ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3757/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(11 december 1998)

Angående: Varumärkesförfalskning och pirattillverkning

Den 22 oktober 1998 lade kommissionen fram sin grönbok "Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden" och inledde på detta sätt en omfattande rådfrågning bland berörda parter i medlemsstaterna.

I grönboken studeras fyra områden för tänkbara lösningar: a) stödjande av den privata sektorns bevakning, b) rättsligt skydd av anordningar för skydd och kontroll av varor och varusäkerhet, c) utvärdering av sanktioner och åtgärder som kan garantera att den immateriella äganderätten respekteras, d) införande av ett lämpligt administrativt samarbete mellan behöriga nationella myndigheter.

Hur kan enligt kommissionens åsikt företagens sysselsättning påverkas av att företagen lidit skada på detta område?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3756/98 och E-3757/98 ingivna av Mario Monti för kommissionen

(29 januari 1999)

Varumärkesförfalskning och pirattillverkning är en företeelse med negativa ekonomiska och sociala följder för såväl företag som ekonomier. Nyskapande och kreativa företag är uppenbarligen de som drabbas främst av företeelsen. Enbart i fråga om de aspekter frågeställaren tar upp, nämligen nivån på investeringarna och sysselsättningen, kan de skador företagen åsamkas vara avsevärda.

Vad investeringar beträffar, gör företagen, och då särskilt de nyskapande företagen, ofta betydande investeringar i forskning, marknadsföring och reklam för att ta fram och saluföra nya produkter. Pirattillverkarna kan utnyttja dessa investeringar utan att behöva betala för dem, varför piratprodukterna kan säljas billigare än de autentiska produkterna. Företagen befinner sig således ofta i en ogynnsam konkurrenssituation. Om företagen inte kan få avkastning på sina investeringar tenderar de att minska omfattningen på dem eller flytta dem mot till territorier där de kan vara säkra på att de åtnjuter ett effektivt immaterialrättsligt skydd.

När det gäller sysselsättning konkurrerar de företag som drabbas av pirattillverkning ofta direkt med pirattillverkarna, även om piratprodukterna oftast är av lägre kvalitet. Därför förlorar de möjligheter till försäljning och marknadsandelar. Dessutom kan de konsumenter som lurats av förfalskade varumärken och tror sig ha köpt äkta vara slutgiltigt avskräckas från att köpa de aktuella produkterna, vilket leder till en förlust av kunder för företagen. Denna situation får direkt följder för sysselsättningen i företagen.

Med hjälp av kommissionens grönbok om bekämpning av varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden torde det bli möjligt att mäta varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens faktiska ekonomiska inverkan på den inre marknaden, också på nivån för investeringar och sysselsättning, och komma med lämpliga lösningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3483/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Det operativa programmet "Industri"

Det operativa programmet "Industri" ingår i den andra gemenskapsstödramen för Grekland och syftar till fortsatt förbättring av företagens konkurrenskraft och skapande av ett ömsesidigt berikande förhållande mellan konkurrenskraft och utveckling. Det har en total offenlig kostnad om 1188miljoner ecu. I programmet ingår delprogrammen: 1. Infrastruktur, 2. Främjande av privata investeringar, 3. Modernisering av företag, 4. Små och medelstora företag, 5. Mänskliga resurser, 6. Programmets genomförande.

Mot bakgrund av att tidsplanen för delprogrammen började löpa 1994 tillfrågas kommissionen:

1. Hur framskrider och utnyttjas finanseringen för vart och ett av delprogrammen?

2. Hur hög är utnyttjandegraden för: a) delprogram 1, åtgärd 1.1, åtgärd 1.2 - aktivitet 1.2.2, åtgärd 1.4 och 1.5, b) delprogram 3, åtgärd 3.3, c) delprogram 4, åtgärd 4.2?

3. Om utnyttjandet släpar efter, vilka är då de främsta orsakerna till förseningarna?

4. Gjordes det några modifieringar av detta program vid den senaste revideringen av den andra gemenskapsstödramen för Grekland och om så är fallet, vilka summor och vilka åtgärder omfattas?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Den 1 december 1998 låg genomförandet av åtagandena och betalningarna av gemenskapens bidrag för det operativa programmet "Industri" inom den grekiska gemenskapsstödramen (GSR) för perioden 1994-1999 på 76 % respektive 55 % av det berörda budgetanslaget.

Utnyttjandet av de nationella anslagen per delprogram låg i slutet av september 1998 på 74 % för delprogram 1. Infrastruktur, 80 % för delprogram 2. Främjande av privata investeringar, 75 % för delprogram 3. Modernisering av företag, 80 % för delprogram 4. Små och medelstora företag, 65 % för delprogram 5. Mänskliga resurser, 75 % för delprogram 6. Genomförande samt 78,8 % för genomsnittsprogrammet.

I slutet av 1998 skall de ekonomiska anslagen på nationell nivå enligt planerna ha utnyttjats fullt ut, med undantag för delprogrammet mänskliga resurser där de nationella anslagen kommer att utbetalas under 1999.

Övervakningskommittén för programmet kommer att sammanträda i mars för att införliva GSR-kommitténs senaste beslut. Det är inte uteslutet att det kommer att göras överföringar mellan delprogram och åtgärder, men dessa bör inte påverka de fastställda huvudmålen, det vill säga modernisering av företag och infrastruktur inom industrin, kvalitetspolitiken samt förstärkningen av nätverket för små och medelstora företag. Nya åtgärder till förmån för miljön samt för främjande av jämställdhet håller på att förberedas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4098/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Nationella skatteeftergifter

Med hänsyn till att de regionalekonomiska skillnaderna i de flesta medlemsstaterna ligger på en nivå om ca. 2:1, kan kommissionen bekräfta att nationella skatteeftergifter, som vidtagits som regionalpolitiska stimulansåtgärder, fortfarande är godtagbara inom den inre marknaden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(10 mars 1999)

Skatteincitament för regional utveckling måste bedömas ur två olika synvinklar enligt lagstiftningen om statligt stöd. Kriterierna för tillämpning av reglerna om statligt stöd på företagsbeskattning beskrevs nyligen närmare i ett meddelande från kommissionen som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). För att kommissionen skall betrakta statligt stöd av skattemässig karaktär för att främja den ekonomiska utvecklingen i bestämda regioner som förenligt med den gemensamma marknaden, måste stödet vara proportionerligt och ändamålsenligt för det avsedda målet. Dessa kriterier har utformats för att bidra till ett konsekvent tillvägagångssätt i förhållande till gemenskapslagstiftningen och den gemensamma marknaden.

Skatteincitament för regional utveckling kan också omfattas av den uppförandekod som antogs den 1 december 1997 för att bekämpa skadlig skattekonkurrens inom gemenskapen. I sådana fall skall den uppförandekodgrupp som inrättats inom rådet, när den granskar om de aktuella åtgärderna är skadliga, också överväga om åtgärderna är proportionerliga och ändamålsenliga för det avsedda målet, såsom föreskrivs i punkt G i koden.

(1) EGT C 384, 10.2.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4068/98

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE) till kommissionen

(14 januari 1999)

Angående: Handel

I oktober 1998 meddelade Tjeckiska republiken att landet verkställer ensidiga åtgärder mot EU:s export av griskött genom att höja tullarna från nuvarande 12 procent till 40,9 procent. Det verkar som om Ungern och Polen skulle ha för avsikt att vidta liknande åtgärder.

Kan kommissionen uppge vilka åtgärder den ämnar vidta mot dessa länder som ensidigt brutit eller kommer att bryta mot Europaavtalet och som på detta sätt kan skada en sektor som är socioekonomiskt sett mycket viktig för EU i allmänhet och för Spanien i synnerhet?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(16 februari 1999)

Kommissionen känner till att Tjeckien haft för avsikt att höja importtullarna på griskött från gemenskapen för att minska de skadliga verkningarna på den inhemska marknaden av importen från främst gemenskapen. För att lindra den dåliga situationen på gemenskapsmarknaden för griskött hade kommissionen beslutat om bidrag för att gynna exporten till främst Ryssland. Detta gjorde att exporten till Tjeckiska republiken och andra associerade länder ökade, vilket ledde till att de respektive inhemska marknaderna för produkten destabiliserades.

Andra associerade länder har haft planer på liknande åtgärder. Kommissionen har överlagt med berörda myndigheter i länderna med avsikten att se till att de associerade länderna följer bestämmelserna i Europaavtalen. Efter dessa överläggningar kan kommissionen meddela parlamentsledamoten att inget av de berörda länderna har infört några sådana åtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3979/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Utnyttjande av medlen i Delors-paketet i Grekland

Kommissionsledamot Monika Wulf-Mathies informerade mig den 4 december 1997 i sitt svar på min skriftliga fråga E-3209/97(1) om att fram till den 1 oktober 1997 hade 37,87 % av de pengar som tilldelats Grekland inom gemenskapsstödramen 1994-1999 (Delors-paket II) utnyttjats.

Kan kommissionen informera mig om hur situationen ser ut i dag vad gäller det totala utnyttjandet av medel inom ramarna för Delors-paketet och hur stort utnyttjandet är per region och per verksamhetsområde (utbildning, hälsovård, energi, infrastruktur etc.) i Grekland.

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

Nivån på genomförandet av de anslag ur strukurfonderna som har fördelats inom gemenskapens stödramar till Grekland var den 1 december 1998 mycket tillfredsställande. Den låg på 80 % för åtaganden och 56,6 % för betalningar, jämfört med de belopp som har fastställts för hela perioden 1994-1999.

Det bör påpekas att medlemsstaterna har år 1999 på sig för att verkställa åtagandena och tre år (1999, 2000, 2001) för betalningarna.

Tabellen över situationen för genomförandet i alla operativa program inom gemenskapens stödramar kommer att översändas direkt till parlamentsledamoten och Europaparlamentets generalsekretariat.

(1) EGT C 187, 16.6.1998, s. 3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2899/98

från Irini Lambraki (PSE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Allvarliga problem för citrusodlare på ön Chios

Som bekant kämpar öområdena i EU, särskilt öarna i Egeiska havet, med många specifika problem. Det är för övrigt därför som det i Amsterdamfördraget heter att särskilda åtgärder för att stödja öområdena bör vidtas.

Jordbruksområdet står i centrum för dessa problem, eftersom småbruk i kombination med höga transportkostnader leder till att produkternas slutgiltiga priser inte är konkurrenskraftiga.

Jordbrukskooperativet för citrusodlarna på Chios är den största av producentföreningarna på öarna i Egeiska havet. Dessvärre kämpar den med väldiga problem eftersom den gemensamma marknadsordningen för citrusfrukter behandlar alla områden i EU på samma sätt, utan att beakta de särskilda förhållanden som råder på öarna.

Denna politik kommer att leda till en gradvis avveckling av citrusodlingen på Chios, vilket kommer att ha allvarliga konsekvenser för det sociala och ekonomiska livet på ön och leda till en avfolkning av den traditionella boplatsen på Kambos, som ligger i odlingsområdets centrum.

Jag vill fråga kommissionen om följande:

- Vilka möjligheter finns det att inom befintliga ramar stödja dessa producenter?

- Vilka omedelbara åtgärder ämnar kommissionen vidta med anledning av detta specifika problem, inom ramarna för den nya politik som går in för att stödja öområden?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 november 1998)

I rådets förordning (EG) 2019/93 av den 19 juli 1993 om införandet av särskilda bestämmelser för de mindre Egeiska öarna rörande vissa jordbruksprodukter(1) föreskrivs särskilda stödåtgärder för lokala produkter och undantag som gäller strukturåtgärder, för att ta hänsyn till de speciella socioekonomiska problemen i gemenskapens öområden.

Dessutom omfattar den gemensamma organisation av marknaden för frukt och grönsaker ett antal åtgärder som kan tillämpas i sektorn för citrusfrukter på öarna i Egeiska havet. Den viktigaste är att producentorganisationerna inrättat en driftsfond för att bekosta ett verksamhetsprogram. Denna fond får stöd från gemenskapen och kan användas för insatser i samband med de svårigheter som denna producentorganisation möter.

(1) EGT L 184, 27.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2865/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Anpassning av gränsvärdena till barn, konsekvensbedömning med tanke på barn, ekologisk barnrätt

De gränsvärden som fastställts i EU:s olika miljödirektiv rättar sig uteslutande efter en vuxen människas kroppsbyggnad. Barn är mycket känsliga för miljöföroreningar och insjuknar oftare i till exempel allergier, bronkit eller psykosomatiska sjukdomar till följd av sin storlek och till följd av de fortfarande håller på att växa. Fram tills dags dato har barn och deras särskilda känslighet inte beaktats när gränsvärden fastställts.

Har kommissionen för avsikt att i framtiden anpassa beräkningen av gränsvärdena efter barn? Om så inte är fallet, varför inte? På vilket sätt ämnar kommissionen tackla detta problem?

Kommer barns hälsotillstånd vid ökade ozonhalter att beaktas i det ozondirektiv som håller på att utarbetas och kommer gränsvärdet för ozon att göras ännu lägre?

Anser kommissionen att man vid sidan om konsekvensbedömningar för miljön även bör utarbeta en konsekvensbedömning med tanke på barn vid stora projekt? Om så är fallet, på vilket sätt har kommissionen tänkt utforma bedömningen? På vilket sätt skall ett direktiv om konsekvensbedömning med tanke på barn tillämpas?

Kunde kommissionen tänka sig att överta lagstiftningsinitiativet när det gäller gränsvärden och konsekvensbedömning med tanke på barn vid storprojekt?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(18 november 1998)

Parlamentsledamoten har rätt i att barn är mycket känsligare för miljöföroreningar, men det är inte sant att man inte tar hänsyn till barnen när normer för miljödirektiv fastställs. Till exempel har den föreslagna ändringen av direktivet om dricksvatten(1) som vetenskaplig grund de senaste riktlinjerna från Världshälsoorganisationen (WHO). I dessa riktlinjer tas det inte bara hänsyn till barn när det finns tillämplig vetenskaplig information utan de används också som referens, i många fall med motiveringen att om ett gränsvärde skyddar barn borde det också skydda vuxna.

Vid fastställandet av nya tröskelvärden för ozon stöder sig kommissionen också på WHO:s sakkunskaper. De senaste riktlinjerna har använts som grund för att fastställa ett långsiktigt mål och målvärde för skydd av människors hälsa och ingår som en del av förslaget till ett särdirektiv om ozon. I sina riktlinjer tillstår WHO att barn utgör en särskilt känslig befolkningsgrupp.

Denna synpunkt framgår också klart i ett ställningstagande om ozon som har utarbetats av en arbetsgrupp bestående av experter från medlemsstater, icke-statliga organisationer, världshälsoorganisationen och andra tillämpliga institutioner för att stödja kommissionen i utvecklingen av en sådan lagstiftning. Således tas det fullständig hänsyn till kravet att barnen, som är en känslig del av befolkningen, får sitt hälsoskydd säkerställt.

(1) KOM(97) 49 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3686/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(7 december 1998)

Angående: Kärnkraftverket i Ignalina, Litauen

1. Känner kommissionen till att det litauiska parlamentet kommer att debattera och godkänna den nationella energiplanen i november där det mycket väl kan finnas en rekommendation om att åter ta reaktorerna i kärnkraftverket Ignalina i bruk. Ett sådant agerande skulle strida mot kärnsäkerhetsavtalet och Agenda 2000. Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att tillse att anläggningen inte tas i bruk?

2. Kommer kommissionen att ange som villkor för vissa föranslutningsanslag till Litauen att Ignalina avvecklas?

3. Anser kommissionen att de kontrakt som de litauiska energibolagen nyligen ingått om export av sex TWh elektricitet varje år de närmaste tio åren - nästan motsvarande vad som alstras av en reaktor vid kärnkraftverket Ignalina - kommer att göra de litauiska myndigheterna mindre benägna att avveckla reaktorerna?

4. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta om den litauiska regeringen åter tar Ignalinareaktorerna i bruk?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(15 januari 1999)

Kommissionen känner till att Litauens regering förbundit sig att lägga fram en nationell energistrategi för parlamentet före 1998 års utgång och följer uppmärksamt denna fråga.

Tillsammans med internationella finansiella institut har kommissionen upprepade gånger uppmanat Litauens regering att iaktta sina åtaganden enligt det avtal om kärnsäkerhetskonton som Litauen ingått med Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling. I detta avtal förbinder sig de litauiska myndigheterna att inte åter ta kärnkraftverket i Ignalina i bruk. I sitt yttrande över Litauens ansökan om medlemskap i gemenskapen, i partnerskapet för anslutning och i den återkommande rapporten av den 4 november 1998 har kommissionen fastställt att detta är ett prioriterat åtgärdsområde. Kommissionen har också uttryckt sin oro över Litauens politik rörande energiexport.

Kommissionen har förklarat sig villig att samarbeta med Litauens regering för att utarbeta en heltäckande energistrategi. I detta sammanhang borde även konsekvenserna av att stänga kraftverket beaktas. Förutsatt att Litauen förbinder sig att följa en acceptabel tidsplan för stängning av kraftverket kan finansiellt stöd göras tillgängligt från gemenskapens budget. Villkor för framtida Phare-medel till Litauens energisektor är att Litauen antar en nationell energistrategi som är i linje med avtalet om kärnsäkerhetskonton, att åtagandet att inte åter ta kraftverket i bruk bekräftas samt att en realistisk tidsplan för stängning antas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3937/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till rådet

(4 januari 1999)

Angående: Omedelbara utsikter för det långsiktiga fusionsprojektet

Beslutet av USA:s energidepartement om att dra tillbaka sina forskare från de utländska centrum som är inblandade i det pågående ITER-projektet ställer de kvarvarande partnerna, dvs. EU, Japan och Ryssland, inför svåra beslut.

Enligt nyligen publicerad information har EU beslutat att fortsätta under några år utan att öka sina anslag.

Å andra sidan leder förlusten av förtroende när det gäller den långsiktiga lönsamheten för tokamak-lösningen (ITER) till att andra lösningar blir aktuella, till exempel stellarator-reaktorer.

Kan rådet informera om sina planer på detta område och om Japans och Rysslands ståndpunkt? Kan rådet också ange vilka budgetmedel EU avsatt för detta projekt under perioden för det femte ramprogrammet? Anser rådet att denna budgetpost kan bestå oförändrad efter USA:s beslut?

Svar

(9 mars 1999)

1. Den 30 juni 1998 godkände Europeiska atomenergigemenskapen förlängningen av löptiden för ITER-EDA-avtalet(1) med tre år (22 juli 1998-21 juli 2001)(2). Förlängningen med tre år godkändes även av två av parterna i avtalet, Ryssland (den 16 juni 1998) och Japan (den 14 juli 1998).

Den 22 september 1998 godkände Förenta staterna (den fjärde parten i ITER) en förlängning av avtalet med endast ett år (22 juli 1998-21 juli 1999) med förutsättningen att man under denna period skulle bedöma utsikterna för ett fortsatt deltagande(3).

2. Den 22 december 1998 antog rådet Europeiska atomenergigemenskapens femte ramprogram för forsknings- och utbildningsaktiviteter (1998-2002), inbegripet ett finansiellt referensbelopp på 1 260 miljoner ecu, varav 788 miljoner för termonukleär fusion (i fjärde ramprogrammet var beloppet för fusion 840 miljoner).

Rådet enades även om de bägge forsknings- och utbildningsprogrammen, vilket särskilt innebär att forskning om termonukleär fusion endast skall utföras genom indirekta åtgärder. Målet för nyckelåtgärden rörande fusion är liksom tidigare att utveckla kapaciteten att bygga och driva en experimentreaktor ("next step"), utan att detta påverkar det kommande beslutet om byggandet. Den huvudsakliga verksamheten kommer att röra magnetisk inneslutning som omfattar tokamak, den sfäriska tokamaken, stellaratorn, och pinch med omvända fält, men samordningen av nationell forskning om tröghetsinneslutning och eventuella alternativa koncept kommer att fortgå inom ramen för informella kontakter.

3. Rådet väntar sig inte någon förändring av prioriteringarna inom fusionsprogrammet under femte ramprogrammets giltighetstid. Programmet kommer emellertid att hållas under fortlöpande översyn. I synnerhet om någon av parterna i ITER förändrar sitt deltagande, kommer rådet att göra en översyn av läget.

(1) Teknisk projektering av den internationella termonukleära försöksreaktorn.

(2) EGT L 335, 10.12.1998, s. 61.

(3) EGT L 335, 10.12.1998, s. 63.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3521/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kompensation för nekad ombordstigning

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) 295/91 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik (KOM(98) 0041 slutlig - SYN 98/0022)(1). Artikel 2 a borde formuleras om för att precisera att passagerarna bör checka in minst 30 minuter före avgång eller ännu tidigare om flygbolaget eller resebyrån skriftligen har meddelat detta i förväg. Innebörden av uttrycket "checka in" bör vara att ställa sig i kön till incheckningsdisken.

Kan kommissionen lägga fram förslag om kompensation då flyg ställs in av ekonomiska skäl?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(3 februari 1999)

I sitt ändrade förslag till rådets förordning om ändring av rådets förordning (EEG) 295/91 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik(2), har kommissionen redan föreslagit en ändring av definitionen i artikel 2 a avseende incheckning.

Enligt kommissionens mening bör passagerare checka in vid den tidpunkt som de i förväg skriftligen har blivit meddelade, och om ingen tid är angiven, inte senare än 30 minuter före den offentliggjorda avgångstiden. Detta skulle göra systemet mer flexibelt eftersom incheckningstiden kan vara antingen kortare eller längre än de normala 30 minuterna. Kommissionen föreslår också att flygbolaget skall ha ansvaret för att identifiera de passagerare som fortfarande befinner sig i incheckningskön när incheckningen för en flygning stänger.

I samma ändrade förslag har kommissionen även accepterat parlamentets förslag om att inbegripa "flygningar som ställts in av affärsmässiga skäl" i artikel 2 d.

(1) EGT C 120, 18.4.1998, s. 18.

(2) EGT C 351, 18.11.1998.