SKRIFTLIG FRÅGA P-2300/03

från Helena Torres Marques (PSE) till kommissionen

(7 juli 2003)

Ämne: Avdrag av momsavgiften

Enligt EU-bestämmelserna om momsavgifter kan en person som har företags- eller löneinkomster eller som utövar en ekonomisk eller industriell verksamhet eller har ett jordbruk helt eller delvis dra av momsavgiften då han eller hon köper ett fordon som används för att öka vinsten från verksamheten.

I Portugal tillåter de lagar där rådets sjätte direktiv, momsdirektivet, infördes dock inte att avgiften dras av då man köper ett fordon som används inom ekonomisk eller industriell verksamhet eller i jordbruket.

Anser kommissionen att det sjätte direktivet införlivats på rätt sätt i den portugisiska lagen?

Om så inte är fallet, anser kommissionen att det är nödvändigt att leda ett förfarande mot Portugal vid EG-domstolen?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(31 juli 2003)

I enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser i fråga om avdragsrätt för moms (artikel 17.6 i det sjätte direktivet(1)) får medlemsstaterna, fram till dess att reglerna om vilka utgifter som inte skall berättiga till avdrag av mervärdesskatt träder i kraft, behålla alla de undantag som föreskrivs i deras nationella lagstiftning när ovannämnda direktiv träder i kraft.

EG-domstolen fastställde i sin dom av den 18 juni 1998(2) att det genom denna artikel är tillåtet att behålla ett nationellt system för mervärdesskatt enligt vilket mervärdesskatt som hänför sig till transportmedel som utgör själva redskapet för den skattskyldiges rörelse inte är avdragsgill eftersom det

framgår tydligt av ordalydelsen av artikel 17.6 i sjätte direktivet att det ankommer på rådet att besluta vilka utgifter som inte berättigar till avdrag av mervärdesskatt och att de regler som rådet uppmanas att anta inte a priori är begränsade till utgifter som inte är rena rörelseutgifter. Under dessa omständigheter omfattar uttrycket alla de undantag som används i artikel 17.6 andra stycket i direktivet utgifter som är rena rörelseutgifter.

EG-domstolen bekräftade detta i sin dom av den 5 oktober 1999(3). Enligt domstolen ger artikel 17.6 i det sjätte direktivet medlemsstaterna tillåtelse

att bibehålla, allmänna undantag från rätten att göra avdrag för mervärdesskatt vid köp av bilar som skall användas av den skattskyldige för utförande av skattepliktiga transaktioner, även om bilarna är ett nödvändigt redskap i den berörde skattskyldiges verksamhet eller om bilarna i ett konkret fall inte kan användas av den skattskyldige för privat bruk.

Kommissionen anser att undantagen liksom gällande begränsningar av rätten till avdrag, under rådande förhållanden och i enlighet med ordalydelsen av artikel 17.6 i det sjätte direktivet, varierar kraftigt från en medlemsstat till en annan och kan vara en källa till snedvridning av konkurrensen. Dessa skillnader är inte något nytt fenomen, men deras negativa effekt märks tydligare sedan den inre marknaden skapades. Kommissionen anser att förslaget till direktiv om reglerna om avdragsrätt för mervärdesskatt(4) kan lösa ovannämnda problem.

Enligt detta förslag till direktiv skall artikel 17.6 i det sjätte direktivet utgå. När det gäller avdragsrätten för mervärdesskatten för personbilar införs en frivillig ordning som ger de medlemsstater som så önskar möjlighet att tillämpa ett förenklat förfarande för att bestämma den icke-yrkesmässiga användningen av personbilar. De medlemsstater som beslutar att inte utnyttja detta förenklade förfarande skall emellertid tillämpa de normala reglerna för avdrag på området.

Enligt artikel 93 i EG-fördraget måste detta förslag antas enhälligt av rådet. Förslaget håller fortfarande på att diskuteras utan att man har nått enighet om antagande av förslaget.

(1) Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter, EGT L 145, 13.6.1977.

(2) Mål C-43/96, REG 1998, s. I-03903.

(3) Mål C-305/97, REG 1999, s. I-06671.

(4) EGT C 219, 15.7.1998.