SKRIFTLIG FRÅGA E-3072/01

från Hiltrud Breyer (Verts/ALE) till kommissionen

(8 november 2001)

Ämne: Salmonellafall genom osakkunniga djurtransporter och storskalig uppfödning av djur

Varje år insjuknar endast i Tyskland över 150 000 människor i olika former av salmonella. Över 200 avlider rentav till följd av detta. Mörkertalet ligger dessutom åtskilligt högre.

Orsakerna till detta står att finna i osakkunniga djurtransporter och den storskaliga uppfödningen av djur.

1. Vad tänker kommissionen göra åt att så många insjuknar i salmonella?

2. Vilka medel tillhandahåller kommissionen för extensiv uppfödning av höns?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(21 december 2001)

Kommissionen känner inte till att den officiella statistiken i Tyskland visar att över 150 000 personer smittas av salmonella varje år. Enligt de uppgifter som lämnats till gemenskapens system för övervakning av zoonoser(1) har man i medlemsstaterna meddelat totalt 165 659 fall under 1999 (de senaste bekräftade uppgifterna), varav 85 146 i Tyskland. Salmonella kan finnas i en rad olika livsmedel, till exempel råa ägg, fågel, fläskkött, oxkött, andra köttbaserade produkter samt mjölkprodukter. De undersökningar som genomförts i vissa medlemsstater visar att ägg, och därnäst fågel, är den viktigaste källan till salmonella i livsmedel.

Enligt direktiv 92/117/EEG har man i flera år vidtagit kontrollåtgärder i fjäderfäbesättningar. Förekomsten av salmonella hos människan är dock alltför hög och skall reduceras, även om den verkar ligga på en stabil nivå eller till och med minska i vissa medlemsstater. Kommissionen antog den 1 augusti 2001 en rapport och två förslag som lagts fram för Europaparlamentet och rådet. Syftet är att stärka förebyggande och övervakning av zoonoser, bland annat övervakningen av salmonella i livsmedel(2). I dessa bestämmelser fastställs gemenskapens mål när det gäller att minska förekomsten av salmonella i djurbesättningar och eventuellt i andra led i livsmedelskedjan. Efter en övergångsperiod träder vissa begränsningar i kraft som rör försäljningen av ägg och fågel.

Uppfödning i mindre skala ger en rad olika fördelar när det gäller att skydda djuren och deras välfärd. Rådet har antagit direktiv 1999/74/EG av den 19 juli 1999 om att fastställa miniminormer för skyddet av värphöns(3) i vilket ett successivt förbud införs mot användning av traditionella bursystem för värphöns. Kommissionen undersöker också möjligheten att under 2002 införa särskilda skyddsåtgärder för slaktkycklingar. När det gäller förebyggande av salmonella har kommissionen dock inte tillgång till vetenskapliga rön som visar en tydlig koppling mellan salmonellainfektion och en särskild form av uppfödning. Även om en lägre besättningstäthet och tillgång till utomhusområden kan minska förekomsten av vissa infektioner, ökar utomhusvistelsen också risken för smitta från vilda djur.

Det är möjligt att ge gemenskapsbidrag för att extensifiera animalieproduktionen genom medlemsstaternas och regionernas program för landsbygdsutveckling enligt förordning (EG) nr 1257/1999. Miljöåtgärder för jordbruket inom programmen kan omfatta till exempel extensifieringsåtgärder som syftar till att minska besättningstätheten, men sådana insatser är ofta inriktade på betande djur. Man kan också ge bidrag till investeringsprojekt som syftar till att förbättra förhållandena när det gäller hygien och djurens välfärd enligt åtgärden för investeringar i jordbruksföretag. Investeringar som rör övergång från bursystem till alternativa system kan i vissa fall omfattas av

dessa bestämmelser. Enligt den decentraliserade strategin för programplanering när det gäller landsbygdsutveckling är det medlemsstaternas och/eller regionernas ansvar att besluta om de vill erbjuda sådana möjligheter inom ramen för programmen för landsbygdsutveckling.

(1) Rådets direktiv 92/117/EEG av den 17 december 1992 om skyddsåtgärder mot specifika zoonoser och zoonotiska agenser hos djur och animaliska produkter för att förhindra utbrott av livsmedelsburna infektioner och förgiftningar EGT L 62, 15.3.1993 ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/72/EG av den 29 juli 1999 EGT L 210, 10.8.1999.

(2) EGT C 304 E, 30.10.2001.

(3) EGT L 203, 3.8.1999.