SKRIFTLIG FRÅGA E-2333/02

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(26 juli 2002)

Ämne: WHO:s ramkonvention om bekämpning av tobaksmissbruk

Hur förhåller sig Europeiska kommissionen generellt till WHO:s ramkonvention om bekämpning av tobaksmissbruk? Hur ser kommissionen på de enskilda åtagandena, såsom att stödet till tobaksodlingen skall avskaffas, att industriländerna bör ge utvecklingsländerna ekonomiskt stöd för att hjälpa dem att genomföra konventionen, att omläggningen från tobak till andra produkter bör stödas ekonomiskt, att tobaksautomater bör förbjudas och att det skall vara förbjudet att lämna ut tobaksprodukter till underåriga?

Anser Europeiska kommissionen att det är förnuftigt att såsom rådet i juni 2001 påyrkat i sina slutsatser om WHO:s ramkonvention om bekämpning av tobaksmissbruk tillhandahålla utvecklingsländerna medel och resurser? Mot bakgrund av den politiska utvecklingen i Zimbabwe, som är en av Afrikas största tobaksproducenter, förefaller det ju synnerligen tvivelaktigt om Mugabe bör få ytterligare anslag från EU till förfogande för sin politik.

Varför lät inte Europeiska kommissionen och rådet Europaparlamentet medverka, vare sig vid förhandlingarna om WHO:s ramkonvention om bekämpning av tobaksmissbruk eller när konventionen skulle ingås?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(30 september 2002)

Kommissionen ger ett mycket starkt stöd till Värdshälsoorganisationens (WHO) ramkonvention om bekämpning av rökning och annat tobaksbruk, och deltar mycket aktivt i förhandlingarna om denna ramkonvention. Kommissionen anser att diskussionerna om konventionen är ett unikt tillfälle att påverka inställningen till politiska åtgärder mot tobaksbruk globalt, och att stävja rökningsepidemin som skördar fyra miljoner offer varje år i världen. Om dagens utveckling fortsätter beräknar WHO att antalet döda kommer att stiga till 10 miljoner år 2030.

I förhandlingarna om ramkonventionen talar kommissionen inte i egen sak, utan endast på gemenskapens och medlemsstaternas vägnar. Dessutom uttalar sig kommissionen endast om frågor som faller inom gemenskapens befogenheter, medan de frågor som är medlemsstaternas ansvar behandlas av ordförandeskapet. På många av de viktiga områden för bekämpning av tobaksbruk som omfattas av ramkonventionen har gemenskapen tagit ställning på ett starkt och enigt sätt, som fått stöd av många delegationer, och på så sätt etablerat sig som en betydande aktör i fråga om bekämpning av tobaksbruk på global nivå.

I fråga om bidragen till tobaksodling inom unionen har kommissionen åtagit sig att successivt avveckla dem. Detta innebär att man samtidigt som man successivt minskar bidragen skall vidta

åtgärder för att utveckla alternativa inkomstkällor och ekonomisk verksamhet för arbetstagare och odlare inom tobaksnäringen. Kommissionen har klargjort detta i sitt meddelande till Europeiska rådet i Göteborg (1516 juni 2001), och i sina senaste förslag om en ändring av tobaksordningen. Avvecklingen av bidragen har dock inte fått stöd av parlamentet och rådet. I diskussionerna om ramkonventionen kunde kommissionen som uttalade sig på gemenskapens vägnar därför bara hänvisa till den pågående debatten om ändringar av tobaksordningen och visa att kommissionen var beredd att gå vidare på området.

Tobaksförsäljning via automater respektive till minderåriga är frågor som faller inom medlemsstaternas befogenhetsområde. I samband med ramkonventionen behandlas de därför av ordförandeskapet. Dessa frågor har dock tagits upp i ett förslag till rådets rekommendation om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare bekämpning av rökning och annat tobaksbruk, som kommissionen nyligen har antagit(1). I förberedelserna för nästa runda i förhandlingarna om ramkonventionen kommer kommissionen att försvara rekommendationerna i detta förslag.

I fråga om resurser för utvecklingsländerna har gemenskapen under förhandlingarna om ramkonventionen påpekat vikten av tekniskt och finansiellt stöd för att bidra till bekämpningen av rökning. Det ökande tobaksbruket, särskilt i ett antal utvecklingsländer med medelinkomster, är ett allvarligt långsiktigt hot mot folkhälsan. Gemenskapen har i detta sammanhang uttalat att den föredrar att på bästa sätt använda befintliga instrument, i stället för att inrätta nya mekanismer. Den här frågan kommer också att tas upp vid den rundabordsdiskussion på hög nivå om bekämpning av tobaksbruk och om biståndspolitik som kommissionen kommer att anordna inom de närmaste månaderna. Resultaten av diskussionerna kommer att användas som underlag för gemenskapens ståndpunkt i den sista omgången förhandlingar om ramkonventionen. I fråga om hänvisningen till den politiska situationen i Zimbabwe har kommissionen, i enlighet med rådets beslut av den 18 februari 2002(2), avbrutit sitt stöd till alla projekt utom de som direkt stödjer befolkningen. I dagsläget planerar kommissionen inte att stödja bekämpningen av tobaksbruk i Zimbabwe.

Slutligen vill kommissionen understryka att parlamentsledamöter deltagit som observatörer i gemenskapens delegation vid de fyra förhandlingsrundor om ramkonventionen som genomförts. Vid de två senaste rundorna (i oktober 2001 och i mars 2002) företräddes parlamentet av ledamot Minerva Melpomeni Malliori. Vid nästa runda (1425 oktober 2002) kommer parlamentet att företrädas av ledamot Jules Maaten. Parlamentsledamöter har också bjudits in till förberedande möten och uppföljningsmöten som kommissionen har anordnat före och efter förhandlingsrundorna.

(1) KOM(2002) 303 slutlig.

(2) Beslut 2002/148/EG