SKRIFTLIG FRÅGA E-1568/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2001)

Ämne: Tillämpning och ändring av direktiven 96/82/EG och 96/61/EG

Inom ramen för undersökningarna efter explosionsolyckan i Enschede den 13 maj 2000 konstaterades följande:

- att det i bilaga I till direktiv 96/82/EG(1) inte klargörs att även pyrotekniska föremål är inbegripna under punkt 4,

- att enbart riskfraserna i direktiv 67/548/EEG(2) inte är tillräckliga för att bedöma riskerna med pyrotekniska föremål,

- att föreskrifterna för konstruktion, drift och övervakning av pyrotekniska anläggningar i medlemsstaterna är olika.

1. Är syftet med direktiv 96/82/EG att farliga ämnen skall beaktas vid tillämpningen av direktivet om de utgör delar av produkter, föremål eller preparat respektive själva utgör dessa (inte enbart i fråga om pyrotekniska föremål)?

2. Anser kommissionen att det är lämpligt att ändra hänvisningen i bilaga I i direktiv 96/82/EG till direktiv 67/548/EEG på ett sådant sätt att farliga ämnen och preparat även beaktas om de utgör delar av produkter, föremål eller preparat respektive själva utgör dessa? Om så inte är fallet, vilken är anledningen till detta?

3. Ser kommissionen någon möjlighet att inom ramen för ändring av direktiv 96/82/EG även komplettera bilaga I till direktiv 96/61/EG(3) på ett sådant sätt att anläggningar för tillverkning, bearbetning, lagring eller destruktion av explosiva ämnen, preparat, föremål etc. underkastas detta direktiv och att enhetliga krav på säkerhet, tillstånd och inspektion avseende sådana anläggningar därigenom kan skapas genom en akt som avser bästa tillgängliga teknik?

(1) EGT L 10, 14.1.1997, s. 13.

(2) EGT B 196, 16.8.1967, s. 1.

(3) EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(24 juli 2001)

1. Rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår (nedan kallat Seveso II-direktivet) gäller anläggningar där sprängämnen finns i mängder överstigande 50 ton i enlighet med artikel 1, del 2, punkt 4 i direktivet. Enligt not 2 a) i bilaga I, del 2, omfattar termen sprängämne bland annat ett pyrotekniskt ämne (eller en blandning av ämnen) som är avsett att skapa en värme-, ljus-, ljud-, gas- eller rökeffekt eller en kombination av dessa, som en följd av exotermiska kemiska reaktioner vilka är självunderhållande och icke detonerande, (ett pyrotekniskt ämne) och pyrotekniskt ämne eller en beredning som är inneslutet i ett föremål. I artikel 3, punkt 4 definieras termen farliga ämnen som bland annat de ämnen, blandningar och beredningar som förekommer som råvara, som produkter, biprodukter, restprodukter och mellanprodukter.

Kommissionen anser därför att Seveso II-direktivet även omfattar farliga ämnen som utgör delar av produkter eller beredningar.

2. Som framgår av ovanstående svar anser kommissionen att Seveso II-direktivet redan omfattar farliga ämnen som utgör delar av produkter eller beredningar. Mot bakgrund av Enschede-olyckan behöver dock direktivet ändras.

Även om företaget Fireworks SE hade ett drifttillstånd för 159 ton fyrverkeripjäser, omfattades företaget inte av Seveso II-direktivet. Detta beror på att beräkningen av de kvantiteter som krävs bara omfattar förekomsten av pyrotekniska ämnen, dvs. inte förpackningar, etc. I fråga om Fireworks SE uppgick förpackningsvikten till ungefär 48 ton, vilket är strax under gränsen för att företaget skulle räknas som en mindre inrättning enligt direktivet.

Efter olyckan arrangerade kommissionen två seminarier om explosiva och pyrotekniska ämnen i Marseilles den 27 september 2000 och vid Gemensamma forskningscentret (GFC) i Ispra i Italien den 28-29 mars 2001. Rapporter från dessa seminarier kan fås från Byrån för allvarliga olycksrisker (Major Accident Hazards Bureau - MAHB) som har följande webbplats: http://mahbsrv.jrc.it.

I rapporten föreslås att man använder det klassificeringssystem som finns i FN:s Europaavtal om internationell befordran av farligt gods på väg (United Nations European Agreement concerning the International Carriage of Dangerous Goods by Road (UN/ADR)) när man skall ange räckvidden för Seveso II-direktivet och för att kraftigt minska gränsen för när mängden explosiva och pyrotekniska ämnen kan antas innebära risk för massexplosion. I rapporten sägs å andra sidan att klassificeringen av explosiva och pyrotekniska ämnen sker på olika sätt i medlemsstaterna och att explosiva och pyrotekniska produkter som importeras ofta klassificeras och märks på felaktigt sätt.

När kommissionens tjänster skall ändra utkastet till förslag kommer rapporterna tillsammans med synpunkter från olika intressenter från industrin, offentliga myndigheter och miljöorganisationer, som inkommit vid det offentliga samrådet om utkastet till förslag till ett direktiv om ändring av Seveso II-direktivet, att utgöra ett viktigt underlag. Kommissionen förväntas anta utkastet i september 2001.

3. Rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (nedan kallat IPPC-direktivet) omfattar tillverkningen av explosiva ämnen i de fall tillverkningen sker i den kemiska industrin, och det pågående utbytet av information om bästa tillgängliga teknik för att förebygga och begränsa utsläpp kommer förmodligen att omfatta relevanta kemiska processer. En anläggning som tillverkar och/eller lagrar fyrverkeripjäser skulle inte omfattas av detta direktiv.

Kommissionen betvivlar nyttan av att låta dessa verksamheter omfattas av IPPC-direktivet eftersom de referensdokument om bästa tillgängliga teknik som tagits fram under direktivet i huvudsak är inriktade på utsläppskontroll. Frågor som rör godkännande och inspektioner berörs inte i dessa dokument. Kommissionen anser att Seveso II-direktivet är det lämpligaste instrumentet för att kontrollera risker vid större olyckor i anläggningar där explosiva och pyrotekniska ämnen och material tillverkas och lagras.