ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0128/03

från Ursula Schleicher (PPE-DE) till kommissionen

(28 januari 2003)

Ämne: Alpkonventionen

Det är glädjande att Alpkonventionen, efter ett fyrtioårigt förberedelsearbete, nu äntligen trätt i kraft. Beklagligt är dock att medlemsstaterna Italien och Frankrike ännu tvekar med att underteckna den. Inte heller Europeiska unionen, som också hör till kretsen av presumtiva signatärmakter för konventionen, har ännu undertecknat den.

1. Vilka problem lägger hinder i vägen för att Europeiska unionen skulle kunna underteckna konventionen?

2. Vad gör Europeiska kommissionen för att påverka sådana medlemsstater som ännu tvekar att underteckna konventionen att göra detta?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(27 februari 2003)

Gemenskapen undertecknade Alpkonventionen den 7 november 1991 i Salzburg i Österrike.

Den 26 februari 1996 fattades beslut om undertecknande av konventionen(1). Gemenskapen är därför part till Alpkonventionen.

Samtliga medlemsstater som ligger i alpregionen har ratificerat konventionen: Österrike den 19 april 1994, Tyskland den 16 juni 1994, Frankrike den 30 november 1995 och Italien den 28 september 1999. Slovenien, som är det enda kandidatland som ligger i alpregionen, ratificerade konventionen den 22 mars 1995.

I sina svar till tidigare skriftliga frågor (gemensamt svar på E-1148/02, E-1149/02 och E-1229/02(2) samt svar på E-1818/02(3)), angav kommissionen de praktiska hinder som fanns för att kommissionen skulle kunna spela en aktiv roll i den verksamhet som bedrivs under konventionen och dess protokoll. Vidare betonade kommissionen att man var villig att beakta de alternativ som finns för att öka kommissionens deltagande.

Kommissionen betonar sitt intresse för bergsområden. Detta intresse tar sig till exempel uttryck genom att kommissionen i sin andra sammanhållningsrapport underströk att vissa bergsregioner lider av svåra utvecklingsproblem och att de bör prioriteras i gemenskapens framtida sammanhållningspolitik. Kommissionen har dessutom just inlett en undersökning om bergsområden. Målen för den undersökningen är att ange bergsområden, upprätta en databas som bland annat skall innehålla olika typer av indikatorer, särskilt sådana som är kopplade till miljö och risker, och slutligen, att analysera situationen i dessa områden utifrån perspektivet hållbar utveckling. Annan gemenskapspolitik, till exempel den som rör landsbygdsutveckling och miljö bidrar också till en hållbar utveckling av bergsområden, inklusive alpregionen, och till bevarandet av ekosystem i bergsregioner.

(1) 96/191/EG: Rådets beslut av den 26 februari 1996 att ingå en konvention om skydd för alperna, EGT L 61, 12.3.1996.

(2) EGT C 301 E, 5.12.2002, s. 91.

(3) EUT C 28 E, 6.2.2003, s. 140.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1447/03

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(28 april 2003)

Ämne: Beate Winklers tidigare anställningsförhållande

Beate Winkler har sedan 1998 varit direktör för Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (EUMC).

Detta centrum har ett mycket stort inflytande på invandrardebatten i EU:s medlemsländer, vilket bl.a. beror på ett antal markanta uttalanden från centrumets direktör. Vid flera tillfällen har hon bl.a. sagt att hennes centrum överväger och kartlägger uttalanden som gjorts av det danska folkpartiet Dansk Folkeparti.

Dansk Folkeparti är ett socialliberalt parti, som även ingår i Danmarks regering. Trots detta har direktören för EUMC vid flera tillfällen betecknat partiet som extremt högerorienterat.

Om EUCM skall kunna fortsätta sin verksamhet är det viktigt att dess direktör är en person som är kapabel att bedriva forskning på ett objektivt sätt och inte bara lägga fram bestämda politiska synpunkter.

Kan kommissionen ange vilken utbildning Beate Winkler har (och var hon har studerat), samt vilka anställningar Beate Winkler har haft sedan hon blev klar med sin utbildning? Exakt i vilka organ har hon arbetat och vilka har varit Beate Winklers arbetsuppgifter? Kan kommissionen även upplysa om Beate Winkler har varit politiskt aktiv innan hon blev anställd vid EU?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 juni 2003)

Beate Winkler utnämndes till direktör för Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (EUMC) 1998, med förnyad mandatperiod 2002. Centrets styrelse fattade besluten om utnämningarna på grundval av en kortlista som framlagts av kommissionen. Hennes bakgrund och erfarenhet var naturligtvis centrala element som styrelsen tog hänsyn till då besluten fattades. Direktörens meritförteckning finns tillgänglig på Centrets webbplats på följande adress:http://www.eumc.eu.int/eumc/index.php?fuseaction=content.dsp_cat_content&catid=3e4a5843e8631

Till Winklers akademiska meriter hör en doktorsgrad i juridik vid universitetet i Köln. Hon har professionell bakgrund främst inom den offentliga sektorn, bland annat vid den tyska regeringens kommission för utlänningsfrågor (Arbeitsstab der Beauftragten der Bundesregierung für Ausländerfragen). Innan Winkler tillträdde tjänsten som direktör för centret var hon generaldirektör för tyska arkitektförbundet (Bund Deutscher Architekten). Winklers meritförteckning innehåller inte uppgifter om politisk tillhörighet. Styrelsen tog inte upp denna fråga i samband med hennes utnämning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0055/03

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(22 januari 2003)

Ämne: Skapande av en europeisk kustövervakningstjänst för att garantera säkerheten vid maritim transport av farligt gods

Kommer de initiativ som kommissionen tänker föreslå efter Prestige-katastrofen att omfatta inrättande av en europeisk kustövervakning, som skulle fungera ungefär som USA:s Coast Guard efter olyckan med Exxon Valdes, för att garantera säkerheten vid maritima transporter av farligt gods längs EU:s kuster?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 mars 2003)

Parlamentsledamoten hänvisas till kommissionens svar på Michel-Ange Scarbonchis skriftliga fråga E-3545/02(1) och John Walls Cushnahans muntliga fråga H-872/02(2) vid Europaparlamentets frågestund under plenarsammanträdet i januari 2003.

(1) Se s. 39.

(2) Muntligt svar av den 14.1.2002.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1123/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Pisas utnyttjande av medlen från Europeiska regionala utvecklingsfonden

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Pisa, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel för omställning av eftersatta industriområden och för att minska skillnaderna i den ekonomiska och sociala utvecklingen. Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Pisa lagt fram projekt inom ramen för ERUF?

2. Har kommunen Pisa beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-1119/03, E-1120/03,E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03 och E-1124/03ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(16 april 2003)

Kommunerna Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia och Florens är alla delvis berättigade till stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) inom ramen för SPD Toskana 2000-2006 (samlat programdokument).

SPD Toskana antogs genom kommissionens beslut(1) och förutsätter finansiering från ERUF till cirka 322,5 miljoner euro för en total offentlig utgift på 804,9 miljoner euro.

Eftersom SPD Toskana är ett program med decentraliserad förvaltning är det regionen Toskana som är ansvarig för genomförandet av åtgärderna, och denna myndighet har också i programkomplementet fastställt kriterierna för urval av projekt och vem som är ansvarig för upplysningar om ansökningar. Det är alltså till denna förvaltning som parlamentsledamoten lämpligen kan vända sig för att få exakta upplysningar om de projekt som lagts fram och finansierats till förmån för kommunerna Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia och Florens.

(1) C(2001) 2725, 27.9.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0619/03

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(3 mars 2003)

Ämne: Folkets mujahedinorganisation

Har kommissionen några bevis för att medlemmarna i Folkets mujahedinorganisation (MKO eller PMOI), som är knuten till Irans nationella motståndsråd, utgör ett hot mot säkerheten utanför Iran?

Känner kommissionen till att 331 ledamöter av det brittiska underhuset, 122 ledamöter av det brittiska överhuset och 150 ledamöter av den amerikanska kongressen offentligt har gett sitt stöd till MKO/PMOI?

Vid en diskussion i Europaparlamentet den 12 februari 2003 sade en ledamot att MKO:s medlemmar är brottslingar som regelbundet dödar och massakrerar oskyldiga. Har kommissionen några bevis för att medlemmarna av MKO har begått sådana brott utanför Iran?

Kritiken mot MKO har ofta framförts av de iranska myndigheterna, som anser att organisationens medlemmar är terrorister. Är det möjligt att dessa medlemmar i en annan betraktares ögon kan ses som frihetskämpar?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 mars 2003)

Kommissionen konstaterar att termen terroristförteckning syftar på den förteckning som bifogats gemensam ståndpunkt 2001/931/GUSP(1) och den förteckning över personer, grupper och enheter vars penningmedel och finansiella tillgångar enligt rådets förordning (EG) nr 2580/2001(2) skall frysas. Den gemensamma ståndpunkten och förordningen antogs i enlighet med Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 1373(2001).

Beslut om att förteckna personer, grupper och enheter fattas enhälligt av rådets medlemmar utan att det behövs något förslag från kommissionen. Eftersom rådets överläggningar är hemliga, följer kommissionen principen att inte kommentera upptagandet av några personer, grupper eller enheter i dessa förteckningar.

Dessutom konstaterar kommissionen att den gemensamma ståndpunkten innehåller ett antal kriterier som måste vara uppfyllda. Följaktligen upptogs Mujahedin e Khalq i förteckningen i maj 2002, medan däremot Irans nationella motståndsråd (NCRI) fortsättningsvis inte finns med.

(1) EGT L 344, 28.12.2001.

(2) Rådets förordning (EG) nr 2580/2001 av den 27 december 2001 om särskilda restriktiva åtgärder mot vissa personer och enheter i syfte att bekämpa terrorism, EGT L 344, 28.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0066/03

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till rådet

(23 januari 2003)

Ämne: Konflikt mellan den spanska och den portugisiska fiskeflottan

Nyligen uppstod för andra gången de senaste månaderna en konflikt mellan den spanska och den portugisiska fiskeflottan. En patrullbåt öppnade eld mot andalusiska fiskare som hade korsat den spanska gränsen och fiskade på portugisiskt vatten.

Känner rådet till detta?

Anser rådet att de spanska fiskarnas överträdelse berättigade en sådan överdriven reaktion som kan betraktas som krigshandling?

Anser rådet att det är rimligt att konflikter av det här slaget förekommer mellan två medlemsstater?

Vilka åtgärder avser rådet att vidta för att undvika att detta upprepas?

Svar

(8 maj 2003)

Som den ärade parlamentsledamoten vet antog rådet den 20 december 2002 förordning (EG) nr 2371/2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Denna förordning innehåller en ny uppsättning regler om kontroll och tillsyn. I dessa regler föreskrivs att medlemsstaterna skall kontrollera den verksamhet som sker inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken på deras territorium eller på vatten som omfattas av deras överhöghet eller jurisdiktion.

Rådet känner inte till den händelse som inträffade nyligen och berörde spanska fiskare och en portugisisk patrullbåt.

Tillämpningen av gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning är inte föremål för översyn av rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1137/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Sienas utnyttjande av medlen från handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Siena, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till stöd för migrerande arbetstagare, medräknat medborgare i tredje land, för att kunna garantera dem optimala villkor för samliv och integration med den lokala befolkningen, såväl när det gäller sysselsättning som socialpolitik.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Siena lagt fram projekt inom ramen för handlingsprogrammet för migrerande arbetstagare?

2. Har kommunen Siena beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0828/03, E-0894/03, E-1126/03,E-1127/03, E-1128/03, E-1129/03, E-1130/03, E-1131/03, E-1132/03,E-1133/03, E-1134/03, E-1135/03, E-1136/03, E-1137/03 och E-1138/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(28 april 2003)

Det finns för närvarande inte något åtgärdsprogram på EU-nivå för migrerande arbetstagare. Kommissionen vill påminna om att stöd till åtgärder för att främja integrering av migrerande arbetstagare enligt budgetpost B3-4110 upphävdes 1998 efter EG-domstolens dom i mål C-106/96. Efter detta har inga medel ställts till förfogande inom detta område.

Ett nytt program för att främja integreringen av tredjelandsmedborgare enligt budgetpost B5-815 kommer att lanseras av kommissionen (Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor) i maj 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0228/03

från Raffaele Costa (PPE-DE) till rådet

(3 februari 2003)

Ämne: Tidigarelagd förenkling av lagstiftningen om patienters rörlighet

Kan rådet, mot bakgrund av slutsatserna från rådets sammanträde i december 2002 (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) om patienters rörlighet mellan EU:s medlemsstater, redogöra för innehållet i det reformpaket som håller på att tas fram för att skapa ökad frihet att söka vård på sjukhusen i EU:s medlemsstater?

Anser inte rådet att 2004 är lite sent? Borde man inte snarast förenkla förfarandena och minska byråkratin i vissa medlemsstater, bland annat Italien, när det gäller tillstånd att söka vård i utlandet?

Har rådet för avsikt att vidta erforderliga åtgärder för att vidga gemenskapens behörighet när det gäller patienters rörlighet?

Svar

(13 maj 2003)

Vi vill uppmärksamma den ärade parlamentsledamoten på att rådet vid sitt möte den 23 december 2002 inte antog slutsatserna om fri rörlighet för patienter. Vid mötet noterade rådet i stället kommissionär Byrnes rapport om de pågående diskussionerna på hög nivå om patienters rörlighet och utvecklingen av hälsovården i Europeiska unionen, och särskilt om de framsteg som gjorts för att utveckla en organisatorisk ram för en sådan process.

Vi vill erinra om att denna process, som fortfarande pågår, inleddes med slutsatserna från det möte mellan rådet och medlemsstaternas företrädare i rådet den 26 juni 2002 som gällde patienters rörlighet och utvecklingen av hälsovården i Europeiska unionen(1). Rådet och medlemsstaternas företrädare församlade i rådet ansåg främst att det behövs ett förstärkt samarbete för att skapa bästa tänkbara möjligheter för tillgång till högkvalitativ hälsovård, samtidigt som hälsovårdssystemen i Europeiska unionen fortsätter att vara ekonomiskt hållbara. Den nära förestående utvidgningen av Europeiska unionen gör detta ännu mer nödvändigt. De erkände vidare att det vore värdefullt om kommissionen i nära samarbete med rådet och alla medlemsstater, särskilt med hälsovårdsministrar och andra viktiga berörda parter, fortsatte en diskussion på hög nivå, nära samordnad med relevant arbete som pågår i olika forum, även verksamhet som redan inletts i anslutning till Lissabonprocessen, i syfte att i god tid utarbeta slutsatser för tänkbara ytterligare åtgärder.

(1) EGT C 183, 1.8.2002, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1169/03

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 april 2003)

Ämne: Kommunen Pisas utnyttjande av medlen från Tempus III-programmet

I september 2002 redovisade det italienska finansministeriets övervakningskommitté utnyttjandet av de medel som EU ställt till förfogande.

Av rapporten framgick det bland annat att vissa regionala myndigheter fördelar projektmedlen oroväckande långsamt och ineffektivt.

Även kommissionen har vid flera tillfällen slagit larm om att lokala myndigheter inte utnyttjar gemenskapsmedlen i tillräcklig omfattning.

Vissa lokala myndigheter, till exempel kommunen Pisa, har särskilt stort behov av att kunna utnyttja gemenskapsmedel till att stödja samarbete mellan universitetsstuderande i Europa och till att främja kulturellt och vetenskapligt utbyte inom den högre utbildningen.

Kan kommissionen besvara följande frågor:

1. Har kommunen Pisa lagt fram projekt inom ramen för Tempus III-programmet?

2. Har kommunen Pisa beviljats medel för dessa projekt?

3. Har medlen använts?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0827/03, E-1164/03, E-1165/03,E-1166/03, E-1167/03, E-1168/03, E-1169/03 och E-1170/03ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(8 maj 2003)

I regel ingår flera universitet, både från EU:s medlemsstater och från partnerländerna, i varje projekt som får bidrag inom ramen för Tempus-programmet.

Det är mycket svårt att fastställa vilka belopp som behållts av universitetet i EU som, för genomförandet av projektet, tilldelats universiteten i partnerländerna.

Upplysningsvis återfinns dock nedan de belopp som tilldelats Tempus III-projekt vid institutionerna i kommunerna Frosinone, Ancona, Florens, Macerata, Perugia, Pesaro, Pisa och Siena. Kompletterande detaljuppgifter lämnas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

1. Universitetet i Ancona har tilldelats 1 739 euro under 2002 för ett Tempus-projekt (stipendium).

2. Institutionerna i Florens har fått bidrag på 832 014,98 euro för Tempus-projekt under 2002 och 2003.

3. Universitetet i Macerata har fått 112 257,80 euro för ett Tempus-projekt under 2002.

4. Universitetet i Perugia har fått bidrag på 546 452,10 euro för Tempus-projekt under 2002 och 2003.

5. Universitetet i Pisa har fått 285 178,80 euro för Tempus-projekt under 2002 och 2003.

6. Universitetet i Siena har fått ett bidrag på 63 050 euro för ett Tempus-projekt under 2002.

7. I fråga om Frosinone och Pesaro finns det inga Tempus III-projekt.

Parlamentsledamoten kan även vända sig till de berörda lokala myndigheterna för att få ytterligare upplysningar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0253/03

från Cristiana Muscardini (UEN) till rådet

(5 februari 2003)

Ämne: Nedläggning av nattågsförbindelsen mellan Bryssel och Milano

EU utvidgas österut, och att man bygger ut kommunikationerna är för allmänheten ett av de tydligaste tecknen på detta närmande. Samtidigt gör Belgien tvärtom: de lägger ner nattågsförbindelsen mellan Bryssel och Milano, en förbindelse som även används för transport av fordon. Förbindelsen drivs i samarbete med Frankrike, Tyskland, Luxemburg och Schweiz och är av stor betydelse, framför allt för de italienska arbetstagare som ofta reser med detta tåg. När Belgien fick svårigheter att driva denna förbindelse borde landet ha sökt stöd hos regeringarna i de länder som berörs av sträckningen i stället för att bara lägga ner den. Kan rådet se till att tågtrafiken omgående återupptas mellan Bryssel och Milano och på så sätt se till att uppfylla allmänhetens behov och förväntningar?

Svar

(13 maj 2003)

När det gäller den situation som den ärade parlamentsledamoten tar upp i sin fråga meddelar rådet att frågor som rör enskild verksamhet på järnväg inte faller under dess behörighet.

Rådet hänvisar i det sammanhanget till nu gällande gemenskapslagstiftning, särskilt artiklarna 4 och 5 i direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar, ändrat genom direktiv 2001/12/EG. I dessa artiklar föreskrivs att järnvägsföretag skall ha en oberoende ställning och att de skall drivas enligt de principer som gäller för kommersiella företag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1391/03

från Mario Borghezio (NI) till kommissionen

(15 april 2003)

Ämne: Hälsopass för medborgare från icke EU-länder

Det fall av kolera som nyligen inträffade under en flygning mellan Bryssel och Turin och som gällde en senegalesisk passagerare aktualiserar det allvarliga problemet med bristande hälsokontroll av invandrare från länder utanför EU.

Till detta kan läggas varningarna från världens hälsomyndigheter om det virus som sprider dödlig lunginflammation.

Anser inte kommissionen att man när det gäller resenärer från icke EU-länder borde föreslå inrättandet av ett särskilt hälsopass till skydd för alla människors hälsa?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(19 maj 2003)

Kommissionen är väl medveten om de potentiella riskerna med importerade överförbara sjukdomar och deras konsekvenser för medlemsstaterna. Den aktuella SARS-epidemin är ett tydligt exempel på ett sådant hot. Kommissionen samarbetar med medlemsstaterna (genom utsedda hälsomyndigheter) och Världshälsoorganisationen (WHO) för att bekämpa sådana sjukdomar, särskilt genom omarbetningen av WHO:s internationella hälsoföreskrifter. Om sjukdomen har en inkubationsperiod finns det dock inget självklart samband mellan hälsouppgifterna i ett hälsopass och möjligheterna att bekämpa en överförbar sjukdom av detta slag.

Kommissionen utarbetar en övervakningsrapport om SARS inför mötet i rådet (hälsofrågor) den 2 juni 2003.