SKRIFTLIG FRÅGA P-4157/00

från Mauro Nobilia (UEN) till kommissionen

(9 januari 2001)

Ämne: Tröskeln för ocker på bankräntor i Italien

I Italien fastställs tröskeln för ockerränta på banklån kvartalsvis av Banca d'Italia, i enlighet med lag nr 108/96, varmed lån som tagits upp till fast ränta i själva verket omvandlas till lån med rörlig ränta. Genom sin dom av den 17 november 2000 fastslog den italienska kassationsdomstolen att räntor som överskrider den i lagen fastställda tröskeln för ocker är att betrakta som ockerräntor och följaktligen är olagliga. Domen går dock längre än så i och med att den

uttalar principen att den som vid en viss tidpunkt har tagit ut en räntesats som överskrider marknadsvärdet har gjort sig skyldig till brott (en lagöverträdelse som hänförs till datumet för räntebetalningen), vilket gör det möjligt att tillämpa denna princip retroaktivt. Denna situation har fått konsumentorganisationerna att kräva tillbaka räntor som överskrider den normala räntesatsen på lån som upptagits även innan antiockerlagen trädde i kraft i april 1996. Den italienska banksammanslutningen (Associazione Banche Italiane, ABI), som företräder samtliga italienska kreditinstitut, har å andra sidan bekräftat giltigheten i de villkor som kontraktsparterna då skrev under och hänvisar dessutom till att effekterna av kassationsdomstolens dom skulle ha varit ohanterliga för många kreditinstitut och skulle ha nödvändiggjort en motsvarande sänkning av räntorna på spararnas långsiktiga sparande och på insättningar, samtidigt som de skulle ha tvingat bankerna att höja räntorna på nya lån. ABI har således utövat kraftiga påtryckningar för att få till stånd en revidering av lag 108/96 och för att komma till rätta med det olagliga agerande som kreditinstituten, till förfång för bankkunderna, har gjort sig skyldiga till.

Kan kommissionen således:

- undersöka om ovan angivna uppgifter är korrekta,

- granska om kreditinstitutens tidigare såväl som nuvarande gemensamma agerande inte kan liknas vid en branschöverenskommelse som riskerar att snedvrida konkurrensen på unionens inre marknad,

- i förekommande fall undersöka möjligheten att inom ramen för gällande gemenskapslagstiftning vidta åtgärder för att skydda de enskilda medborgarnas och företagens intressen, vilka har betalat in alltför höga belopp till kreditinstituten på grundval av räntor som förklarats vara olagliga i och med att de överskrider den i lag fastställda ockerräntan?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 februari 2001)

Den italienska lagen nr 108/96 om ocker har varit föremål för två klagomål till kommissionen, det ena framfört av den italienska bankorganisationen ABI (Associazione Bancaria Italiana) och den italienska organisationen för utländska banker AIBE (Associazione Italiana Banche Estere), det andra av Europeiska bankfederationen. De har registrerats under nr 2000/5209 och kommissionen har genom en skrivelse den 22 december 2000 uppmanat den italienska regeringen att uttala sig i ärendet.

Kommissionen är medveten om de problem som de ifrågavarande bestämmelserna och tolkningen och ändringen av dessa kan förorsaka i olika avseenden inom gemenskapsrätten och den har för avsikt att med full sakkännedom undersöka alla faktorer i sammanhanget grundligare.

Med en sådan analys som grund kommer kommissionen säkerligen att vidta de lämpliga åtgärder som visar sig vara nödvändiga.

Kommissionen kommer säkerligen att ingripa för att se till att konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 (tidigare artiklarna 85 och 86) i EG-fördraget respekteras, bland annat med stöd av den information som kommissionen nyligen har fått från en konsumentorganisation.