SKRIFTLIG FRÅGA E-0478/01

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(21 februari 2001)

Ämne: Sötvattensfiske i Irland: i stället för fortsatt utrotning bör den naturliga balansen återställas

1. Erinrar sig kommissionen skrivelsen av den 15 september 1997 (ref. SG (97) D/84642) från kommissionens dåvarande ordförande Jacques Santer till ledamoten av parlamentet dr Caroline Jackson, där ordföranden utlovade att det vid behov skulle företas en ändring i det beståndsvårdsinriktade inslaget (alltså utfiskning av gädda) i programmet och att det skulle utses en ny projektansvarig för Corrib Systems Development Programme? Har dessa utfästelser därefter genomförts i verkligheten? Om inte: varför inte?

2. Kan kommissionen bekräfta att det återigen gjordes en utfiskning av gäddor mellan hösten 1998 och april 1999 och därefter under våren 2000, varvid det togs livet av alla gäddor som påträffades?

3. Kan kommissionen likaså bekräfta att sex av Irlands sju regionala fiskenämnder (regional fishing boards) fortfarande varje år gallrar ut bland gäddbeståndet vid tidpunkten för gäddleken och att så skedde bland annat i december 2000 i sjön Lough Arrow som North Western Regional Fisheries Board (NWRFB) har tillsynsansvaret för? Sker denna fortsatta utrotning inom ramen för ett program som på något sätt får ekonomiskt stöd av Europeiska unionen?

4. Anser kommissionen att ett förbud mot att dessa utrotningsprogram får bilda ett inslag inom politiken kunde erbjuda en möjlighet att sätta stopp för att de här programmen fått finnas kvar i åratal, uppskjutits och senare dragits i gång på nytt? Är kommissionen beredd att anknyta eventuellt fortsatt stöd till ett villkor om att utfiskning av gädda skall vara förbjuden eller på sin höjd får ske på grundval av ett tillstånd förenat med stränga villkor, vilket utfärdas endast i undantagsfall?

5. Vad ämnar kommissionen göra för att sjöarna i västra Irland efter att tidigare ha försummats nu äntligen skall få den behandling som behövs för att de skall kunna återställas och de ursprungliga målsättningarna skall kunna förverkligas, såsom att miljöförstöringen skall motverkas, turismen gynnas och det naturliga fiskbeståndet få finnas kvar?

6. Är kommissionen beredd att ge Irland ytterligare stöd, ifall det då handlar om ett nytt program som inte innebär några ingrepp i fördelningen mellan olika fiskarter i sjöar och floder utan i stället bidrar till att den naturliga balansen återställs och dessutom är till fördel för turismen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

1. Enligt de upplysningar som kommissionen erhållit från Western Regional Fisheries Board (WRFB) blev det utvecklingsprogram som nämns i skrivelsen från september 1997 en framgång. Det avslutades år 1999, och samtliga mål uppnåddes. Programmet var särskilt framgångsrikt när det gällde att främja bestånden av vild öring. Projektet sköttes på ett professionellt sätt av den berörda fiskeriförvaltningen och har granskats av internationella experter på området. Av revisionsrapporten framgick det att programmet genomförts med ett mycket gott resultat. Efterföljande vetenskaplig övervakning av de berörda vattendragen bekräftar programmets fina resultat när det gäller flora, fauna, fiskbestånd och fågelliv.

2. Enligt WRFB ingår det i de fiskeriansvariga myndigheternas politik att förvalta de gäddbestånd som inplanterats i vatten som särskilt utsetts till laxfiskvatten och se till att detta görs på ett sådant sätt att öringbestånden hålls på bästa möjliga nivå. Denna förvaltning sker i form av ett fortlöpande årligt program. Gäddor som gallras ut överförs också till andra gäddvatten i området, där det finns 40 sjöar.

3. Enligt WRFB har de stora sjöarna i den västra delen av landet alltid förvaltats som fiskevatten för vild öring och i det sammanhanget ingår beståndsförvaltning i det övergripande program som skall säkerställa bästa möjliga utveckling för öringbestånden. När gäddor gallras ut, märks en del exemplar och förs över till andra vatten.

Enligt North Western Regional Fisheries Board (NWRFB) kontrolleras gäddbestånden i öringsjöar varje år, framför allt vid tidpunkten för gäddleken. Vad beträffar utgallringen av gädda i Lough Arrow i december 2000, användes det inga stågarn under den perioden. Ett experiment med ny utrustning för elektrofiske ägde emellertid rum den 21 december 2000, men under detta fångades det endast två gäddor, som sedan avlägsnades från sjön. Detta kan knappast ses som ett försök att utrota gäddan och medfinansierades inte heller av gemenskapen.

4. WRFB betonar att det är mycket viktigt att beståndet av vild öring i västra Irland bevaras. De tre sjöar i västra Irland som nämns ovan har de viktigaste bestånden av vild öring i Europa. Att låta dessa sjöar förfalla till sjöar som domineras av mindre ädla fiskarter, som t.ex. gädda, skulle innebära en katastrof och ödeläggelse av naturarvet. Det finns tusentals sjöar i Irland och övriga Europa som domineras av vanliga fiskarter, som t.ex. gädda, men däremot mycket få kalkstenssjöar av någon större betydelse med bestånd av vild öring. Alla pålitliga vetenskapliga rön visar på att den strategi som valts är både riktig och nödvändig. Att ändra på förhållandena i dessa sjöar vore att beröva Europa en av dess sista återstående tillflyktsorter för vild öring, vilket endast skulle vara till fördel för de som önskar se en utbredning av inplanterade arter. Beståndsförvaltningspolitiken är utmärkande för Irland, eftersom landet har den sista återstående fristaden för denna art, och denna politik grundar sig på hundratals manår vetenskaplig expertis och forskning.

Det finns mer än 500 fiskevatten med gäddfiske av hög kvalitet i Irland som förvaltas av de sju regionala fiskeriförvaltningarna. Det avlägsnas inte en enda gädda från något av dessa 500 fiskevatten. Fiskeriförvaltningarna har faktiskt lyckats införa en särskild förordning för att skydda gäddbestånden i alla dessa fiskevatten, vilket betyder att fritidsfisket är mycket begränsat. Kontroll av gäddbestånden sker endast i 10 sjöar med öringfiske och i några få floder med öring/lax i hela landet.

NWRFB påpekar att det inte är fråga om någon karusell av genomförande, upphävande och förnyat genomförande av utrotningsprogram. Sedan denna myndighet tog över ansvaret för förvaltningen av de viktigaste öringsjöarna år 1985 har den fört en konsekvent och oavbruten politik som går ut på att hålla gäddbestånden under kontroll. Kontroll av gäddbestånden är en mycket viktig del av förvaltningen av öringfisket, och det vore ett allvarligt misstag att göra fortsatt gemenskapsstöd för fiskets utveckling beroende av ett förbud mot utgallring av gädda. Det finns inte något som helst skäl till att ställa ett sådant villkor.

5. Enligt WRFB har den utveckling som påbörjades 1996 lett till att bestånden av vild öring i de stora sjöarna i västra Irland kraftigt återhämtat sig. Denna förbättring av situationen för fiskbestånden har visat att de förvaltningsmetoder och vetenskapliga tillvägagångssätt som använts för att uppnå dessa mål varit riktiga. Fiskeriförvaltningsmyndigheterna välkomnar även Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område(1) och de ytterligare åtgärder som kommer att vidtas för att säkra att dessa sjöar bevaras i sitt ursprungliga skick. Dessutom har lanseringen av dessa sjöar som några av de bästa fiskevatten för vild öring av internationell betydelse i Europa redan givit mycket goda resultat. Ett fortsatt genomförande av programmet skulle ytterligare förbättra situationen för de berörda sjöarna, floderna och andra vattendrag samt för den vilda öringen.

Enligt NWRFB stöds alla gemenskapsåtgärder som är avsedda att förbättra vattenkvaliteten i de viktigaste sjöarna, som under de senaste tio åren eller mer praktiskt taget alla visat tydliga tecken på övergödning. Som påpekats ovan vilar huvudansvaret i denna fråga på de olika lokala myndigheterna och Miljöskyddsförvaltningen (EPA).

6. Som WRFB påpekat finns det ett antal inplanterade arter (gädda, abborre och mört) bland fiskarterna i sjöarna. Det är helt klart att förvaltning av icke inhemska fiskarter medför att de inhemska arterna måste främjas för att på så sätt säkra att dessa sjöar även i fortsättningen till största delen kommer att vara lax- och öringvatten. Återställandet av förhållandena i sjöarna och alla berörda livsmiljöer bör ske på bästa möjliga vetenskapliga grundval och detta har också varit de berörda förvaltningsmyndigheternas målsättning. Alla eventuella framtida anslag kommer naturligtvis att tilldelas åtgärder som grundar sig på kvalificerat vetenskapligt arbete.

Enligt NWRFB är gäddan inte någon inhemsk art i Irland utan har förts in från utlandet. Den ingår därför inte i den naturliga balansen i sjöarna. Eftersom gäddan i hög grad som rovfisk lever på öring är det av stor vikt att gäddbeståndet hålls under kontroll. Endast på detta sätt kan ett sunt öringbestånd upprätthållas, och öringen är ju en inhemsk fiskart som har funnits i sjöarna i mer än tiotusen år.

(1) EGT L 327, 22.12.2000.