ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1885/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Rapport om konvergenssituationen

I kommissionens rapport KOM(98) 1999 om konvergenssituationen samt rekommendation inför övergången till den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen anges det att rådet den 23 oktober 1995 antog förordning nr 2494/95(1), genom vilken den rättsliga grunden fastställs för införandet av en harmoniserad metod för att sammanställa konsumentprisindex i medlemsstaterna.

I förordningen föreskrivs en gradvis harmonisering i följande två etapper:

1. Framtagande av en uppsättning "interimsindex för konsumentpriser" (IIKP), som grundade sig på de befintliga nationella KPI, vilka anpassats för att omfattningen av varor och tjänster skulle bli så enhetlig som möjligt.

2. Framtagande av "harmoniserade index för konsumentpriser" (HIKP).

I rapporten anger man även att HIKP används för att konstruera aggregerade index på europeisk nivå: europeiska konsumentprisindex (EKPI), Europeiska ekonomiska samarbetsområdets konsumentprisindex (EESKPI) och det kommande Monetära unionens konsumentprisindex.

Kan kommissionen tillhandahålla uppgifter om EESKPI för 1997?

(1) EGT L 257, 27.10.1995, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0721/98

från Amedeo Amadeo (NI) och Salvatore Tatarella (NI) till kommissionen

(18 mars 1998)

Ämne: Statistik över varuhandeln medlemsstaterna emellan

Med anledning av förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 3330/91 om statistik över varuhandeln medlemsstaterna emellan KOM(97) 0252-97/0155(COD)(1) vill vi ställa följande fråga: Kommissionens förslag är bra, eftersom det innebär en praktisk tillämpning av målen för SLIM-initiativet om att ta fram enklare, tydligare och effektivare bestämmelser, och eftersom det stämmer överens med rekommendationerna från Intrastatgruppen, som deltagit i pilotprojektet.

Kan kommissionen ta fram en enda blankett för tilläggsdeklarationer på gemenskapens hela sterritorium, för att underlätta för de företag som har filialer och samarbetspartner i mer än en medlemsstat och för att göra de insamlade uppgifterna mer enhetliga?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(12 maj 1998)

Kommissionens förslag att förenkla Intrastat-systemet syftar till att minska antalet uppgifter som samlas in för att minska företagens börda. Förslaget ingår i förenklingspaket som grundar sig på rekommendationerna från gruppen Slim/Intrastat.

I förslaget ingår två typer av uppgifter: obligatoriska och frivilliga. Dessa två typer av uppgifter ingår också i det nuvarande Intrastat-systemet. De obligatoriska uppgifterna består av en gemensam uppsättning information som samlas in inom hela gemenskapen. De frivilliga uppgifterna kan samlas in i respektive land. Medlemsstaterna själva beslutar om detta. Följaktligen kommer det fortfarande att finnas olikheter mellan medlemsstaterna vad avser den information som skall lämnas.

Det bör betonas att en gemensam blankett infördes 1993, i och med det nya Intrastat-systemet, som omfattar alla obligatoriska och frivilliga uppgifter (kommissionens förordning (EEG) 3590/92 av den 11 december 1992 om informationsmedier för statistiken över handeln mellan medlemsstaterna(2)). Uppgiftslämnarna kan i princip använda denna blankett eller den blankett som tillhandahålls i landet i fråga.

I programvarupaketet IDEP/CN8 kan uppgiftslämnarna finna en elektronisk blankett som utarbetats inom ramen för Edicom-projektet, och som numera används i tolv medlemsstater. En reviderad version av detta program planeras till år 1999. Den har multinationella och flerspråkiga möjligheter, särskilt för företag med verksamhet i flera medlemsstater.

(1) EGT C 203, 3.7.1997, s. 10.

(2) EGT L 364, 12.12.1992. Svensk specialutgåva, område 11, volym 20, s. 60 (övers. anm.).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1807/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: Centrum för europeiska studier och deras verksamhet i Grekland

Enligt det nationella programmet för utbildning i främmande språk som finansieras genom delprogram 1 "Allmän och teknisk utbildning", som ingår i programmet "Utbildning och grundläggande yrkesutbildning", finns det planer på att, i synnerhet genom åtgärd 1.1 c "Främmande språk", grunda ett flertal centrum för europeiska språk i Grekland.

Jag vill fråga kommissionen om följande:

1. Hur många centrum är det frågan om och när planeras verksamheten komma igång?

2. I Grekland finns en rad privatskolor, så kallade "frontistiria", som erbjuder undervisning i främmande språk. Kommer de studerande vid dessa att ha samma möjligheter att, på lika villkor som de som studerar vid ett "centrum för europeiska språk", delta i förfarandena för utfärdande av bevis över förvärvad kunskapsnivå i främmande språk, bevis som dessa nya centrum kommer att utfärda, i enlighet med den tekniska information om denna åtgärd som finns att tillgå?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1224/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Mer information om underjordiska passager och höghastighetståg samt tillämpningen av direktiv 85/337/EEG i Italien

Följande frågor ställs mot bakgrund av mina tidigare frågor P-0141/97(1) om Roms kommuns byggande av snabbspårvagnslinjen Casaletto-Largo Argentina och E-1273/97(2) i vilken mer information på detta område efterlystes, fråga E-1270/97(3) om Roms kommuns projektering av den underjordiska passagen till Castel Sant'Angelo och direktiv 97/11/EG(4), frågorna E-2632/97(5), E 3001/97(6), P-3740/97(7) och E-3409/97(8) i samma ämne och E-1971/97(9) samt framför allt E-3410/97(10) i vilken förtydliganden rörande tillämpning av direktiv 85/337/EEG(11) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt efterlystes.

1. Är kommissionen medveten om att byggandet av den underjordiska passagen har ersatts av ett annorlunda och mycket mindre omfattande projekt som kallas "minipassage"?

2. Skall detta arbete, som skiljer sig från det förra, åtnjuta samma finansiering från EIB?

3. Har en miljökonsekvensbedömning gjorts för detta projekt?

4. Är regionen Lazio, som i svaret på fråga E-3410/97 angavs som behörig myndighet i förhållande till direktiv 85/337/EEG, fortfarande underlåter att följa direktivet?

5. Är det förfarande för överträdelse som omnämns i detta svar fortfarande i gång och i vilket stadium befinner sig undersökningarna?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(18 juni 1998)

Mot bakgrund av information från Europeiska investeringsbanken (EIB) kan kommissionen upplysa om att det arbete som finansieras av EIB inom ramen för aktionen "Ramavtal Rom 2000" inte omfattar en underjordisk passage till Castel Sant'Angelo, och inte heller något sådant mindre projekt som frågeställaren tar upp.

Den lagstiftande makten i Italien är fördelad på så sätt att det är regionerna som är behöriga att anta lagstiftning för införlivande av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(12) beträffande arbete som är av regional karaktär. Regionen Lazio har ännu inte antagit ovan nämnda lagstiftning.

Överträdelseförfarandena mot Italien om genomförandet av direktivet fortsätter, och kommissionen har avgivit ett motiverat yttrande. För närmare information om innehållet i förfarandet hänvisas frågeställaren till kommissionens svar på den skriftliga frågan E-3410/97(13).

(1) EGT C 186, 18.6.1997, s. 234.

(2) EGT C 367, 4.12.1997, s. 109.

(3) EGT C 373, 9.12.1997, s. 97.

(4) EGT L 73, 14.3.1997, s. 5.

(5) EGT C 117 16.4.1998, s. 33.

(6) EGT C 134, 30.4.1998, s. 52.

(7) EGT C 174, 8.6.1998, s. 111.

(8) EGT C 174, 8.6.1998, s. 54.

(9) EGT C 45, 10.2.1998, s. 131.

(10) EGT C 158, 25.5.1998, s. 104.

(11) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(12) EGT L 175, 5.7.1985.

(13) EGT C 158, 25.5.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1537/98

från Caroline Jackson (PPE) till kommissionen

(18 maj 1998)

Ämne: Läkemedel för hästar

Inom EU skall hästar klassificeras som djur för livsmedelsproduktion, vilket leder till problem i Förenade kungariket där det finns många fritidshästar. Många läkemedelspreparat som används för dessa hästar har för närvarande inte de maximigränser för restnivå som krävs när de används för djur avsedda för livsmedelsproduktion. På grund av att läkemedel för hästar har en relativt låg omsättning blir kostnaderna för att etablera sådana maximigränser orimligt höga. På grund av gemenskapslagstiftningen kommer försäljningen av vissa läkemedel som används i stor omfattning för hästar i Förenade kungariket att upphöra, vilket skapar stor oro.

Är kommissionen beredd att införa regler om undantag från gemenskapslagstiftningen så att medlemsstaterna kan tillåta att vissa veterinärmedicinska läkemedel används för fritidshästar trots att de saknar maximigränser för högsta restnivå?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1725/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: Tillstånd att marknadsföra veterinärmedicinska läkemedel för hästar

Enligt rådets direktiv 81/851/EEG(1) måste veterinärmedicinska läkemedel som används till livsmedelsproducerande djur finnas förtecknade i bilaga I, II eller III till rådets förordning nr 2377/90(2) för att vara tillåtna att marknadsföra.

Brittiska hästveterinärföreningen (British Equine Veterinary Association, BEVA) hävdar att hästars och ponnyers välfärd och hälsa hotas allvarligt på grund av att tiden snart går ut för ansökningar om fastställandet av högsta tillåtna restmängder, eftersom det inte finns någon högsta tillåtna restmängd för de flesta mediciner som används till hästar och kostnaden för att införa en sådan i många fall är oöverkomligt hög.

BEVA hävdar dessutom att det är olämpligt att tillämpa lagstiftningen på veterinärmedicinska läkemedel till hästar eftersom de allra flesta hästar aldrig kommer att ingå i människans näringskedja.

Vilka är kommissionens kommentarer i den här frågan?

(1) EGT L 317, 6.11.1981, s. 1.

(2) EGT L 224, 18.8.1990, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1552/98

från Rainer Wieland (PPE) till kommissionen

(19 maj 1998)

Ämne: Plikten att förse motorfordon med nationalitetsbeteckning

Från och med den 1 juni 1998 behöver bilförare vars fordon har en registreringsskylt med det blåa EU-märket inte längre förse fordonet med någon ytterligare nationalitetsbeteckning (D-märke, SF-märke osv.) vid resor inom EU.

På vilken rättslig grund vilar det här förhandlingsresultatet?

I vilken utsträckning har kommissionen inbegripit Schweiz i förhandlingsprocessen?

Deltog Schweiz på något sätt i de förhandlingar som ledde till detta resultat, eller rådfrågades eller informerades Schweiz endast i förväg eller under förhandlingsprocessen?

Har kommissionen någonsin haft för avsikt att inbegripa Schweiz i förhandlingsresultatet?

Vilken var anledningen till att inte inbegripa Schweiz?

Har kommissionen för avsikt att i framtiden inbegripa Schweiz i förhandlingsresultatet?

Om den inte har för avsikt att göra detta, vilken är anledningen?

Om den har för avsikt att göra detta, när kommer det att ske?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(1 juli 1998)

Kommissionens förslag till rådets förordning om erkännande vad gäller trafik inom gemenskapen av nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken motorfordon och släpvagnar till motorfordon är registrerade(1) grundar sig på artikel 75.1 d i EG-fördraget. Förslaget avser endast trafik inom gemenskapen.

Efter Europaparlamentets första behandling lade kommissionen fram ett ändrat förslag(2). Rådets gemensamma ståndpunkt kan väntas komma i juni 1998. Förordningen förväntas inte antas förrän hösten 1998.

Därför vore det förhastat att förhandla med länder utanför gemenskapen om innehållet i den planerade förordningen. Kommissionen kommer dock att ta upp frågan om erkännande av nationalitetsmärkena med de schweiziska myndigheterna vid tidigast möjliga tillfälle.

(1) EGT C 290, 24.9.1997.

(2) EGT C 159, 26.5.1998.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 031 , 05/02/1999 s. 0093



SKRIFTLIG FRÅGA E-1877/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (16 juni 1998) Ämne: Miljöförbättrande åtgärder inom det irländska jordbruket Den irländska regeringen har inte lyckats utnyttja alla de medel man tilldelats via regionfonderna för transportprojekt. Har kommissionen övervägt möjligheten att i stället betala ut dessa belopp till systemet för kontroll av föroreningar orsakade av jordbruket (Control of Farmyard Pollution Scheme), som är ett mycket framgångsrikt system vars nytta vida överstiger de medel som det tilldelats? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (27 juli 1998) Det är övervakningskommittén för gemenskapens stödramar som ansvarar för omfördelningen av de medel som inte utnyttjats inom ramen för det operativa programmet för transport. Även om parlamentsledamotens förslag har beaktats, beslutades vid övervakningskommitténs möte den 26 juni 1998 att dessa medel till största delen skall omfördelas inom samma sektor för att på så sätt ta hänsyn till behovet av investeringar i transporter i Dublinregionen och av investeringar i den bristande infrastrukturen i hela Irland.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1892/98

från Marie-Arlette Carlotti (PSE) till kommissionen

(9 juni 1998)

Ämne: System för tilldelning av licenser för den nya gemensamma organisationen av marknaden för bananer

Kan kommissionen inom ramen för ändringen av systemet för den gemensamma organisaitonen av marknaden för bananer (förordning (EEG) 404/93)(1) ange de tekniska ändringar för tilldelningen av licenser som den har för avsikt att genomföra i sin tillämpningsförordning, och detta särskilt för att respektera de kvantiteter som fanns för de icke traditionella AVS-staterna.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

Inom ramen för förfarandet för antagandet av ändringarna av rådets förordning (EEG) 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer har det, när det gäller systemet med importlicenser, avtalats att de aktörer som tilldelas licenser skall vara de som faktiskt importerat bananer under en senare referensperiod. Tillämpningsföreskrifterna bör bli antagna före utgången av 1998.

Följaktligen kommer de kvantiteter icke-traditionella bananer från AVS-staterna (Afrika, Västindien och Stillahavsområdet) som exporterats i det förflutna att ge rättighet att importera även i framtiden, vilket kommer att göra det möjligt för dessa aktörer att fortsätta med sin importverksamhet.

(1) EGT L 47, 25.2.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1315/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Euro 1999

Tack vare stabilitets- och tillväxtpakten, som antogs av Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997, skall medlemsstaterna som medelfristiga mål uppnå "offentliga finanser som är nära balans eller i överskott". Om budgetanpassningen fortsätter under de närmaste åren, kommer medlemsstaterna att ha offentliga finanser som lättare kan stå emot budgetkonsekvenser orsakade av lågkonjunkturer.

Men, hur tror kommissionen att den aktuella situationen i Frankrike skulle ha sett ut om stabilitets- och tillväxtpakten hade tillämpats under perioden 1992-97?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Stabilitets- och tillväxtpakten består av en resolution från Europeiska rådet av den 7 juni 1997(1), av rådets förordning (EG) 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(2), samt av rådets förordning (EG) 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott(3). Pakten syftar till disciplin beträffande de offentliga finanserna i den ekonomiska och monetära unionen (EMU) för att på så vis skapa de lämpliga stabilitetsvillkoren för en varaktig tillväxt. Pakten innehåller en kraftfull uppsättning incitament för att en medlemsstat inte skall ådra sig ett alltför stort underskott och snabbt korrigera det om en sådan situation skulle uppstå.

Det offentliga underskottet i Frankrike var 3,9 % av bruttonationalprodukten (BNP) 1992. Denna situation ledde till ett rådsbeslut av den 26 september 1994 om att det förelåg ett alltför stort underskott i Frankrike (artikel 104c.6 i EG-fördraget). Under den period som omfattas av parlamentsledamotens fråga, dvs. 1992-1997, var Frankrikes budgetpolitik huvudsakligen inriktad på konvergens, med andra ord på att korrigera situationen med ett alltför stort underskott och därmed uppfylla konvergenskriteriet om den offentliga sektorns finanser. Dessutom var inte artikel 104c.9 och 104c.11, som innehåller bestämmelser om sanktioner, tillämplig under etapp två av EMU.

(1) EGT C 236, 2.8.1997.

(2) EGT L 209, 2.8.1997.

(3) EGT L 209, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2041/98

från Klaus Hänsch (PSE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: EU:s stöd till Solingen, Nordrhein-Westfalen

Kommissionen anmodas informera om följande vad gäller tilldelning av EU:s stöd till staden Solingen i Nordrhein-Westfalen:

1. Vilken summa har Solingen erhållit sedan 1994 av EU:s strukturstöd och på vilket sätt fördelades medlen ur de olika fonderna respektive gemenskapsprogrammen och -initiativen? Vilka EU-medel har tilldelats pilotprojekt, åtgärder eller - i form av direkta stöd - universitet, forskningsinrättningar, företag och andra mottagare enligt andra budgetposter?

2. Hur många arbetsplatser har skapats eller bibehållts med hjälp av dessa medel?

Kompletterande svar

avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(25 september 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-2036/98(1).

(1) EGT C 386, 11.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1316/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Euro 1999

Tack vare stabilitets- och tillväxtpakten, som antogs av Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997, skall medlemsstaterna som medelfristiga mål uppnå "offentliga finanser som är nära balans eller i överskott". Om budgetanpassningen fortsätter under de närmaste åren, kommer medlemsstaterna att ha offentliga finanser som lättare kan stå emot budgetkonsekvenser orsakade av lågkonjunkturer.

Men, hur tror kommissionen att den aktuella situationen i Irland skulle ha sett ut om stabilitets- och tillväxtpakten hade tillämpats under perioden 1992-97?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(2 juni 1998)

Stabilitets- och tillväxtpakten består av en resolution från Europeiska rådet av den 7 juni 1997(1), av rådets förordning (EG) 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(2), samt av rådets förordning (EG) 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott(3). Pakten syftar till disciplin beträffande de offentliga finanserna i den ekonomiska och monetära unionen (EMU) för att på så vis skapa de lämpliga stabilitetsvillkoren för en varaktig tillväxt. Pakten innehåller en kraftfull uppsättning incitament för att en medlemsstat inte skall ådra sig ett alltför stort underskott och snabbt korrigera det om en sådan situation skulle uppstå.

Det offentliga underskottet på Irland var 2,5 % av bruttonationalprodukten (BNP) 1992 och 2,7 % av BNP 1993. Rådet har aldrig ansett att Irland har haft ett alltför stort underskott.

(1) EGT C 236, 2.8.1997.

(2) EGT L 209, 2.8.1997.

(3) EGT L 209, 2.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1677/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Användningen av Phare-medel i Litauen

I medlemsstaterna har man ägnat miljöproblemen i Baltikum och föroreningarna i Östersjöområdet stor uppmärksamhet. För att skydda miljön i området och minska på föroreningarna har man erhållit finansiering från många olika håll.

Hur stor andel av Phare-medlen för Litauen användes 1997 för att råda bot på och förebygga miljöförstörelser och på vilket sätt användes medlen?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1675/98, E-1676/98 och E-1677/98 ingivna av Hans Van den Broek för kommissionen

(2 juli 1998)

Kommissionen är väl medveten om miljöproblemen i de tre baltiska staterna och ägnar sig mycket åt att hjälpa regeringarna med att utveckla en politik och strategi för miljöförbättringar. Kommissionen ger också betydande stöd till mycket konkreta projekt som gäller avloppsrening, bättre vattenkvalitet, främjande av biologisk mångfald och hantering av riskavfall. Här arbetar kommissionen med bilaterala och multilaterala program, i nära samarbete med specialistgrupper i mottagarländerna. Anslagen för 1997 för de olika nationella PHARE-programmen var sammanfattningsvis följande:

Estland: 3,3 miljoner ecu av 30,8 miljoner (10,7 %) att avsättas för:

- En vattenförsörjningsplan för det område där oljeskiffer bryts. Detta projekt härrör från en tidigare analys av miljösituationen i området och syftar till att minska vattenförbrukningen samt den nedsmutsning man orsakar. Här ingår utbildning för lokala vattenbolag.

- Investeringsstöd till vattenförsörjningsnät och reningsanläggningar för små samhällen.

Lettland: 6,5 miljoner ecu av 39,4 miljoner (15,6 %) för olika syften:

- Tekniskt stöd till ett ministerium för projektering, anbudsförfarande och kontraktering av ett större investeringsprojekt på vattenområdet, vilket ingår i Projekt 800, och som är resultatet av ett tidigare PHARE-program kring små samhällens vattenstrategi.

- Allmänt tekniskt stöd (utbildning, projektanalys, projektkontroll) till ministeriet och lettiska miljöinvesteringsfonden för miljöprojekt, som i de flesta fall kommer att innebära investeringsverksamhet. Detta gäller hantering av vatten, luft och avfall.

- System för miljökontroll för inspektorat, innebärande kompetensöverföring och inköp av modern utrustning för miljöanalys. Detta är viktigt för att kunna övervaka miljön och säkerställa efterlevad av lagstiftningen.

- Bidrag till lettiska miljöinvesteringsfonden för projekt att utväljas av en teknisk jury.

Litauen: 5,15 miljoner ecu av 43,2 miljoner (11,9 %), med två huvudpunkter:

- Administrativ förstärkning i form av kompetensöverföring och inköp av modern utrustning för miljöanalys till olika inspektorat.

- Investeringsstöd till vattenhanteringen i Kaunas (del av en större ny vattenreningsanläggning) och Klaipeda.