ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2519/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(2 augusti 2000)

Ämne: Inbegripande av förslag till projekt i den tredje gemenskapsstödramen

Regiongeneralsekreterarna gav i mars månad i år, bara några dagar före parlamentsvalen i Grekland, de berörda självstyrande länen order om att inleda anbudsförfaranden för projekt som skall finansieras genom den tredje gemenskapsstödramen. Bara i länet Lefkada inleddes anbudsförfaranden för elva projekt med en sammanlagd budget på 3,16 miljarder drakmer, vilket framgår av dokument nr. 4091/21-3-2000 från generalsekreteraren för de Joniska öarna.

1. Känner kommissionen till liknande exempel på att projekt under den tredje gemenskapsstödramen har varit föremål för anbudsförfaranden och i så fall på vilka grunder?

2. Vilka projekt handlar det om, i vilka av landets regioner och vad är budgeten för varje enskilt projekt?

3. Hur kunde order om att inleda anbudsförfaranden för dessa projekt ges under perioden före ett val, när den tredje gemenskapsstödramen ännu inte har undertecknats mellan Grekland och Europeiska unionen?

4. Kommer dessa projekt att fortsätta genomföras med medel från den tredje gemenskapsstödramen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(9 oktober 2000)

Uppgiften att förbereda och inleda anbudsförfaranden för projekt som medfinansieras av strukturfonderna faller under medlemsstaternas exklusiva behörighet enligt principen om decentralisering av förvaltningen av dessa fonder.

Förvaltningsmyndigheten för det berörda programmet beslutar om ett projekt eller en åtgärd skall medfinansieras genom de operativa programmen inom gemenskapens stödram för Grekland under perioden 2000-2006. Beslutet skall fattas på grundval av de kriterier och förfaranden som föreskrivs i ovannämnda gemenskapsstödram, som väntar på att bli godkänd, och i de operativa program som man för närvarande förhandlar om.

Anbudsförfaranden för projekt som medfinansieras via operativa program inleds i allmänhet efter det att beslut fattats om att ta med dem i det aktuella programmet. I rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) föreskrivs emellertid möjligheten att bevilja stöd för utgifter som medlemsstaterna verkställt från och med den 1 januari 2000, även om programmen godkänns vid ett senare tillfälle. Denna möjlighet finns alltså även när det gäller ovannämnda operativa program.

I sådana fall måste förvaltningsmyndigheten vid ett senare tillfälle besluta om att medfinansiera ett projekt eller en åtgärd genom de aktuella programmen, vilket skall ske på grundval av ovannämnda kriterier och förfaranden. Därför måste ett program som är under genomförande idag, och som senare inte visar sig uppfylla de kriterier som gäller för upptagandet i programmet, finansieras enbart med nationella medel.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2237/00

från Jean-Claude Fruteau (PSE) till kommissionen

(29 juni 2000)

Ämne: Bedrägeri i samband med bananimporterna

Sedan ungefär ett år tillbaka har falska importintyg för bananer påträffats inom Europeiska unionen. På så vis har 164 000 ton bananer från tredje länder införts olagligt på det europeiska territoriet. De berörda aktörerna betalade en avgift på 75 euro i stället för 750 euro per ton, som de skulle ha betalat för import av bananer utanför den tilldelade kvoten.

Det prisfall som registrerats under de senaste månaderna, och som fått allvarliga konsekvenser för ett stort antal producenter i de yttre randområdena, skulle alltså kunna förklaras med vissa aktörers föga skrupulösa beteende.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta, och inom vilka tidsfrister, för att avhjälpa de skador dessa producenter lidit?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

Kommissionen fick kännedom om bedrägerierna genom undersökningar utförda av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) i samarbete med generaldirektoratet för jordbruk. Kommissionens ansåg att det var nödvändigt att vidta omedelbara åtgärder för att effektivare kontrollera systemet med importlicenser för bananer, och den 25 juli 2000 antogs en förordning i detta syfte(1). Förordningen innehåller bestämmelser om att de organ som utfärdar importlicenser också skall kontrollera alla licenser och dellicenser som används i gemenskapen och att det till tullkontoren skall skickas ut en förteckning över registrerade aktörer inom importsystemet för bananer. I förordningen fastställs också hur tullmyndigheterna skall förfara då det uppstår tvivel på äktheten hos en licens eller dellicens som läggs fram i samband med att ett parti bananer skall försättas i fri omsättning.

När det gäller bedrägeriernas negativa effekter på bananproducenter i gemenskapens yttersta randområden vill kommissionen påminna om att dessa producenter omfattas av ett kompensatoriskt stödsystem som innebär att de för varje regleringsår erhåller stöd motsvarande skillnaden mellan den fasta referensinkomsten och det genomsnittliga marknadspriset.

Kommissionen vill slutligen påpeka att de 164 000 ton bananer som parlamentsledamoten nämner (den korrekta siffran är 163 000 ton) bara är en preliminär uppskattning av omfattningen av ett av de båda bedrägerier som uppdagats. Det skall också nämnas att tullsatsen för import av bananer utanför kvoten för närvarande är 680 euro per ton.

(1) Förordning (EG) nr 1632/2000 EGT L 187, 26.7.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2280/00

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(7 juli 2000)

Ämne: Dispens från opiatlagstiftningen för transporter av läkemedel som används inom forskning i EU:s medlemsstater

För närvarande pågår i Europa undersökningen Egasis. Det handlar om kliniska försök beträffande verkan av Diazepam. Detta är ett läkemedel som ges patienter under den akuta fasen efter ett slaganfall. Syftet är att utröna om risken för en dålig prognos (död eller gravt funktionshinder), beräknad över en tid på tre månader, därigenom kan minskas. För kliniska försök av detta slag behövs det ett stort antal patienter för att undersökningarna skall kunna utföras. Därför kan undersökningar av detta slag inte utföras i bara ett enda land utan ett antal angränsande länder inom Europa ombads medverka. I praktiken har det emellertid visat sig svårt att kunna transportera de läkemedel som undersökningen avser till de platser där de skall användas. Detta sammanhänger med att vissa läkemedel (bland dem Diazepam) omfattas av lagstiftningen om opiater och detta innebär att det för vart och ett land måste ansökas om en särskild dispens för att läkemedlen skall kunna införas i landet. En sådan dispens gäller bara för en viss mängd av läkemedlet och under en viss tid. Detta leder naturligtvis till att det blir svårt att försörja de deltagande centrumen i Europa med de mängder läkemedel de behöver.

1. Känner kommissionen till dessa problem med transport av läkemedel som är avsedda för kliniska försök och som omfattas av lagstiftningen om opiater?

2. Håller kommissionen med mig om att det borde skapas möjligheter till centralt utfärdade dispenser för specifika fall, till exempel multinationella medicinska forskningsprojekt?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(26 september 2000)

Läkemedelslagstiftningen hindrar inte medlemsstaterna från att vidta kontrollåtgärder, särskilt i samband med transporter, eller andra administrativa eller polisiära åtgärder i syfte att genomföra exempelvis gällande internationella konventioner som undertecknats för att begränsa eller uppställa villkor för transport av narkotikaklassade, narkotikaliknande eller beroendeframkallande läkemedel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2774/00

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Försäljning av sedelpress till den ukrainska staten

1992 utfärdades en försäljningsorder om flera hundra miljarder mellan det italienska mynt- och sedelverket och den nyligen instiftade republiken Ukraina, som skulle ta emot 1,7 miljarder i mynt och viss teknisk utrustning, bland annat utrustning för tryckning av sedlar, från mynt- och sedelverket.

Enligt den officiella versionen från finansdepartementet skall mynt- och sedelverket på grund av administrativa och diplomatiska komplikationer som inte närmare beskrivits endast ha tillhandahållit mynten och därefter allmän utrustning för framställande av papper. Det framgår dock, både av ett uttalande av vice sekreteraren med fullmakt Pennacchi och av mynt- och sedelverkets egna balansräkningar, att utrustningen just var avsedd för framställande av sedlar. Den 10 april 2000 lade en av de mest ansedda italienska dagstidningarna, Il Corriere della Sera, i en artikel av Brysselkorrespondenten Ivo Caizzi fram en teori enligt vilken den oklarhet som omger sedelpressen som levererats till Ukraina kan förklaras med att den skulle kunna användas för olagliga ändamål, till exempel tryckning av eurosedlar.

Kan kommissionen ge ett allmänt utlåtande i denna fråga?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(10 november 2000)

Tryckningen av eurosedlar sker i flera moment där man använder olika maskiner, till exempel för framställning av papper med vattenmärke, tryckning av mönster och reliefmönster samt användning av andra säkerhetsdetaljer. Denna komplicerade tillverkningsprocess är ett skydd mot att personer utan tillstånd trycker eurosedlar med en maskin som är avsedd för ett särskilt steg i processen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2901/00

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till rådet

(18 september 2000)

Ämne: Val i Kosovo

Förenta nationernas representant i Kosovo, herr Kouchner, har meddelat att kommunalval kommer att förrättas i Kosovo i slutet av oktober 2000. Mot bakgrund av Europaparlamentets förklaringar om skapandet av ett mångkulturellt Kosovo vill jag fråga rådet hur detta mål skall kunna förverkligas i samband med de val som nu utlysts, eftersom den stora majoriteten serber i Kosovo har fördrivits därifrån, och de som stannat kvar lever under mordhot?

Svar

(20 november 2000)

Rådet följer med största uppmärksamhet utvecklingen av situationen i Kosovo. Rådet har vid flera tillfällen upprepat sitt fulla stöd för Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 1244 av den 10 juni 1999 samt UNMIK:s och KFOR:s verksamhet för att resolutionen skall kunna genomföras i hela sin omfattning.

Rådet stöder beslutet av den 12 augusti av Förenta nationernas generalsekreterares särskilde företrädare Bernard Kouchner att förrätta kommunalval i Kosovo den 28 oktober. Rådet stöder likaledes alla de ansträngningar som har gjorts av Bernard Kouchner och av UNMIK för att säkerställa icke-albanska minoriteters deltagande i valet, samt deras närvaro i framtida lokala institutioner i syfte att bevara Kosovos multikulturella och multietniska egenart.

Europeiska unionen har för sin del genom kommissionen och medlemsstaternas bilaterala stöd lämnat betydande bistånd till förmån för Kosovos serber: när det gäller säkerhet (bidrag till FN:s polisstyrkor, stöd till inrättandet av ett opartiskt rättssystem), media (ekonomiskt stöd till Kosovos serbiska radio, TV- och radioprogram för olika etniska grupper av multikulturellt slag) samt när det gäller infrastrukturen i områden eller kommuner med serbisk majoritet (återuppbyggnad av vattenledningar och elnät, byggande av skolor, allmänna kommunikationer osv.).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1609/00

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Mikrokrediter

Kan kommissionen, efter kommissionsledamoten Nielsons utfästelse att koncentrera uppmärksamheten på politiken i fråga om mikrokrediter, vänligen förklara vad som blivit gjort på detta område efter det att den nya kommissionen inledde sitt arbete?

Vad gör kommissionen för att se till att ansökningar om mikrokrediter handläggs snabbt och effektivt?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1547/00 och E-1609/00 ingivet av Poul Nielson för kommissionen

(12 juli 2000)

Kommissionen spelar en aktiv roll när det gäller att finansiera åtgärder inom detta område. Enligt en undersökning som gjordes förra året uppskattas finansieringsåtaganden på totalt 214 miljoner euro ha ingåtts för mikrofinansieringsprojekt, inbegripet åtgärder som utförs av icke-statliga organisationer, under perioden 19951999. Detta är emellertid en uppskattning. Summan kan vara betydligt högre, eftersom mikrokredit är en integrerad del av många olika åtgärder, särskilt inom ramen för landsbygdsutvecklingsprojekt och åtgärder som är inriktade på kvinnor. Beträffande faktiska årsvisa utbetalningar kan kommissionen för tillfället dessvärre inte redovisa några exakta siffror.

Kommissionens strategi på detta område ses för närvarande över. Med utvärderingar av insatser på mikrokreditområdet som grund har kommissionen inlett ett arbete med att ompröva sin hittillsvarande ansats. Detta är en följd av den pågående debatten i givarsamfundet om den så kallade mikrofinansieringsrevolutionen. 1998 offentliggjorde kommissionen ett meddelande till rådet och kommissionen beträffande mikrofinansiering och minskad fattigdom(1) samt riktlinjer för metodik.

I den nya strategin framhålls vikten av att man på ett mera integrerat och hållbart sätt riktar in sig på olika ekonomiska behov hos befolkningsmajoriteten och inte bara ser till kreditaspekten, vilken förut betonades i mikrokreditprogrammen. Tidigare ledde denna aspekt oftast till ineffektiva insatser, snedvridning av marknaden och utbredning av en låntagarkultur, utan märkbara eller hållbara effekter när det gäller fattigdomsminskning. I det nya perspektivet bör man särskilt uppmärksamma institutionell förstärkning av och kapacitetsuppbyggnad inom institutioner för mikrofinansiering och icke-statliga organisationer som är verksamma inom mikrofinansiering, i syfte att stödja deras professionalisering och institutionalisering.

Det övergripande reformpaket, slutligen, som antogs av kommissionen den 16 maj rörande förvaltningen av biståndet till tredje land väntas komma att få positiva effekter vad gäller effektiviteten och snabbheten i behandlingen av finansieringsärenden, däribland ärenden som gäller mikrokredit.

(1) KOM(1998) 527 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3022/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(26 september 2000)

Ämne: Behov av att göra utryckningsfordonens varningsljus enhetliga inom gemenskapen

I Spanien har utryckningsfordonens varningsljus inte samma färg som övriga EU-länder, där de är blå. Utryckningsfordon som exempelvis brandbilar och ambulanser har samma orange färg på varnings

ljusen som andra typer av fordon såsom sopbilar och långsamma fordon, medan den blå färgen endast används av polisen. Denna förvirrande situation leder till trafikproblem för utryckningsfordon och till och med fara för allmänheten.

I oktober 1995 och maj 1996 uppmanade Federation of European Fire Officers Association den spanska trafiköverstyrelsen att ändra bestämmelserna om utryckningsfordonens varningsljus. Även det spanska brandmansförbundet har upprepade gånger uppmanat trafiköverstyrelsen att anpassa de spanska varningsljusen till övriga europeiska länder, så att utryckningsfordonens orange varningsljus byts ut mot blå. Dessutom anser även överstyrelsen för civilskydd att det krävs en anpassning till de övriga EU-länderna.

Fram till nu har den spanska trafiköverstyrelsen resonerat att inte alla de berörda sektorerna vill byta utryckningsfordonens orange varningsljus mot blå. Dessa uppgifter har emellertid dementerats av ledningen för det spanska brandmansförbundet samt genom de upprepade påtryckningar från de berörda parterna som nämns ovan.

Det saknas således specifika europeiska bestämmelser som reglerar problemet. Anser inte kommissionen därför att ett typgodkännande av utryckningsfordonens varningsljus i samtliga medlemsstater bör införas, för ökad säkerhet för allmänheten?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(14 november 2000)

Det stämmer att det idag inte finns något gemenskapsdirektiv om harmoniserat typgodkännande av speciallyktor på vissa fordon.

I förordning nr 65 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa behandlas emellertid frågan och förordningen innehåller tekniska bestämmelser om typgodkännande av specialutrustning, t.ex. utryckningsljus, ljusramper och varningsljus.

Gemenskapen har inte anslutit sig till denna förordning, eftersom medlemsstaterna vill ha kvar möjligheten att reglera användning av och tekniska specifikationer hos sådan utrustning, och då speciellt hos ordningsmaktens fordon.

Om medlemsstaterna emellertid skulle ändra uppfattning kan gemenskapen tänkas ansluta sig till förordningen, så att utryckningsfordonens utrustning harmoniseras och särskiljs från de långsamma fordonens.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3268/00

från Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(20 oktober 2000)

Ämne: Konsekvenserna av fiske med långrev på sjöfåglar

På senare tid har det kommit rapporter som har uppmärksammat hur fiske med långrev hotar vissa sjöfågelarter såsom albatross. Mot bakgrund av rådets direktiv 79/409/EEG(1) om bevarande av vilda fåglar och kommissionens meddelande i juli 1999 till rådet och Europaparlamentet om hantering av fiske och naturskydd i havsmiljön, skulle jag vilja att kommissionen sammanfattar vilka åtgärder den vidtar eller planerar att vidta för att motverka konsekvenserna av fiske med långrev på sjöfågelsbeståndet.

(1) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3268/00, E-3378/00 och E-3379/00 ingivet av Margot Wallström för kommissionen

(5 december 2000)

Hittills har de flesta farhågor som kommissionen tagit del av gällt oavsiktlig fångst av sjöfåglar i världshaven på södra halvklotet. Kommissionen håller för närvarande på att samla in information om i vilken utsträckning detta utgör ett verkligt problem i gemenskapens vatten.

Som ett led i denna insats har kommissionen begärt information och råd från Internationella havsforskningsrådet om det tryck som fisket utövar på den marina miljön och i synnerhet på arter som saknar kommersiell betydelse. Kommissionen ber slutligen att få hänvisa parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan E-3126/00(1) från Chris Davies.

(1) EGT C 136 E, 8.5.2001, s. 190.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3353/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(27 oktober 2000)

Ämne: Stödmekanismer inom biografsektorn

Nu i binärkodningens tid kräver den tekniska utvecklingen och de tjänster som digitaliseringen ger upphov till inte bara en översyn av den lagstiftning som reglerar den audiovisuella sektorn genom direktiv 89/552/EEG(1) (som skall ses över en andra gång innan slutet på 2002), utan även utvecklandet av ett nytt direktiv om biografsektorn. Vilka mekanismer utnyttjar kommissionen i dagsläget för att stärka och bättre samordna de befintliga stödmekanismerna för biografsektorn på EU:s inre marknad, i väntan på en grundlig undersökning från kommissionens sida om det nya direktivets nytta och vilka möjligheter det kommer att skapa?

(1) EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(30 november 2000)

Kommissionen är medveten om den europeiska filmens betydelse och behovet av att förstärka den europeiska audiovisuella branschens konkurrenskraft. För att uppnå detta antogs programmen Media och Media II, som trädde i kraft i januari 1996, och som består av ett antal stödåtgärder för utbildning av fackfolk, utveckling av produktionsprojekt och produktionsbolag samt distribution av filmer och audiovisuella program.

I december 1999 antog kommissionen ett förslag till program för stöd till den europeiska audiovisuella industrin (Media plus 20012005)(1). Programmet skall inledas 2001 och är en fortsättning av programmet Media II som upphör den 31 december 2000.

Förutom detta initiativ meddelade kommissionen att den även ämnar anta ett meddelande om filmsektorn som skall behandla olika aspekter av ämnet, däribland europeisk produktion och andra frågor som kan öka spridningen av filmer. När meddelandet har antagits kommer kommissionen att inleda ett offentligt samråd och välkomnar skriftliga kommentarer och förslag. En eller flera utfrågningar kommer också att hållas för att alla berörda parter skall ha möjlighet att framföra sina åsikter.

När det gäller nationella stödsystem är det kommissionens uppgift att se till att dessa system är förenliga med gemenskapslagstiftningen.

(1) KOM(2000) 658, slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2695/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 september 2000)

Ämne: Jordbruksstöd och Cyperns anslutning till EU

4. Hur mycket tror kommissionen att kostnaderna för stöd skulle öka om EU:s nuvarande jordbrukspolitik även skulle omfatta Cypern i samband med landets anslutning till EU, och om man antar

a) att landets jordbruksproduktion inte förändras,

b) att landets jordbruksproduktion ändras genom ändrade prissubventioner i samband med att stöd och strukturstöd EU-anpassas?

2. Hur stor skulle den årliga kostnaden för Garantifonden och för strukturfonderna bli i de två olika fallen ovan?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2690/00, E-2691/00, E-2695/00, E-2699/00, E-2700/00 och E-2701/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(29 september 2000)

För att göra en uppskattning av den extra kostnaden per år för jordbruksstöd som skulle orsakas av Polens, Tjeckiens, Cyperns, Ungerns, Sloveniens och Estlands anslutning till gemenskapen skulle det behövas relativt säker kännedom om tidpunkt, krav och villkor för dessa länders anslutning till gemenskapen. Dessa aspekter måste klarläggas i anslutningsförhandlingar med dessa länder, och i det avsnitt som gäller jordbruket inleddes förhandlingar i juni 2000. Följaktligen skulle alla kostnadsberäkningar baserade på antaganden som parlamentsledamoten anger med nödvändighet vara helt hypotetiska och spekulativa. I det nuvarande stadiet av föranslutningsprocessen är kommissionen därför inte i stånd att besvara parlamentsledamotens frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2430/00 från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till rådet. Folk.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 103 E , 03/04/2001 s. 0155 - 0156



SKRIFTLIG FRÅGA E-2430/00 från Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) till rådet (24 juli 2000) Ämne: Folk Hur tolkar rådet benämningen folk i artiklarna 151, 189 och 190 i EG-fördraget? Motsvarar den det som i den spanska författningen benämns nationalitet? Svar (7 november 2000) Tolkningen av bestämmelserna i EG-fördraget faller inte inom rådets behörighetsområde. Rådet erinrar om domstolens princip enligt vilken tolkningen av gemenskapsrätten inte kan vara beroende av nationell lagstiftning. Bestämmelser i gemenskapsrätten som inte innehåller någon uttrycklig hänvisning till lagstiftningen i medlemsstaterna för att fastställa deras innebörd och räckvidd bör i normala fall få en självständig tolkning som måste sökas med beaktande av bestämmelsens sammanhang och syftet med bestämmelserna ifråga; i avsaknad av en uttrycklig hänvisning till medlemsstaternas lagstiftning är det endast om gemenskapens domare i gemenskapsrätten eller i dess allmänna principer inte kan finna de element som gör det möjligt för honom att fastställa en gemenskapsbestämmelses innehåll och räckvidd genom en självständig tolkning som tillämpningen av gemenskapsrätten i förekommande fall kan medföra en hänvisning till medlemsstaternas lagstiftning (Första instansrätten, dom den 18 december 1992, Diaz Garcia/parlamentet, mål T-43/90, Rec. s. II-2619).