SKRIFTLIG FRÅGA E-1449/00

från Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE) till kommissionen

(10 maj 2000)

Ämne: Hur påverkas utvecklingssamarbetet av den elektroniska handeln och av Internet-ekonomin

Den elektroniska handeln via och på Internet (eCommerce) kommer under de närmast följande åren att spela en betydande roll inom världsekonomin. EU har med initiativet eEurope visat sig medvetet om hur djupgående denna omvandling är och också tillkännagivit sin avsikt att anta de utmaningar som än förknippade med den. Också inom Världshandelsorganisationen (WTO) finns det sedan ministerkonferensen i Genève en arbetsgrupp som huvudsakligen arbetar med frågan om hur WTO:s hittillsvarande föreskrifter skall kunna tillämpas på den elektroniska handeln.

Men vad man i hög grad lämnat utan beaktande och inte heller gått in på i någon mera detaljerad grad, både inom resultaten från WTO:s arbetsgrupp och inom EU:s egna strävanden, det är frågan om vilka perspektiv för utvecklingen som öppnas av att världshandeln digitaliseras.

Kunde kommissionen ta ställning till följande frågor:

1. Råder det inte ett akut behov av att delvis ge utvecklingssamarbetet en ny inriktning på uppbyggnad och utbyggnad av den elektroniska infrastrukturen så att det skall gå att förhindra att utvecklingsländerna i ännu högre grad marginaliseras på den elektroniska marknaden?

2. Finns det planer på en sådan nyinriktning, till exempel i form av stöd till inrättandet av elektroniska Trade Point, av det slag som Unctad verkar till förmån för och bidrar till uppbyggnaden av?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(6 juli 2000)

Vid Europeiska rådets möte i Lissabon nyligen förde kommissionen fram sitt e-Europe-initiativ, som är ett viktigt föredöme när det gäller att utveckla digitala ekonomiska begrepp och uppnå social integration i Europa. Kommissionen har även föreslagit gruppen av de åtta mest industrialiserade länderna (G8) att framföra initiativet för elektronisk utveckling vid toppmötet i Okinawa i juli 2000. Initiativet är ett försök att främja dialogen med utvecklingsländerna för att integrera dem i den globala ekonomin. Kommissionen är beredd att ta sin del av ansvaret. Kommissionen har särskilt föreslagit att man ska koncentrera sig på tre huvudområden: att utveckla infrastrukturer och förbättra förbindelserna, gynna tillhandahållandet av grundläggande sociala tjänster och skapa personalresurser, uppmuntra marknadsvänlig politik och säkra den politiska samstämmigheten.

Kommissionen anser givetvis att man måste ta hänsyn till många sammanhängande aspekter, av vilka den elektroniska handeln bara är en, för att ett informationssamhälle ska kunna rotas i utvecklingsländerna.

Kommissionen verkar redan aktivt för att stödja ett informationssamhälle i utvecklingsländerna. och har framförallt inrättat ett betydande informations- och kommunikationsteknikprogram för Medelhavsområdet (ICT). Initiativet till Europa-Medelhavs-informationssamhället (Eumedis) omfattar fem strategiska sektorer, inklusive elektronisk handel och teknik för omorganisering av företagsprocessen. Den 25 mars 2000 utfärdades en ansökningsomgång beträffande Europa-Medelhavsprojektet för samarbete på området elektronisk handel och industriteknik (med en total ekonomisk täckning på 14 miljoner euro).

Ett liknande program för Asien är på gång och ett för Latinamerika torde snart påbörjas. Det latinamerikanska programmet kommer också att omfatta flera områden, inklusive elektronisk handel.

I maj 2000 undertecknade kommissionen, Världsbanken och andra givare ett avtal om medfinansiering av det virtuella universitetet för Afrika, vars undervisning kommer att ske via internet.

Ett G8-initiativ för elektronisk utveckling förväntas öka fokuseringen och sammanhållningen av givarstödet till informations- och kommunikationsteknikinitiativen i utvecklingsländerna.

Den nya kommunikationstekniken är emellertid inte en enkel genväg för världens fattiga. Den är snarare ett måste för den administrativa och intellektuella eliten och den växande marknaden i utvecklingsländerna för att de ska undgå att marginaliseras ytterligare i globaliseringsprocessen. miljarder människor har ännu aldrig talat i telefon och 2,2 miljarder har inte tillgång till elektricitet.