SKRIFTLIG FRÅGA P-2140/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(18 november 1999)

Ämne: Europeiska anslag till tobakssektorn och Marlbororeklamen

Den sittande kommissionen som leds av Romano Prodi har till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén sänt en rapport om de framsteg som gjorts för att värna folkhälsan mot de skadliga effekterna av tobakskonsumtionen. Denna rapport har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas tidning.

Anser kommissionen att följande faktorer är förenliga med de framsteg som gjorts och med folkhälsan:

1. Varje år beviljar Europeiska unionen anslag (962 000 000 euro, dvs. nästan 1 870 miljarder lire för år 2000) till tobaksproducenterna. Syftet med dessa anslag är uppenbarligen att producenterna skall kunna fortsätta att producera till priser som är förmånliga för dem själva, konsumenterna och de stater som direkt eller indirekt drar fördel av tobaken genom att beskatta konsumtionen.

2. Den fräcka och bedrägliga reklam som görs för olika cigarettmärken i synnerhet Marlboro sker genom upptagningar och sändningar i teve av biltävlingar som sponsras av olika cigarettföretag som utan problem kan kringgå reglerna om förbud mot tobaksreklam.

Skulle kommissionen dessutom kunna ange fördelningen per stat av anslagen till tobaksnäringen, samt per företag, åtminstone för de företag som har erhållit mer än 50 000 euro?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Bidragen till tobaksproducenter utbetalas enligt bestämmelserna för den gemensamma jordbrukspolitiken. En rapport om dessa utbetalningar, som inbegrep reformförslag, överlämnades till rådet och Europaparlamentet 1996(1). Diskussionerna i alla EG-institutioner fokuserade på ett antal frågor, bland annat på bidragens förenlighet med EG:s övriga mål avseende folkhälsoskyddet.

Man beslutade att bidragssystemet samt ett antal viktiga reformer skulle fortsätta. Detta beslut fattades framför allt av två vägande skäl. För det första skulle indragandet av bidrag inte leda till någon märkbar minskning av tobaksrökningen, eftersom rökarna skulle köpa importerad tobak, som redan utgör två tredjedelar av tobakskonsumtionen i EG. För det andra odlas tobak främst i mindre utvecklade områden inom EG med få alternativa inkomstkällor och arbetstillfällen förutom tobaksodling.

Systemet för bidragsutbetalningar granskas emellertid enligt samma regler som den gemensamma jordbrukspolitiken. Europaparlamentet kommer även i fortsättningen att delta i denna granskning. Om parlamentet beslutar att dessa bidrag är oförenliga med EG:s mer omfattande folkhälsoskyldigheter, skulle detta absolut beaktas vid fastställandet av den framtida politiken inom detta område.

Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television(2), senast ändrat genom direktiv 97/36/EG(3), omfattar TV-reklam för tobaksprodukter och tobaksföretags sponsring av TV-program. När det gäller sponsring av evenemang (varje bidrag, allmänt eller privat, till ett evenemang eller en verksamhet vars syfte, eller direkta eller indirekta verkan, är att främja en tobaksvara), är syftet med Europaparlamentets och rådet direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror(4) att gradvis avveckla reklam och sponsring av tobaksprodukter.

Hänvisningen till finansiering som beviljas av medlemsstaterna och företag är inte riktig, eftersom bidrag av detta slag endast ges till producenter av råtobak inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

(1) KOM(96) 554 slutlig.

(2) EGT L 298, 17.10.1989.

(3) EGT L 202, 30.7.1997.

(4) EGT L 213, 30.7.1998.