SKRIFTLIG FRÅGA E-0940/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Vidareförädlingsstödets nytta

Det EU-stöd, vidareförädlingsstödet, som utbetalades till livsmedelsindustrin i Sverige programperioden 19951999 för att effektivisera produktion visade sig inte påverka industrins produktivitet eller råvaruförbrukning. Det gynnade därmed inte heller jordbruket. Däremot ansåg de företag som fick stödet att det bidrog till syftet. Det visade en utvärdering som Livsmedelsekonomiska institutet, SLI, publicerade i februari 2001.

Enligt SLI:s analyser kunde inga effekter av stödet påvisas. Utvärderingen tyder på att företagens investeringar i huvudsak skulle ha genomförts även utan stöd. Slutsatsen av utvärderingen var att stödet fungerade som en överföring av pengar till företagen och därmed höjde deras vinst. Investeringsstödet visade sig för den aktuella perioden vara ett trubbigt instrument för att nå syftet. Dessutom finns det betydande begränsningar i hur stödet får användas. Det minskar möjligheten att det skall få någon avgörande effekt på industrins livskraft.

Det offentliga stödet till investeringar i Sverige 19961999 uppgick till ca 329 miljoner kronor. Kostnaden för handläggningen av stödet beräknades ha uppgått till ca 15 miljoner kronor. Vidareförädlingsstödet finns kvar under programperioden 20002006.

Frågan är: om ett ekonomiskt stöd inte gör nytta skall det då finnas kvar? Anser kommissionen att vidareförädlingsstödet gör nytta och har man gjort liknande utvärderingar i övriga medlemsländer?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 juni 2001)

Kommissionen mottog i början av mars 2001 officiellt den rapport som parlamentsledamoten hänvisar till. Kommissionens avdelningar gör för närvarande en genomgång av rapporten.

Vid genomgången av en utvärderingsrapport bör det kontrolleras att utvärderingen gjorts på ett korrekt sätt och att vissa minimikrav är uppfyllda. Om det i en utvärderingsrapport dras slutsatser är det viktigt att kontrollera att slutsatserna verkligen har ett samband med den genomförda undersökningen eller är mera allmänt hållna.

Den svenska utvärderingsrapport som parlamentsledamoten hänvisar till har utarbetats i enlighet med gemenskapens riktlinjer, enligt vilka medlemsstaterna skall utvärdera effekterna av de åtgärder som vidtas beträffande bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. Enligt riktlinjerna skall ett antal gemensamma utvärderingsfrågor besvaras avseende aspekter som konkurrens, situationen för basprodukter från jordbruket, genomförande och åtgärdernas inriktning. Medlemsstaterna uppmanas även att bedöma kvaliteten på de enskilda rapporterna på grundval av åtta standardkriterier.

Samtliga medlemsstater måste lämna utvärderingsrapporter om åtgärder av detta slag till kommissionen senast den 30 september 2001. Det förväntas inkomma ett fyrtiotal rapporter. Kommissionen planerar att genomföra en utvärdering på europeisk nivå, vilken till stor del skall bygga på de utvärderingsrapporter som lämnas in av medlemsstaterna, och därefter offentliggöra resultatet av syntesen. Av de skäl som anges ovan kan kommissionen i dagens läge inte uttala sig om huruvida de slutsatser som dras i den svenska rapport som parlamentsledamoten hänvisar till är giltiga eller inte.

Kommissionen noterar att de svenska myndigheterna för programperioden 20002006, har beslutat att det är lämpligt att låta åtgärden avseende bearbetning och saluföring fortgå, vilket är i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(1). Mot bakgrund av ovannämnda rapport har de svenska myndigheterna emellertid valt att särskilt inrikta åtgärden på små och medelstora företag.

(1) EGT L 160, 26.6.1999.