SKRIFTLIG FRÅGA E-3011/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Fri konkurrens mellan privata företag

Enligt Toskanas regionala lag nummer 67/95 skall samtliga apotek i regionen, oberoende om de är statsägda eller privata, hålla stängt för semester under en minimiperiod varje år.

Det är inte godtagbart att genom lag förplikta en fri yrkesutövare eller affärsman att stänga sitt företag för en lagstadgad semesterperiod, eftersom en sådan förpliktelse strider mot principen om fri företagsamhet och rätten att utöva yrkesverksamhet.

Kan kommissionen, och i synnerhet kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor, Karel Van Miert, uttrycka sin åsikt i saken och vidta lämpliga åtgärder?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(7 december 1998)

Den situation frågeställaren beskriver förefaller inte strida mot gemenskapsrätten.

I direktiv 85/432/EEG av den 16 september 1985 om samordning av bestämmelserna i lagar och andra författningar om viss farmaceutisk verksamhet(1) föreskrivs en minsta nivå på samordningen av villkoren för utbildning och rätt att få tillträde till och utöva yrket apotekare.

Denna samordning är dock inte fullständig, och den rör i synnerhet inte villkoren för att driva apotek. Här tillåter sig kommissionen att fästa frågeställarens uppmärksamhet på det andra skälet i det ovannämnda direktivet, där det står att "Detta direktiv innebär inte heller någon garanti för en samordning av samtliga villkor för att få tillträde till och utöva farmaceutisk verksamhet; särskilt den geografiska fördelningen av apotek och frågan om monopol på utlämning av läkemedel är fortfarande medlemsstaternas ensak."

I de fall där det saknas gemenskapslagstiftning om harmonisering eller samordning har medlemsstaterna ensamma behörighet att utfärda bestämmelser för drift av apotek, förutsatt att bestämmelserna är förenliga med gemenskapsrätten.

Därför anser kommissionen att sådana nationella åtgärder som frågan gäller (krav att hålla stängt en gång om året under minst en viss tid) inte strider mot principen om etableringsfrihet enligt artikel 52 i EG-fördraget sett särskilt till etableringsfriheten inom gemenskapen, förutsatt att de tillämpas utan diskriminering och att de står i proportion mot det mål som eftersträvas.

Slutligen förefaller den åtgärd som frågeställaren nämner inte strida mot gemenskapens konkurrensrätt. Artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget rör endast privata företags beteende, inte offentliga åtgärder. Det går inte heller att gemensamt tillämpa EG-fördragets artiklar 3 g, 5 andra stycket och 85.

I detta sammanhang fäster kommissionen frågeställarens uppmärksamhet på domstolens rättspraxis, enligt vilken gemensam tillämpning av dessa artiklar endast är möjlig vid en statlig åtgärd som direkt medför eller gynnar ingåendet av en sammanslutning som strider mot artikel 85 eller stärker effekterna av den eller fråntar statens egna åtgärder dessas statliga karaktär genom att befogenheter att fatta beslut om ingripande i ekonomiska frågor delegeras till privata aktörer (se avgörandena Meng, 17.11.1993, mål C-2/91, Rec. I-5751 och Ohra, 17.11.1993, mål C-245/91, Rec. I-5851).

(1) EGT L 253, 24.9.1985.