SKRIFTLIG FRÅGA E-1775/02

från Antonios Trakatellis (PPE-DE) till kommissionen

(24 juni 2002)

Ämne: Massmedia tillstånd till radio- och tv-stationer, statligt stöd och reklam

Enligt artikel 6 i EU-fördraget skall unionen respektera principerna om mångfald och frihet för massmedia. Trots detta släpar det grekiska radio- och tv-verket (ESR) efter med utfärdandet av tillstånd till tv-stationer och uppfyller inte de institutionella kraven för deras organisation och funktion, vilket strider mot ovannämnda principer.

Med tanke på protokollet om systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst, fogat till Amsterdamfördraget, och tillhandahållandet av statligt stöd till radio- och tv-tjänster i Grekland, vill jag fråga kommissionen följande:

1. Mot bakgrund av dessa grekiska uppgifter, i hur hög grad säkerställs respekten för principen om mångfald och vad tänker kommissionen göra för att se till att ESR:s arbete när det gäller beviljande av tillstånd till radio- och tv-stationer är i enlighet med gemenskapslagstiftningen?

2. Vad gäller för finansiering av statliga radio- och tv-tjänster i Grekland och i hur hög grad får finansieringssystemet konsekvenser som drabbar en välfungerande marknad? Skapar det inte konkurrensproblem på det sätt som beskrivs i protokollet om systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst, fogat till Amsterdamfördraget?

3. Hur stort är det statliga stöd som ges till statliga och privata massmedia i medlemsstaterna, särskilt i Grekland, och i hur hög grad strider detta mot principen om jämlikhet och bestämmelserna för en fungerande marknad?

4. Hur stor andel av de statliga och privata massmedieinkomsterna kommer från reklam, i jämförelse med den totala reklammarknaden i EU:s 15 medlemsstater, särskilt i Grekland?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(29 juli 2002)

1. Efter ett klagomål genomför kommissionen för närvarande en undersökning av tilldelningen av sändningstillstånd i Grekland. Eftersom tilldelningen av sådana tillstånd ofta är mycket komplicerad kan kommissionen ännu inte uttala sig om huruvida det i samband med tilldelningen uppstått väsentliga problem i förhållande till gemenskapsrätten.

2. Enligt grekisk lagstiftning sker finansieringen av de offentliga radio- och TV-kanalerna som står för offentlig service genom bidrag från det allmänna, licensavgifter samt andra intäkter, främst från reklam.

1997 tog kommissionen emot ett klagomål enligt vilket de grekiska myndigheterna ger den offentliga radio- och TV-kanalen särskilda fördelar genom att denna är den enda som finansieras med licensavgifter samtidigt som de anställda omfattas av särskilt förmånliga pensionsregler som finansieras via en avgift på reklam.

Kommissionen undersöker för närvarande de ovan nämnda åtgärderna mot bakgrund av kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och TV i allmänhetens tjänst(1).

För närvarande vill kommissionen inte föregripa resultatet av denna undersökning.

3. Kommissionen har inte någon detaljerad överblick över omfattningen på statsfinansiering i medlemsstaterna men lämnar följande synpunkter. Omfattningen på det statliga stödet till radio- och TV-verksamhet är mycket olika mellan medlemsstaterna. Omfattningen på det statliga stödet är i hög grad beroende på det finansieringssystem medlemsstaterna valt för att kompensera de offentliga radio- och TV-kanalerna för deras offentliga service. I de flesta medlemsstaterna finansieras de offentliga radio- och TV-kanalerna genom en dubbel finansiering baserad på bidrag från det allmänna och intäkter från kommersiell verksamhet (främst reklam). I vissa medlemsstater finns det begränsningar för de offentliga radio- och TV-kanalernas möjlighet att täcka utgifter genom kommersiell verksamhet. I andra medlemsstater omfattas offentliga och privata radio- och TV-kanaler av samma bestämmelser. Begränsningar i möjligheterna att täcka utgifter genom kommersiell verksamhet kan medföra ett ökat behov av bidrag från det allmänna, samtidig som detta även kan leda till att konkurrensen på den kommersiella marknaden inte snedvrids (som t.ex. reklammarknaden).

Medlemsstaterna får själva välja metoder för att finansiera sin public service-radio- och TV-verksamhet, men kommissionen skall kontrollera att statligt stöd som ersättning för offentlig service står i proportion till de extra nettokostnaderna.

Kommissionens metod för att bedöma stödet till de offentliga eller privata radio- och TV-kanalerna som utför offentlig service framgår av kommissionens ovannämnda meddelande.

Statligt stöd till offentliga radio- och TV-kanaler är tillåtet om följande villkor uppfylls:

- En klar och otvetydig definition av en tjänst av allmänt intresse måste fastställas.

- Ett eller flera företag måste genom ett officiellt utnämnade ges uppdraget att utföra offentlig service.

- Stödet från det allmänna måste vara begränsat till vad som är nödvändigt för att uppfylla uppdraget att verka i allmänhetens tjänst (proportionalitet). Offentliga radio- och TV-kanaler som dels får statligt stöd och dels utvecklar andra typer av tjänster omfattas av kraven i det s.k. transparensdirektivet(2). Separata konton ger kommissionen ett verktyg för att undersöka misstänkt korssubventionering mellan den offentliga servicen och kommersiell verksamhet. Förpliktelsen att föra separata konton gäller inte för offentliga radio- och TV-kanaler vars verksamhet uteslutande omfattar utförandet av tjänster i allmänhetens intresse.

- Det är dessutom önskvärt att en lämplig myndighet eller ett särskilt utsett organ kontrollerar tillämpningen av dessa villkor.

4. Enligt den senaste statistiken från European Audiovisual Observatory i Strassbourg uppgick EU:s reklammarknad under år 2000 till 67,164 miljarder EUR. Av denna marknad stod TV-reklam för ca 38 %, radioreklam för ca 6 %, reklam i tidningar och tidskrifter ca 49 % medan resten var fördelad på biografreklam samt utomhusreklam och reklam på transportmedel.

Samma siffror för Grekland var: Sammanlagd reklammarknad: 1,081 miljarder EUR varav TV-reklam utgjorde ca 50 %, radioreklam ca 4 % och reklam i tidningar och tidskrifter ca 46 %.

Vad gäller TV-kanalernas intäkter framgår av samma källa att de offentliga radio- och TV-kanalerna på gemenskapsnivå under år 2000 hade reklamintäkter på sammanlagt ca 5,487 miljarder EUR (20,8 % av de samlade intäkterna). För de privata radio- och TV-kanalernas vidkommande var reklamintäkterna sammanlagt ca 20,196 miljarder EUR (56,2 % av de samlade intäkterna). Detaljerade uppgifter för Grekland saknas.

(1) EGT C 320, 15.11.2001.

(2) Kommissionens direktiv 80/723/EEG av den 25 juni 1980 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag, ändrat genom kommissionens direktiv 85/413/EEG av den 24 juli 1985, kommissionens direktiv 93/84/EEG av den 30 september 1993 och kommissionens direktiv 2000/52/EG av den 26 juli 2000, EGT L 195, 29.7.1980.