SKRIFTLIG FRÅGA P-1326/98

från Rolf Berend (PPE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis för lärare i EU

Erkänns ett utbildningsbevis för lärare som erhållits i Tyskland som fullvärdig examen i EU, och har innehavaren av ett sådant utbildningsbevis rätt att arbeta som lärare i övriga EU-medlemsstater?

Gäller detta även lärare som är verksamma i de nya tyska delstaterna, som har erhållit sitt utbildningsbevis i före detta DDR och som sedan dess har fått en praktisk erfarenhet som omfattar flera årtionden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(22 juni 1998)

För att underlätta det effektiva utövandet av den rätt till fri rörlighet som fastställs i EG-fördraget, har ett flertal rättsakter om erkännande av yrkeskvalifikationer och examensbevis antagits på gemenskapsnivå.

Beroende på vilken nivå de studier bedrivits som examensbeviset avser är något av följande två direktiv tillämpligt: rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier(1) eller rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG(2). Dessa direktiv är tillämpliga på all lagreglerad yrkesverksamhet som inte omfattas av något särdirektiv (läkare, tandläkare, veterinärer, barnmorskor, farmaceuter, sjuksköterskor, arkitekter). Direktivet omfattar också undervisningsyrken, som hör till den lagreglerade yrkesverksamheten i de flesta medlemsstaterna (åtminstone inom den offentliga sektorn).

Grundprincipen i direktiven är att myndigheterna i värdmedlemsstaten skall ge en gemenskapsmedborgare som har det examensbevis som krävs för att utöva ett visst yrke i hemmedlemsstaten rätt att utöva yrket i värdmedlemsstaten. Ett sådant erkännande ger den berörda medborgaren rätt att utöva ett visst yrke under samma förutsättningar som en person med ett nationellt examensbevis, men det innebär inte att examensbeviset har förklarats likvärdigt med ett nationellt examensbevis för andra syften.

En gemenskapsmedborgare som är behörig lärare enligt lagstiftningen i den medlemsstat där han/hon fick sin behörighet och som vill utöva sitt yrke i en annan medlemsstat omfattas därmed av det system för erkännande av examensbevis som fastställs i ovannämnda direktiv. När det gäller de examensbevis för lärare utfärdade av de nya tyska delstaterna som parlamentsledamoten åsyftar, omfattas personer med sådana examensbevis av direktiven om bevisen automatiskt ger dem rätt att utöva läraryrket i Tysland och om de ansöker om ett erkännande av bevisen för att arbeta som lärare i en annan medlemsstat.

Det bör betonas att den berörda parten enligt det system för erkännande som fastställs i direktiven skall skicka en individuell ansökan till den behöriga myndigheten och klart ange vilket yrke han/hon vill utöva. Detta beror på att det i direktiven inte fastställs något system för att automatiskt likställa examensbevis. Det finns alltid vissa formaliteter som måste följas.

Parlamentsledamoten kan finna ytterligare information om denna fråga på Internet (http://citizens.eu.int) och i broschyren "Att arbeta i ett annat land i Europeiska unionen" som har skickats direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat. Denna broschyr åtföljs av faktablad och det blad som har titeln "Erkännande av examensbevislärare" innehåller uppgifter om det system för erkännande som fastställs i direktiv 89/48/EEG och direktiv 92/51/EEG samt en lista över användbara adresser på nationell nivå.

(1) EGT L 19, 24.1.1989.

(2) EGT L 209, 24.7.1992.