SKRIFTLIG FRÅGA P-1440/02

från Mario Mantovani (PPE-DE) till kommissionen

(15 maj 2002)

Ämne: Problemen med radioaktivt avfall i Ispra

I sitt svar på en fråga till kommissionen den 4 februari 2000 om radioaktivt avfall vid det gemensamma forskningscentret i Ispra (skriftlig fråga E-0217/00(1)), skrev kommissionens forskningsansvarige ledamot Philippe Busquin att avfallet lagras i anpassade anläggningar och övervakas med instrument, och att kommissionen enligt överenskommelse med de italienska myndigheterna beslutat att se över förhållandena.

Vilka uppgifter och vilka resultat har kommissionen idag, sedan denna översyn gjorts? Vilka garantier kan ges de medborgare som bor i närheten och som ständigt oroas av de eventuella risker som kan uppstå genom att man inte upparbetar och hanterar avfallet från kärnkraftverken korrekt?

Vart skall allt kärnkraftsavfall ta vägen? Har man redan bestämt vid vilken anläggning avfallet från Ispra-centret skall slutförvaras? Om svaret är ja, kan man få närmare detaljer om detta?

(1) EGT C 330 E, 21.11.2000, s. 104.

Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar

(14 juni 2002)

Enligt artikel 8 i Euratomfördraget är kommissionen ansvarig för förvaltningen av kärnkraftsanläggningar under hela deras driftstid tills det att skyddsklassningen av området upphört. Det gemensamma forskningscentret (GFC) måste därför enligt nationell lagstiftning och EU-lagstiftning avveckla anläggningar som inte längre är i drift och ta hand om avfallet från dessa. Det yttersta syftet med det gemensamma forskningscentrets program för avveckling av kärnanläggningar och hantering av kärnavfall, som sträcker sig över en period på cirka två årtionden, är att nå status 3 (en status som innebär att marken och byggnaderna kan återanvändas), något som rekommenderas av Internationella atomenergiorganet (IAEA).

Sedan 1999, då särskilda medel anslogs till detta program(1), har en rad åtgärder vidtagits: modernisering och/eller uppförande av behandlingsanläggningar (till exempel behandling av flytande avfall och sanering av anläggningar); karakterisering av avfall som lagras i förvaringsrummen; upparbetning av gammalt avfall och avlägsnande av utbränt bränsle. De årliga ekonomiska anslagen har ökat stadigt från 3,8 miljoner EUR år 1999 till 10,24 miljoner EUR år 2002. De begärda anslagen för 2003 ligger på 13 miljoner EUR.

När det gäller ISPRA-centret har alla ovan nämnda åtgärder vidtagits i nära samarbete med de italienska myndigheterna (ANPA) och under noggrann övervakning från deras sida. Diskussionerna med dessa myndigheter har lett fram till ett detaljerat avfallshanteringsprogram, som omfattar utformning och uppförande av ett avfallshanteringsverk på området och upparbetning av det avfall som lagras där. Detta innefattar även uppförande av en karakteriseringsanläggning, en anläggning för behandling av fast avfall och en särskild tillfällig förvaringsplats. Dessa arbeten pågår just nu.

Av särskild betydelse är utformningen av den tillfälliga förvaringsplatsen, som är ett resultat av samarbetet med de italienska myndigheterna. Det behandlade avfallet kommer att förvaras tillfälligt i detta lager, i väntan på transport till slutdestinationen. Den nationella förvaringsplatsen i Italien kommer att utses i överensstämmelse med EU:s och Italiens lagstiftning.

Kommissionen kommer att yttra sig om planen för bortskaffande av radioaktivt avfall efter det att den italienska regeringen i vederbörlig ordning har inkommit med allmänna uppgifter om nedmonteringsarbetet, enligt bestämmelserna i artikel 37 i Euratomfördraget.

Det gemensamma forskningscentret har lanserat en rad åtgärder för att inge lokalsamhällena med tillförsikt. Man har ordnat särskilda möten med borgmästare och andra representanter för byar och städer i det kringliggande området, där man har gjort en allmän beskrivning av avvecklingsprogrammet. Man har också delat ut broschyrer om programmet och det tillhörande miljöövervakningsprogrammet. Ytterligare åtgärder planeras. Ett nytt möte med lokalsamhällena kommer att äga rum i oktober/november 2002.

(1) KOM(1999) 114 slutlig.