SKRIFTLIG FRÅGA E-3730/98

från Antonios Trakatellis (PPE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Underskottet hos offentliga företag och organisationer och Greklands anslutning till EMU

I de rekommendationer som finns i dokumentet om de grundläggande ekonomiska riktlinjerna för 1998, nämner kommissionen att det statliga budgetunderskottet i unionen måste minskas till under 2 % av BNP under 1998 och detta främst genom ekonomiska saneringsåtgärder. Den betonar att trots de åtgärder som Grekland vidtagit uppgår underskottet till 4 % av BNP för 1997. Den uppmanar således Grekland att fortsätta den ekonomiska saneringen genom att vidta stränga åtgärder - som tillkännagavs av den grekiska regeringen då drachman gick med i EMS. Enligt de bedömningar som nyligen gjorts av kommissionen kommer det genomsnittliga budgetunderskottet i Europeiska unionen att under 1998 minska till mindre än 1,8 %, medan man för Grekland förutser en knapp ökning. Ekofin-rådet i oktober påpekade att målsättningen i det grekiska konvergensprogrammet vad gäller det statliga budgetunderskottet för 1998 (2,4 %) var ambitiöst och att ytterligare åtgärder måste vidtas.

1. Kan kommissionen, med vetskap om att underskottet för offentliga företag och organisationer, som leder till ett slöseri med offentliga pengar, utgör det största problemet för den grekiska ekonomin, och som i stället för att minska fortsätter att öka, säga om det faktum att staten ständigt och på ett okontrollerat sätt tillför pengar för att täcka detta underskott är förenligt med gemenskapsbestämmelserna och på vilket sätt detta handlande är förenligt med Greklands ansträngningar för att uppnå en verklig konvergens (inte bara en läpparnas bekännelse) i syfte att gå med i EMU?

2. Är en permanent gemenskapsfinansiering - genom andra EGSR (gemenskapens stödramar), eller andra gemenskapsanslag - av offentliga organisationer och företag förenlig med det faktum att dessa dignar under skulder och underskott - som betalas över statsbudgeten (liksom den grekiska järnvägen, vars underskott ligger på 550 miljarder drachmer, OASA - 950 miljarder drachmer -, Olympic Airways - 2 059 miljoner ecu (1990-1995) -, osv.) utan att det finns planer för sanering eller livskraftighet.

3. Hur kan man förena målen för en ekonomisk utveckling med minskningar i de offentliga investeringarna och den stora minskningen i utnyttjandet av gemenskapskrediter för utvecklingsprojekt och inriktningar (Via Egnatia, naturgas, fastighetsregister, hälsovård, utbildning mm.) eftersom man vet att offentliga icke-produktiva underskott kommer att täckas?

4. I vilken utsträckning kan de gemensamma bestämmelserna för konkurrens och ekonomisk sanering tillämpas på offentliga organisationer och företag för att garantera användningen av gemensamma och nationella investeringar samt statliga stöd till utvecklingsmål?

Svar avgivet av Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(15 februari 1999)

1. Den grekiska regeringen har erkänt att det krävs strukturella reformer inom den offentliga sektorn i vid bemärkelse för att främja effektiviteten och stärka den potential som finns i den grekiska ekonomin. Det kompletterande åtgärdspaketet, som aviserades den 14 mars 1998 i samband med att drakman gick med i ERM, innehåller bl.a. en omfattande privatiseringsplan för 1998 och 1999 och ett program på medellång sikt som innebär omstruktureringar för statlig verksamhet som går med förlust. Grekland har under de senaste åren gjort avsevärda framsteg när det gäller att förbättra budgetbalansen. Det offentliga underskottet har minskat från 13,8 % av BNP under 1993 till 4 % av BNP under 1997, och de grekiska myndigheterna uppskattar att underskottet har minskat ytterligare till 2,2 % av BNP under 1998. Ytterligare saneringsåtgärder och omstruktureringar bekräftas i konvergensprogrammet för 1998-2001, som har lagts fram av Grekland i enlighet med rådets förordningar om stabilitets- och tillväxtspakten. Den 12 oktober 1998 granskade Ekofin-rådet Greklands konvergensprogram och avgav ett yttrande om en rekommendation från kommissionen i enlighet med rådets förordning (EG) 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1). Rådet ansåg att programmet var förenligt med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och att det var ett viktigt steg i riktning mot de krav som ställs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Rådet uppmanade den grekiska regeringen att genomföra programmet med kraft och att vidta nödvändiga åtgärder för att uppnå målen, vilket även omfattar reformer för den offentliga sektorn i vid mening.

2. Det främsta syftet med strukturfonderna och Sammanhållningsfonden är att främja den ekonomiska utvecklingen genom finansiering av projekt som bidrar till detta. Huvudkriterierna för att gemenskapen skall bidra med finansiering är därför att projekten verkligen är stödberättigade, t.ex. enligt gemenskapens stödramar för Grekland, och att de leder till resultat. Hur dessa gemenskapsmedel fördelas är inte direkt relaterat till strukturen hos den organisation eller det företag som får stödet, så länge projekten förvaltas effektivt.

3. Ekonomin i ett flertal medlemsstater visar att makroekonomisk stabilitet, bl.a. ett lågt budgetunderskott, är en nödvändig förutsättning för den ekonomiska utvecklingen. Det positiva resultatet i dessa länder när det gäller att minska de offentliga utgifterna har främst uppnåtts genom att man har minskat den offentliga konsumtionen samtidigt som de offentliga investeringarna fortfarande har legat på en hög nivå. När det gäller strukturfonderna är avsikten med additionalitetsprincipen att säkra att nivån för de nationella offentliga stödberättigande utgifterna inte minskar jämfört med föregående programperiod. De metodologiska problemen i samband med de uppgifter som levererats av de grekiska myndigheterna har dock inneburit att kommissionen ännu inte kan bekräfta att additionalitetsprincipen har respekterats under denna programperiod.

4. Gemenskapen har gjort hela Grekland stödberättigat under mål 1 för strukturfonderna, för Sammanhållningsfonden och för statligt stöd enligt artikel 92.3 a i EG-fördraget som syftar till att främja den ekonomiska utvecklingen i medlemsstaterna. Som nämnts ovan är den främsta förutsättningen för dessa former av stöd att projekten bidrar till den ekonomiska utvecklingen på ett effektivt sätt. I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen har gemenskapen i stort sett inte några befogenheter alls enligt EG-fördraget att ingripa direkt i hur en medlemsstats offentliga sektor är organiserad. Undantaget är omstruktureringar som är kopplade till berättigande till statligt stöd och bestämmelser som rör avreglering av nätindustrier.

Vad beträffar statligt stöd medges enligt artikel 92.2 och 92.3 i EG-fördraget undantag från det generella förbudet enligt artikel 92.1. Bedömningen av huruvida stödet är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92.3 a och 92.3 c görs med hjälp av särskilda kriterier enligt riktlinjerna för nationellt regionalstöd. Regionalstöd kan medges i dessa regioner om det specifika målet är att varaktigt främja utvecklingen genom stöd till investeringar eller skapandet av nya arbetstillfällen. I dessa riktlinjer anges även takvärden för stödnivån, varvid både arten och vikten av de regionala problem som skall avhjälpas beaktas. I andra ramar för kontroll av statligt stöd beaktas utvecklingen genom att högre stödnivåer godkänns i regioner som får stöd.

(1) EGT L 209, 2.8.1997.