SKRIFTLIG FRÅGA E-0068/02

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(25 januari 2002)

Ämne: Det spanska ordförandeskapets prioritering av frågan om självstyre i före detta spanska Sahara

Bland det spanska ordförandeskapets prioriteringar som lagts fram av den spanske utrikesministern Josep Piqué finns inte, trots att dessa omfattar frågor som rör hela världen, någon fråga om lösning av självstyret i före detta Spanska Sahara, vilket har antagits av FN och som folket och den sahariska republiken kräver.

vilken inställning har rådet till denna viktiga fråga, som fortfarande återstår att lösa i avkolonialiseringsprocessen av den afrikanska kontinenten?

Svar

(21 maj 2002)

En stabil och hållbar lösning av konflikten i Västsahara kommer utan tvekan att vara en avgörande faktor för stabiliteten i denna region, men även för det samarbete inom Maghreb som EU alltid har stött. För att nå en lösning av konflikten i Västsahara har de på varandra följande ordförandeskapen för EU upprätthållit regelbundna kontakter med James Baker och fortsätter att vara beredda att bidra till att skapa den anda av förtroende som skulle kunna underlätta en godtagbar lösning för de berörda parterna. Det är står dock mycket klart att FN spelar den främsta rollen när det gäller att finna en lösning och det spanska ordförandeskapet följer FN:s strategi.

Därför stöder rådet till fullo FN:s generalsekreterare och hans personliga sändebud, James Baker. Säkerhetsrådet har i sin resolution 1359(2001) klart angivit vilken väg som skall följas: det har uppmanat alla parter att mötas under överinseende av generalsekreterarens personliga sändebud för att studera utkastet till ramavtal och förhandla om de ändringar de eventuellt vill göra i förslaget samt behandla alla andra förslag till politisk reglering som parterna kan lägga fram för att uppnå ett ömsesidigt godtagbart avtal.

I resolution 1359(2001) fastställs det även att de förslag som läggs fram av Polisario i syfte att övervinna hindren för genomförandet av regleringsplanen skall behandlas parallellt med dessa förhandlingar.

Rådet hoppas att kontakterna mellan parterna kommer att möjliggöra betydande framsteg i riktning mot en stabil och rättvis lösning, till förmån för alla parter och för samarbetet inom Maghreb. I detta sammanhang har man uppmärksammat resolution 1380(2001) om förlängning av Minursos uppdrag för att de pågående ansträngningarna skall kunna fortsätta och interimsrapporten av den 10 januari 2002 från FN:s generalsekreterare där han anger att han har för avsikt att granska situationen före den 28 februari nästa år och vid behov lägga fram rekommendationer om Minursos framtida uppdrag och sammansättning.

Rådet anser dock att man inte bör avvakta slutförandet av förhandlingarna mellan parterna för att reglera vissa brådskande humanitära frågor, t.ex. utbyte av familjebesök. Rådet är fortfarande allvarligt oroat över de mer än 1 350 krigsfångarnas öde, där de flesta fortfarande är fängslade sedan 20 år tillbaka; här måste man med det snaraste finna en lösning som överensstämmer med förpliktelserna i Genèvekonventionen. Rådet välkomnar att 115 krigsfångar nyligen har frigetts, men måste med beklagande konstatera att mer betydande framsteg inte har uppnåtts. Situationen för de sahariska flyktingarna i lägren i Tindouf blir också allt mer oroande. Här kommer rådet att fortsätta sina ansträngningar när det gäller de humanitära frågor som är kopplade till konflikten i Västsahara.

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att Europeiska unionen genom Europeiska byrån för humanitärt bistånd, ECHO, är den största givaren av humanitärt bistånd till flyktingarna. Det humanitära biståndet till flyktingarna i lägren i Tindouf uppgick till 56,4 miljoner euro under perioden 19962001.