SKRIFTLIG FRÅGA E-2517/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(14 september 2001)

Ämne: För höga toxinhalter i vattenekosystem i Grekland

En undersökning som utförts av Aristotelesuniversitetet i Thessaloniki, omfattande 32 vattenekosystem i Grekland under perioden 19992000, visar att det i nio sjöar (Volvi, Doirani, Mikri Prespa, Vistonida, Amvrakia, Zazari, Koronia samt sjöarna i Kastoria och Jannina) förekom toxinhalter som överskred de tillåtna gränsvärden som Världshälsoorganisationen fastställt.

1. Känner kommissionen till detta? Hur kan frågan åtgärdas inom ramarna för gemenskapens lagstiftning?

2. Vilka folkhälsorisker är förknippade med dessa allt för höga toxinhalter i vattenekosystemen?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(29 oktober 2001)

1. Genom de undersökningar som har genomförts i vattenekosystem i Grekland känner kommissionen till problemet med vattenkvaliteten i landet, och eutrofieringen i Greklands sjöar är ett känt problem. Föreliggande fråga avser emellertid giftiga arter (blåalger i sötvatten) som det inte finns så mycket information om. Dricks- och badvattnet undersöks emellertid för närvarande i flera medlemsstater.

Inom ramen för gemenskapslagstiftningen behandlas problemet med vattenkvaliteten i åtskilliga direktiv, bl.a. i direktivet om ytvatten avsett för framställning av dricksvatten och direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och nitratdirektivet(1). Syftet med direktiven är att uppnå en viss kvalitetsnivå på vattnet och begränsa effekterna på vattenförekomster, särskilt från näringsämnen och farliga ämnen.

Gränsvärden för toxiner anges emellertid inte i den nuvarande gemenskapslagstiftningen, eftersom problemet inte hade undersökts och övervakningsmetoder ännu inte hade utarbetats när direktivet antogs.

Bestämmelserna i ovannämnda direktiv kan i det avseendet betraktas om åtgärder vid källan, eftersom de skyddar mot fenomen som bristfällig vattenkvalitet och eutrofiering som är orsaken till negativa miljöeffekter, t.ex. förekomsten av giftiga alger i höga koncentrationer. Dessa blåalger trivs i fosfor, som främst förekommer i avloppsvatten från tätbebyggelse, industrin och jordbruket.

Diskussioner pågår för närvarande mellan kommissionen och de grekiska myndigheterna avseende landets genomgång och utvidgning av känsliga områden (enligt direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och nitratdirektivet). En förbättring på detta område skulle innebära strängare bestämmelser i hotade områden och vara ett viktigt framsteg i arbetet med att bekämpa eutrofiering och nitratproblem i ytvatten och grundvattentäkter. En allmän förbättring av vattenkvaliteten skulle också lösa problemet med höga toxinhalter, som är en följd av eutrofieringen.

Inom ramen för femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (19982002) har initiativ redan tagits för att bygga upp ett Europaomfattande nätverk för att behandla frågan om algtoxiner. Ett forskningsprojekt (Photox) har dessutom inletts avseende utvecklingen av ny teknik för fotokatalytisk destruktion av cyanotoxiner. Efter att ha gjort en bedömning av problemet på EU-nivå och av den befintliga och avancerade teknikens potential att övervaka och avlägsna cyanotoxiner från vatten, skulle gemenskapen i samband med projektet kunna fastställa riktlinjer för mätningar av toxiner i vattenekosystem. Om det visar sig vara nödvändigt bör gränsvärden för toxiner fastställas i gemenskapslagstiftningen i framtiden.

Det är värt att nämna att det i de miljöåtgärder inom jordbruket som ingår i planen för landsbygdens utveckling 20002006 för Grekland (rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(2)) finns planer på särskilda åtgärder i vissa Natura 2000-områden i norra Grekland, bl.a. sjöarna Vistonida och Koronia. Syftet är att införa resurssnåla jordbruksmetoder för att förbättra den biologiska mångfalden. Genom denna åtgärd torde även vattenkvaliteten i nämnda sjöar förbättras, eftersom utsläppen från jordbruken kommer att minska.

2. Så fort toxinhalten överstiger de gränsvärden som Världshälsoorganisationen (WHO) rekommenderar (d.v.s. 1 mikrogram (µg)/mikrocystin per liter (/l)) föreligger risk för befolkningens hälsa. Toxinet mikrocystin är skadligt för enzymaktiviteten. Hos människor är det främst levern som påverkas. Om vår genomsnittliga dagskonsumtion av dricksvatten består av vatten som överskrider ovannämnda gränsvärde för mikrocystin kan det leda till akut förgiftning (leverblödning). Det är särskilt riskfyllt för spädbarn och barn att bada i vatten med för höga halter av toxiner.

Om toxinhalten är för hög skall de lokala myndigheterna vidta åtgärder för att minska riskerna för allmänhetens hälsa (bl.a. låta bli att använda vattenuttagen för dricksvatten, information till allmänheten, varningsskyltar på platsen, kontroll av toxinhalten i vattnet).

Det skall emellertid även nämnas att blomning av cyanobakterier inte alltid leder till höga toxinhalter, eftersom endast vissa arter producerar toxiner. Å andra sidan är det för närvarande inte helt klart om alger kan producera andra toxiner som utgör en betydande risk för allmänhetens hälsa.

(1) Rådets direktiv 75/440/EEG av den 16 juni 1975 om den kvalitet som krävs på det ytvatten som är avsett för framställning av dricksvatten i medlemsstaterna, EGT L 194, 25.7.1975. Rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, EGT L 135, 30.5.1991. Rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1991 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket, EGT L 375, 31.12.1991.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.