ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3722/97 från Gianni Tamino (V) till kommissionen (21 november 1997)

Ämne: Lag om miljökonsekvensbedömningar i Bolzano-provinsen (Italien)

Kommissionen har redan varit tvungen att i olika sammanhang kritisera Italien för att Bolzano-provinsens lagstiftning inte uppfyller direktivet om miljökonsekvensbedömningar. Ärendet är fortfarande inte avslutat.

För närvarande är uppmärksamheten i Bolzano-provinsen riktat på provinsstyrelsens beslut om att genomföra en omfattande ombyggnad av flygplatsen i Bolzano, som hittills endast har använts för små privatflygplan. Tanken är att göra om flygplatsen till en regionflygplats för trafikflyg och ansluta Bolzano och dess upptagningsområde till ett par större nationella och europeiska trafiknät. Dessutom vill man öppna flygplatsen för den lukrativa charterflygmarknaden, inte minst med hänsyn till turismens utveckling, som idag är mycket viktig för hela regionen.

Provinsstyrelsen har beslutat att inte genomföra någon miljökonsekvensbedömning för utbyggnaden, vilket har lett till protester bland befolkningen. En första överklagan av beslutet gillades av den regionala förvaltningsdomstolen, men avvisades sedan av den högsta förvaltningsdomstolen i Rom. Också en andra överklagan gillades av den regionala domstolen, för att sedan avvisas av den högsta förvaltningsdomstolen.

Är det möjligt att bygga ut den lilla och lågtrafikerade flygplatsen i Bolzano till de krav som ställs för trafikflyg, utan att först genomföra en miljökonsekvensbedömning? Det hör till saken att flygplatsen ligger i San Giacomo, som är en mycket tätbefolkad kommun.

Är det möjligt att de som stöder projektet inte inser vilka buller- och föroreningsproblem som kommer att uppstå?

Kan kommissionen en gång för alla klargöra vilka krav som bör ställas i Bolzano-provinsens lag om miljökonsekvensbedömningar för att den skall uppfylla de europeiska reglerna?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (16 januari 1998)

Uppgifterna från Provincia Autonoma di Bolzano tyder på att den föreslagna utvidgningen av flygplatsen i Bolzano, som omfattas av bilaga II i direktiv 85/337/EEG, har lämnats in för miljökonsekvensbedömning i enlighet med gemenskapslagstiftningen och i synnerhet med direktiv 85/337/EEG ((EGT L 175, 5.7.1985. )) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt. Den 17 januari 1997 avgav ¨Agenzia provinciale per la protezione dell'ambiente e la tutela del lavoro - Ufficio Valutazione Impatto ambientale¨ i Provincia Autonoma di Bolzano en positiv bedömning av projektet med ovan nämnda miljökonsekvensbedömning som underlag.

När det gäller frågan om lagstiftningen om miljökonsekvensbedömning i Provincia Autonoma di Bolzano inte följer gemenskapslagstiftningen har kommissionen inlett överträdelseförfarande gentemot Italien (artikel 169 i EG-fördraget). De brister som skall behandlas omfattar avsaknad av reglering av vissa av de projekt som listas i bilaga II i direktiv 85/337/EEG och brist på bestämmelser när det gäller information till allmänheten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3264/97 från María Estevan Bolea (PPE) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: Petroleumkoks och cementfabriker

Petroleumkoks är den slutliga restprodukt som erhålls efter krackning av råolja i raffinaderier.

Anser kommissionen att petroleumkoks helt enkelt är ett bränsle eller en restprodukt?

Bör de cementfabriker i vilka petroleumkoks används som bränsle få tillstånd till avfallshantering?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar (26 januari 1998)

Petroleumkoks ingår för närvarande inte i den förteckning över avfall som fastställs i kommissionens beslut av den 20 december 1993 ((EGT L 5, 7.1.1994. )) i enlighet med bestämmelserna i artikel 1a i rådets direktiv 75/442/EEG. Petroleumkoks omfattas däremot av kommissionens förordning nr 1734/96 av den 9 september 1996 (KN-nummer 2713) om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan.

Den förteckning över avfall som sammanställts i enlighet med direktiv 75/442/EEG håller för närvarande på att ses över av medlemsstaterna. Frågan om huruvida petroleumkoks bör ingå i förteckningen kommer att diskuteras inom det närmaste.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4085/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (16 januari 1998)

Ämne: Framställning av kartor över territorier som bebos av ursprungsbefolkningar i Amazonasområdet

På uppdrag av kommissionen har olika projekt för att framställa kartor över territorier och skyddsområden som bebos av ursprungsbefolkningar i Amazonasområdet genomförts.

I vilka länder har hittills kartor framställts över territorier och skyddsområden som bebos av ursprungsbefolkningar, och hur fullständiga är de kartor som finns för närvarande? Inom vilken ram har kompletterande projekt planerats och i vilken mån deltar privata företag i dessa? Finns det ett samband mellan de nämnda projekten för kartframställning och pilotprojektet PPG7?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4084/97, E-4085/97 och E-4086/97 ingivna av Manuel Marín för kommissionen (3 februari 1997)

Gemenskapen har, inom budgetposten för tropiska skogar, finansierat många projekt i Amazonas som rör kartläggningen av områden som bebos av ursprungsbefolkning. Det främsta målet för dessa projekt, som syftar till att fastställa gränserna för de områden som bebos av ursprungsbefolkning, är att uppmuntra bevarande och hållbar utveckling av tropiska skogar så att dessa grupper kan välja att fortsätta med sin traditionella livsstil där detta är möjligt och hållbart med hänsyn till konkurrerande anspråk från andra markanvändare.

Kommissionen uppmanades att hjälpa utvecklingsländerna att upprätta en rättvisande allmän överblick över de områden på deras territorier som bebos av ursprungsbefolkning. Kommissionen förbereder i samband med detta ett arbetsdokument om stöd till ursprungsbefolkningar inom ramen för utvecklingssamarbetet.

Kommissionen har hjälpt Instituto socio-ambiental (ISA) i Brasilien att utarbeta tillförlitliga aktuella kartor över de områden i landet som bebos av ursprungsbefolkning och upprätta ett nätverk mellan liknande organisationer i Latinamerika för att utbyta erfarenheter och samordna gränsöverskridande verksamhet. Detta arbete fortsätter nu i en andra etapp som just inletts. I denna fas kommer andra geografiska uppgifter, till exempel uppgifter om vegetationstyp, att införlivas i ett enda GIS (geografiskt informationssystem). ISA har således blivit den nationella samlingspunkten för information om områden i Brasilien som bebos av ursprungsbefolkning, och statliga organisationer som den nationella stiftelsen för stöd till ursprungsbefolkningen (FUNAI) vänder sig i första hand sig till ISA för att få kartor och för att hjälpa till att lösa konflikter i markfrågor i vilka ursprungsbefolkning är inblandad. ISA är också nära knutet till G7:s pilotprogram, särskilt programmet ¨Indigenous lands¨ vilket - med stöd av tyska staten och Europeiska gemenskapen (genom en stiftelse för regnskogar [Rainforest trust fund]) - omfattar utstakning av de lagliga gränserna mellan olika erkända grupper av ursprungsbefolkning i de brasilianska delarna av Amazonas.

I Brasilien upprätthåller ISA mycket nära kontakt med staten, särskilt med FUNAI, den federala myndighet som har ansvaret för frågor rörande ursprungsbefolkningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3849/97 från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen (5 december 1997)

Ämne: Förorenat vatten från gruvor

Vilket svar har kommissionen fått från myndigheterna i Förenade kungariket beträffande direktiv 76/464/EEG ((EGT L 129, 18.5.1976, s. 23. )) och läckage av förorenat vatten från nedlagda gruvor?

Eftersom det förekommer en risk för att flera djupa minor i Storbritannien skall stängas och vattenbehandlings- och pumpningsanläggningar skall läggas ned, undrar jag vilka möjligheter direktiv 80/68/EEG ((EGT L 20, 26.1.1980, s. 43. )) erbjuder när det gäller att skydda grundvattnet mot förorenat läckage från nedlagda gruvor?

Svar från Rit Bjerregard på kommissionens vägnar (14 januari 1998)

När det gäller uppgifter om rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö ((EGT L 129, 18.5.1976. )), kan kommissionen informera parlamentsledamoten om att den för närvarande håller på att utreda ärendet i enlighet med det förfarande som anges i artikel 169 i EG-fördraget. På grund av att förfarandet är konfidentiellt kan kommissionen tyvärr inte delge dessa uppgifter från medlemsstaten.

När det gäller direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979 om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen ((EGT L 20, 26.1.1980. )), är syftet med detta direktiv att förhindra att grundvatten förorenas av sådana ämnen som anges i förteckningarna I och II. Särskilt i artiklarna 4 och 5 behandlas bland annat indirekta utsläpp av de ämnen som anges i förteckningarna I och II. Det förefaller därför som om det finns visst utrymme att tillämpa detta direktiv på utsläpp från nedlagda gruvor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4048/97 från Antonio Tajani (UPE) och Claudio Azzolini (UPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Banca d'Italias självständighet

Den framtida europeiska centralbankens hörnstenar kommer att vara centralbankernas självständighet och autonomi, som fortsatt bör tryggas i allt högre grad mot interventioner från den politiska maktens sida.

Känner kommissionen till den italienska regeringens och de parlamentariska majoritetsgruppernas otillbörliga påtryckningar mot Banca d'Italias chef Antonio Fazio som syftar till att få denne att sänka nyckelräntesatserna, vilket det rapporterats utförligt om i pressen?

Har den italienska regeringen någonsin förelagt kommissionen möjligheten att omgående ersätta Antonio Fazio med centralbanksrepresentanter som står den nuvarande regeringsmajoriteten närmare?

Anser kommissionen inte att initiativ av denna typ äventyrar Banca d'Italias självständighet och sätter Italiens deltagande i den gemensamma europeiska valutan samt senare medlemskap i detta system på spel?

Hur bedömer kommissionen centralbankschef Fazios yttrande om att strukturreformer och minskning av skattetrycket är oeftergivliga för deltagandet i den gemensamma valutan?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar (23 februari 1998)

Beträffande centralbankens självständighet:

I enlighet med bestämmelserna i artikel 109j EG-fördraget kommer kommissionen i sin konvergensrapport att bedöma om den nationella italienska centralbankens stadgar är förenliga med artiklarna 107 och 108 i fördraget och med stadgarna för Europeiska centralbanksssystemet (ECBS). Enligt artikel 108 skall varje medlemsstat senast då ECBS upprättas säkerställa att dess nationella lagstiftning, inbegripet stadgan för dess nationella centralbank, är förenlig med detta fördrag och ECBS-stadgan.

Oberoende av det arbete som för närvarande pågår inom kommissionen beträffande bedömningen av den italienska centralbankens stadgar har kommissionen ingen kännedom om initiativ till skada för den italienska centralbankens självständighet eller om något eventuellt önskemål från regeringens sida att ersätta centralbankens direktör.

Beträffande nödvändigheten av strukturella reformer:

I den senaste ekonomisk årsrapporten och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken stödde kommissionen tanken på en minskning av skattetrycket och ett tidigarelagt genomförande av strukturreformer. En sådan politik bidrar till den ekonomiska tillväxten och således till skapandet av arbetstillfällen. I flertalet medlemsstater är dessa reformer nödvändiga, oberoende av införandet av den gemensamma valutan.

I sin slutsats om Italiens konvergensprogram välkomnade Ekofin-rådet den 19 januari 1998 för övrigt de omfattande reformer som inletts eller genomförts av Italien sedan genomgången av konvergensprogrammet i juli 1997 och som berör skatte- och budgetprocedurer samt tilläggsbestämmelser till reformen av socialförsäkringssystemet år 1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4078/97 från Monica Baldi (UPE) till kommissionen (14 januari 1998)

Ämne: Anti-italienska TV-inslag på Channel Four

De anti-italienska TV-inslag som nyligen visats på den brittiska TV-kanalen Channel Four i samband med presentationen av fotbollsmatchen mellan Italien och Ryssland är djupt kränkande för Italien och utgör ett incitament till intolerans och våld.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att förhindra att medierna bryter mot principen om rätt till fred och tolerans, som Europeiska unionen bygger på, och plikten att respektera den nationella identiteten hos unionens medlemsstater, som fastställs i de gemensamma bestämmelserna i artikel F i Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar (24 februari 1998)

Kommissionen kände inte till att Channel 4 i Förenade kungariket sände den typ av trailer som parlamentsledamoten nämner och tog genast upp frågan med de brittiska myndigheterna. De har informerat kommissionen om att dessa frågor i Förenade kungariket regleras av Independent television commission (ITC), som är ansvarig för att tillämpa de brittiska genomförandebestämmelserna för Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (direktivet ¨Television utan gränser¨), som utgör gemenskapens rättsliga ram för TV-sändningar ((EGT L 202, 30.7.1997. )). Vidare prövar Broadcasting standards commission (BSC) klagomål utifrån sina sändningsregler, som alla brittiska sändningsföretag anslutit sig. Båda dessa organ har undersökt ärendet och har dragit slutsatsen att trailrarna visserligen var ett exempel på dålig humor, men att de inte bröt mot de brittiska reglerna om god smak och anständighet. Det skall påpekas att trailrarna bara sändes före den första matchen och inte upprepades före den andra matchen. Vidare har den brittiske idrottsministern vid kontakter med ordföranden i Italiens olympiska kommitté sagt, att han helhjärtat instämmer i att inslag inte skall sändas om de kan tolkas som en uppmuntran till olämpligt beteende bland åskådare vid internationella tävlingar. Med tanke på omständigheterna anser kommissionen att incidenten var olycklig, men att den inte kan anses som ett brott mot gemenskapsrätten. Kommissionen är övertygad om att den inte kommer att upprepas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3943/97 från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen (12 december 1997)

Ämne: Icke-godkänd högskoleutbildning

I Europa finns det allt mer s.k. ¨icke-godkänd högskoleutbildning¨ som utlovar uppskattade akademiska lärda grader som saknar grund i verkligheten. I diskussionerna på den senaste tiden har uppmärksamheten riktats mot vissa brittiska universitet som till följd av penningbrist har varit tvungna att locka till sig studerande till korrespondensutbildning från hela världen. En stor del av de europeiska universiteten är erkända och högklassiga studieinrättningar, men vissa av dem har ingen officiell ställning i något lands utbildningssystem.

Med hänsyn till ovanstående frågar jag: När tänker kommissionen ingripa i dessa s.k. icke-godkända högskolors verksamhet inom unionen, så att deras verksamhet inte skulle störa målet med harmoniseringen av utbildningen i unionens olika medlemsstater? När tänker kommissionen förhindra att de s.k. icke-godkända högskolorna delar ut utbildningsbevis och lärda grader som saknar grund och som till sitt innehåll står i strid med nationella lagar, bl.a. utbildningsförordningen i Finland?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar (12 februari 1998)

Enligt artikel 126 i EG-fördraget skall gemenskapen bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och genom att vid behov stödja och komplettera deras insatser, samtidigt som gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation samt medlemsstaternas kulturella och språkliga mångfald.

Det är följaktligen nationella myndigheter som har till uppgift att avgöra vilka utbildningsbevis och utbildningsinstitutioner en medlemsstat skall godkänna. Varje medlemsstat har i princip mekanismer avsedda att förhindra spridningen av icke-godkända utbildningsbevis och utbildningsbevis vars kvalitet kan ifrågasättas.

Medborgare som vill ta reda på vilken ställning olika utbildningsinstitutioner har, i det egna landet eller i de andra medlemsstaterna, kan vända sig till de nationella informationscentrumen för erkännande av akademisk utbildning (NARIC) - ett europeiskt nätverk som inrättats på initiativ av kommissionen. En förteckning över dessa centrum skickas direkt till parlamentsledamoten och även till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4173/97 från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen (21 januari 1998)

Ämne: Sammanhållningspolitik och kultur

I sitt meddelande (KOM(96)0512) ¨Sammanhållningspolitik och kultur: Ett bidrag till sysselsättningen¨ (sidan 6) påpekar kommissionen att ¨ca 400 miljoner ecu inom ramen för strukturfondsprogrammen 1989-1993 gick direkt till kultursektorn¨.

Kan kommissionen meddela vilka kulturprojekt som samfinansierats och ange vilket land och målområde varje projekt avsåg samt gemenskapens totala kostnad för genomförande och samfinansiering?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4173/97 och E-4174/97 ingivna av Monika Wulf-Mathies för kommissionen (9 mars 1998)

Den siffra som ledamoten nämner är baserad på en uppskattning som gjorts av externa konsulter för kommissionens räkning. Såsom framhölls i meddelandet kan siffror som hänför sig till kulturverksamhet bara bli uppskattningar och måste därför tolkas med viss försiktighet. Det är särskilt svårt att identifiera kulturaspekter i program eftersom de ofta ingår i andra prioriteringar såsom turism, små och medelstora företag eller utbildning.

Med hänsyn till att medlemsstaterna godkänner och genomför projekt inom ramen för strukturfonderna i program som de själva ansvarar för, förfogar inte kommissionen över någon systematisk information om projekt på området för kultur. Flera bra exempel lades dock fram i meddelandet och dessa illustrerade nyskapande integration av kultur i åtgärder för regional utveckling och sysselsättningsskapande insatser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3633/97 från Luciano Vecchi (PSE) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Krav på garantier för tillgång till sysselsättningsinitiativ i Nederländerna

Såsom redan har påpekats i föregående frågor har de italienska myndigheternas beslut att förplikta icke-kommersiella företag att teckna borgensförbindelser med en bank för att få tillgång till sysselsättningsinitiativ, visat sig vara kostsamt och bestraffande för organisationer med uppenbara svårigheter att visa upp egna finansiella garantier.

Kan kommissionen, mot bakgrund av kännedomen om att dessa bestämmelser varierar från en medlemsstat till en annan, ange om icke-kommersiella företag (och i allmänhet företag inom den sociala ekonomin) i Nederländerna måste tillhandahålla finansiella garantier eller bankgarantier och, om så är fallet, på vilka villkor?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-3624/97, E-3625/97, E-3626/97, E-3627/97, E-3628/97, E-3629/97, E-3630/97, E-3631/97, E-3632/97, E-3633/97, E-3634/97, E-3635/97, E-3636/97 och E-3637/97 ingivna av Christos Papoutsis för kommissionen (30 januari 1998)

Kommissionen förfogar inte över någon information om att ideella organisationer enligt medlemsstaterna är skyldiga att lämna en bankgaranti för att erhålla finansiering genom gemenskapens olika program. Detta område omfattas av den nationella lagstiftningen.

När det gäller beviljande av bidrag inom ramen för initiativet Sysselsättning, åligger det de nationella myndigheter som sluter avtal med projektens initiativtagare att begära bankgarantier enligt gällande nationella regler. I Grekland, Portugal, Spanien, Tyskland och Österrike är normalt inte eventuella initiativtagare tvungna att lämna sådana garantier för att komma i fråga för initiativet Sysselsättning.

Om det är riktigt att en bankgaranti kan leda till en extra kostnad, särskilt för de företag som är verksamma inom den sociala ekonomin, så är det inte desto mindre riktigt att denna garanti är nödvändig när följderna av ett bristfälligt genomförande av en avtalsenlig skyldighet skulle kunna medföra att de medel som gäldenären ställt till förfogande överskrids.

Enligt budgetförordningen av den 21 december 1977 om Europeiska gemenskapernas allmänna budget ((EGT L 356, 31.12.1977. )), med senare ändringar ((EGT L 240, 7.6.1995. )), skall avtalsparten lämna ett garantibelopp då mycket viktiga avtal sluts eller då bidrag beviljas för genomförande av projekt för betydande belopp. Emellertid berörs de flesta företag med social målsättning sällan av denna skyldighet eftersom de senares projektförslag brukar vara av mindre omfattning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3667/97 från John Iversen (PSE) till kommissionen (19 november 1997)

Ämne: BSE

I kommissionens beslut 97/534/EG ((EGT L 216, 8.8.1997, s. 95. )) föreskrivs att alla medlemsstater skall avlägsna specificerat riskmaterial ur näringskedjan. Detta beslut baseras på en rekommendation från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén om att specificerat riskmaterial bör avlägsnas i länder eller regioner där en potentiell risk för TSE-smittämnen har konstaterats. I beslutet fastställs det utan närmare belägg att ingen medlemsstat kan betraktas som fri från en potentiell risk i fråga om TSE.

Det finns en klar skillnad mellan slaktning vid danska exportslakterier och situationen i andra medlemsländer:

- på grund av tillstånd för export till USA slaktas enbart danska djur

- scrapie har aldrig konstaterats, och BSE har endast konstaterats hos ett djur som importerats från Förenade kungariket

- förbudet mot import av kött- och benmjöl från 1933 och förbudet mot användning av idisslare från 1990 har respekterats

- BSE är en anmälningspliktig sjukdom sedan 1992.

Danmark är således officiellt ett BSE-fritt land i enlighet med artikel 3.2.13.3. i IOE:s (Internationella byrån för bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar) djurhälsokodex (Animal Health Code).

1. Vad har kommissionen för belägg som motiverar att en potentiell risk för BSE har fastställts för Danmarks del?

2. Varför ges det i beslutet inte någon möjlighet att erkänna medlemsstater som BSE-fria i enlighet med artikel 6.4? Innebär inte detta att man förbigår EU:s princip om veterinärpolitisk regionalisering?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (10 februari 1998)

I artikel 6.4 i kommissionens beslut 97/534/EG av den 30 juli 1997 om förbud mot användande av riskmaterial i fråga om transmissibel spongiform encefalopati ((EGT L 216, 8.8.1997. )) krävs det att gemenskapen tillämpar sina föreskrifter i enlighet med internationella åtaganden.

I texten anges inga undantag varken för tredje land eller för medlemsstater. Ansökan om erkännande som TSE-fritt eller BSE-fritt har gjorts av flera tredje länder och medlemsstater, inklusive Danmark. Kommissionen har rätt att föreslå denna typ av undantag för en eller flera medlemsstater på samma rättsliga grund som beslutet ovan.

Efter en begäran från kommissionen håller Vetenskapliga styrkommittén får närvarande på att lägga fram en harmoniserad förteckning över kriterier gentemot vilka alla ansökningar om erkännande som TSE- eller BSE-fri kommer att utvärderas och på grundval av vilka vissa länder kan anmodas att tillhandahålla ytterligare information. Vetenskapliga styrkommittén färdigställde denna förteckning den 26 januari 1998. De olika ansökningar som mottagits hittills, inklusive Danmarks, kommer sedan att utvärderas omgående.

Kommissionen kan inte ta ställning till situtationen i enskilda medlemsstater förrän den har fått erforderliga vetenskapliga råd. Den kommer att utvärdera situationen i denna fråga så snart som dessa finns tillgängliga.