SKRIFTLIG FRÅGA E-1243/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: Relationerna mellan ECB och centralbankerna i euroområdet

Som en följd av den debatt som inletts i flera medlemsstater såsom Tyskland, Belgien eller Österrike, där regeringarna överväger möjligheten att inrätta antingen en övervakningsmyndighet som är oberoende av deras respektive centralbank eller en enda övervakningsenhet för bank-, värdepappers- och försäkringssektorn, har Europeiska centralbanken trätt till försvar av den roll som centralbankerna i euroområdet spelar i fråga om finanskontroll. ECB menar att det faktum att centralbankerna i de elva länderna med gemensam valuta har förlorat kontrollen över sedelutgivningen inte betyder att deras nya bankövervakningsuppgifter skulle utgöra en källa till konflikt med valutapolitikfunktionerna.

Vilken ståndpunkt intar kommissionen inför dessa medlemsstaters eventuella planer? Hur kan eventuella intressekonflikter eller strider om maktkoncentration i framtiden uppstå, med anspelning på att centralbankerna för en mindre sträng politik än vad som skulle motiveras av målet med stabila priser om banksystemet hamnar i kris?

Hur uppmuntrar kommissionen att det upprättas kontakter mellan ECB och centralbankerna i euroområdet, liksom andra system för samarbete och informationsutbyte mellan dessa myndigheter?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(2 juli 2001)

Diskussionen om relationen mellan centralbanksfunktionen och övervakningsfunktionen har en lång historia. Diskussionen kretsar kring olika åsikter om det sannolika växelspelet mellan en centralbanks roll som tillsynsmyndighet och dess roll inom den monetära politiken.

Å ena sidan hävdas att den kunskap som en centralbank skaffar sig i sin dagliga arbete med bankväsendet ökar dess effektivitet som finansiell tillsynsmyndighet. Å andra sidan heter det att ansvaret för att finanssystemet fungerar smidigt (inklusive eventuella behov av att lämna utlåningsbistånd i nödsituationer) riskerar att inverka på centralbankens monetärpolitiska handlingsfrihet.

Det faktum att båda modellerna - övervakning oberoende av centralbanken och övervakning inom centralbanken - finns representerade inom gemenskapen tyder på att argumenten för eller mot endera modellen inte är slutgiltiga. Inte desto mindre leder införandet av euron tillsammans med globaliseringen, de tekniska förändringarna och avregleringen till snabba och fortlöpande förändringar av finansmarknaderna. Som en följd härav måste övervakningsramen ständigt ses över så att den också fortsättningsvis motsvarar behoven.

I detta sammanhang har Ekonomiska och finansiella kommittén lämnat två rapporter till finansministrarna under det senaste året - den första om krisförebyggande åtgärder och den andra om krishantering. I båda rapporterna betonas att de befintliga institutionella arrangemangen har fungerat väl, men att dessa arrangemangs praktiska tillämpning måste förbättras. En rad rekommendationer har lämnats i detta syfte. Många av dem avser behovet att förbättra samordningen och utbytet av information mellan behövliga myndigheter (centralbanker, ministerier samt övervakningsmyndigheter) på sektorsövergripande och nationell nivå och på unionsnivå.

Genomförandet av dessa rekommendationer måste prioriteras.

På längre sikt kan dock en mer långtgående rationalisering av dagens arrangemang bli nödvändig. Frågan om huruvida stabiliteten för ett integrerat EG-finanssystem bäst säkras genom ett enda forum, i stället för flera, för samordning och informationsutbyte måste studeras noggrant, utan att man i förväg bestämmer sig för vilken av övervakningsmodellerna som är den bästa.