SKRIFTLIG FRÅGA E-4139/97 från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Avfall på öar

Kanarieöarna genererar för närvarande nästan en miljon ton avfall per år, enligt uppgifter som den autonoma regeringen nyligen gett ut. Denna siffra visar att Kanarieöarna är en storproducent av avfall. Den stora turistströmningen till öarna som en följd av en intensiv turistverksamhet bör även beaktas i sammanhanget.

Generaldirektoratet XI vid kommissionen publicerade nyligen en manual för avfallshantering på öar, med tanke på de specifika problem som förekommer i avfallshanteringen i öregioner.

En av de effektivaste åtgärderna för att minska avfallsmängden i regioner av ökaraktär kunde vara att förebygga att avfall uppstår, vilket är något som kommissionen anser vara av grundläggande vikt i sin ¨gemenskapsstrategi för avfallshantering¨. Denna strategi kunde för öområden tolkas som principen om att förebygga att avfall uppstår, med hänsyn till att största delen av de produkter som senare förvandlas till avfall härstammar från områden utanför öarna och har importerats till dessa öar.

Sålunda kunde man bidra till avfallshanteringen genom att vidta åtgärder som begränsar importen till öarna av överflödiga förpackningar eller burkar och flaskor som inte kan returneras. På det här sättet skulle avfallsgenereringen samt de allvarliga sociala, miljömässiga och ekonomiska problem som uppstår kunna förebyggas.

Även om denna åtgärd skulle kunna stå i strid med principen om fri rörlighet för varor inom Europeiska unionen, måste man beakta, såsom i andra sammanhang (t.ex. incitament för transport och försörjning) den specifika situation som råder i öregionerna, i synnerhet i öregioner i gemenskapens yttersta randområden, som karakteriseras av att de befinner sig långt från de ställen där avfallet produceras.

Anser kommissionen det vara lämpligt att anta en strategi för avfallshantering på öar, som skulle begränsa införsel av överflödiga förpackningar eller burkar och flaskor som inte kan returneras, samt begränsa den interna produktionen av dessa produkter?

Tror kommissionen att det är möjligt för myndigheterna i Spanien och på Kanarieöarna att utarbeta normer som begränsar införsel av produkter med överflödig förpackning eller burkar och flaskor som inte kan returneras?

Tror kommissionen att det på grund av den specifika karaktären hos öregionerna och öregioner i gemenskapens yttersta randområden kan vara motiverat att vidta åtgärder som begränsar införsel av dessa produkter till öarna, för att undvika att allvarliga miljöproblem uppstår?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (13 mars 1998)

Ledamoten nämner en avfallshanteringsstrategi för öar genom vilken produktion och import av överpackade produkter och icke-returbehållare begränsas. Kommissionen fäster ledamotens uppmärksamhet vid direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall ((EGT L 365, 31.12.1994. )), med obligatoriskt införlivande i nationell lagstiftning senast den 1 juli 1996. Ett av huvudmålen med detta direktiv är att förebygga eller minska den inverkan som förpackningar och förpackningsavfall har på miljön. För att ta sig an de växande problem som orsakas av avfall bör de nationella och lokala myndigheterna primärt inrikta sig på medel för att hindra uppkomsten av avfall. För detta skall medlemsstaterna se till att preventiva åtgärder införs (artikel 4 i direktivet). Dessutom kan medlemsstaterna uppmuntra förpackningssystem som kan återanvändas på ett miljövänligt sätt i enlighet med EG-fördraget (artikel 5 i direktivet). Medlemsstaterna får själva välja de specifika instrument som används för att främja preventiva åtgärder och uppmuntra till återanvändbara system, förutsatt att instrumenten är i enlighet med EG-fördraget.

En första möjlighet för att begränsa uppkomsten av förpackningsavfall som måste förstöras är att det införs returförpackningar med pant. Sådana system har erkänts av domstolen som lagliga enligt gemenskapens lagstiftning.

När det gäller obligatoriska åtgärder angående returförpackningar är dessa system i princip möjliga även om vissa specifikationer av sådana system kan vara i konflikt med principerna för fri rörlighet för varor. Sådana åtgärder måste vara icke-diskriminerande (samt gälla både inhemskt tillverkade och importerade produkter) och rimliga i förhållande till målet. Kommissionen försäkrar ledamoten att den vid utvärderingen av rimligheten hos dessa åtgärder (som skall anmälas till kommissionen enligt rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter ((EGT L 109, 26.4.1983. )) och direktiv 94/62/EG1) till fullo beaktar de specifika problem som öar har i fråga om avfallshanteringen (inbegripet avståndet till fastlandet, bristen på utrymme, risk för förorening av grundvattnet och beroendet av intäkterna från turistnäringen).

Kommissionen har full förståelse för de stora problemen med avfallsgenerering på öar, särskilt på platser med intensiv turism, och har därför startat ett specifikt program för avfallshantering på öar och har publicerat en handbok om förfaranderegler för avfallshantering på öar. Målet är att förse beslutsfattarna med ett praktiskt verktyg som innehåller förslag och relevanta exempel som kan bidra till att fastställa ramen för utvecklandet av lokala eller nationella initiativ.