ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1307/98 från Amedeo Amadeo (NI) och Salvatore Tatarella (NI) till kommissionen (29 april 1998)

Ämne: Demonstrationer för liberalisering av narkotika

Det slutliga betänkandet av Stewart-Clark om kampen mot narkotika, som Europaparlamentet lagt fram, inrättandet av Europols narkotikaenhet i Haag samt inrättandet av centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk påvisar klart unionens engagemang för att lösa narkotikaproblemet. Kan kommissionen mot bakgrund av de demonstrationer för liberalisering av narkotika som ägde rum i London vidta åtgärder mot medlemsstaterna i syfte att säkerställa att medborgarna får korrekt information? De bör bl.a. få veta att de uttrycksfulla och skenbart oskyldiga demonstrationer t.ex. av organisationer som förespråkar liberalisering av narkotika och som döljer ett hot om propaganda för narkotikakonsumtion bakom ett skämtsamt yttre endast kan godkännas om de är förenliga med unionens principer.

Kan kommissionen dessutom anmoda de brittiska myndigheterna att säkerställa att bestämmelserna om förbud mot försäljning och konsumtion av narkotika tillämpas och att åtgärder vidtas för att minska efterfrågan på narkotika i syfte att främja ungdomars hälsa, utbildning och rehabilitering?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar (16 juni 1998)

Behovet av att förse medborgarna med tillförlitlig och jämförbar information om narkotikasituationen i Europa ledde till att Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk inrättades i Lissabon.

Kommissionens uppgift är att genomföra initiativ som kan stimulera samarbetet mellan medlemsstaterna, stödja deras insatser och främja samordningen av deras politik och program som görs i förebyggande syfte. Kommissionen genomför, i nära samarbete med medlemsstaterna, ett åtgärdsprogram för förebyggande av narkotikaberoende för åren 1996-2000.

Kommissionen påpekar att tillståndsgivning för demonstrationer ingår i medlemsstaternas behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1620/98 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (27 maj 1998)

Ämne: Hemarbetande i Europa

I arbetstidsdirektivet anges klart och tydligt att direktivet gäller alla typer av arbetstagare, det vill säga även hemarbetande. Vilka åtgärder avser därför kommissionen att vidta för att övervaka och verkställa denna bestämmelse?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (19 juni 1998)

Det är medlemsstaternas skyldighet att tillse att deras lagstiftning överensstämmer med gemenskapslagstiftningen i allmänhet. Förutsatt att rådets direktiv 93/104/EC av den 23 november 1993 om vissa aspekter av arbetstidens förläggning, eller det så kallade arbetstidsdirektivet, ((EGT L 307, 13.12.1993. )) tillämpas på rätt sätt, är det de nationella myndigheternas som skall övervaka och verkställa de nationella åtgärder som behövs för tillämpandet av direktivet.

Kommissionen genomför för närvarande en ingående undersökning av de nationella åtgärderna för att kunna lägga fram en rapport om hur detta direktiv har tillämpats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1585/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (25 maj 1998)

Ämne: Skifferindustrin och fjärde ramprogrammet för FoU

I sitt svar till min tidigare parlamentariska fråga E-4008/97 ((EGT C 196, 22.6.1998, s. 55. )), och med hänsyn till det fjärde ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration, anger kommissionsledamoten Cresson som exempel tre projekt som finansierats inom ramen för åtgärder för teknisk stimulans (CRAFT), som ingår i programmet TIM (projekt: BES2-5168, BES2-2134 och BES2-5271) och som berör den spanska skifferindustrin. Några av de 16 små och medelstora företag som deltar i dessa projekt är spanska.

Kunde kommissionen uppge i hur många av dessa projekt som finansierats inom ramen för det ovannämnda fjärde ramprogrammet som den spanska skifferindustrin deltagit, samt specificera vilka regioner som deltagit och totalbeloppet för gemenskapens genomförande och finansiering?

Svar avgivet av Edith Cresson på kommissionens vägnar (24 juni 1998)

Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1299/98 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (29 april 1998)

Ämne: Fond för byggande av ett skyddshölje över Tjernobyls fjärde reaktor

G7-ländernas och EU:s finansiella stöd till byggandet av ett skyddshölje över Tjernobyls fjärde reaktor räcker inte till för att projektet skall kunna genomföras. Hälften av de 750 miljoner dollar som behövs finns nu att tillgå. Hur bedömer kommissionen att resten av finansieringen skall ordnas och hur ämnar kommissionen verkställa den i samband med behandlingen av betänkandet av Adam antagna ståndpunkten enligt vilken finansieringen av projektet måste vara i sin ordning och de övriga skall betala sina andelar innan EU-medel ställs till förfogande för projektet?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (9 juni 1998)

Kostnaden för genomförande av planen för inkapsling av Tjernobyl, som verkställs av Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) genom Fonden för inkapsling av Tjernobyl, har uppskattats till cirka 700 miljoner ecu. De bidrag som utlovats av G7-länderna, gemenskapen, Ukraina och andra länder som inte är medlemmar av G7 uppgår för närvarande till 350 miljoner ecu.

Med hänsyn till detta anser kommissionen det viktigt att fler ansträngningar görs för att finna ytterligare medel, från privata eller offentliga källor, som kan göra det möjligt att genomföra projektet. Perioden för projektets genomförande sträcker sig fram till år 2006.

Församlingen av bidragsgivare inom Fonden för inkapsling av Tjernobyl och dess ordförande, dr. Hans Blix, har vid församlingens första möte erkänt hur betydande detta problem är. G7-gruppen gav sitt stöd till denna ansträngning vid sitt nyligen avhållna toppmöte. I detta sammanhang diskuteras specifika initiativ, särskilt i avsikt att uppbåda bidrag från den privata sektorn. Kommissionen tar stor del i dessa ansträngningar.

Det bör observeras att projektet är uppbyggt på så sätt att vissa brådskande åtgärder kan vidtas innan full finansiering finns tillgänglig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1134/98 från José Apolinário (PSE) till kommissionen (24 april 1998)

Ämne: Gemenskapsinitiativet Regis

Azorerna (Portugal) hör till gemenskapens yttersta randområden och har därför tilldelats en speciell ställning i EU-fördraget. Kan kommissionen mot bakgrund av detta förklara varför den vill att Regis-initiativet skall strykas?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (20 maj 1998)

För att göra framtida gemenskapsinitiativ effektivare, synligare och mer nyskapande föreslår kommissionen i artikel 19 i sin allmänna förordning om strukturfonderna ((KOM(98) 131 slutlig. )) att verksamheten skall inriktas på tre teman som verkligen förmedlar gemenskapens intresse för samarbete och innovation. Det gäller samarbete över nationsgränserna mellan nationer och inom regioner, landsbygdens utveckling samt transnationellt samarbete om nya metoder för att bekämpa alla typer av diskriminering på arbetsmarknaden.

För övrigt fastställer kommissionen i sitt meddelande från 1994 ((EGT C 180, 1.7.1994. )) om riktlinjer för Regis II att de yttersta randområdena genom Regis II skall ha möjlighet att delta fullt ut i åtgärder inom andra initiativ. Detta har gjort det möjligt att i mycket stor utsträckning samordna och integrera alla åtgärder som skall genomföras till och med 1999.

De åtgärder som hittills har vidtagits enligt Regis skall därför kunna förslås av medlemsstaterna enligt programmen under mål 1 för att ge en ännu bättre fokusering av teman, en enklare förvaltning av åtgärderna och ett effektivare utnyttjande av gemenskapens medel.

Vad gäller särskilda åtgärder för de yttersta randområdena som innebär undantag från gemenskapspolitiken ger den nya artikeln i Amsterdamfördraget kommissionen möjlighet att föreslå rådet anpassningar av hänsyn till dessa regioners särskilda begränsningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0804/98 från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen (26 mars 1998)

Ämne: Förseningar och oegentligheter vid tullens klarering av T-dokument

Vid transport av tullförseglade av varor från ett EU-land till ett annat drar förfarandet för klarering av T-dokument ut oerhört på tiden, och är även föremål för betydande oegentligheter med kopior av dessa dokument. Är kommissionen medveten om detta? Dessa förseningar uppstår ofta på bestämmelseorten och på grund av tullen i mottagarlandet inte skickar tillbaka kopian till ursprungslandet som skall sköta den vidare administrationen.

Är kommissionen medveten om detta? Ur en artikel i tidningen ¨Niuewsblad Transport¨ av den 10 februari 1998 framgår att detta framförallt är fallet inom det brittiska tullverket, där blanketterna kastas i papperskorgen istället för att skickas tillbaka (vilket medför att det är upp till transportören att visa att varorna verkligen nått mottagaren. Är kommissionen medveten om detta?

Anser inte kommissionen att det vore bättre att datorisera detta förfarande?

Har kommissionen för avsikt att vidta åtgärder för att få ett slut på detta förhållande? om ja, vilka? Om nej, varför inte?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (2 juni 1998)

Kommissionen är medveten om att förfarandet för tullklarering av T-dokument ger upphov till förseningar.

Transiteringsdokumentens returexemplar återsänds till avgångstullkontoret, antingen direkt eller via centrala kontor i bestämmelsemedlemsstaten, i avgångsmedlemsstaten eller i båda staterna. Enligt den information som kommissionen har tillgång till uppstår förseningar i alla led i denna kedja för återsändande av transiteringsdokumenten.

Nej, kommissionen känner inte till nämnda artikel.

Kommissionen håller med om att det skulle vara bättre med ett datoriserat förfarande.

Den 30 april 1997 antog kommissionen en ¨Åtgärdsplan för transiteringen i Europa - En ny tullpolitik¨ ((KOM(97) 188 slutlig. )). I denna åtgärdsplan beskriver kommissionen datorisering av transiteringsförfarandet som kärnan i transiteringsreformen. I det nya datoriserade transiteringssystemet (NCTS) kommer återsändandet av returexemplaret att ersättas med ett elektroniskt meddelande som gör det möjligt att fortare avsluta transiteringsförfarandet och öka säkerheten. I avvaktan på att det datoriserade systemet skall införas har kommissionen vidtagit en rad åtgärder för att återsändandet av transiteringsdokumenten till avgångstullkontoren skall gå snabbare. Ett nätverk av lokala transiteringssamordnare och lokala kontaktpersoner har upprättats och medlemsstaterna har ombetts att anta nationella förvaltningsplaner för förvaltningen i enlighet med en gemensamt överenskommen struktur. Beträffande lagstiftning föreslog kommissionen att tidsfristen för att återsända returexemplaret av transiteringsdokumenten skulle klargöras och att de centrala kontoren skulle omorganiseras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1454/98 från Christof Tannert (PSE) till kommissionen (11 maj 1998)

Ämne: Stora betongförorter i ansökarländerna

I de tidigare östblocksstaterna, däribland DDR, bor över 170 miljoner personer i stora betongförorter. Dessa byggnader kommer ännu under flera decennier att behövas som bostäder, men de innefattar stora risker såväl byggnadstekniskt som i socialt hänseende. Vad ämnar kommissionen göra med avseende på dessa problem, som EU i synnerhet kommer att ställas inför i samband med framtida utvidgningar?

Den tyska Habitat-nationalkommittén har betecknat ¨Projekt Großsiedlung Berlin-Hellersdorf¨ som en modell för bästa praxis vad gäller detta problem och presenterade projektet 1996 i Istanbul. 120 sakkunniga från 25 central- och östeuropeiska städer träffades i Sofia i oktober 1997 och krävde bl.a. att EU skulle behandla problemen med betongförorter (den sk. Sofiaförklaringen om framtiden för stora betongförorter i Central- och Östeuropa). Har kommissionen reagerat på detta krav, och i så fall på vilket sätt?

Förfogar kommissionen över relevanta uppgifter avseende denna fråga från de berörda länderna, och i synnerhet från dem som vill bli medlemmar i EU? Är kommissionen beredd att lägga fram, inleda eller delta i ett program för hållbar utveckling i bostadsområden av denna typ, och i så fall i vilken form?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar (9 juni 1998)

Målet för den strategi inför anslutningen för kandidatländerna som framgår av Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 slutlig. )) och av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997 är att göra det möjligt för samtliga kandidatländer i Central- och Östeuropa att på sikt ansluta sig till gemenskapen och att, i detta syfte, så långt som möjligt anpassa sig till gemenskapens regelverk före anslutningen.

Bostadspolitiken utgör inte del av gemenskapens regelverk och avgörs dessutom bäst på lokal, regional eller nationell nivå. Kommissionen har därför ingen direkt roll att spela vad gäller utvecklingen för bostadsområdena med monteringsfärdiga hus i Central- och Östeuropa. Kommissionen har inga särskilda synpunkter att framföra med anledning av de frågor som parlamentsledamoten har tagit upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1437/98 från Miguel Arias Cañete (PPE) till kommissionen (11 maj 1998)

Ämne: Pensionsfond på Gibraltar (specificera)

De brittiska myndigheterna beslutade att avveckla Gibraltar Social Insurance fond från och med den 31 december 1993, vilket klart stred mot de gemenskapsrättsliga normerna och vilket ledde till att kommissionen avgav ett motiverat yttrande mot Storbritannien i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget.

Kommissionens handlande ledde till att betalningarna av pensionerna återupptogs från och med den 30 juni 1996. Men hundratals spanska arbetare, pensionärer, väntar fortfarande på betalning av innestående pensioner för perioden 1 januari 1994 till 30 juni 1996.

Vad tänker kommissionen göra för att rådets förordningar (EEG) nr 1408/71 ((EGT L 149, 5.7.1971, s. 2. )), (EEG) nr 574/72 ((EGT L 74, 27.3.1972, s. 1. )) och artiklarna 48 till 51 och 227 i Romfördraget efterlevs?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (22 juni 998)

Kommissionen är medveten om det problem som parlamentsledamoten tar upp när det gäller utbetalning av innestående pensioner för tiden 1 januari 1994 till den 30 juni 1996 till en del av före detta arbetstagarna i Gibraltar.

När kommissionen den 26 juni 1997 beslutade att lägga ned det förfarande som inletts mot Förenade kungariket efter upplösningen av den aktuella fonden, skickades ett personligt brev till de 6500 personer som hade klagat för att informera dem om de mått och steg kommissionen hade vidtagit sedan 1994 för att reglera den uppkomna situationen. Det stod även att de kunde meddela eventuella svårigheter de hade haft för att få ut sin pension. Detta gjordes för att se till att förmånstagarnas rättigheter respekterades.

Efter detta brev tog kommissionen kontakt med myndigheterna i Förenade kungariket för att försöka finna några lösningar för de aktuella fallen. Om situationen kvarstod, skulle kommissionen eventuellt inleda ett nytt överträdelseförfarande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0075/98 från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Personkontroller vid inre gränser

1. Känner kommissionen till att det, trots att Italien anslutit sig till Schengenavtalet och inga gränskontroller mera förekommer mellan Italien, dess grannländer och Tyskland, Belgien och Luxemburg, ändå företas gränskontroller mellan Italien och Nederländerna (Schiphol)?

2. Anser kommissionen att dessa kontroller på Schiphol inte heller är särskilt meningsfulla i och med att kontrollerna mellan Nederländerna och dess grannländer bortfallit?

3. Anser inte kommissionen att det behöver göras upprepade försök att få bort onyttiga och onödiga kontroller vid de inre gränserna nu då Schengenavtalet skall inlemmas i tredje pelaren?

4. Om kommissionen också är av denna åsikt, vad tänker kommissionen göra åt saken och vilka initiativ tänker kommissionen utveckla inom detta område?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 april 1998)

1. och 2. Gränskontrollerna mellan Italien och de övriga stater som är anslutna till Schengenavtalet är ännu inte helt avskaffade. I verkställande kommitténs beslut av den 7 oktober 1997 om Italiens genomförande av Schengenkonventionen föreskrivs bland annat att på grundval av ett bilateralt samråd skall passkontroller på flygplatserna avskaffas för flygningar till eller från Italien. Italien och Nederländerna kommer att underteckna ett tilläggsprotokoll om gradvis avskaffande av kontroller på flygplatserna från och med den 29 mars 1998. Kontrollerna vid landsgränserna kommer att avskaffas i samråd mellan de berörda angränsande staterna under en inlednings- och övergångsfas som pågår från och med den 26 oktober 1997 till och med mars 1998.

3. och 4. Enligt artikel 2.1 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom europeiska unionens ramar skall rådet i överensstämmelse med de relevanta bestämmelserna i fördragen avgöra vad som är den rättsliga grunden för var och en av de bestämmelser eller vart och ett av de beslut som utgör Schengenregelverket. Hela Schengenregelverket kommer därför inte att införlivas i avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen utan kommer att ¨fördelas¨ mellan EG-fördraget och avdelning VI i EU-fördraget. Kommissionen anser att den rättsliga grunden för Schengenregelverkets bestämmelser om avskaffande av personkontroller vid de inre gränserna, särskilt artikel 2.1*2.3 i Schengenkonventionen, återfinns i EG-fördraget och särskilt i dess nya artikel 62 januari Om rådet delar denna uppfattning i sitt beslut om fördelningen av Schengenregelverket mellan EG-fördraget och avdelning VI i EU-fördraget, kommer dessa delar av Schengenregelverket att regleras av och i förekommande fall ändras genom de relevanta institutionella bestämmelserna i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1924/98 från Alan Donnelly (PSE) till kommissionen (18 juni 1998)

Ämne: Lagstiftning om hälsa och säkerhet vid turistanläggningar

Kan kommissionen avslöja sina planer när det gäller utarbetande av förslag om att införa EU-bestämmelser om hälsa och säkerhet vid turistanläggningar som campingplatser och liknande anläggningar?

Svar avgivet av Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (16 juli)

Det finns redan en rad EU-bestämmelser på konsumentskyddsområdet * i synnerhet när det gäller konsumenternas hälsa och säkerhet * som är till för att skydda turister. En översyn av hur dessa bestämmelser fungerar görs kontinuerligt av kommissionen.

Detta konsumentskydd har införts utöver den omfattande gemenskapslagstiftning som finns till skydd för arbetstagares hälsa och säkerhet.

Kommissionen anser emellertid att det i första hand är medlemsstaternas sak att fastställa särskilda normer för allmänhetens hälsa och säkerhet på turistanläggningar, och att turistbranschen också måste fylla sin uppgift när det gäller att höja kvaliteten och öka säkerheten på turistanläggningarna till högsta möjliga standard. Effektiv turistinformation om vilka minimikrav som gäller för skydd av hälsa och säkerhet på turistanläggningar är en nödvändig förutsättning för att standarden skall kunna höjas.

Mot bakgrund av detta kommer kommissionen att se till att de bestämmelser som finns genomförs på rätt sätt och om nya åtgärder vidtas i medlemsstaterna på detta område kommer man att försöka främja spridning av information och bästa praxis. Detta kommer att prioriteras i eventuella framtida arbetsprogram för främjande av turisternas intressen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0597/98 från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen (4 mars 1998)

Ämne: Den civila luftfarten i Europeiska unionen

Den 27 januari 1998 organiserade Forum Europe i Bryssel ett seminarium om de framtida utmaningarna för den civila luftfarten i EU. Jag vill fråga kommissionen hur den ställer sig till de riktlinjer och synpunkter som presenterades vid seminariet, och om den anser att det finns möjligheter att vidta åtgärder för att stärka gemenskapspolitiken på detta område.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (22 april 1998)

Den konferens som frågeställaren avser rörde globaliseringen av lufttransporten och dess konsekvenser för den civila luftfarten i gemenskapen.

Kommissionen är medveten om att det är nödvändigt att lagstiftningsstrukturerna är anpassade till det globaliserade civilflygets behov.

Sedan 1987 har tre paket med liberaliseringsåtgärder stegvis lett till att en inre marknad för luftfart uppstått inom gemenskapen. Tack vare denna inre marknad har gemenskapens flygbolag en stark position för att utveckla en världsomfattande strategi. Globaliseringen kräver dock även att gemenskapen för en effektiv utrikespolitik för att se till att gemenskapens transportörer och konsumenter kan få största möjliga fördelar av den nya konkurrensutsatta miljön, samtidigt som säkerhet och rättvis konkurrens garanteras.

Kommissionen håller på att utveckla en sådan politik i samband med de förhandlingar om upprättandet av ett gemensamt europeiskt luftrum som pågår med tio centrala stater. Kommissionen har också lagt fram ett förslag till beslut inför rådet ((SEK(97) 2053 slutlig. )) som går ut på att kommissionen skall få mandat att inleda förhandlingar om ett avtal med USA om inrättandet av ett transatlantiskt gemensamt luftrum. Om kommissionen får detta mandat (frågan diskuteras ännu i rådet) skulle det innebära ett viktigt steg i utvecklingen och genomförandet av en effektiv gemensam utrikespolitik inom lufttrafiksektorn, som vore förenlig med sektorns globalisering och skulle tjäna gemenskapens, medlemsstaternas, flygbolagens och den europeiska befolkningens intressen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0653/98 från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen (10 mars 1998)

Ämne: Granskning av Galiciens mjölkkvot

De nyligen inträffade störningarna av den allmänna ordningen i den spanska regionen Galicien har än en gång visat på den ständiga obalans som den galiciska boskapssektorn befinner sig i på grund av att den har tilldelats en produktionskvot på 1 670 000 ton mjölk, medan den verkliga produktionen ligger på över två miljoner ton.

För att ¨normalisera¨ detta produktionsöverskott måste regionen antingen köpa mjölk från producenter utanför Galicien eller betala årliga böter på 1 800 miljoner pesetas. Av de 29 000 spanska jordbrukare som måste betala dessa gemenskapsböter på grund av produktionsöverskott befinner sig 22 000 i Galicien, den autonoma region som har den lägsta medelproduktionen, med mindre än 34 000 kilo per jordbruksföretag.

Vilka åtgärder skulle kommissionen kunna föreslå för att lösa detta ständiga problem, som hotar att för alltid skapa störningar i den galiciska mjölksektorn, och som just nu ger upphov till många upprörda känslor och mycket missnöje, då man inte kan hitta en lösning på den problematiska situationen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (6 april 1998)

Parlamentsledamoten bör göras uppmärksam på att Spaniens totala garanterade kvantitet mjölk (dvs. kvot) har fastställts, liksom för alla andra medlemsstater, utifrån tidigare förhållanden. Även producenterna i Galicien fick alltså sina individuella referenskvoter utifrån dessa förhållanden. Dessutom har Spaniens kvot från och med regleringsåret 1994/1995, i motsats till de flesta andra medlemsstaters kvoter, ökats med 592 000 ton. En stor del av denna ökning lades på de galiciska producenternas individuella referenskvoter.

För övrigt bör det påpekas att medlemsstaterna har ett avsevärt manöverutrymme inom ramen för den totala kvantitet som de förfogar över, dels för att omfördela referenskvantiteter, dels för att bättre kunna fördela dessa kvantiteter mellan olika regioner allt efter de behov som utifrån objektiva kriterier konstaterats föreligga.

Inom ramen för Agenda 2000, som antogs den 18 mars 1998 ((KOM(98) 158 A. )), föreslår kommissionen emellertid en ökning på 2 % av gemenskapens totala garanterade kvantitet, varav 1 % skall gå till unga jordbrukare och 1 % till jordbrukare i bergsområden. Det råder inget tvivel om att de galiciska producenterna i särskilt hög grad kommer att få tillgång till dessa nya kvantiteter.