SKRIFTLIG FRÅGA E-1971/98

från Frederik Willockx (PSE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Angående: Pensionsinrättningarna i Österrike vägrar att översända pensioner till pensionsberättigade som vistas i Belgien

Efter vad som berättas vägrar pensionskassan i Österrike att översända pensioner till pensionsberättigade som vistas i Belgien, så att pensionerna skulle komma in på deras belgiska konton. Denna vägran kommer i vissa fall att kosta dem som drabbas av den en stor del av deras pension. Ett exempel: fru X har rätt till en österrikisk pension på 171,1 schilling per månad och för att få pensionen överförd till Belgien måste hon två gånger om året insända bevis på att hon fortfarande är vid liv och årligen betala 813,37 schilling till banken i Österrike. Dessa överföringskostnader står uppenbarligen inte i någon proportion till den pension som betalas ut.

Är de här bestämmelserna förenliga med de europeiska förordningarna nr 1408/71(1) och nr 574/72(2), närmare bestämt artiklarna 53 (med hänvisning till bilaga 5) till och med 59 och varför förhåller det sig så?

Om så är fallet, är kommissionen då beredd att, med tanke på åstadkommandet av en gemensam marknad - också för banktjänster - och införandet av euron att ändra bestämmelserna så att de som har rätt till pension från ett land inom EU utan kostnad, efter eget val, kan få pensionen överförd på ett bankkonto i ett annat land inom EU?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(11 september 1998)

Kommissionen skulle vilja göra parlamentetsledamoten uppmärksam på att de bestämmelser som finns i gemenskapsrätten, särskilt förordningarna (EEG) 1408/71 och (EEG) 574/72 om anställda, egenföretagare och deras familjemedlemmar som flyttar inom gemenskapen(3), ger rätt till ålderspension åt personer som inte är bosatta i den behöriga medlemsstaten (se artikel 10 i förordning (EEG) 1408/71). Det finns emellertid inget i dessa bestämmelser som reglerar betalningssättet. För att undvika bankavgifter och andra avgifter, föredrar vissa institutioner att betala ut beloppet till ett bankkonto i den egna medlemsstaten. Andra åter skickar en postcheck till den berörda personen.

När det gäller den österrikiska institution som det rör sig om i detta fallet, har kommissionen fått beskedet att denna institution har för avsikt att inom en nära framtid betala ut pensionerna direkt till ett bankkonto i en annan medlemsstat.

När det sedan gäller frågan om bankavgifter vid gränsöverskridande betalningar, hänvisar kommissionen till parlamentets och rådets direktiv av den 27 januari 1997(4) om gränsöverskridande betalningar (upp till ett belopp av 50 000 ecu), i vilket det finns bestämmelser om insyn (både före och efter verkställandet av en betalning), kvaliteten på verkställandet (hur lång tid överföringen tar och hur den görs) och, till sist, vilka möjligheter kunderna har att lämna in en reklamation och väcka talan, både när det gäller privatpersoner och små och medelstora företag. Syftet med direktivet är att förbättra den inre marknadens funktion inom denna sektor, särskilt med tanke på förverkligandet av den ekonomiska och monetära unionen samt att ge kunderna, och särskilt då konsumenterna, ett tillfredsställande skydd. Frågan om bankavgifter berörs inte direkt i detta direktiv. När det gäller dessa, är kommissionen av den åsikten att, utifrån de villkor som har fastställts, kommer konkurrensen på marknaden för betalningsöverföringar att öka ytterligare, vilket kommer att leda till lägre priser.

För övrigt antog kommissionen den 23 avril 1998 en rekommendation om bankavgifter för omräkning till euro(5), i vilken den rekommenderar en "norm för god praxis" inom området. Denna skall användas för att ange både den rättsligt föreskrivna och den rekommenderade praxisen, nämligen: omräkning utan avgifter från den nationella valutan till euron och vice versa under övergångstiden, samma avgiftsnivå för tjänster angivna i euro som för motsvarande tjänster angivna i nationell valuta samt växling av nationella sedlar och mynt till eurosedlar och euromynt utan avgifter för kunden, inom vissa gränser och för "hushållsbelopp", i slutet av perioden (bankerna bör närmare ange omfattningen och frekvensen av en sådan växling).

(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2) EGT L 74, 27.3.1972, s. 1.

(3) Dessa förordningar har uppdaterats genom rådets förordning (EEG) 118/97 av den 2 december 1996, EGT L 28, 30.1.1997.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/5/EG av den 27 januari 1997 om gränsöverskridande betalningar, EGT L 43, 14.2.1997.

(5) Kommissionens rekommendation av den 23 april 1998 om bankavgifter för omräkning till euro (98/286/EG), EGT L 130, 1.5.1998.