ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1238/03

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(2 april 2003)

Ämne: Beroende av läkemedel innehållande bensodiazepin

Kommissionen har säkert noterat att Europaparlamentet nyligen begärde en rådsrekommendation om riskerna som är kopplade till beroendeframkallande receptbelagda läkemedel som t.ex. bensodiazepiner och bästa praxis för behandling av och stöd till patienter som lider av långvariga abstinensbesvär eller får bestående men. (Resolution om förslaget till rådets rekommendation om förebyggande och begränsning av risker i samband med narkotikamissbruk betänkande av Malliori A5-0021/2003).

Felaktig ordinering av bensodiazepiner har lett till många fall av läkemedelsmissbruk och allvarliga psykiska problem hos patienter, men dessutom stjäls även dessa läkemedel och säljs i stor utsträckning i samband med illegalt bruk av narkotika.

Kommer kommissionen att beakta möjligheten att utarbeta riktlinjer och rekommendationer i enlighet med parlamentets begäran?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(2 maj 2003)

Kommissionen har noterat ändringsförslag 55 rörande punkt 2 i kommissionens förslag till rådets rekommendation om förebyggande och begränsning av risker i samband med narkotikamissbruk(1). I detta ändringsförslag rekommenderas det att en rådsrekommendation utarbetas om riskerna som är kopplade till beroendeframkallande receptbelagda läkemedel som t.ex. bensodiazepiner och bästa praxis för behandling av och stöd till patienter som lider av långvariga abstinensbesvär eller får bestående men. Kommissionen har meddelat rådet att den godtar detta ändringsförslag.

Kommissionen är medveten om att missbruket av lagliga läkemedel är ett stort och mångfasetterat problem. I arbetsplanen för 2003 för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet(2) anges att förberedande arbete kommer att genomföras, bl.a. en inventering av befintliga studier på området.

(1) KOM(2002) 201 slutlig.

(2) EGT C 62, 15.3.2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0886/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(21 mars 2003)

Ämne: Kommunen Fiumicinos utnyttjande av medlen från programmet för vänorter 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Bland EU:s subventioner finns det även ett stödprogram för att främja vänortsutbyte mellan europeiska städer. Många italienska städer, bland dem kommunen Fiumicino, skulle vara särskilt lämpliga för sådana evenemang. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Fiumicino lagt fram projekt inom ramen för vänortssamarbetet 2000?

2. Har kommunen Fiumicino beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0864/03, E-0886/03, E-1017/03, E-1018/03,E-1019/03, E-1020/03, E-1021/03, E-1022/03, E-1023/03, E-1024/03,E-1025/03, E-1026/03, E-1027/03, E-1028/03 och E-1029/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(8 maj 2003)

Medel till vänortsverksamhet är inte decentraliserade medel.

Kommissionen beviljar bidrag på grundval av projekt som kommunförvaltningarna eller vänortskommittéerna skickar in.

Bidraget utbetalas först efter det att aktiviteten har genomförts, och mot uppvisande av verifikationer.

De lokala myndigheterna deltar i vänortsaktiviteten på grundval av en årlig inbjudan att lämna förslag, som offentliggörs i EUT.

Beträffande parlamentsledamotens frågor: Kommunerna: Fiumicino (E-0886), Frosinone (E-0864), Ancona (E-1017), Florence (E-1019), Livourne (E-1020), Macerata (E-1021), Perouse (E-1023), Pesaro (E-1024), Pise (E-1025) Pistoia, (E-1026) Siene, (E-1028) och Terni (E-1029) har inte fått något bidrag till vänortsverksamhet under 2000.

Kommunerna Carrara (E-1018), Massa (E-1022), Prato (E-1027) har fått bidrag till en vänortsaktivitet under 2000, och medlen har använts.

Parlamentsledamoten kan också vända sig till de berörda lokala myndigheterna för närmare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1026/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(28 mars 2003)

Ämne: Kommunen Pistoias utnyttjande av medlen från vänortsprogrammet 2000

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Bland EU:s subventioner finns det även ett stödprogram för att främja vänortsutbyte mellan europeiska städer. Många italienska städer, bland dem kommunen Pistoia, skulle vara särskilt lämpliga för sådana evenemang.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Pistoia lagt fram projekt inom ramen för vänortsprogrammet 2000?

2. Har kommunen Pistoia beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0864/03, E-0886/03, E-1017/03, E-1018/03,E-1019/03, E-1020/03, E-1021/03, E-1022/03, E-1023/03, E-1024/03,E-1025/03, E-1026/03, E-1027/03, E-1028/03 och E-1029/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(8 maj 2003)

Medel till vänortsverksamhet är inte decentraliserade medel.

Kommissionen beviljar bidrag på grundval av projekt som kommunförvaltningarna eller vänortskommittéerna skickar in.

Bidraget utbetalas först efter det att aktiviteten har genomförts, och mot uppvisande av verifikationer.

De lokala myndigheterna deltar i vänortsaktiviteten på grundval av en årlig inbjudan att lämna förslag, som offentliggörs i EUT.

Beträffande parlamentsledamotens frågor: Kommunerna: Fiumicino (E-0886), Frosinone (E-0864), Ancona (E-1017), Florence (E-1019), Livourne (E-1020), Macerata (E-1021), Perouse (E-1023), Pesaro (E-1024), Pise (E-1025) Pistoia, (E-1026) Siene, (E-1028) och Terni (E-1029) har inte fått något bidrag till vänortsverksamhet under 2000.

Kommunerna Carrara (E-1018), Massa (E-1022), Prato (E-1027) har fått bidrag till en vänortsaktivitet under 2000, och medlen har använts.

Parlamentsledamoten kan också vända sig till de berörda lokala myndigheterna för närmare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0939/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(26 mars 2003)

Ämne: Stenläggning på Piazza Santa Maria in Trastevere

Roms kommun gav nyligen ut ett häfte med titeln Città storica (stad med historia), där man tillkännager några restaurationsarbeten i vissa delar av Roms historiska stadskärna. Bland annat skall hela stenläggningen byggas om på Piazza Santa Maria in Trastevere, ett torg med stort historiskt och arkitektoniskt värde.

Ombyggnaden gäller ihopfogning av återanvänd gatsten. Man kommer emellertid att lägga gatstenen i ett annat mönster än det traditionellt romerska och därmed inte följa Roms typiska karaktärsdrag.

Många av de tidigare arbetena på gator och torg i Roms historiska stadskärna (till exempel Piazza Mastai) har i själva verket inte gett något positivt resultat, utan varit negativa för såväl ordningen i trafiken som stadsbilden.

Stenläggningen på Piazza Santa Maria in Trastevere, som redan huvudsakligen är reserverad för fotgängare, är till största delen välbevarad. Detta antingen tack vare att nämnda gatstenar i kisel aldrig har flyttats på, antingen tack vare den ursprungliga byggtekniken, som skapat både en generell lutning och sekundära, sluttande plan i ett regelbundet återkommande mönster. Torgets nuvarande utformning, som bygger på den ursprungliga, gör att regnvattnet rinner av mot fyra stora avloppsbrunnar så att torget, vilket ligger på alluvial mark, inte blir översvämmat. Detta tack vare att stenläggningen till största delen gjorts utan cement, med en stenläggningsteknik som numer gått förlorad. Ett ingrepp med modern stenläggningsteknik skulle således inverka negativt på torgets arkitektur.

Kan kommissionen meddela om det finns direktiv eller rekommendationer som skyddar historiskt kulturarv i fråga om väsentliga förändringar i minnesmärken, såsom i detta fall att lägga om stenläggningen på Piazza Santa Maria in Trastevere, för att undvika fördärvandet av Europas städers historiska kvarter?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(25 april 2003)

Ansvaret för den särskilda fråga som parlamentsledamoten tar upp ligger helt och hållet hos den berörda medlemsstaten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0856/03

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(20 mars 2003)

Ämne: Svar på parlamentsfrågor

1. Många enkla frågor har besvarats på ett otillfredsställande sätt. Kan kommissionen mot bakgrund av detta ange vilka förfaranden en ledamot av Europaparlamentet kan använda sig av för att vidta rättsliga åtgärder mot kommissionen?

2. Kan en ledamot exempelvis inge klagomål hos ombudsmannen?

3. Kan kommissionen uppge antalet sådana klagomål, eller klagomål till andra organ, vilka ingetts under vart och ett av de senaste fem åren?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(25 april 2003)

Kommissionen svarar i genomsnitt på omkring 3 800 skriftliga och muntliga parlamentsfrågor varje år och skulle vilja försäkra parlamentsledamoten om att den fäster högsta prioritet vid kvaliteten på de svar den lämnar. Som parlamentsledamoten kan förstå kräver dock frågor av mycket teknisk natur eller de som kräver konsultation av olika informations- och statistiska källor längre behandling. I sådana fall kan det för att undvika oundvikliga förseningar, även på grund av översättning och intern behandling, vara lämpligt att gå till faktainformation i källor som redan finns tillgängliga för parlamentet.

Det finns inga särskilda förfaranden som tillämpas när det gäller otillfredsställande svar utöver de sedvanliga sättet när det gäller parlamentarisk kontroll av kommissionen av parlamentets organ.

Enligt artikel 195 i EG-fördraget kan ombudsmannen konstatera om det föreligger administrativa försummelser. Kommissionen känner inte till någon direkt länk mellan det politiska förfarandet när det gäller parlamentets kontroll och klagomål till ombudsmannen.

Under 2002 fick kommissionen 32 skriftliga frågor (av totalt 3962 skriftliga och muntliga frågor) i vilka man tog upp frågor om kvaliteten i svaren. Relevanta siffror för åren 19982001 håller på att sammanställas och kommer att sändas direkt till parlamentsledamoten så snart de blir tillgängliga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0700/03

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(10 mars 2003)

Ämne: Amatöridrottare använder dopingmedel

I fjol den 15 maj framlade kommissionsledamoten Reding en studie om amatöridrottares användning av dopingmedel i de omkring 23 000 konditionssalar som finns i Europa. En av de rekommendationer som framlades av dem som gjort studien var att det skulle införas kvalitetsetiketter för dessa produkter och en systematisk kontroll av deras sammansättning. Detta betingades framför allt av att sådana (skadliga) produkter går att beställa via Internet.

Kan kommissionen meddela om kommissionen sedan dess infört några åtgärder enkom för att skydda de europeiska konsumenterna mot sådana produkter?

Kan kommissionen meddela vilka åtgärder kommissionen vidtagit sedan dess för att, om inte helt och hållet sätta stopp för den illegala handeln på Internet så åtminstone avsevärt försvåra den?

Kan kommissionen meddela om kommissionen avser stoppa sådana skadliga produkter vid EU:s yttre gränser och vilka åtgärder kommissionen i förekommande fall avser vidta med tanke på detta?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(14 april 2003)

Kommissionen har med intresse noterat slutsatserna i den studie som parlamentsledamoten nämner. Studien genomfördes inom ramen för de pilotinsatser som finansierades av kommissionen 2000 och 2001 och som handlade om kampen mot dopning inom idrotten.

Slutsatserna i studien har använts i kommissionens diskussioner när det gäller bekämpningen av dopning. De har bl.a. använts till att inleda förberedandet av ett förslag från kommissionen till ett gemenskapsprogram om bekämpning av dopning med inriktning på information, utbildning och förebyggande. Slutligen blev man tvungen att lägga ned detta initiativ på grund av budgetfördelningen.

Efter det att denna studie offentliggjorts har ett betydande framsteg gjorts med antagandet 2002 av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/46/EG av den 10 juni 2002 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosttillskott(1).

Kommissionen tog även vid det 53:e mötet i gemenskapens farmaceutiska kommitté den 14 maj 2002 upp frågan om en särskild märkning av etiketter för dopningsmedel. Vid detta tillfälle studerades medlemsstaternas erfarenheter i denna fråga och genomförbarheten av ett snabbvarningssystem (early warning system) på EU-nivå. Diskussionerna i den farmaceutiska kommittén har visat svårigheterna med att genomföra ett sådant system och kommissionen har för närvarande inte för avsikt att följa upp det.

Slutligen vill kommissionen erinra om att den måste handla strikt enligt sina befogenheter och att när det gäller bekämpning av dopning kan vissa åtgärder endast planeras på nationell nivå.

(1) JO L 183, 12.7.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1166/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Maceratas utnyttjande av medlen från Tempus III-programmet

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Macerata, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till att stödja samarbete mellan universitetsstuderande i Europa och till att främja kulturellt och vetenskapligt utbyte inom den högre utbildningen.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Macerata lagt fram projekt inom ramen för Tempus III-programmet?

2. Har kommunen Macerata beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0827/03, E-1164/03, E-1165/03,E-1166/03, E-1167/03, E-1168/03, E-1169/03 och E-1170/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(8 maj 2003)

I regel ingår flera universitet, både från EU:s medlemsstater och från partnerländerna, i varje projekt som får bidrag inom ramen för Tempus-programmet.

Det är mycket svårt att fastställa vilka belopp som behållts av universitetet i EU som, för genomförandet av projektet, tilldelats universiteten i partnerländerna.

Upplysningsvis återfinns dock nedan de belopp som tilldelats Tempus III-projekt vid institutionerna i kommunerna Frosinone, Ancona, Florens, Macerata, Perugia, Pesaro, Pisa och Siena. Kompletterande detaljuppgifter lämnas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

1. Universitetet i Ancona har tilldelats 1 739 euro under 2002 för ett Tempus-projekt (stipendium).

2. Institutionerna i Florens har fått bidrag på 832 014,98 euro för Tempus-projekt under 2002 och 2003.

3. Universitetet i Macerata har fått 112 257,80 euro för ett Tempus-projekt under 2002.

4. Universitetet i Perugia har fått bidrag på 546 452,10 euro för Tempus-projekt under 2002 och 2003.

5. Universitetet i Pisa har fått 285 178,80 euro för Tempus-projekt under 2002 och 2003.

6. Universitetet i Siena har fått ett bidrag på 63 050 euro för ett Tempus-projekt under 2002.

7. I fråga om Frosinone och Pesaro finns det inga Tempus III-projekt.

Parlamentsledamoten kan även vända sig till de berörda lokala myndigheterna för att få ytterligare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0597/03

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 februari 2003)

Ämne: Extraljus på lastbilar

Åkeriföreningen Norr i Norrbotten är upprörd över det nya direktivet när det gäller ljusinställningen på lastbilar. I Sverige ligger ärendet som förslag från Vägverket att ingå i Vägverkets författningssamling från och med maj 2003.

Norrland skiljer sig från Mellaneuropa när det gäller trafiksituationen. Timmeråkare kan köra i 1,5 timme utan att få ett enda möte. Att köra på dåliga och mörka vägar med stor risk för att få en älg i fronten på lastbilen gör att fler extraljus behövs på ett annat sätt i svenska Norrland än i mer tätbefolkade områden i EU. Att ha rejäla ljus på sin lastbil är en trygghetsfaktor. Det kostar både pengar och innebär problem att krocka med vilt. Att blända av för mötande trafik är inget problem för lastbilsförarna.

Finns det möjlighet för regionala undantag från direktivet när det gäller ljusinställningen för lastbilar?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(28 mars 2003)

För att uppfylla bestämmelserna i rådets direktiv 76/756/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/28/EG av den 11 juni 1997(2), ska motorfordon vara utrustade med antingen två eller fyra helljusstrålkastare, vars sammanlagda styrka inte får överstiga 225 000 cd. Dessa bestämmelser har inte ändrats sedan 1976 och är anpassade till föreskrift 48 i FN:s ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE). Inom FN/ECE arbetar man dock för närvarande på förslag som innebär att det ska bli tillåtet att på tunga transportfordon med en massa på över 12 ton montera ytterligare två helljusstrålkastare, under förutsättning att bara fyra kan tändas samtidigt.

Tunga transportfordon typgodkänns på grundval av nationell lagstiftning och omfattas ännu inte av gemenskapens system för typgodkännande av motorfordon. Man räknar dock med att förslag om att de obligatoriskt ska omfattas av detta system fr.o.m. 2008 snart kommer att läggas fram för Europaparlamentet och rådet.

Då nationella typgodkännanden utfärdas måste de svenska myndigheterna godkänna fordon som följer rådets direktiv 76/756/EEG. Fordonen måste emellertid inte följa direktivet och myndigheterna kan därför också godkänna fordon som uppfyller alternativa bestämmelser. I sådana fall är det tillverkaren som avgör om han vill att typgodkännandet ska baseras på de alternativa bestämmelserna eller på direktivet. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att i möjligaste mån anpassa sina nationella bestämmelser efter de relevanta EG-direktiven så snart som möjligt innan gemenskapens system för typgodkännande av motorfordon blir obligatoriskt för tunga transportfordon.

När ett fordon har inregistrerats gäller de nationella bestämmelserna för dess användning, och det är de svenska myndigheterna som avgör om de ska tillåta att ytterligare helljusstrålkastare därefter monteras.

(1) EGT L 262, 27.9.1976.

(2) EGT L 171, 30.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0781/03

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(7 mars 2003)

Ämne: Handel med hästar

Med anledning av kommissionens svar på fråga P-1386/02(1) om handel med hästar, skulle kommissionen kunna redogöra för resultatet av det uppföljande inspektionsbesöket i Irland som Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor planerade göra under andra hälften av 2002?

Skulle kommissionen även kunna ange resultatet av de kontakter som kommissionens avdelningar som ansvarar för folk- och djurhälsofrågor samt djurs välfärd haft med de behöriga myndigheterna i Förenade kungariket och Irland när det gäller de kontroller som utförs inom ramen för rådets direktiv 90/426/EEG(2), och meddela mig dessa resultat?

(1) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 212.

(2) EGT L 224, 18.8.1990, s. 42.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(15 april 2003)

Med hänvisning till den fråga som ställts av parlamentsledamoten skulle kommissionen vilja följa upp sitt svar i den skriftliga frågan P-1386/02.

Mellan den 25 och 29 november 2002 genomförde Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor sitt uppdrag i Irland som det hänvisas till i svaret ovan. Man kunde dock inte, som det ursprungligen var planerat, undersöka rörligheten för hästdjur, utan man var tvungen att koncentrera sig på internationella långdistanstransporter av boskap.

Trots det tycks det när det gäller hästdjur framgå av kommissionens undersökningar hos behöriga myndigheter i Dublin och London att genomförandet av beslut 2000/68/EG av den 22 december 1999 om ändring av kommissionens beslut 93/623/EEG och om identifiering av hästdjur för avel och produktion(1) i irländsk och brittisk lagstiftning har kommit långt men är inte avslutat. Samråd med aktörerna har eller kommer att avslutas och en överenskommelse har nåtts om de organisationer som utsetts för att utfärda pass för hästdjur för avel och produktion.

Kommissionen, som beaktar diskussionerna i parlamentet och rådet om ett förslag från kommissionen(2) av en ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för veterinärmedicinska läkemedel(3), har utarbetat ett förslag till ändring av beslut 2000/68/EG som ger mer detaljer om hur detta identifieringssystem fungerar. Det syftar till att få en systematisk och komplett identifiering av hästdjur. Det nya förslaget kräver dock ytterligare diskussion, eftersom identifiering a hästdjur inte bara har effekter på folkhälsan eller djurhälsan, utan den påverkar även gemenskapslagstiftningen om avels- och konkurrensfrågor.

(1) EGT L 23, 28.1.2000.

(2) EGT C 75 E, 26.3.2002.

(3) EGT L 311, 28.11.2001.