrag att utföra arbetet. I uppdragsbeskrivningen ingår bedömning av skadorna på kulturminnesmärken. Slutrapporten har inte kommit än, men den kommer att ge värdefulla bidrag till återuppbyggnadsbyråns arbete.

Det ingår inte i kommissionens uppgifter i Kosovo att försöka förhindra plundring och smuggling av konstskatter. Säkerhetsfrågorna sorterar snarare under KFOR (Kosovo Force), och i viss utsträckning under FN:s interimsförvaltning i Kosovo (UNMIK). Det undersöks för närvarande om smugglingen har samband med plundring som skedde innan den väpnade konflikten tog slut i juni 1999, eller om detta började först efter juni 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2357/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Lag om biträdande arvoderade domare 276/97

Det är känt att den ständiga personalbristen och den strukturellt betingande ineffektiviteten i det italienska rättsväsendet har lett till enorma förseningar i handläggandet av civilmål. För att åtgärda denna situation har det genom lag 276/97 inrättats 1 000 tjänster för biträdande arvoderade domare, vilkas uppgift är att inom fem år avsluta de civilrättsliga mål som fortfarande var oavslutade den 30 april 1995.

I de flesta fall har advokater med omkring 35 års yrkeserfarenhet rekryterats, men hittills har det inte anställts ens hälften så många som skulle behövas enligt lag 276/97. Domarna deltar i ca 35 sammanträden om dagen i närvaro av 60-70 personer i lokaler som är ungefär 20 m2 stora. De arvoderade domarna utför samma arbete med samma förpliktelser och ansvar som de ordinarie domarna. För detta ersätts de med 20 000 000 lire per år samt 200 000 lire netto för varje dom och förlikning. De har emellertid inte rätt till den icke pensionsgrundande domarersättningen som inrättades genom lag 27/81 för samtliga domare på grund av de risker som är kopplade till utövandet av deras verksamhet.

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående besvara följande frågor:

1. Innebär inte en sådan skillnad i lön för samma insatser och arbete en kränkning av principen om rättvisa och social likabehandling för alla medborgare, som redan erkänts genom tillämpningen av lag 303/98 om utnämning av och ekonomisk ersättning till arvoderade domare vid kassationsdomstolen?

2. Innebär inte tillämpningen av lag 276/97 i avsaknad av adekvata strukturer en kränkning av bestämmelserna om säkerhet på arbetsplatsen?

3. Anser kommissionen att det behövs en eventuell reform av lag 276/97 med retroaktiv effekt från den 2 november 1998 i syfte att anpassa den totala ekonomiska ersättningen och domartillägget för de arvoderade domarna till den totala ekonomiska ersättning som föreskrivs för ordinarie domare som utför samma arbete och har samma tjänstegrad?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 februari 2000)

Frågor som gäller en medlemsstats interna organisation av rättsväsendet, inklusive personalens löner, omfattas inte av EG-lagstiftningen.

Italien har omsatt EG-lagstiftning om hälsa och säkerhet i nationell lagstiftning. I det fall som beskrivs skall de nationella myndigheterna bedöma huruvida åtgärderna för hälsa och säkerhet är tillräckliga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2763/99

från Marco Cappato (TDI) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: EU-stöd till FN:s narkotikakontrollprogram

UNDCP (FN:s narkotikakontrollprogram) har till uppgift att genomföra projekt avseende avveckling och ersättning av opiumodlingar i Afghanistan och andra länder i Sydostasien. I sitt svar på fråga 68 (H-0558/99) hävdar kommissionen att gemenskapen är medveten om att alternativen till opiumproduktion inte är lika ekonomiskt attraktiva. Kommissionen hävdar vidare att talibanerna har ett direkt intresse i handeln med opium och heroin och har försökt att göra den internationellt accepterad,

varför kommissionen inte, vare sig före eller efter Talibanrörelsens resning, finansierat något program inom ramen för FN:s narkotikakontrollprogram för att utveckla andra odlingsalternativ i Afghanistan. Europeiska unionen finansierar emellertid FN:s narkotikakontrollprogram genom ett fast, årligt stöd under budgetposten Nord-Syd-samarbete för bekämpning av narkotika och narkotikamissbruk. Även om EU inte direkt finansierar de program som inom ramen för FN:s narkotikakontrollprogram genomförs i Afghanistan, så gör man det indirekt genom det fasta stödet.

Vet kommissionen hur FN:s narkotikakontrollprogram använder det fasta stödet? Har kommissionen, med tanke på att den anser det olämpligt och ineffektivt att ge direkt ekonomiskt stöd till program för att avveckla och ersätta opiumodlingarna i Afghanistan, bett FN:s narkotikakontrollprogram att inte använda de medel de erhåller varje år för dessa program? Har kommissionen bett FN:s narkotikakontrollprogram att dra in dessa program? I så fall, när och hur? Om inte, tänker den göra det?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

Även om kommissionen under 1999 var den tredje största givaren till Förenta nationernas program för narkotikakontroll (UNDCP), tillhandahåller den inget allmänt finansieringsstöd av det slag som parlamentsledamoten antyder. Enligt gemenskapens budgetförordning är det inte tillåtet att tillhandahålla finansiering i allmänt syfte och finansieringen av den verksamhet som sker inom ramen för Förenta nationernas organ, fonder och program är begränsad till konkreta projekt. Såsom framhölls i kommissionens svar på parlamentsledamotens muntliga fråga (H-558/99) i detta ärende vid frågestunden under Europaparlamentets delsession i november 1999(1) finansierade kommissionen under den aktuella perioden inga UNDCP-projekt för utrotning av illegal odling eller utveckling av alternativa grödor i Afghanistan.

(1) Europarlamentets debatter (november 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2610/99

från Karl von Wogau (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Inskränkning av rörelsefriheten genom regler om återutförsel av skjutvapen

Känner kommissionen till att det i Tyskland från och med den 22 juni 1999 krävs ytterligare en blankett, INF3 beträffande återutförsel, för att man skall få föra med sig vapen in i landet trots att dessa redan är listade i ett europeiskt tillstånd att bära skjutvapen, europeiska skjutvapenpasset?

Delar kommissionen uppfattningen att det här rör sig om en inskränkning av rörelsefriheten?

I och med att det europeiska skjutvapenpasset infördes borde egentligen medförandet av vapen på medlemsländernas territorium slutgiltigt ha reglerats. Meningen med detta återinförda formulär är inte uppenbar eftersom mervärdesskatten ingår i köppriset. Om man säljer ett vapen är man ändå förpliktad att se till att vapnet stryks ur vapentillståndet respektive europeiska skjutvapenpasset inom fyra veckor. Egentligen borde det räcka att man kan uppvisa sitt europeiska skjutvapenpass vid gränsen.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 februari 2000)

I artikel 12 i rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen(1) föreskrivs det att innehav av skjutvapen under en resa genom två eller

flera medlemsstater endast är tillåtet om den berörda personen fått tillstånd av var och en av dessa medlemsstater. Enligt bilaga 1 i direktivet kan jägare, i fråga om vapen i kategori C och D, samt tävlingsskyttar i fråga om vapen i kategori B, C och D, utan föregående tillstånd, inneha ett eller flera skjutvapen under en resa genom två eller flera medlemsstater i syfte att utöva sina aktiviteter, förutsatt att de har ett europeiskt skjutvapenpass där vapnet eller vapnen är införda och förutsatt att de kan styrka skälet till resan, t.ex. genom uppvisande av en inbjudan. Detta undantag skall dock inte gälla för resor till en medlemsstat som förbjuder förvärv och innehav av skjutvapnet i fråga eller som kräver ett tillstånd enligt artikel 12.2 i direktiv 91/477/EEG.

De tyska myndigheterna har ännu inte informerat kommissionen om införandet av det dokument som parlamentsledamoten hänvisar till. Den 16 december 1999 tog kommissionen kontakt med de tyska myndigheterna för att få veta mer om dokumentets karaktär och anledningen till dess införande i Tyskland. Så fort ett svar inkommit från de tyska myndigheterna, kommer kommissionen att ytterligare informera parlamentsledamoten om ärendet.

Vad gäller särskilt jägares och tävlingsskyttars innehav av skjutvapen under en resa mellan två medlemsstater vill kommissionen dock understryka att det europeiska skjutvapenpasset är det enda dokument som godkänts av alla medlemsstater. Det är enligt artikel 12.2 i direktiv 91/477/EEG kommissionens skyldighet att på lämpligt sätt beakta och behandla frågan om det europeiska skjutvapenpasset i den rapport om tillämpningen av direktivet, vilken kommissionen kommer att sända till parlamentet och rådet under år 2000.

(1) EGT L 256, 13.9.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2096/99

från Christos Folias (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: År 2000-problemet

Som bekant beror problemet med år 2000 på att många datasystem inte klarar av att behandla datum efter den 31 december 1999 på ett korrekt sätt, eftersom de flesta datasystem endast använder två siffror för att ange årtal.

Problemet kan eventuellt få konsekvenser för verksamheten inom gemenskapsorganen, men även för genomförandet av viss gemenskapspolitik, som t.ex. den inre marknaden, elektronisk handel, banktransaktioner, etc.

1. Vilka informationsåtgärder och förebyggande åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta vad gäller år 2000-problemet?

2. Hur tänker den informera och kanske även samordna medlemsstaternas myndigheter i frågor som faller inom gemenskapens behörighetsområden, och hur tänker den informera allmänheten?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 januari 2000)

Kommissionen har på Europaservern (http://europa.eu.int/comm/y2k/preparation) publicerat en sammanställning av de åtgärder som har vidtagits internt för att se till att enheterna är förberedda inför millennieskiftet och att verksamheten fortsätter att fungera utan problem.

Vad gäller övriga institutioner fortsätter institutionernas gemensamma kommitté för informationsteknik (CII) att samordna aktiviteter i samband med år 2000-problemet (Y2K) för att säkerställa ett gemensamt tillvägagångssätt när det gäller att lösa problemet. Kommissionen anordnade även ett symposium i juli 1999 för medlemsstaterna och små och medelstora företag om anpassningen av de europeiska informationssystemen till år 2000 och euron.

Generellt sett vilar ansvaret för att lösa Y2K-problemet inom gemenskapen på enskilda företag och berörda organisationer, vars arbete övervakas av medlemsstaternas myndigheter. Eftersom man är medveten om behovet av samordning mellan länderna när det gäller kritiska sektorer som tillhandahåller gränsöverskridande tjänster, t.ex. finanssektorn, telekommunikationer, energi och transport, har kommissionen dock tagit initiativ till en rad aktiviteter.

Det har anordnats workshopar för näringslivet och offentliga myndigheter i gemenskapen sedan 1997. Bl.a. anordnades två stora workshopar i april och september 1999 för infrastrukturleverantörer från alla större sektorer i gemenskapen för att diskutera gränsöverskridande frågor, särskilt beredskapsplaner. Resultaten från dessa möten finns på kommissionens särskilda Y2K-webbsida (http://www.ispo.cec.be/y2keuro/y2k.htm).

Vidare har de nationella Y2K-samordnarna i gemenskapen och Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) sammanträtt varje månad för att utbyta information om och diskutera lösningar på problemets olika aspekter. Det har lagts särskild vikt vid samordningen av medlemsstaternas beredskapsplaner.

Slutligen offentliggjorde kommissionen nyligen ett antal meddelanden(1) som ger en överblick över framstegen inom kritiska infrastruktursektorer inom gemenskapen under de tre första kvartalen 1999.

(1) KOM(1999) 545 slutlig, KOM(1999) 639 slutlig, KOM(1999) 651 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2812/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Kommissionens representation i Milano

Känner kommissionen till att representationen i Milano (Corso Magenta 59) var stängd när en medborgare ville gå dit för att läsa Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 6 december, och att det på dörren stod: Stängt för långledighet till den 10 december?

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till så att denna dåliga service inte upprepas?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 februari 2000)

Kommissionens representation i Milano höll stängt den 7 december 1999 (den helige Ambrosius dag, stadens skyddshelgon) och den 8 december 1999 (jungfru Marie obefläckade avlelse), som är officiella helgdagar. Dokumentationsavdelningen, som är öppen för allmänheten måndag förmiddag, onsdag eftermiddag och fredag förmiddag, var för en gångs skull stängd den 6 december 1999 på grund av brist på personal. Den höll öppet fredagen den 10 december 1999.

För att informera allmänheten om öppettiderna sattes en skylt upp redan den 22 november med följande lydelse: Europeiska kommissionens representation i Milano är öppen för allmänheten fram till och med fredagen den 3 december 1999. Öppnar åter fredagen den 10 december 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2123/99

från Gianfranco Dell'Alba (TDI) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Mål 2 för perioden 2000-2006 varför har Italien underkänts

Kommissionen har inte godtagit den italienska regeringens förslag till mål 2-områden för perioden 2000-2006. Kommissionen har vägrat att granska förslaget och i stället uppmanat Italien att inkomma med ett nytt förslag.

Detta kan leda till kraftiga förseningar i tilldelningen av medel till regionerna och det efterföljande genomförandet av strukturpolitiken. Dessutom kan det försvåra Italiens möjligheter att göra åtaganden och utnyttja medlen.

När ramförordningen för strukturfonderna godkändes skall kommissionen ha förbundit sig att ta hänsyn till de olika medlemsstaternas särskilda förutsättningar vid den övergripande granskningen av stödområdena.

1. Varför har kommissionen fattat detta drastiska beslut, som det för övrigt inte sägs någonting om i strukturfondsförordningen?

2. Anser inte kommissionen att man tagit för lite hänsyn till möjligheterna att göra undantag för Italiens särskilda förutsättningar?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(21 januari 2000)

1. Det förslag till förteckning över områden som är stödberättigande enligt mål 2 som de italienska myndigheterna översände till kommissionen den 1 oktober 1999, bedöms som otillräcklig, eftersom det inte uppfyller kraven i artikel 4.4 i rådets förordning nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1). I den artikeln föreskrivs att de områden som uppfyller de så kallade gemenskapskriterierna i artikel 4.5 och 4.6 skall omfatta minst 50 % av den folkmängd som omfattas av mål 2 i varje medlemsstat. De områden som de italienska myndigheterna presenterat och som uppfyller gemenskapskriterierna, omfattar endast 2,2 miljoner invånare, dvs. 29,6 % av den totala stödberättigande befolkningen.

2. Kommissionen anser att ovan nämnda förordning, som godkänts av samtliga medlemsstater, efter yttrande från parlamentet, erbjuder ett flertal möjligheter att ta hänsyn till särskilda italienska förhållanden, utan att det är nödvändigt att ta till undantag som inte föreskrivs i ramlagstiftningen.

De italienska myndigheterna är inte tvungna att lägga fram samtliga regioner som uppfyller gemenskapskriterierna, som skulle omfatta 5 021 900 invånare. Det räcker med att de inom ramen för dessa kriterier föreslår områden som totalt omfattar minst 3 701 000 invånare.

De italienska myndigheterna får föreslå 50 % av den stödberättigande befolkningen på grundval av de nationella kriterierna i artikel 4.7 och 4.9 i ovan nämnda förordning.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2374/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Programmet Turism och dess framskridande inom gemenskapsstödramen för Grekland

Kan kommissionen upplysa mig om hur delprogrammet för turism inom det operationella programmet för turism och kultur, som i sin tur ingår i gemenskapsstödramen för Grekland, framskrider (utnyttjandegrad, eventuella förseningar etc.)?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(19 januari 2000)

Det finansiella genomförandet av det operativa programmet Turism och kultur i gemenskapens stödramar för Grekland för programplaneringsperioden 1994-1999 har avsevärt förbättrats under 1999, främst tack vare en ändring av innehållet i detta program samt en omfördelning av gemenskapsstödet mellan de båda delprogrammen turism och kultur. De nya detaljerade finansieringsplanerna kommer att bifogas kommissionens beslut som inom kort kommer att undertecknas.

Ändringen av innehållet kommer att leda till en minskning med 34 % av den totala budgeten för programmet, vilket gör att det totala beloppet hamnar på 520,1 miljoner ecu.

Gemenskapsstödet skall höjas med 5,9 miljoner euro (2,6 %), (minskning av gemenskapsstödet på 16 miljoner euro för delprogrammet turism och en höjning på 21,9 miljoner euro för delprogrammet kultur).

Utnyttjandegraden uppgår för närvarande till 59,1 % (dvs. 307,7 miljoner euro). De olika justeringarna som nämns ovan gör det möjligt att planera ett fullständigt utnyttjande av åtagandebemyndiganden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2384/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Stängning av osäker kärnreaktor i Bohunice (Slovakien)

Som villkor för att Slovakien skulle kunna bli medlem av Europeiska unionen uppställde kommissionen till en början att den ytterst osäkra kärnreaktorn i Bohunice skulle stängas fram till nästa år. Vid mitten av oktober förklarade kommissionen sig likväl nöjd med att reaktorn stängdes under perioden 20062008. Mot detta beslut finns det en hel del att invända.

1. Varför har kommissionen frångått sin ursprungliga ståndpunkt om att den ytterst osäkra kärnreaktorn i Bohunice (Slovakien) skulle stängas nästa år?

2. Anser kommissionen att det inte längre är ett förhandsvillkor för medlemskap att den ytterst osäkra kärnreaktorn i Bohunice stängs? Om så är fallet: varför anser kommissionen inte längre att den behöver stängas?

3. Vilka argument talar till förmån för att stängningen av den ytterst osäkra kärnreaktorn i Bohunice skall senareläggas?

4. Vilken tidsgräns förespråkar kommissionen nu för stängningen av kärnreaktorn i Bohunice?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(17 januari 2000)

Kommissionen har aldrig påstått att ett villkor för Slovakiens anslutning till gemenskapen skulle vara att reaktorerna i Bohunice V1 stängdes under år 2000.

Kommissionen uppmanade i Agenda 2000 de kandidatländer som har icke-uppgraderingsbara reaktorer i drift att stänga dessa så snart det är praktiskt möjligt. Bohunice V1 hör visserligen till denna kategori, men det bör påpekas att västerländska experter har erkänt att framsteg har gjorts sedan 1996 när det gäller förbättring av säkerhetsnivån vid Bohunice V1.

Kommissionen anser att de slovakiska myndigheternas åtagande att stänga Bohunice V1 år 2006 (reaktor 1) och 2008 (reaktor 2) är ett realistiskt och väl avvägt beslut i vilket hänsyn tagits till de ekonomiska, sociala och politiska konsekvenser som en tidig stängning av dessa reaktorer innebär för Slovakien och till de förbättringar av säkerheten som nyligen genomförts i anläggningen.

Slovakiens åtagande beträffande stängningen av Bohunice V1 kommer att övervakas noggrant i samband med anslutningsprocessen. Kommissionen kommer att vidta alla åtgärder för att se till att de stängningsdatum som tillkännagivits av de slovakiska myndigheterna följs.