SKRIFTLIG FRÅGA E-1990/03

från Marco Cappato (NI), Benedetto Della Vedova (NI), Emma Bonino (NI),Gianfranco Dell'Alba (NI), Olivier Dupuis (NI), Marco Pannella (NI)och Maurizio Turco (NI) till kommissionen

(16 juni 2003)

Ämne: Utövande av religionsfriheten

Under de senaste månaderna har två händelser som på två helt olika sätt allvarligt äventyrar rätten att fritt utöva sin religion kommit till kommissionens kännedom. Det gäller utfärdandet av ett direktiv från ministern för religiösa frågor i Kambodja, vari allt offentligt utövande och all värvning förbjuds, och en lag om religionsfrihet som underställer rätten att konvertera den behöriga domstolens godkännande, som antagits av den indiska delstatsförsamlingen i Gujarat.

De svar som getts av kommissionen verkar vara inspirerade av två olika tankemodeller. I det första, som avser situationen i Kambodja, hävdar kommissionen: Eftersom det i detta skede saknas en grundlig analys, förefaller direktivet samt de åtgärder som införts av ministeriet för religionsutövande och religiösa frågor, och som införts för att undvika risken för religiösa konflikter, inte strida mot den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna eller bestämmelserna i den kambodjanska konstitutionen och kommissionen avslutar med att hävda att kommissionen ser för närvarande inte vilka motiv som gör att man hävdar att regeringen har för avsikt att utnyttja direktivet till att diskriminera vissa religiösa grupper. I det andra svaret, som avser situationen i Indien, säger sig kommissionen vara oroad över att denna typ av statlig lagstiftning skulle kunna begränsa det indiska folkets rätt att fritt utöva sin religion. Avslutningsvis lovar kommissionen att behandla frågan på samma sätt som den behandlar alla andra problem i samband med demokratin och de mänskliga rättigheterna i Indien.

Mot denna bakgrund ombeds kommissionen besvara följande frågor:

- Sedan vi har konstaterat den grundläggande skillnaden mellan de båda svaren, vilket av dessa båda kriterier har kommissionen för avsikt att följa när det gäller att överallt hävda principen om institutionernas fria ställning gentemot religionen, vilket betraktas som en nödvändig förutsättning för varje individs fri- och rättigheter?

- Tänker kommissionen tolerera kraftigt restriktiva tolkningar av begreppet religionsfrihet, enbart för att regeringarna formulerar dem i syfte att undvika religiösa konflikter, som kommissionen har gjort i fallet Kambodja?

- Eller tänker kommissionen bevaka, och vid behov utöva diplomatiska påtryckningar på det sätt den lovat göra i fallet Indien, även när det gäller de länder som demokratiskt väljer att inskränka rätten för de egna medborgarna att fritt utöva sin tro och att lika fritt leva efter sin övertygelse och verka för att den sprids?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(9 juli 2003)

Kommissionen fäster stor vikt vid religionsfriheten, trosfriheten och yttrandefriheten i sina dialoger med tredjeländer. Tankefrihet, samvetsfrihet, religionsfrihet och trosfrihet är grundläggande mänskliga rättigheter och är därför inskrivna i en rad internationella instrument, däribland den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna (artikel 18), Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (artikel 18) och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna (artikel 9). I Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som ger kommissionen vägledning för åtgärder på detta område utanför EU, sägs det dessutom tydligt att alla har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet (artikel 10) och att den kulturella, religiösa och språkliga mångfalden skall respekteras.

Unionen har vid upprepade tillfällen hävdat att de mänskliga rättigheterna och demokratisering måste ingå som en integrerad del i alla politiska dialoger med tredjeländer. Religionsfriheten såsom en grundläggande mänsklig rättighet och religiösa minoriteters rättigheter tas således upp i EU:s bilaterala politiska dialoger och, när det är lämpligt, genom démarcher och offentliga uttalanden men också genom åtgärder på unionens vägnar i olika forum, t.ex. FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna eller FN:s generalförsamlings tredje utskott.

Även om det politiska läget och graden av religiösa spänningar varierar från ett land till ett annat kan parlamentsledamoten vara försäkrad om att kommissionen noggrant övervakar religionsfriheten i alla länder och att den är ständigt redo att genom de kanaler som står till buds och under lämpliga former ta upp särskilt oroväckande ärenden.