ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0328/98 från Antonio Trizza (NI) till kommissionen (10 februari 1998)

Ämne: Kontrakt för lagring av olivolja för regleringsåret 1997/98

Kommissionens förordning (EG) nr 94/98 ((EGT L 9, 15.1.1998, s. 25. )) av den 14 januari 1998 reglerar kontrakt för lagring av olivolja för regleringsåret 1997/98.

För utbetalning av det stöd som avses i förordning krävs att oljan uppfyller kraven i kommissionens förordning (EG) nr 2568/91 ((EGT L 248, 5.9.1991, s. 1. )) av den 11 juli 1991 om egenskaper hos olivolja och olivolja av pressrester och lämpliga analysmetoder.

Några italienska jungfrumatoljor har ofta lägre halter av en viss betasitosterol än den gräns (93 %) som sätts i denna förordning.

Anser inte kommissionen att detta orättvist drabbar oljor som av helt naturliga orsaker, kopplade till miljöbetingelser (bland annat klimat och långa lagringstider), uppvisar längre procenthalter av betasitosterol?

Vad tänker kommissionen göra för att rätta till denna felaktighet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (24 februari 1998)

Inom ramen för åtgärderna för att säkerställa och skydda kvaliteten på olivolja har kommissionen såsom ledamoten nämner antagit förordning (EEG) nr 2568/91, vars bestämmelser om olivoljors egenskaper regelbundet uppdateras för att ta hänsyn till de senaste framstegen inom olivoljekemi. Bestämmelserna i denna förordning gör det möjligt att klassificera olivoljor i olika kategorier. Bestämmelserna är obligatoriska utan undantag både när det gäller saluföring och för att komma i åtnjutande av olika åtgärder som fastställts genom den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja såsom exempelvis konsumtionsstöd, exportbidrag, interventionsstöd och lagringsavtal.

Uppfyllande av de stränga kriterierna när det gäller kvalitet utgör ett mycket viktigt inslag för en effektiv kamp mot eventuella risker för bedrägeri såsom exempelvis blandning med spannmålsoljor. Av denna anledning har kommissionen alltid tidigare avslagit begäran om undantag liknande den som nu framförs, och som gäller systemet med lagringsavtal, om en betasitosterol-halt som är lägre än de lagliga gränsvärdena.

Den ansökan om undantag som ledamoten hänvisar till skulle, även om undantaget är motiverat med hänsyn till särskilda naturförhållanden, om det godtas medföra en stor risk för bedrägeri på hela gemenskapsterritoriet och en gradvis försämring av kvalitetsnivån av oljor i handeln. Ett av de argument som parlamentsledamoten framför, nämligen förlängd varaktighet för oliver i lager är en av de främsta orsaker som hindrar produktion av olivolja av högre kvalitet.

I syfte att begränsa de negativa konsekvenserna av att vissa fysisk-kemiska parametrar överträds i olika situationer håller kommissionen på att inom ramen för uppdateringen av de metoder som anges i den nämnda föordningen, granska de tekniska möjligheterna att ersätta vissa av de metoder som för närvarande gäller med andra parametrar som i mindre utsträckning är föremål för variationer beroende på geografiska eller klimatmässiga förhållanden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0294/98 från Anita Pollack (PSE) till kommissionen (17 februari 1998)

Ämne: Förordning 3254/91 om import av pälsverk från djur som fångats med fotsnaror

Kan kommissionen bekräfta att importförbudet från den 1 december 1997 av pälsverk från länder som inte följer bestämmelserna i förordning 3254/91 ((EGT L 308, 9.11.1991, s. 1. )) genomförts och kan man lämna en lista på de länder som berörs av detta förbud och vars pälsverk exporteras till EU?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (24 mars 1998)

Kommissionen kan bekräfta att rådets beslut 97/602/EG av den 22 juli 1997 om den förteckning som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning (EEG) nr 3254/91 och i artikel 1.1 a i kommissionens förordning (EG) nr 35/97 ((EGT L 242, 4.9.1997. )), som fastställer vilka länder som är berättigade att exportera skinn och skinnprodukter, har publicerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Följaktligen trädde förbudet mot import av sådana varor i kraft den 1 december 1997, i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 35/97 av den 10 januari 1997 om fastställande av bestämmelser för certifiering av skinn och varor som omfattas av rådets förordning (EEG) nr 3254/91 ((EGT L 8, 11.1.1997. )).

Enligt de uppgifter som kommissionen för närvarande har tillgång till är Argentina det land utanför gemenskapen som drabbas hårdast av importförbudet. Under 1995 exporterade Argentina bäverskinn till ett värde av 51 000 ecu till gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0432/98 från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen (24 februari 1998)

Ämne: Garantier i Serbiens grundlag för minoriteternas rättigheter i Kosovo

I den serbiska provinsen Kosovo, där befolkningen till största delen består av etniska albaner försämras situationen i rask takt. Snart sagt varje dag inträffar det att personer på båda sidor inom området dödas eller såras.

Det förefaller inte som om det skulle gå att överbrygga motsättningen mellan å ena sidan den politiska ledningen i Serbien som betraktar Kosovo som en integrerad del av Serbien och å andra sidan ledarna för den albanska befolkningsgruppen som vill göra Kosovo till en oberoende republik.

Liksom andra agerande på den internationella arenan har också kommissionen vid flerfaldiga tillfällen sagt att problemet måste få en lösning innanför Serbiens respektive Jugoslaviens gränser och att albanerna måste tillerkännas ett omfattande självstyre. De serbiska myndigheterna hävdar att Serbiens grundlag erbjuder alla minoriteter i Serbien, följaktligen också den albanska befolkningen, självstyre i en utsträckning som uppfyller alla internationellt accepterade normer för minoriteternas ställning.

Kan kommissionen ge besked om i vilken utsträckning de garantier för minoriteter i Serbien som den serbiska grundlagen erbjuder verkligen är tillfredsställande?

Om dessa garantier inte är tillfredsställande, kan kommissionen då ge besked om på vilka punkter Serbiens grundlag är i behov av översyn?

Om dessa garantier verkligen är tillfredsställande, kan kommissionen då ge besked om i vilken utsträckning grundlagen efterlevs av de serbiska myndigheterna?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (25 mars 1998)

Den serbiska grundlagen från 1990 ger mycket begränsade möjligheter till självstyre, i synnerhet som alla ekonomiska beslut fattas centralt. Kosovo-albanerna har förlorat alla de befogenheter för lagstiftning och myndighetsutövande som de beviljades 1974 inom ramen för förbundsrepubliken.

I Kosovo - som i hela Serbien och Jugoslavien - säkerställs respekten för de mänskliga rättigheterna och minoritetsgruppers rättigheter teoretiskt sett i mycket hög grad genom Serbiens grundlag från 1990 och Jugoslaviens grundlag från 1992. Dessutom måste Jugoslavien i enlighet med artikel 16 i grundlagen från 1992 iaktta bestämmelserna i de olika internationella fördrag och konventioner som landet är avtalsslutande part i (inbegripet de flesta viktiga internationella konventionerna om de mänskliga rättigheterna).

De serbiska myndigheterna iakttar dock i praktiken inte dessa bestämmelser. Som exempel kan nämnas lagen om vissa överföringar av äganderätten, enligt vilken Kosovo-albaner inte får köpa fast egendom som ägs av serber, vilket strider mot egendomsrättens okränkbarhet och dekreten om jämlikhet vad gäller offentlig och privat egendomsrätt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0128/98 från John Iversen (PSE) till kommissionen (22 januari 1998)

Ämne: Kalvtransporter och viktgränser

I kommissionens svar P-3757/97 ((EGT C 174, 8.6.1998, s. 120. )) anförs utan belägg att de bästa slaktkalvarna med en levande vikt på 300 kg kan ge så högt slaktutbyte att slaktvikten överstiger 160 kg.

Även om detta skulle vara riktigt är det fortfarande matematiskt omöjligt att få en genomsnittsvikt på 162 kg för alla kalvar med en levande vikt som understiger 300 kg.

I rapporten KOM(97)0165 visas på sidan 12 en fördelning av slaktade kalvar i Nederländerna för perioden december 1996 fram till vecka 12 1997. Spalt II visar 1995 års fördelning av kalvar som oavsett tidig marknadsföringspremie levererats i dessa viktklasser. Dessa 84 464 kalvar hade en genomsnittlig vikt på 118,7 kg.

Om spalt II jämförs med de viktklasser som omfattar kalvar på upp till 165 kg är det matematiskt omöjligt att placera de resterande 284 150 kalvarna, som levererats under en 16 veckors period i Nederländerna, på ett sådant sätt i dessa viktklasser att genomsnittsvikten för de totalt 368 614 kalvarna blir 162 kg. Även om de återstående 284 150 kalvarna alla antas ha en vikt på 162 kg blir den genomsnittliga slaktvikten ändå bara 154 kg.

Eftersom alla andra kalvar naturligtvis inte haft en levande vikt på 300 kg vid leveransen och en kroppsbyggnad som är ¨god till utmärkt¨, måste det vara något fel på de nederländska och belgiska rapporterna till Eurostat.

1. Kan kommissionen ange det genomsnittliga slaktutbytet för kalvar med en levande vikt på mindre än 300 kg?

2. Kan kommissionen uppge hur de kalvar som slaktats 1995 i Nederländerna och Belgien fördelas på olika viktklasser?

3. Om detta inte är möjligt, kan kommissionen göra en uppskattning av hur de kalvar från Nederländerna och Belgien som ger en genomsnittlig slaktvikt på 162 kg fördelas på olika viktklasser?

Svar avgivet av Franz Fischler på kommissionens vägnar (13 februari 1998)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0136/98 från Shaun Spiers (PSE) till kommissionen (23 januari 1998)

Ämne: Anställningsrättigheter för prästerskapet och de kyrkligt anställda

Känner kommissionen till att de gamla privilegierna för prästerskapet inom den anglikanska kyrkan (Englands statskyrka) håller på att urholkas och att prästerskapet i Storbritannien, oavsett samfundstillhörighet, inte åtnjuter något skydd enligt landets egen anställningslagstiftning, så att de rättigheter som ingår i Europeiska unionens lagstiftning inte tillämpas överallt på alla arbetstagare inom Europeiska unionen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (24 februari 1998)

Bestämmelserna i gemenskapens direktiv om arbetsrätt är generellt tillämpliga på anställda. I de för närvarande gällande direktiven definieras emellertid inte begreppet anställd.

I avsaknad av ett enhetligt gemenskapsbegrepp på arbetsrättens område är det begreppet i den nationella lagstiftningen i varje medlemsstat som bestämmer vilka kategorier av personer som får betecknas som anställda och som därför omfattas av tillämpningsområdet för bestämmelserna i fråga. Denna uppfattning bekräftas av domstolens rättspraxis.

Detta innebär dock inte att det står en medlemsstat fritt att särskilt inskränka eller utvidga begreppet anställd för att kunna bestämma tillämpningsområdet för varje gemenskapsdirektiv för sig. Det är det generella begreppet på arbetsrättens område i medlemsstaterna som är avgörande i detta sammanhang.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0108/98 från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Nedläggning av ett företag i Castelo Branco (Portugal) och eventuell omlokalisering av företaget

Det multinationella skoföretaget Trenogarine, med säte i Italien, har en tillverkningsenhet i Castelo Branco i Portugal som lokalt benämns Ducalbi.

Företaget Trenogarine-Ducalbi har inte betalat ut de anställdas löner sedan november 1997 och tillverkningen står stilla sedan den 4 december 1997 i brist på råvara.

Mycket tyder på att det italienska multinationella företaget avser att lägga ned tillverkningsenheten i Castelo Branco och eventuellt flytta den till tredje land.

Kan kommissionen svara på om Trenogarine-Ducalbi har beviljats gemenskapsbidrag (genom PEDIP-programmet eller på annat sätt) för att etablera sin tillverkningsenhet i Castelo Branco och, i så fall, om företaget har uppfyllt sina skyldigheter till följd av detta, bland annat i form av bibehållen och ökad sysselsättning och fortsatt drift?

Hur tänker kommissionen agera om det visar sig att Trenogarine-Ducalbi verkligen har för avsikt att flytta enheten från Castelo Branco till tredje land?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (16 mars 1998)

Enligt information som kommissionen förfogar över och som de portugisiska myndigheterna bekräftat fick företaget Trenogarine, också känt som Ducalbi, inte något stöd inom ramen för programmen PEDIP I och PEDIP II.

Företaget inlämnade ett förslag på stödordningen Sistema de incentivos a base regional (SIBR) inom första ramverket för gemenskapsstöd men det godtogs inte.

Kommissionen avser inte att kommentera den hypotetiska överföringen av en industrienhet till en annan plats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0103/98 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Europeiskt katastrofbistånd för att mildra effekterna av staden Ferrols svåra isolering efter en storm (Galicien, Spanien)

Den 13 januari 1998 slet en kraftig storm sönder förtöjningarna till en oljeplattform vilket ledde till att bron As Pías bröts sönder. As Pías är den enda direktförbindelsen till staden Ferrol (i Galicien, Spanien). Ferrol och det kringliggande området lider sedan länge av en allvarlig ekonomisk kris och enklaven omfattas av flera olika ekonomiska planer för industriell återhämtning inom ramarna för den europeiska regionalpolitikens mål 1, dit den autonoma regionen Galicien hör.

Inför det här allvarliga läget måste EU omedelbart visa sin solidaritet och ge stöd för att mildra de svåra problem som drabbat staden och dess omgivningar.

Kan kommissionen redogöra för vilket särskild katastrofbistånd EU kan bevilja för att lindra de svåra effekterna av detta nya och allvarliga läge?

Kan kommissionen redogöra för vilka åtgärder man avser att vidta?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (19 mars 1998)

Strukturfondernas funktion och syfte innebär att det inte finns någon särskild budgetpost avsedd för brådskande och extraordinära åtgärder. Kommissionen kan dock ta i beaktande förslag från nationella eller regionala myndigheter om de gäller särskild finansiering av detta projekt inom ett program som omfattas av gemenskapens stödramar för Spanien.

Vad gäller möjligheten till katastrofbistånd till de drabbade invånarna påminner kommissionen om att denna typ av symboliskt stöd till personer inte längre kan ges på grund av att budgetposten B4-3400 i gemenskapens budget har utgått från och med det pågående budgetåret.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0433/98 från Leonie van Bladel (UPE) till kommissionen (24 februari 1998)

Ämne: Stimulans till en positiv utveckling i Montenegro

I den jugoslaviska delrepubliken Montenegro har övergången till ett öppet och demokratiskt samhälle nått längre än i de övriga delrepublikerna av Serbien. Om utvecklingen i denna riktning får fortgå ostörd kan detta ha en fruktbar inverkan på situationen i såväl Serbien som i Jugoslavien som helhet betraktat. Denna positiva utveckling bromsas emellertid upp av såväl inre som yttre faktorer:

De inre faktorerna handlar om att myndigheterna i Serbien utövar ett negativt inflytande både direkt och via den jugoslaviska federationens organ. Som exempel på detta kan nämnas att de statliga massmedierna i Serbien i flera månader fört en förtalskampanj mot Montenegros nye president Djukanovic och hans meningsfränder.

De yttre faktorerna handlar om att Montenegro är utsatt för restriktiva åtgärder inom både handel och finanser. Det är därvid fråga om åtgärder som påförts Jugoslavien som helhet av den internationella gemenskapen.

Kan kommissionen ge besked om huruvida och i så fall på vilket sätt det vore möjligt att med hjälp av konkreta åtgärder stimulera till en positiv utveckling av situationen i Montenegro?

Är kommissionen beredd att via lämpliga kanaler yrka på att såväl de serbiska som de jugoslaviska myndigheterna skall respektera den rätt som republiken Montenegro fått att sköta sina egna angelägenheter, en rätt som stadfästs i Jugoslaviens grundlag?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (25 mars 1998)

Kommissionen bidrar till en fortsatt positiv utveckling i Montenegro genom att bevilja stöd till förmån för demokratisering, mänskliga rättigheter och minoritetsgruppers rättigheter samt till oberoende medier, vilka alla är faktorer av avgörande betydelse. Unionen stödjer även politiskt realistiska demokratiseringssträvanden i Montenegro.

Frågan om huruvida Jugoslavien kan komma ifråga för den autonoma handelsordningen och för PHARE-programmet beror på om landet uppfyller de relevanta politiska och ekonomiska kraven, vilket hitintills inte har varit fallet. Eftersom dessa åtgärder och program gäller stater (dvs. Jugoslavien) och inte de delstater de består av (t.ex. republikerna Serbien och Montenegro), kan Montenegro för närvarande varken komma ifråga för handelsförmåner eller för PHARE. Lämpliga projekt skulle emellertid kunna finansieras med de budgetmedel som är tillgängliga för återuppbyggnad i f.d. Jugoslavien.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0110/98 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (22 januari 1998)

Ämne: Arbetstagares strejkrätt och avskaffande av handelshinder

Europeiska kommissionen godkände i november 1997 ett förslag till förordning som nu är under prövning bland medlemsstaterna. Kommissionen skulle få rätt att ingripa om det i någon medlemsstat skulle inträffa att import av varor förbjöds eller att varor stoppades eller förstördes.

Tänker kommissionen genomföra detta förslag till förordning med förbigående av trepartsförfarandet och utan att höra arbetstagarnas organisationer?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (30 mars 1998)

När kommissionen den 18 november 1997 antog ett förslag till rådsförordningom införande av en ingripandemekanism för kommissionen för att undanröja vissa handelshinder ((EGT C 10, 15.1.1998. )), var dess avsikt att på effektivast möjliga sätt följa uppmaningen från Europeiska rådet i Amsterdam. De hinder det gäller kan förorsakas av såväl en medlemsstats agerande som dess underlåtenhet att agera. Det senare är fallet när den berörda medlemsstaten avstår från att vidta någon allmän eller riktad åtgärd, som är nödvändig och proportionell och kan sätta stopp för handlingar från privatpersoners sida som skapar handelshinder. Kommissionen vill i detta sammanhang fästa frågeställarens uppmärksamhet vid att domstolen i sin dom av den 9 december 1997 ((Mål C-265/95, kommissionen mot Frankrike. )) fann att en medlemsstats underlåtenhet att agera är oförenlig med EG-fördragets artikel 30 jämförd med artikel 5. Som kommissionen framhöll i sitt svar på den muntliga frågan nr H-155/98 från Inger Schörling vid frågestunden under parlamentets februarisession ((Parlamentsdebatter (februari 1998). )) påverkar inte den föreslagna ingripandemekanismen utövandet av grundläggande rättigheter, som t.ex. strejkrätten, och den innebär inte heller någon inblandning i den dialog som förs nationellt mellan parterna på arbetsmarknaden. Strejkrätten och möjligheten att utöva den garanteras nämligen av den nationella lagstiftningen i medlemsstaterna och påverkas inte av gemenskapsrätten. Dessutom har strejkrätten i Europeiska gemenskapens stadga om grundläggande sociala rättigheter för arbetstagare kvalificerats som en av arbetstagarnas grundläggande rättigheter.

Om rådet antar förslaget till förordning kommer kommissionen att göra en bedömning, utformad för det enskilda fallet, av om den berörda medlemsstaten har vidtagit de nödvändiga och proportionella åtgärder som står till dess förfogande enligt dess nationella lagstiftning (och att den iakttagit denna) för att snabbt kunna få det handelshinder som kommissionen konstaterat att upphöra och därigenom upprätthålla den fria rörligheten för varor.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0167/98 från David Hallam (PSE) till kommissionen (28 januari 1998)

Ämne: Fyrhjulsdrivna terrängfordons användande av småvägar på landsbygden

Har kommissionen någon information om den fara som det ökande användandet av fyrhjuldsdrivna terrängfordon för racerkörning påstås utgöra för många gamla vägar på landsorten i Förenade kungariket?

Är det förbjudet att använda fyrhjulsdrivna terrängfordon på sådana vägar i andra EU-länder, till exempel i Nederländerna och Frankrike, och om så är fallet, under vilka omständigheter?

Svar avgivet av Neil Kinnock på kommissionens vägnar (27 februari 1998)

Kommissionen har inte tillgång till de önskade upplysningarna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 223 , 17/07/1998 s. 0103



SKRIFTLIG FRÅGA E-0073/98 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (30 januari 1998) Ämne: Export av levande boskap från EU till tredje land Den 7 november 1997 gav kommissionsledamot Fischler för kommissionens räkning ett svar på den skriftliga frågan E-3253/97 ((EGT C 134, 30.4.1998, s. 127. )). Kan kommissionen nu ange hur mycket som betalades ut i exportbidrag för export av levande nötkreatur till tredje land mellan den 16 oktober 1996 och den 15 oktober 1997? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (17 februari 1998) Enligt preliminära uppgifter beviljades under perioden 16 oktober 1996 - 15 oktober 1997 134,9 miljoner ecu i exportbidrag för levande djur. Under 1997 beräknas det på grundval av exportlicensansökningar att gemenskapen exporterade 271 483 djur.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0501/98 från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till rådet (17 februari 1998)

Ämne: Förenta staternas avlyssning av telefon-, telefax- och e-postkommunikation i Europa

1. Känner rådet till innehållet i den rapport om utvärdering av teknik för politisk kontroll som utarbetats på uppdrag av Europaparlamentet?

2. Stämmer det att Förenta staterna systematiskt avlyssnar all kommunikation via telefon, telefax, e-post och telex i EU:s medlemsstater?

3. Stämmer det att Förenade kungariket därvid fungerar som mellanhand? Om så är fallet, är EU:s övriga medlemsstater medvetna om detta och samtycker de till det? Kan rådets ordförande möjligen skaffa upplysningar i ärendet?

4. Ägde denna storskaliga avlyssning av kommunikationskanaler rum under förhandlingsomgångarna inom ramen för GATT och WTO och under slutandet av bastelekommunikationsavtalet? Om så är fallet, i vad mån har detta fått negativa följder för EU:s position, och i vilken utsträckning har det skadat europeiska företags kommersiella intressen?

Svar (30 april 1998)

Den rapport som avses i punkt 1 har inte officiellt överlämnats till rådet. Rådet känner inte till de frågor som den ärade parlamentsledmoten tar upp i punkterna 2*4.