SKRIFTLIG FRÅGA E-2657/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Utvidgning av flygplatsen San Giuseppe i Treviso

Flygplatsen San Giuseppe, som ligger i kommunerna Treviso och Quinto, byggdes på 20-talet till militärflygfält i ett område som då låg långt borta från bostadsområdena. Efter andra världskriget avstod både Nato (som byggde flygplatsen i Istrana) och transportministeriet (som byggde flygplatsen Venedig-Tessera på 20 kilometers avstånd från San Giuseppe) från att bygga ut flygplatsen i Treviso, kring vilken det efter hand utvecklades expanderande industri- och bostadsområden. Idag har stadscentrumen i Treviso och Quinto di Treviso brett ut sig ända till flygplanens start- och landningsbanor, och bostadsområdena börjar direkt där banorna slutar. För denna flygplats har man dock utarbetat ett projekt på 12 miljarder ITL som transportministeriet redan har finansierat och som syftar till att bygga en flygplats som är fyra gånger större än den nuvarande och som har parkeringsplatser för tusentals bilar. Den enda orsak som bolaget Aertre (som ombesörjer flygplatstjänsterna på San Giuseppe) har anfört till stöd för projektet är av ekonomisk natur och förknippad med den omfattande (om än hypotetiska) utveckling av trafiken på flygplatsen i Treviso som förväntas skapa nya arbetstillfällen och gynna den lokala ekonomin. Å andra sidan försöker bolaget övertyga befolkningen om att det inte är fråga om någon utvidgning, utan endast om en modernisering av den nuvarande flygplatsen, och att man inte förväntar sig någon ökning av antalet dagliga flyg. Allt detta är oförenligt med de angränsande kommunernas önskemål - med undantag för kommunen Treviso som lånat Aertre 7 miljarder ITL och ser utvidgningen som den enda möjligheten att få tillbaka sitt tillgodohavande.

Bortsett från de risker som invånarna i området varje dag utsätts för, dvs. faran för att ett flygplan kan störta, så är flygplatsen bullrig och förorenande, eftersom flygplanen flyger ovanför bostadsområdena på mycket låg höjd och släpper ut oförbrännt jetbränsle direkt på människor och byggnader samt ger upphov till öronbedövande buller och vibrationer som är skadliga för dem. Under flygningens första 300 meter väcker och stör alla plan som lyfter från San Giuseppe över 50 000 personer. Utöver detta ligger flygplatsen i närheten av naturparken Parco del Sile, som innefattar flera Natura 2000-områden av europeiskt intresse i enlighet med direktiv 92/43/EEG(1). Projektet med utvidgning av flygplatsen har inte ännu blivit föremål för någon bedömning av miljökonsekvenserna, vilket skulle kunna avslöja risker och motsägelser, eftersom det endast betraktas som en modernisering av den befintliga flygplatsen.

Anser kommissionen att flygplatsprojektet San Giuseppe i Treviso är förenligt med skyddet av miljön i Parco del Sile, som ingår i det europeiska projektet Natura 2000 och som syftar till att skydda den biologiska mångfalden genom att bevara de naturliga livsmiljöerna samt den vilda floran och faunan i Europeiska unionen? Anser kommissionen dessutom att det är rätt att ett projekt av denna omfattning genomförs utan att det först blir föremål för en miljökonsekvensbedömning? Anser kommissionen slutligen att projektet är förenligt med direktiven om buller, bland annat mot bakgrund av målen i Europeiska unionens femte handlingsprogram för miljön, i vilket det fastställs att ingen får utsättas för en bullernivå som kan utgöra en fara för hälsan och livskvaliteten?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(4 november 1998)

Utgående från de upplysningar som frågeställaren lämnat anser kommissionen att de arbeten som avses tycks vara projekt av de kategorier som omfattas av bilaga II till rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(2). Sådana projekt skall genomgå miljökonsekvensbedömning om den berörda medlemsstaten anser att projektets egenskaper så kräver.

Som svar på kommissionens begäran om upplysningar om projektet meddelade de italienska myndigheterna att det förfarande som avses i artikel 4.2 i direktiv 85/337/EEG pågår, och att resultaten kommer att delges kommissionen. Utgående från dessa uppgifter kan man dra slutsatsen att inget brott mot gemenskapsrätten för närvarande kan fastställas vad gäller miljökonsekvensbedömning av detta projekt.

Vad gäller områdena "Sile Morto di Vallependola Alzaia (IT3240009)" och "Sile: sorgenti paludi di Morgano e S. Cristina (IT3240011)", som föreslagits av Italien inom ramen för det förfarande som avses i direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, och som eventuellt berörs av projektet, är det medlemsstaternas uppgift att vidta de åtgärder som krävs för att garantera deras goda bevarandestatus, eftersom förteckningen över föreslagna områden av gemenskapsintresse ännu inte antagits av kommissionen.

Med tanke på att de italienska myndigheterna föreslagit dessa områden till Natura 2000 - nätet anser kommissionen dock att man bör undersöka möjligheterna att tillämpa det förfarande som avses i artikel 6 i direktiv 92/43/EEG. Kommissionen kommer i alla händelser att vidta lämpliga åtgärder för att se till att gemenskapslagstiftningen respekteras.

Den senaste gemenskapsrättsakten som antagits i fråga om buller är rådets direktiv 92/14/EEG(3), ändrat genom rådets direktiv 98/20/EG av den 30 mars 1998, om begränsningar i utnyttjandet av flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 2 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, andra upplagan (1988)(4). I den rättsakten föreskrivs det att de mest bullrande luftfarkosterna stegvis skall tas ur drift mellan 1995 och 2002, så snart de når 25 års ålder. Denna åtgärd har positiva effekter för den allmänna bullerbelastningen runt flygplatserna, utan att något maximalt bullervärde föreskrivs.

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2) EGT L 175, 5.7.1985.

(3) EGT L 76, 23.3.1992.

(4) EGT L 107, 7.4.1998.