SKRIFTLIG FRÅGA P-2490/02

från Giacomo Santini (PPE-DE) till kommissionen

(30 augusti 2002)

Ämne: Italiensk kvinna gift med tunisier som inte tillåts återvända till Italien med barnen

Det har rapporterats om många fall där kvinnor som är medborgare i ett EU-land varit gifta med en medborgare i ett tredje land. Nyligen uppmärksammades fallet med Iris Moneta och hennes dotter Iman, som hölls kvar i Syrien av flickans far som inte ville att modern skulle föra tillbaka dottern till Italien. Nu har ytterligare ett fall blivit känt, som fortfarande inte har funnit någon lösning. Huvudpersonerna är en italiensk kvinna, Claudia Adami, hennes tunisiske make Afajed Garbouj och parets två döttrar, fem respektive ett och ett halvt år gamla.

Claudia Adami reste under sommaren till Tunisien på semester, och först när hon kommit fram till Tunisien, med makens samtycke, beslagtogs hennes pass vilket innebär att hon inte själv kan lämna landet.

Den tunisiska polisen har på direkt förfrågan i huvudsak uttryckt sig till makens fördel, vilken inte låter henne lämna landet med barnen, med resultatet att hon tvingas stanna kvar i ett hotellrum i Tunisien.

Känner kommissionen till detta nya och andra liknande fall, som försämrar kvinnans roll i tredje land och inskränker rörelsefriheten för en unionsmedborgare i Tunisien?

Vilka åtgärder och vilka konkreta strategier kommer kommissionen att anta, inte minst mot bakgrund av de bilaterala avtalen mellan Tunisien och EU, för att omedelbart få till stånd en lösning på denna besvärliga situation? På vilken nivå kommer kommissionen att försöka få Tunisiens regering att ta upp frågan?

Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta mot alla regeringar i tredje land för att förhindra liknande allvarliga fall av kränkning av de mänskliga grundläggande fri- och rättigheterna, oberoende av ras, religion, nationalitet och kön?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(4 oktober 2002)

Kommissionen är medveten om de svårigheter som kan uppstå då ett par där makarna kommer från olika länder och har barn tillsammans separerar, om landet i vilket fadern är medborgare beslutar att fadern måste ge sitt tillstånd för att barnen skall få lämna landets territorium.

Fallet med Claudia Adami har kommit till kommissionens kännedom. Det verkar som om de tunisiska myndigheterna och domstolarna i just det här fallet har ansträngt sig för att snabbt hitta en lösning på detta problem, som makarna inte har kunnat lösa i godo.

Vid sidan av detta specifika fall betonade kommissionen, i samband med att arbetsgruppen för sociala frågor sammanträdde i Tunis den 25 juni 2002 inom ramen för associeringsavtalet, hur stor vikt den lägger vid barnens öde och, mer allmänt, vid respekten för europeiska domstolsbeslut som ger en av föräldrarna vårdnaden om barnen när vårdnaden inte är delad.

Kommissionen utnyttjade dessutom tillfället till att uppmuntra Tunisien att ansluta sig till Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn liksom Haagkonventionen av den 19 oktober 1996 om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn.

Vid detta tillfälle försäkrade de tunisiska myndigheterna att de delade den europeiska oron för barnens öde och de familjedramer som kan utspela sig mellan separerade par där makarna kommer från olika länder.