SKRIFTLIG FRÅGA E-1161/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Angående: Avfallskris i Rom och italiensk lagstiftning på området

Avstjälpningsplatsen Malagrotta som tar emot avfall från hela Roms kommun kommer inom kort att stängas. Med anledning av detta meddelade ansvarigt landstingsråd, Hermanin, att en stor del av avfallet snart kommer att sändas till nya förbränningsanläggningar. Bland sakkunniga är uppfattningen den att denna förbränning endast skulle omfatta en liten del av avfallet och att det även för denna del är stor risk för föroreningar eftersom avfallet inte sorteras i tillräckligt hög grad.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta besvara följande frågor:

1. Är inte den italienska lagstiftning om genomförande av relevanta europeiska direktiv, i synnerhet 91/156/EEG(1), 91/689/EEG(2) och 94/62/EG(3), alltför inriktad mot förbränning av avfallet i stället för att i enlighet med vad som föreskrivs i dessa direktiv prioritera en minskad avfallsproduktion, återvinning genom kompostering och hantering på avstjälpningsplatsen?

2. Riskerar inte den verkliga avfallskris som Italiens miljöminister Ronchi proklamerat vad gäller Roms kommun att allvarligt äventyra medborgarnas rätt till hälsa och miljöskydd?

3. Strider inte en politik som prioriterar förbränning utan att samtidigt ha åtgärder för att minska och återvinna avfallet mot Europeiska unionens riktlinjer?

4. Kan kommissionen även avge ett allmänt yttrande i frågan?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(16 juni 1998)

Det primära syftet med rådets direktiv 75/442/EEG(4), 91/689/EEG och 94/62/EG är att minska genereringen av avfall, i synnerhet genom utveckling av ren teknik och produktion av varor som genererar mindre och mindre farligt avfall. Dessutom krävs enligt direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall att medlemsstaterna senast den 30 juni 2001 uppnår specifika totala återvinningsmål (mellan 50 och 65 % i vikt, återvinning innefattar både materialåtervinning och energiutvinning) liksom specifika mål för materialåtervinning (mellan 25 och 45 % med minst 15 % för varje material). Inga specifika mål för energiutvinning har fastställts. Om medlemsstater önskar uppnå högre mål än dessa och exempelvis uppnå återvinningsmålet genom enbart materialåtervinning, skall förfarandet enligt artikel 6.6 i direktivet tillämpas.

Enligt alla nämnda direktiv krävs, för att deras mål skall uppnås, att avfallshanteringsplaner upprättas innefattande typer, kvantiteter och ursprung för det avfall som skall återvinnas eller bortskaffas, allmänna tekniska krav, särskilda bestämmelser för specifika typer av avfall och lämpliga platser och anläggningar för slutgiltigt omhändertagande av avfall.

Genom den italienska lagstiftning som införlivar ovannämnda direktiv (dekret 22/1997) i nationell lagstiftning skall de mål för återvinning och återanvändning som fastställs i direktiv 94/62/EG (artikel 37.1 och bilaga E) uppnås. Om dessa mål skall uppnås rent praktiskt beror dock i stor grad på det nationella förpackningskonsortiet (CONAI). Kommissionen har ännu inte fått information om de aktiviteter som genomförs av CONAI för att uppnå direktivets mål.

Kommissionen anser att avfallshanteringssituationen i Italien bör lösas genom strukturåtgärder. I detta sammanhang betonar kommissionen att Italien ännu inte har uppfyllt gemenskapens bestämmelser om upprättande av avfallshanteringsplaner, och att överträdelseförfaranden således har inletts. Kommissionen anser att bristen på adekvata avfallshanteringsplaner under vissa förhållanden kan skapa allvarliga risker för människors hälsa och för miljön.

Kommissionen underströk i sitt meddelande om revidering av gemenskapens strategi för avfallshantering(5) av vilka skäl man generellt skall prioritera materialåtervinning (inklusive kompostering) framför avfallsförbränning. Parlamentet stödde även detta i sin resolution av den 14 november 1996(6) om översyn av gemenskapens strategi för avfallshantering. Kommissionen är inte motståndare till avfallsförbränning men slår fast att denna metod bör vara en del av en omfattande avfallshanteringsplan som garanterar både en minskad produktion av avfall och att detta sker i miljömässigt acceptabla former, inklusive materialåtervinning och kompostering.

Kommissionen har inte möjlighet att göra en allmän bedömning av den fråga som parlamentsledamoten hänvisar till, eftersom den inte känner till de specifika element som karakteriserar avfallshanteringen i kommunen Rom och inte heller om det finns en motsvarande avfallshanteringsplan som upprättats i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning om avfallshantering.

(1) EGT L 78, 26.3.1991, s. 32.

(2) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20.

(3) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

(4) EGT L 194, 25.7.1975.

(5) KOM(96) 399 slutlig.

(6) EGT C 362, 12.12.1996.