ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2875/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Åtgärder för att minska tobakskonsumtionen

Kommissionsledamot Pádraig Flynn sade i sitt svar på min skriftliga fråga (E-3455/97)(1) att kommissionen ämnar lägga fram förslag till åtgärder, baserade på parlamentets yttrande, för att minska tobakskonsumtion och rökning.

Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga kommissionen vilka åtgärder den vidtagit i denna fråga?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

Kommissionen har flera gånger begärt information från medlemsstaterna om deras regler och praxis vad gäller förebyggande av rökning och begränsning av tobakskonsumtion. Svaren kommer att ingå i kommissionens bedömning beträffande behov av särskilda åtgärder och insatser på EG-nivå.

Kommissionen skall inom en snar framtid också lägga fram en rapport för rådet och parlamentet om uppföljningen av kommissionens meddelande från 1996 om bekämpning av tobak och rökning(2).

(1) EGT C 134, 30.4.1998, s. 167.

(2) KOM(96) 609 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2046/98

från Mark Watts (PSE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Export av kalvar från Förenade kungariket

År 1995 inledde den franska regeringen en formell undersökning av anklagelserna om att ett betydande antal kalvar som exporterats från Förenade kungariket till Frankrike inte hade nått sin slutliga destination som fanns angiven på färdplanen inlämnad i kraft av rådets direktiv 91/628/EEG(1) till det brittiska ministeriet för jordbruk, fiske och mat. Undersökningen lär också ha utrett anklagelsen om att vissa brittiska kalvar efter ankomsten till Frankrike omvandlades till irländska djur med användning av förfalskade hälsointyg och öronmärkningar.

Skulle kommissionen kunna meddela resultaten av den franska regeringens undersökning? Dessutom, mot bakgrund av ett möjligt framtida upphävande av förbudet för export av nötkött från Storbritannien, vilka åtgärder föreslår kommissionen att det vidtas för att tillse att levande kalvar exporterade från Förenade kungariket verkligen anländer till den slutliga destination som finns angiven på den uppgjorda färdplanen enligt rådets direktiv 91/628/EEG och att dessa kalvars uppehållsort förblir känd fram till slakten?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(30 juli 1998)

Kommissionen har inte tagit del av resultaten från den undersökning, gjord av franska myndigheter, som parlamentsledamoten refererar till.

Den 21-22 juni 1996 antog Europeiska rådet i Florens ett förslag av kommissionen om en plan för utrotning av bovin spongiform encefalopati (BSE) i Förenade kungariket och återinförandet av en gemensam marknad på nötköttsområdet. I detta sammanhang fastslogs det att embargot successivt, etappvis skulle hävas. Alltså är det för närvarande inte kommissionens avsikt att åter tillåta handel med levande nötkreatur från Förenade kungariket.

(1) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1961/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Farligt hög radioaktivitet i Alperna

Tolv år efter explosionen i kärnkraftverket i Tjernobyl ger det radioaktiva nedfall som drabbade Europa åter anledning till oro på grund av att det fortfarande påverkar vissa områden i Alperna.

En oberoende forskningskommission om radioaktivitet (Crii-Rad) talar om oroväckande påverkan i olika områden i Alperna, inte endast på den franska sida, utan även i Italien, Schweiz och Österrike. Enligt Corinne Castanier, företrädare för Crii-Rad, har man med 40 mätningar på mellan 1 500 och 2 800 meters höjd på olika platser i Alperna mätt upp en Cesium 137-halt på hundratusentals Becquerel per kg. De mätningar som uppvisar högst halt togs i Cortina d'Ampezzo, Cervino, Mercantour (franska sidan) och Hone Tauern (österrikiska sidan). I det senaste gemenskapsdirektivet, som träder i kraft år 2000, betraktas 10 000 Becquerel som för hög halt av radioaktivitet. De uppmätta halterna överstiger alltså med god marginal gränsen för vad som är farligt. I de mätningar som gjorts upptäcktes även andra radioaktiva isotoper, såsom Americio 241 och Plutonium 238, 239 och 240, men med lägre halter, det vill säga runt 100 Becquerel.

Eftersom jag är oroad över denna farliga radioaktivitet i Alperna undrar jag om Europeiska kommissionen är medveten om detta fenomen och om man inte anser att det är lämpligt att vända sig till medlemsstaterna för att få dessa att genomföra ytterligare kontroller och hädanefter vidta åtgärder för att säkerställa de berörda medborgarnas hälsa. Vi får inte låta oss lugna med dumma påståenden i stil med att om en jordbrukare sover på den plats där den radioaktiva halten är högst, är det jämförbart med en lungröntgen. Vad finns det för orsak att lungröntga någon som inte behöver det?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

Kommissionen är medveten om den relativt höga halten av cesiumförorening (137Cs) i vissa delar av Alperna. Som kommissionen förstått saken har de behöriga myndigheterna bedömt risken i samband med dessa halter och beslutat att inga åtgärder är nödvändiga utöver dem som redan har vidtagits.

De undantagsvärden som anges i direktiv 96/29/Euratom om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(1), vilket träder i kraft i maj år 2000, omfattas av den rapporteringsplikt som föreskrivs för verksamhet där man använder radioaktiva ämnen. Verksamheten kan emellertid undantas från denna rapporteringsplikt om antingen den totala radioaktiviteten eller aktivitetskoncentrationen per massenhet inte överskrider motsvarande undantagsvärde. För cesium-137 är detta undantagsvärde 10 000 becquerel vad gäller den totala radioaktiviteten och 10 000 becquerel per kilogram vad gäller aktivitetskoncentrationen.

I enlighet med direktivet skall alltså innehav och bearbetning av miljöprover som överskrider dessa värden rapporteras till den nationella myndigheten.

(1) EGT L 159, 29.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2101/98

från Sebastiano Musumeci (NI) till kommissionen

(10 juli 1998)

Angående: Åtgärder mot olaglig import av citrusfrukter från tredje land

Det förekommer en fortlöpande olaglig import av citrusfrukter från tredje land, i vilken medlemsstaterna Spanien, Portugal och Nederländerna ofta är inblandade. Dessa länder behandlar produkterna från tredje land för att sedan använda dem som egna produkter på gemenskapsterritoriet.

Italien har (i dom 126 av den 22 december 1993) utnämnts till skyddat område, varför man av orsaker som har med växtskyddet att göra inte får föra in citrusfrukter från tredje land på italienskt territorium.

Kan kommissionen tala om vilka åtgärder den tänker vidta för att skydda de italienska producenterna och konsumenterna från citrusfrukter som importerats olagligt, vilket innebär bedrägeri?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Den fytosanitära ordning som för närvarande gäller för import av citrusfrukter till gemenskapen anges i rådets direktiv 77/93/EEG av den 21 december 1976 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen(1), senast ändrat genom kommissionens direktiv 98/2/EG(2).

Enligt kommissionens direktiv 95/40/EG av den 19 juli 1995(3) om ändring av direktiv 92/76/EEG om erkännande av skyddade zoner som utsätts för särskilda växtskyddsrisker i gemenskapen(4) upphörde erkännandet för den skyddade zonen, vars syfte var att skydda mot ej angivna skadegörare och till vilken det var förbjudet att föra in citrusfrukter från tredje land, att gälla den 1 april 1996. Erkännandet förlängdes inte eftersom det utifrån internationellt erkända principer inte ansågs lämpligt med ett skydd mot ej angivna organismer och det inte kunde motiveras vetenskapligt. För att överensstämma med gemenskapens internationella åtaganden enligt avtalet med Världshandelsorganisationen började i stället nämnda fytosanitära ordning samt skyddsåtgärder mot citrus canker, citrus leaf spot och citrus black spot att gälla i hela gemenskapen.

Gemenskapens fytosanitära ordning förbättrades nyligen genom direktiv 98/2/EG för att säkerställa att det även i framtiden kommer att finnas ett tillräckligt skydd för alla citrusproducerande områden i gemenskapen. Inom kommissionens ansvarsområde när det gäller fytosanitära frågor pågår arbetet med att säkerställa att bestämmelserna i rådets direktiv 77/93/EEG tillämpas på ett korrekt och enhetligt sätt.

Kommissionen håller för närvarande på att närmare undersöka varför Italien inte tillämpar gemenskapslagstiftningen och varför Italien fortsätter att förbjuda import av de berörda citrusfrukterna från tredje land. Detta för att kunna fastställa vilka åtgärder som bör vidtas.

(1) EGT L 26, 31.1.1977.

(2) EGT L 15, 21.1.1998.

(3) EGT L 182, 2.8.1995.

(4) EGT L 305, 21.10.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1424/98

från Frode Kristoffersen (PPE) till kommissionen

(11 maj 1998)

Angående: Genomförande av Phare-programmet

Anser kommissionen att det nuvarande Phare-programmet uppfyller sitt ändamål, bland annat mot bakgrund av kritiken att Phare i sin nuvarande utformning inte förfogar över tillräckligt med teknisk expertis? En sådan brist ger enligt kritiken möjlighet att favorisera vissa företag, eftersom konkurrerande företag inte i tillräckligt hög grad har möjlighet att diskutera sina egna produkters funktion och egenskaper på relevant teknisk nivå med dem som begär anbud.

Kan kommissionen samtidigt uppge om det omständliga förfarandet vad gäller att uppfylla de avtal som ingåtts fungerar tillfredsställande och även punktligt?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(12 juni 1998)

Kommissionen förfogar över tillräckligt med teknisk sakkunskap både genom interna och externa experter. De senare kallas in när så behövs. Anbudsförfarandet förbättrades 1997. Dessutom införde kommissionen standardiserade anbudsförfaranden och kontraktsunderlag för Phare samma år. Detta ger större stringens på många områden, däribland förfarandet för anbudsutvärdering, sammansättningen av kommittéer för anbudsutvärdering, feedback till anbudsgivarna och strängare regler för att undvika intressekonflikter.

När Phare-program genomförs följer kommissionen bestämmelserna i budgetförordningen(1), däribland de om öppet anbudsförfarande för bygg- och anläggningskontrakt. Beträffande kontrakt gällande tjänster följs bestämmelserna i budgetförordningens artikel 118 (ändrad i oktober 1995)(2) så att alla potentiella serviceleverantörer kan konkurrera på lika villkor. Så snart ett program har godkänts offentliggörs en sammanfattning av dess innehåll och uppdelning av budgetutgifterna i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta följs av en mer detaljerad beskrivning av de enskilda serviceprojekten som offentliggörs via Internet när anbudsförfarandet inleds. På så sätt bidrar man till att ge alla företag lika tillgång till relevant information. Potentiella serviceleverantörer uppmanas att anmäla sitt intresse för att genomföra projekt. Företag som uppfyller minimikraven i en första kvalificeringsomgång kan därefter föras upp på listan över dem som är kvar i slutomgången.

Målet är alltid att kontrakten skall ingås snabbt men kommissionen måste även se till att konkurrensen är rättvis och den varken kan eller vill göra avkall på insynskraven. Det är nödvändigt att tillräckligt med tid avsätts så att kontraktering och anbudsförfaranden uppfyller kraven på rättvisa och insyn.

(1) EGT L 356, 31.12.1977.

(2) EGT L 240, 7.10.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2318/98

från Gianfranco Dell'Alba (ARE) till rådet

(28 juli 1998)

Angående: EU:s ambassadörsdelegation till Tibet

Den 1-4 maj 1998 gjorde en EU-delegation bestående av de tre ambassadörerna i Beijing ett informationsbesök i Tibet. Under besöket lär det ha brutit ut oroligheter i fängelset i Lhasa som ledde till att sju fängslade tibetanska munkar dog och ett tiotal andra fångar skadades. Två månader efter detta delegationsbesök har EU:s ordförandeland antagit riktlinjer för förbindelserna mellan EU och Kina, men har inte offentliggjort någon redogörelse för detta besök. På min fråga om detta svarade minister Lloyd för rådet under utfrågningen i Europaparlamentets underutskott för mänskliga rättigheter den 23 juni 1998 att en rapport om besöket höll på att utarbetas.

1. Varför väntar rådet med att offentliggöra denna rapport, med tanke på att det har gått exakt två månader sedan besöket?

2. Är det riktigt att rapporten är färdig men har blockerats eftersom man inte kan underlåta att inbegripa en redogörelse för de dramatiska händelserna i fängelset i Lhasa, som delegationsmedlemmarna troligen var vittnen till?

Svar

(9 november 1998)

Den rapport som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till offentliggjordes den 19 juni 1998. Ambassadörstrojkan, som befann sig i Tibet 1-10 maj, besökte mycket riktigt i Lhasa den 4 maj Drapchi-fängelset. Den rapporterade i detalj om detta besök med följande inledande kommentarer om de påstådda händelserna:

"'Det största intresset gällde behandlingen av politiska fångar. Det rapporterades senare att betydande oroligheter hade förekommit i fängelset den 1 maj. Delegationen var ovetande om dessa rapporter vid tidpunkten för sitt besök i fängelset. Vissa betänkligheter hade yppats av de tibetanska myndigheterna (stycke 8) i fråga om besöket, men ingen förklaring lämnades till dessa, och delegationen fick intrycket att det var en fråga om förhandlingstaktik från de tibetanska myndigheternas sida. Delegationen fick också en föredragning, vilket den uppfattade som en ovanlighet, i det fria utanför de inre fängelsegrindarna före själva fängelsebesöket. Emellertid fanns inga synliga tecken på efterverkningarna av ett upplopp, och naturligtvis nämnde fängelsemyndigheterna inget om någon sådan incident. Så vitt det gick att fastställa var bevakningen normal, utan uppenbara tecken på extra vakter eller höjd säkerhet.'"

I augusti 1998 nåddes ordförandeskapet och några medlemsstater av ytterligare uppgifter om oroligheter, med upp till 10 döda, före, under och efter trojkans besök. Det har hittills inte gått att få dessa bekräftade.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2411/98

från Yvan Blot (NI) till rådet

(28 juli 1998)

Angående: Hungersnöd i Nordkorea

Oroande rapporter anländer till Europa om situationen i Nordkorea, bland annat från tyska Röda korset och Läkare utan gränser. Sedan 1995 lär 2 till 3 miljoner människor ha fallit offer för hungersnöden (cirka 10 procent av den totala befolkningen), som fortsätter att härja och drabbar skoningslöst 20 procent av befolkningen medan 75 procent överlever med stor svårighet. Befolkningens hälsotillstånd är katastrofalt och sjukhusen saknar både grundläggande utrustning och mediciner. Det massiva internationella biståndet tycks i stor utsträckning förskingras av regimens tjänstemän för att säljas eller proviantera armén.

Andra rykten är inte lika oroande utan talar endast om livsmedelsbrist. Dessa rykten förstoras upp i medierna av den marxistiska diktaturen för att stimulera det internationella samfundets generositet och därmed avhjälpa landets ekonomiska problem.

1. Kan rådet ange under vilka villkor EU:s observatörer utfört sin undersökning på plats, hur stor yta av territoriet de hade tillgång till och hur stor rörelsefrihet Pyongyangs marxistiska regim beviljat dem?

2. Kan rådet ange om det avser vidta åtgärder, och vilka åtgärder i så fall, för att säkerställa att det humanitära biståndet kommer fram till dem som verkligen behöver det?

3. Om omfattningen av livsmedelskatastrofen skulle vara en lögn, vilka åtgärder avser rådet vidta för att upphöra med att stödja en av detta århundradets sista blodiga kommunistdiktaturer?

Svar

(22 oktober 1998)

1. Rapporten från den observatörgrupp som leddes av det brittiska ordförandeskapet till Nordkorea den 9-16 maj 1998 offentliggjordes i början av juni. Denna omfattande rapport innehåller uppgifter om de förhållanden under vilka delegationen utförde sina undersökningar, bl.a. sådana som rör tillgång och rörelsefrihet.

2. Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro inför fördelningen av det humanitära biståndet. Unionens oro lindrades genom gruppens rapport, men fortsatt uppmärksamhet behövs för att förhindra missbruk och för att understryka behovet av öppenhet, om vårt bistånd skall kunna bli effektivt, eller överhuvudtaget finnas tillgängligt. Detta budskap har formulerats på ett klart sätt i de kontakter som unionen har haft med Nordkorea.

3. Biståndsprogrammen till Nordkorea från Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna är av rent humanitärt slag, även om man har förhoppningar om att de också skall främja vårt mål som innebär fred och stabilitet på koreanska halvön. De har under alla omständigheter som uteslutande syfte att lindra det nordkoreanska folkets svåra situation och inte att stödja den nordkoreanska regimen. I detta sammanhang bör noteras att länder som Republiken Korea och Förenta staterna har liknande program. Det återstår att se i hur stor omfattning Nordkoreas ovälkomna beslut att använda sina egna knapphändiga resurser på missiler och satelliter kommer att påverka det internationella samfundets sätt att gripa sig an det humanitära biståndet.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 096 , 08/04/1999 s. 0131



SKRIFTLIG FRÅGA E-2661/98 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (1 september 1998) Angående: Frist för genomförande av projektet Ecovia Jag hänvisar till punkt 3 i svaret på min skriftliga fråga E-1670/98(1). Kan kommissionen uppge till vilket datum man har uppskjutit stödmottagarnas frist för att genomföra projektet Ecovia, som ursprungligen fastställdes till den 30 april 1998? Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (17 september 1998) Fristen för genomförandet av projektet Ecovia har förlängts till den 30 september 1998. (1) EGT C 50, 22.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2535/98

från André Fourçans (PPE) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Hur de europeiska finansiella marknaderna fungerar

Införandet av euron kommer att leda till ett allt närmare samarbete mellan de finansiella marknaderna i Europa. Den nyligen meddelade alliansen mellan börserna i London och Frankfurt är ett första bevis på detta.

I detta nya system, som kommer att införas steg för steg, anser rådet att man måste eftersträva en mer långtgående harmonisering av reglerna för de europeiska finansmarknaderna, eller är det rådets uppfattning att det skulle vara lämpligt att inrikta sig mot att skapa en europeisk kontrollinstitution av samma slag som Security and Exchange Commission i USA?

Svar

(3 november 1998)

Vi erinrar om att Europeiska rådet i Cardiff i juni 1998 uppmanade "kommissionen att senast inför Europeiska rådet i Wien lägga fram en handlingsram för att förbättra den inre marknaden beträffande finansiella tjänster, särskilt genom att undersöka hur effektivt den nuvarande lagstiftningen genomförs och fastställa svagheter som kan nödvändiggöra ändringar i lagstiftningen".

I enlighet därmed har kommissionen nyligen lagt fram ett förslag till parlamentets och rådets direktiv om rätten att starta och driva verksamhet i e-penninginstitut samt om tillsyn av sådan verksamhet.

Dessutom har kommissionen, i enlighet med sin handlingsplan till förmån för den inre marknaden, nyligen lagt fram två förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 85/611/EEG om vissa företag för kollektiv investering i överlåtbara värdepapper.

För närvarande har kommissionen inte lagt fram andra förslag för rådet om den europeiska harmoniseringen av bank- eller börssektorn.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2491/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Utnyttjande av fiskekvoter

Kan kommissionen ange exakt hur stor andel av fiskekvoterna, kvotbyten ej inberäknade, som utnyttjas av medborgare i en annan medlemsstat än den som ursprungligen tilldelades kvoten? Kan kommissionen i så fall också klargöra vilka länder detta rör och i vilken utsträckning denna praxis tillämpas?

För att vara mer exakt: kan kommissionen tillhandahålla aktuell statistik över nederländska medborgares utnyttjande av kvoter vilka tidigare tilldelats andra länder än Nederländerna?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(10 september 1998)

Kommissionen måste tyvärr meddela parlamentsledamoten att den inte kan lämna den information som önskas eftersom den inte är tillgänglig.

I systemet med totala tillåtna fångstmängder (TAC) och kvoter är det endast en sorts uppgifter som måste lämnas, nämligen uppgifter om de sammanlagda fångster som fartyg under varje medlemsstats flagg får av varje bestånd. Följaktligen är det endast dessa uppgifter som rapporteras till kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3089/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Militär avspärrning framför ortodoxt kloster i Turkiet

Med en historia som spänner över mer än 1600 år är Mor Gabriel i Turkiet ett av världens äldsta ortodoxa kloster. Vid klostret, som fungerar som andligt hem för 3 miljoner ortodoxa syrier, har man fram till idag förmedlat undervisning i ortodox tro och arameiska språket. Men under de senaste månaderna har man i stora amerikanska tidningar (som till exempel Los Angeles Times av den 21 augusti 1998) kunnat läsa att den islamistiska regionförvaltaren Fikret Güven, ansvarig för den region där klostret är beläget, på olika sätt försöker sätta stopp för undervisningen vid klostret. Klostret har idag 30 studerande.

Genom att tillämpa den ökända rasistiska turkiska lagen som förbjuder prästvigning av icke turkiska medborgare försöker de turkiska myndigheterna att en gång för alla göra sig kvitt klostrets kristendomslärare. För en tid sedan inrättades vid byn Hamberli, som ligger nära klostret, en miliskontroll (bevakad av tanks) där namnen på alla dem som önskar besöka klostret registreras.

Jag vill fråga kommissionen hur den ställer sig till ovanstående och vad den tänker göra åt saken, eftersom det är uppenbart att Turkiet, sporrad av EU:s letargi och oföretagsamhet, blir allt mer hänsynslöst i sitt kränkande av de icke muslimska minoriteternas rättigheter och använder sig av allt hårdare terror- och förföljelsemetoder gentemot dessa.

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Hans van den Broek

(10 november 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2159/98 från Katerina Daskalaki(1).

(1) EGT C 31, 5.2.1999, s. 128.