ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-4057/97 från Ulla Sandbæk (I-EDN) till rådet (15 januari 1998)

Ämne: Vapenträning i Grekland

Kan rådet kommentera den grekiska regeringens initiativ till ny lagstiftning om ¨folkförsvar¨? Enligt bestämmelserna i lagförslaget, som regeringen har för avsikt att rösta om före årets slut, kan samtliga medborgare - män och kvinnor - inkallas till vapenträning en gång om året i 4 till 12 dagar.

Känner rådet till denna situation? Är inte detta ett brott mot det grekiska folkets mänskliga rättigheter och ett initiativ som kan öka hatet för grannfolket och öka rädslan och fientligheten särskilt i de områden som gränsar till Turkiet?

Svar (18 maj 1998)

Rådet är inte informerat om den situation som den ärade parlamentsledamoten tar upp. Denna fråga faller för övrigt utanför ramen för gemenskapens behörighet och rör en situation som ligger under den berörda medlemsstatens behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4118/97 från Raimo Ilaskivi (PPE), Jyrki Otila (PPE) och Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Beskattningen av begagnade bilar som införs till Finland

Beskattningen av bilismen och bilarna i Finland hör till de strängaste i Europa. Detta trots att användning av privata bilar är nödvändig på grund av de långa avstånden och den glesa bebyggelsen.

Jag är medveten om att bilskatt inte omfattas av EU-fördraget, men jag anser att praxis vid beskattningen av begagnade bilar som införs till Finland strider mot principerna i Romfördraget, och särskilt dess artikel 95 (jfr EG-domstolens beslut av den 11 december 1990 i mål C-47/88 beträffande Danmark).

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att Romfördraget skall iakttas vid den skattemässiga behandlingen av begagnade bilar som införs till Finland?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (16 februari 1998)

Kommissionen delar frågeställarnas farhågor och anser att de frågor som de tar upp bör undersökas med avseende på bestämmelserna i artikel 95 i EG-fördraget och EG-domstolens rättspraxis beträffande denna artikel.

Kommissionen informerar därför frågeställarna om att den finska lagen om registreringsavgift för närvarande håller på att granskas mot bakgrund av domen i Tadeu-målet av den 9 mars 1995 (mål C-345/93) och domen av den 23 oktober 1997 i målet C-375/95, Kommissionen mot Grekland.

Om frågeställarna känner till några konkreta ärenden inom detta område är kommissionen beredd att granska dessa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3596/97 från Cristiana Muscardini (NI), Gastone Parigi (NI) och Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Slakt av pestsmittade svin

Kan kommissionen - med hänvisning till uppgifterna om den svinpest som har brutit ut i Nederländerna, till rykten som vidhåller att nederländarna redan innan pestens utbrott borde ha slaktat ett avsevärt antal svin samt till den ekonomiska betydelse som åtgärder för slakt av smittade djur innebär för EU - ange

1. om det ¨system¨ som nederländarna har tillhandahåller tillräckliga garantier för kontroll av möjliga fel i syfte att blottlägga tekniska och administrativa brister, särskilt beträffande förteckningar över utbrott av sjukdomen och slakt av de svin som varit i kontakt med smittade boskap?

2. om den anser att de ekonomiska uppskattningarna är rimliga och därmed kan utesluta överdimensionering?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3595/97 och E-3596/97 ingivna av Franz Fischler för kommissionen (12 januari 1998)

Under 1997 har kommissionen noga analyserat utvecklingen av klassisk svinpest i Nederländerna. Epidemisituationen har vid varje tillfälle gåtts igenom med företrädarna för medlemsstaterna under månadsmötena med Ständiga veterinärkommittén.

Kommissionen har varit i Nederländerna ett antal gånger för att biträda de nederländska myndigheterna och för att försäkra sig om att de åtgärder som har vidtagits för att utplåna sjukdomen har varit effektiva.

Under besöken har man noterat att de nederländska myndigheterna har gjort stora ansträngningar för att begränsa epidemiernas utbredning men man har samtidigt funnit problem i hanteringen av epidemierna.

Dessa problem rör användningen av de särskilda organisationsnumren (uniek bedrijfsnummer * UBN) på ett korrekt sätt, registreringen av jordbruksföretagen, effektiviteten i det revisionssystem som används samt bedömningen av ersättningen vid slakt av svin som är eller misstänks vara smittade. Problemen undersöks noggrant och diskuteras för närvarande mellan kommissionen och de nederländska myndigheterna.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 223 , 17/07/1998 s. 0043



SKRIFTLIG FRÅGA E-4032/97 från Bryan Cassidy (PPE) till kommissionen (14 januari 1998) Ämne: Förenade kungarikets bestämmelser från 1996 om producentansvar (förpackningsavfall) Kan kommissionen bekräfta huruvida Förenade kungariket, efter det att den tidsfrist för rådfrågning av övriga medlemsstater då dessa kunnat yttra sig angående Förenade kungarikets förslag om att tillämpa direktiv 94/62/EG ((EGT L 365, 31.12.1994, s. 10. ))innan detta införlivats i Förenade kungarikets lagstiftning, agerade utifrån kommentarer från medlemsstaterna när det gäller hinder för fri handel och modifierade sina förslag? Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (24 februari 1998) Beaktat den sekretess som kommissionen måste iaktta beträffande anmälningsförfarandet, är det inte möjligt att ge detaljerade uppgifter om de emottagna kommentarerna. Kommissionen kan dock bekräfta, att man har fått kommentarer om Förenade kungarikets förslag från andra medlemsstater och till följd av detta samrådsförfarande gjordes ändringar i Förenade kungarikets förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3862/97 från Luciano Vecchi (PSE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Stöd till åtgärder för att främja rättvis och solidarisk handel och konsumtion

Främjandet av rättvis och solidarisk handel och konsumtion har på senare år fått en viktig roll både när det gäller att medvetandegöra Europamedborgarna om utvecklingsfrågor och att stödja oberoende producenter och lokala sammanslutningar i utvecklingsländerna.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta svara på följande frågor:

1. Vilka projekt på detta område har mottagit stöd under de senaste åren?

2. Skall stödet till denna verksamhet ökas?

3. Avser kommissionen att vidta åtgärder för att underlätta rättvis och solidarisk handel (t.ex. genom undantag från och ändrade regler för importkvoterna, skattelättnader etc.)?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar (15 januari 1998)

Kommissionen har via programmet för samfinansiering med icke-statliga organisationer i flera år stöttat utbildning i utvecklingsfrågor som rör rättvis handel.

Under de senaste tre åren har 46 projekt fått stöd med sammanlagt 6,6 miljoner ecu i bidrag från gemenskapen.

Under 1995 fick 19 projekt stöd med 2,9 miljoner ecu i gemenskapsbidrag. Under 1996 fick 16 projekt 1,9 miljoner ecu i bidrag. Under 1997 fick 11 projekt 1,8 miljoner ecu i bidrag. Ytterligare tre projekt håller just nu på att slutgiltigt utvärderas.

Samfinansiering har skett med icke-statliga organisationer från Belgien, Danmark, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Nederländerna, Österrike, Sverige och Förenade kungariket.

Initiativet till dessa projekt ligger hos de icke-statliga organisationer som lägger fram begäran. Siffrorna för 1996 och 1997 motsvarar en konsolideringsperiod efter att ett antal större initiativ godkändes under 1995.

Kommissionen för en kontinuerlig dialog med de icke-statliga organisationer som är aktiva inom detta område för att förbättra överensstämmelsen och den ger också stöd till initiativ som underlättar samordningen på regional och europeisk nivå. Vid omarbetningen av de allmänna villkoren övervägs åtgärder som gör det enklare att genomföra icke-statliga organisationers program i både norr och söder.

Kommissionen anser inte att det finns några handelsmekanismer som skulle kunna användas för att främja initiativ som rör rättvis handel eftersom alla förslag måste vara förenliga med Världshandelsorganisationens regler. Dessa regler utgör ett hinder för importregler som är differentierade på grundval av tillverkningsmetod och gör det därför förbjudet att skapa särskilda importkvoter för produkter för rättvis handel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3477/97 från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Lag om etablering av apotekare

I Belgien omfattas apoteken av en lag om etablering, det vill säga att antalet apotek per kommun bestäms på grundval av dess invånarantal. Etableringsfriheten begränsas med andra ord.

Står den belgiska lagen om etablering i strid med etableringsrätten enligt kapitel 2 (artiklarna 52-58) i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen? Förbereder kommissionen lagstiftning som syftar till att upphäva de begränsningar som är följden av denna lag om etablering?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Bestämmelser liknande dem som parlamentsledamoten hänvisar till i den belgiska lagstiftningen, förekommer i de flesta medlemsstater.

Kommissionen önskar rikta parlamentsledamotens uppmärksamhet på den andra beaktandemeningen i direktiv 85/432/EEG av den 16 september 1985 om samordning av bestämmelserna i lagar och andra författningar om viss farmaceutisk verksamhet ((EGT L 253, 24.9.1985. )). I beaktandemeningen står det att ¨detta direktiv innebär inte heller någon garanti för en samordning av samtliga villkor för att få tillträde till och utöva farmaceutisk verksamhet; särskilt den geografiska fördelningen¨.

Då det således inte finns någon gemenskapslagstiftning om harmonisering eller samordning är medlemsstaterna fortfarande de enda som har behörighet att anta bestämmelser inom området, under förutsättning att dessa bestämmelser är förenliga med gemenskapsrätten.

Därför anser kommissionen att nationella bestämmelser som dessa inte strider mot principen om etableringsfrihet i artikel 52 i EG-fördraget, om de tillämpas utan åtskillnad och om de står i proportion till ändamålet.

Kommissionen avser därför inte att lägga fram några förslag som syftar till att harmonisera eller samordna ifrågavarande nationell lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3761/97 från Patricia McKenna (V) till rådet (24 november 1997)

Ämne: Arresteringen av en människorättsaktivist i Sydkorea

Suh Jun-sik, en av organisatörerna bakom den nyligen hållna Sarangbang-filmfestivalen för mänskliga rättigheter, arresterades den 4 november 1997 av sydkoreansk polis.

Suh Jun-sik hade tidigare avtjänat ett fängelsestraff för anklagelser med anledning av sitt fredliga arbete för mänskliga rättigheter. Den senaste arresteringsordern utfärdades med anledning av den filmfestival han hade organiserat. Suh Jun-sik anklagas för att ha ¨gynnat¨ Nordkorea samt för att ha underlåtit att regelbundet anmäla sig hos polisen i enlighet med villkoren för sitt frigivande.

Ytterligare fem personer hade arresterats tidigare under filmfestivalen, som hölls i Seoul i oktober, sedan organisatörerna hade vägrat att låta filmerna undergå regeringens censur.

Kan rådet redogöra för vilka åtgärder den vidtar i fallet Suh Jun-sik och till försvar för yttrandefriheten i Sydkorea?

Svar (19 mars 1998)

Rådet delar den ärade parlamentsledamotens oro när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna. Det fall som har föranlett frågan bör * i likhet med alla andra fall av påstådd brist på respekt för mänskliga rättigheter * ges största uppmärksamhet. Om fallet bestyrks kan det naturligtvis tas upp i de pågående kontakterna mellan Europeiska unionen och den sydkoreanska regeringen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3860/97 från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Reseersättning för Europaparlamentets ledamöter

Europaparlamentet har råkat i vanrykte, bland annat på grund av missbruk av reseersättning, ersättning för utgifter samt dagtraktamenten. En parlamentsledamot som beslås med missbruk av ersättning blir dock inte föremål för några egentliga sanktioner, utan måste endast betala tillbaka de extra medlen.

Har kommissionen någon möjlighet att inbegripa sanktioner mot detta i gemenskapslagstiftningen? I synnerhet nu, när det i artikel 138.4 i Amsterdamfördraget finns en rättslig grund för en övergripande prövning av parlamentsledamöternas förmåner, kommer även kommissionen att bli tvungen att förelägga rådet ett förslag avseende detta.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (14 januari 1998)

Denna typ av frågor faller utanför kommissionens kompetensområde och är en fråga för parlamentet själv.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3716/97 från Heidi Hautala (V) till rådet (19 november 1997)

Ämne: Bortförande av barn

I EU:s medlemsstater händer det till följd av skilsmässor eller andra konflikter att barn kidnappas och förs bort till länder med andra kulturer. I sådana fall har myndigheterna i den egna medlemsstaten svårt att göra något, i synnerhet om barnen förts bort till ett sådant land där lagstiftningen ger fadern och hans släkt all bestämmanderätt över barnet.

Om sådana fall då barn blivit bortförda vet man inte mycket och EU:s medlemsländer drar inte heller nytta av varandras erfarenheter för att få barnen tillbaka. Har rådet följt upp fall av det här slaget? Hur övervakar rådet att Haagkonventionen efterlevs? Vilken betydelse tillmäter man barnets intresse om det visar sig att det är mera till skada än till nytta för barnet om Haagkonventionen följs?

Svar (23 mars 1998)

1. Som rådet vid ett flertal tillfällen har uppgivit fäster det en alldeles särskild vikt vid de frågor som rör skydd av barn. Flera åtgärder har vidtagits för att skydda barn.

När det gäller den ärade parlamentsledamoten fråga vill rådet erinra om att samtliga medlemsstater har ratificerat Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter, antagen i New York den 20 november 1989. Det föreskrivs särskilt i dess artikel 11 att konventionsstaterna skall vidta åtgärder för att bekämpa olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet.

I detta sammanhang bör det nämnas att praktiskt taget alla medlemsstater har ratificerat Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn och att alla medlemsstater har ratificerat den europeiska konventionen om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vårdnad av barn, som slöts inom ramen för Europarådet i Luxemburg den 20 maj 1980.

Samtliga medlemsstater har för övrigt aktivt deltagit i utarbetandet av den konvention som slöts den 19 oktober 1996 inom ramen för Haagkonferensen och som avser behörighet, tillämplig lagstiftning och erkännande, verkställighet och samarbete när det gäller föräldraansvar och åtgärder för att skydda barn och vilken även innehåller föreskrifter om bortförande av barn.

2. För att följa utvecklingen när det gäller medlemsstaternas ratificering av dessa konventioner gör rådet regelbundet en utvärdering av läget i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4224/97 från Cristiana Muscardini (NI) och Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Genetiska förändringar

Den genetiska forskningen och dess resultat hör i det vetenskapliga dagsläget till århundradets mest häpnadsväckande fenomen.

Tyvärr leder bristen på bestämmelser till att dessa vetenskapliga framsteg tillämpas ansvarslöst, vilket ger upphov till allvarliga hälsomässiga och etiska problem som inte längre vare sig får ignoreras eller underskattas. Detta gäller framför allt risken för framtida genetiska skador som kan uppstå då par som inte känner till sitt sammanlagda kromosomarv kan få barn med vissa genetiska anomalier.

1. Anser kommissionen inte att man snarast bör lägga fram förslag till bestämmelser som gör det obligatoriskt med noggranna hälsokontroller för spermadonatorer?

2. Anser kommissionen inte likaledes att man måste fastställa ett högsta antal befruktningar med samma sädesvätska i syfte att begränsa risken för att blodsförvanter möts?

Svar från Padraíg Flynn på kommissionens vägnar (11 mars 1998)

Lagstiftning på de områden som behandlas i frågan är en fråga för medlemsstaterna.

Inom ramen för forskningen avseende biomedicinsk etik har ett antal seminarier om etiska aspekter på spermadonationer finansierats genom forskningsprogrammet för biomedicin och hälsa (Biomed). I detta sammanhang diskuterades frågan om en eventuell begränsning av antalet födslar per donator.

Etiska regler finns, antingen på nationell nivå i vissa medlemsstater, eller i centrumen för spermadonation. Gemenskapen är dock inte behörig på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3300/97 från Angela Sierra González (GUE/NGL) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Restriktioner beträffande Förenade kungarikets import av varor från Kanarieöarna

Den brittiska statliga byrån för läkemedelskontroll har meddelat landets importörer att Kanarieöarna inte tillhör Europeiska unionen.

Därför har man i Förenade kungariket vidtagit en rad restriktiva åtgärder mot parallellimporten av läkemedelsprodukter från Kanarieöarna.

Dessa omständigheter, som är i högsta grad oacceptabla, innebär en överträdelse av Kanarieöarnas såväl som andra EU-områdens utövande av gemenskapens friheter inom Europeiska unionen.

Känner Europeiska kommissionen till de omständigheter som beskrivs ovan?

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidtaga mot kränkningarna av principen om fri rörlighet för varor mellan områden som på lika villkor tillhör Europeiska unionen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (15 januari 1998)

För att kunna ta ställning till de uppgifter som parlamentsledamoten anför är det nödvändigt att känna till skälen för Medicines Control Agencys vägran att godkänna att läkemedelsspecialiteter som importeras parallellt från en annan medlemsstat släpps ut på den brittiska marknaden.

Om avslaget beror på skatteskäl ombeds parlamentsledamoten ta del av kommissionens svar på skriftlig fråga E-1956/93 från Herr Sanchez García ((EGT C 219, 8.8.1994. )).

Om avslaget inte beror på skatteskäl kan de brittiska myndigheternas vägran att godkänna läkemedel anses som ett hinder för handeln inom gemenskapen och stå i strid med artikel 30 i EG-fördraget, eftersom Kanarieöarna tillhör gemenskapens tullområde.

För att kunna kontrollera hur det förhåller sig vill kommissionen dock ha noggrannare uppgifter om skälen för avslaget. För att få klarhet i denna fråga anmodar därför kommissionen parlamentsledamoten att kontakta kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3394/97 från Mark Watts (PSE) till kommissionen (23 oktober 1997)

Ämne: Vindkraftpark

Kan kommissionen bekräfta om det finns någon sanning i ryktet att det inte kommer att inrättas några fler vindkraftparker inom EU?

Om så är fallet kan kommissionen då förklara varför ett sådant beslut har fattats?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (5 december 1997)

Kommissionen har inte kännedom om något beslut som har tagits i medlemsstaterna som hindrar byggandet av vindkraftsanläggningar och utvecklingen av denna förnybara energiform.

Däremot förfogar kommissionen över uppgifter från specialister som visar att tillväxtsmöjligheten för vindkraftsbruk inom gemenskapen kan utvärderas positivt på lång och medellång sikt.

De förnybara energikällorna, inbegripet vindkraften, används enligt kommissionen inte tillräckligt inom gemenskapen. Gemenskapen stöder främjandet av förnybara energikällor, exempelvis inom ramen för programmen Altener och Joule-Thermie. Kommissionen är dock övertygad om att förnybar energi inte på långt när används så mycket som den skulle kunna användas. Kommissionen ämnar därför öka sina ansträngningar på detta område med syfte att fördubbla de förnybara energikällornas bidrag fram till år 2010. Detta beskrivs i den nyligen utkomna vitboken Energi för framtiden: förnybara energikällor - en strategi och handlingsplan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3865/97 från José Valverde López (PPE) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Gasledning mellan Mahgreb och Europa

Att gasledningen mellan Mahgreb och Europa tas i bruk utgör en milstolpe i den andalusiska industrihistorien. Denna fasta förbindelse borde omfattas av Europeiska energistadgan, vilket skulle öka den geopolitiska stabiliteten i regionens ekonomiska förbindelser.

Vilka initiativ kan kommissionen ta för att se till att den införs i Europeiska energistadgan?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (21 januari 1998)

Energistadgefördraget är rättsligt bindande och medför skyldigheter för regeringar att skydda utländska investeringar och säkerställa en fri handel med energiråvaror och energiprodukter. I detta fördrag hänvisas inte till några särskilda projekt. Det skulle därför inte vara möjligt att där hänvisa till gasledningen mellan Maghreb-länderna och Europa.

Kommissionen anser dock att energistadgefördraget utgör en utgångspunkt för dess medelhavspolitik och anordnade därför i november 1996 ett informationsseminarium om energistadgefördraget för Medelhavsländerna.

Mahgreb-länderna har från första början deltagit som observatörer under förhandlingarna rörande energistadgefördaget. Ännu har inget av dessa länder skrivit under fördraget, men de har observatörsstatus i enerigistadgekonferensen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3360/97 från Brian Crowley (UPE) till kommissionen (22 oktober 1997)

Ämne: Arbetstillstånd för flygplansbesättningar

Kan kommissionen informera om vilka eventuella åtgärder man ämnar vidta för att stoppa de irländska myndigheternas vana att bevilja en och samma operatör tillfälliga arbetstillstånd för icke-europeiska flygplansbesättningar, vilket leder till att Europeiska unionens utbildnings- och anställningspolitik åsidosätts?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (15 december 1997)

Utfärdande av arbetstillstånd till medborgare i tredje land regleras idag genom medlemsstaternas nationella lagstiftning. Att en medlemsstat utfärdar arbetstillstånd till en medborgare i ett tredje land innebär naturligtvis inte att en annan medlemsstat måste erkänna detta som giltigt för rörlighet inom EU:s inre marknad.

Enligt nuvarande gemenskapslagstiftning kan dock ett lufttrafikföretag inom gemenskapen, som anställer eller använder sig av sådana medborgare i tredje land i s.k. ¨wet-lease-arrangemang¨ där det hyr ut såväl flygplan som besättning, utnyttja friheten att tillhandahålla flygtjänster enligt gemenskapens tredje åtgärdspaket för avreglering av flygtransporterna, och andra medlemsstater kan inte inskränka den friheten på grund av besättningens nationalitet.

I rådets förordning (EEG) nr 2407/92 ((EGT L 240, 24.8.1992. Svensk text i specialutgåva, område 7, volym 4, s. 116. )) görs det dock helt klart att lufttrafikföretag som använder sådan besättning måste se till att denna alltid är tekniskt kvalificerad och att alla säkerhetsregler följs.

Dessa bestämmelser syftar till att garantera höga säkerhetsnivåer. Då det inte finns några tecken på någon ogynnsam inverkan på säkerheten, har kommissionen inga planer på att föreslå någon lagstiftning i denna fråga.