SKRIFTLIG FRÅGA E-1194/01

från Luciana Sbarbati (ELDR) till kommissionen

(19 april 2001)

Ämne: Den åldrande befolkningen och gemenskapens åtgärder

Vid Europeiska rådet i Lissabon år 2000 beslutades att en högnivågrupp skulle inrättas för utarbetande av en studie om socialskyddets framtida utveckling i Europa på lång sikt. Särskilt fokus skall riktas mot pensionssystemens hållbarhet också efter år 2020.

Enligt de statistiska förutsägelserna i fråga om den europeiska befolkningens åldrande kommer 28 procent av befolkningen år 2050 att vara över 65 år jämfört med 14 procent i dag. Denna tendens tillsammans med det faktum individerna förväntas leva allt längre innebär en allt tyngre ekonomisk börda för medlemsstaterna.

Mot bakgrund av detta har man infört begrepp som att de äldre skall spela en aktiv roll och att olika pensionsåldrar skall inrättas, ett beslut som bör göra det möjligt för medlemsstaterna att skjuta upp problemet och att på kort sikt säkerställa stabiliteten i trygghetssystemen i väntan på en gemensam strategi.

De europeiska institutionerna tillämpar däremot fortfarande pensionering i förtid, man har beslutat att inte förnya kontrakten för frilansare som har fyllt 65 år och i förslaget till reform av kommissionen föreslås möjligheten (inte nödvändigheten) av att ändra pensionsåldern (60 år) för gemenskapens tjänstemän och personal.

Kan kommissionen förklara varför den fattar beslut som leder till att de europeiska institutionernas trovärdighet ifrågasätts?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(9 juli 2001)

Kommissionen vill först poängtera att den är mycket medveten om fenomenet med en åldrande befolkning. Att särskilt kommissionens europeiska sysselsättningsstrategi blir framgångsrik är av avgörande betydelse för den sociala trygghetens och pensionssystemens framtid på lång sikt. Vid Europeiska rådet i Lissabon sattes ett ambitiöst mål upp: att medlemsstaterna med en hållbar ekonomisk tillväxt på tre procent av BNP skulle gå mot en genomsnittlig sysselsättningsgrad år 2010 på 70 procent, och på över 60 procent för kvinnor. Detta kan uppenbart inte uppnås, om den nuvarande trenden fortsätter att man pensioneras långt tidigare än den officiella pensionsåldern. För närvarande är mindre än en fjärdedel av alla i åldern 60 till 64 år fortfarande sysselsatt.

Kommissionens personalstruktur överensstämmer väl med dessa generella politiska mål. För kommissionspersonalen är den genomsnittliga pensionsåldern för närvarande 62,8 år och 47 % av tjänstemännen i åldern 60 till 64 år är fortfarande sysselsatta.

Beträffande de Europeiska institutionernas tjänstemän och tillfälliga personal är den normala pensionsåldern i dag satt till 60 år (med pensionering senast vid 65 år). Det är viktigt att regelbundet se över jämvikten i institutionernas pensionssystem. För att bevara jämvikten finns i tjänsteföreskrifterna en möjlighet att antingen anpassa inbetalningarna till systemet eller att anpassa den normala pensionsåldern, dvs. senarelägga den om systemet visar på underskott. I samband med reformen av kommissionen föreslås att dessa två möjligheter skall bibehållas i tjänsteföreskrifterna. Det är så möjligheten att ändra pensionsåldern skall tolkas. I reformen föreslås också att ett periodiskt förfarande skall inrättas för övervakning av nämnda jämvikt. Vid detta förfarande är det lämpligt att periodiskt och i enlighet med tjänsteföreskrifterna överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att bevara jämvikten i systemet.

I de europeiska institutionerna medges för närvarande förtidspensionering vid 50 års ålder och med väsentligt reducerad pension. Tjänstemannen förlorar dessutom sin rätt till arbetsgivarens sociala förmåner. I praktiken ansöks det därför sällan om detta: på kommissionen pensioneras i genomsnitt färre än 10 personer per år före 60 års ålder. I kommissionens förslag till Europaparlamentet och rådet av den 31 januari 2001, som parlamentsledamoten hänvisar till, är avsikten inte att ändra det ordinarie systemet med förtidspensionering. I stället avser det en särskild åtgärd som är kopplad till den pågående reformen.

Framöver kommer kommissionen att ta tag i frågan om förtidspensionering på ett mer strukturerat sätt och söka underlätta integrationen av personal från nya medlemsstater. Den kommer därför att lägga fram ett samrådsdokument om flexibel pensionering, i enlighet med vad som sägs i vitboken Reformen av kommissionen(1) av den 1 mars 2000 (del II, åtgärd 34).

Beträffande frilanspersonal anställer kommissionen, liksom parlamentet, sina konferenstolkar som tillfällig personal. Så har skett efter antagandet av rådets förordning (EG, EKSG, Euratom) nr 628/2000 av den 20 mars 2000 om att ändra förordning (EG, Euratom, EKSG) nr 259/68 om fastställande av tjänsteföreskrifter för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkor för övriga anställda i gemenskaperna(2). Genom denna nya förordning säkerställs lika behandling av tillfälliga konferenstolkar som anlitas av de Europeiska institutionerna, bland annat beträffande den obligatoriska pensionsåldern enligt tjänsteföreskrifterna för gemenskapernas tjänstemän. Som Europeiska institutioner kan därför varken kommissionen eller parlamentet anställa konferenstolkar som är äldre än 65 år. Detta följer av artikel 74 i anställningsvillkoren för övriga anställda, enligt vilken en tillfälligt anställds anställning upphör vid utgången av den månad då denne fyller 65 år.

Beträffande förtidspensionering tillämpar kommissionen inte dessa bestämmelser på konferenstolkar som den anställer.

(1) KOM(2000) 200 slutlig.

(2) EGT L 76, 25.3.2000.