ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1228/98

från Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Avstånd mellan flygplatser och befolkningen som bor omkring dem

1. Har kommissionen data om vilka minimiavstånd från en landningsbana som medlemsstaterna kräver i sin respektive lagstiftning, dels för beviljande av byggnadstillstånd till en flygplats och dels för beviljande av tillstånd till utvidgning av en flygplats?

2. Har kommissionen data över hur långa avstånd mellan landningsbanor och bostadsområden man i verkligheten tillämpar vid flygplatserna i de olika medlemsstaterna?

3. Avser kommissionen inte stadga om europeiska miniminormer för att på det sättet skydda flygplatsernas grannar och medborgarna i allmänhet mot buller och luktolägenheter förorsakade av jetbränsle?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 maj 1998)

1. Kommissionen har inga upplysningar om de minimiavstånd mellan bebyggelse och landningsbana som medlemsstaternas lagstiftning föreskriver för beviljande av byggnadstillstånd för utvidgning av flygplatser. Internationella civilflygsorganisationen utfärdar rekommendationer i denna fråga, men dessa är inte rättsligt bindande.

2. Kommissionen förfogar inte över representativa uppgifter om avstånden mellan landningsbanor och bostadsområden i de olika medlemsstaterna.

3. Kommissionen har inte för avsikt att föreskriva bindande miniminormer inom detta område.

Däremot har man för avsikt att publicera ett meddelande om lufttransport och miljö i slutet av detta år. Bland de frågor som kommer att behandlas i det meddelandet ingår även miljöfrågor som kan uppstå på och omkring flygplatser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1555/98

från Susan Waddington (PSE) till kommissionen

(19 maj 1998)

Ämne: Harmonisering av säkerhetsnormer för cyklar

Jag har fått veta att säkerhetsnormerna för cyklar tillämpas mycket olika bland medlemsstaterna. I vissa medlemsstater måste ljus vara fastsatta på cykeln före den saluförs, medan handbroms inte är obligatoriskt i andra medlemsstater. I många medlemsstater marknadsförs cyklar snarare som leksaker än som transportmedel.

Med tanke på att användande av cykel uppmuntras som miljövänligt transportmedel och att antalet cyklar som används i EU därför kommer att öka, vilka åtgärder överväger kommissionen för att harmonisera produktsäkerhetsnormerna på den växande inre marknaden för cyklar för att säkerställa att konsumenterna garanteras samma miniminormer beträffande säkerhet i alla medlemsstater?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(26 juni 1998)

Till skillnad från den sektor som omfattar två- och trehjuliga motorfordon har det inom cykelsektorn inte utfärdats några gemenskapsbestämmelser som syftar till att avlägsna tekniska handelshinder.

De direkt berörda sektorerna av näringslivet håller för närvarande på att undersöka om det vore lämpligt att till kommissionen lämna in dokumentation som tydligt visar att sådana hinder föreligger, och att de stör den fria rörligheten för cyklar i gemenskapen. Kommissionen kommer att granska sådan dokumentation ytterst noga och skall vid behov föreslå lämpliga åtgärder.

Frågeställaren hänvisas även till rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(1), som gäller för alla produkter för vilka särskilda gemenskapsbestämmelser beträffande säkerhetskrav saknas. I detta direktiv fastställs bland annat säkerhetskriterier som tillverkarna skall respektera när de släpper ut produkter på gemenskapsmarknaden. Dessa kriterier ger medlemsstaterna möjlighet att vidta särskilda åtgärder om en produkt utgör ett hot mot konsumenternas hälsa eller säkerhet.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1293/98

från Edward McMillan-Scott (PPE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Brist på ömsesidigt erkännande mellan medlemsstaterna i fråga om fordonsbesiktning

För närvarande kan ett fordon endast fordonsbesiktigas i den medlemsstat där det är registrerat. Med tanke på det hinder som detta utgör för personers fria rörlighet:

1. Har kommissionen för avsikt att föreslå en standardisering och ett ömsesidigt erkännande av fordonsbesiktningar?

2. Vilka faktorer är avgörande för kommissionens ståndpunkt i denna fråga?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(25 maj 1998)

I rådets direktiv 96/96/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet(1) fastställs minimikrav för fordonsbesiktning. Medlemsstaterna har rätt att för fordon registrerade inom deras territorium införa ytterligare krav och provningar i det nationella besiktningssystemet för att göra det strängare. Därför vill de medlemsstater med strängare besiktningsregler undvika att deras medborgare får möjlighet att besiktiga sina fordon i ett grannland med mindre stränga regler. Kommissionen försöker för närvarande bidra till införande av strängare regler för trafiksäkerhet där detta är rimligt ur kostnadseffektivitetssynpunkt. Med tiden kommer detta att leda till att de nationella standarderna harmoniseras mer och mer. Fram till dess att detta mål har uppnåtts kommer dock flertalet medlemsstaterna att vara emot ömsesidigt erkännande.

Det förekommer bilaterala avtal mellan medlemsstaterna som tillåter ömsesidigt erkännande i vissa särskilda fall. Sådana avtal är inte ovanliga inom den tunga transportsektorn, men förekommer sällan för personbilar.

(1) EGT L 46, 17.2.1997.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 386 , 11/12/1998 s. 0094



SKRIFTLIG FRÅGA E-1214/98 från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen (29 april 1998) Ämne: Konkurrenskraft I parlamentets betänkande A-0113/97 om kommissionens meddelande till rådet om genomförande av benchmarking av den europeiska industrins konkurrenskraft (KOM(96) 0463-C-622/96) och om arbetsdokumentet om kommissionens tjänster om en europeisk kvalitetsfrämjande politik för att stärka den europeiska konkurrenskraften (SEK(96)2000) ombeds kommissionen lägga fram slutsatser om varför vissa bestämda europeiska sektorer som till exempel industrin för dryckesframställning fungerar bättre än sina motsvarigheter i USA och Japan vad gäller industriellt mervärde. När tänker kommissionen presentera sina slutsatser?
SKRIFTLIG FRÅGA P-1916/98

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(9 juni 1998)

Ämne: Konkurrensfrågor med tanke på elektroniska och andra betalningssätt

Med beaktande av den snabba utvecklingen av betalningsmedel, inklusive kort och elektroniska betalningsmedel, när kommer kommissionen att ta ställning till frågan om huruvida konkurrenssituationen är tillfredsställande mellan de företag som erbjuder kreditkort eller betalningsförmedlingstjänster?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(8 juli 1998)

Kommissionen håller för närvarande på att slutföra en granskning av reglerna för två stora internationella kreditkortsystem i syfte att kontrollera deras förenlighet med gemenskapslagstiftningen. Dessa regler anmäldes till kommissionen för att erhålla ett icke-ingripandebesked eller ett undantag enligt artikel 85 i EG-fördraget. Utöver dessa anmälningar granskar kommissionen också flera formella och informella klagomål, i synnerhet det klagomål som den europeiska detaljistorganisationen Eurocommerce inkommit med och som riktar sig mot en eller flera delar av dessa internationella kreditkortsystem.

Kommissionen hoppas fatta ett formellt beslut i dessa två ärenden under den andra halvan av 1998. När kommissionen har uttryckt sin syn på dessa pågående enskilda ärenden avser den kort därefter att offentliggöra ett tillkännagivande i vilket dess ståndpunkt beträffande de viktigaste konkurrensfrågorna när det gäller betalkortsystem kommer att klargöras i ett mer allmänt sammanhang.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1094/98

från Claudio Azzolini (PPE) och Antonio Tajani (PPE) till kommissionen

(7 april 1998)

Ämne: Överträdande av inledningen i artikel F i Fördraget om Europeiska unionen (inledning och artikel 6 i Amsterdamfördraget)

För några månader sedan vidtog Rai S.p.A., som har koncession på allmänna radio- och tevetjänster i Italien, en disciplinåtgärd i form av en "skriftlig varning" till Ermanno Corsi, chefredaktör på Rai:s kontor i Neapel och ordförande för Journalistförbundet i Kampanien. Åtgärden, som både till form och innehåll är mycket klumpig, syftade till att bestraffa Corsi för att han emellanåt skriver obetalda inlägg på första sidan i dagstidningen "Roma", där hans "åsikter" publiceras i en spalt som är särskilt avsedd för utbyte av idéer och fritt uttryckande av åsikter. Rai har uppenbarligen blandat ihop begreppen utförande av yrkesrelaterad verksamhet, för vilken det på förhand krävs särskilt tillstånd från företaget, och åsiktsfrihet som uttryckligen och till fullo skyddas av artikel 21 i den italienska grundlagen och som därmed inte är föremål för vare sig censur, tillstånd eller kontroll. Det tjänade heller ingenting till att påpeka att "åsikterna" som alltid behandlade frågan om södra Italien inte faller inom ramen för utförande av yrkesrelaterad verksamhet, eller att lägga fram en skrivelse från chefredaktören och ansvarig utgivare för "Roma", i vilken denne bekräftar att Corsi inte fått någon ersättning för sina inlägg.

1. Kan kommissionen ange om Rai, som tillhandahåller allmänna radio- och tevetjänster i Italien, genom att begränsa åsikts- och yttrandefriheten kränker de rättsprinciper som är allmänt erkända i Europeiska unionen och som ligger till grund för medlemsstaternas rättsordningar och Fördraget om Europeiska unionen?

2. Kan kommissionen dessutom uppmana den italienska regeringen och det italienska parlamentariska utskott som ansvarar för kontrollen av Rai att vidta nödvändiga åtgärder för att förhindra kränkningen av en rättighet, som erkänns av den italienska grundlagen, och av de grundläggande rättigheter som ligger till grund för Europeiska unionen, samt begära att den orättvist vidtagna disciplinåtgärden dras tillbaka?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(20 juli 1998)

Artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen gäller EU-institutionernas rättsakter och politik, men innebär inte att gemenskapen ges någon allmän direkt behörighet på området (yttrande nr. 2/94 från EG-domstolen). Kommissionen anser därför att den saknar rättslig grund för att vidta någon åtgärd i enlighet med parlamentsledamotens begäran.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1002/98

från Gianni Tamino (V) till kommissionen

(2 april 1998)

Ämne: Bristande respekt för gemenskapslagstiftningen i samband med offentlig upphandling avseende byggandet av "Cispadana-vägen"

Efter att kommissionär Bjerregaard besvarat min fråga E-3972/97(1) om byggandet av "Cispadana-vägen" vill jag informera kommissionen om att den 27 februari 1998 var fristen för att lämna in dokumentation för dem som deltar i det berörda upphandlingsförfarandet. De behöriga italienska myndigheterna (departementet för offentliga arbeten och det statliga vägverket ANAS) har dock inte anpassat förfarandet till bestämmelserna i direktiv 93/37/EEG(2).

Har kommissionen fått den information som den begärt av de italienska myndigheterna och vilka slutsatser drar den därav?

Anser kommissionen efter den senaste utvecklingen i denna fråga att det är motiverat att inleda ett överträdelseförfarande mot Italien på grund av att landet underlåtit att uppfylla sin skyldighet i enlighet med artikel 169 i fördraget?

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 juni 1998)

Kommissionen har inlett en detaljerad undersökning av det problem som påtalas av ledamoten, och avser att meddela honom resultatet så snart som möjligt.

(1) EGT C 196, 22.6.1998, s. 44.

(2) EGT L 199, 9.8.1993, s. 54.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 386 , 11/12/1998 s. 0007



SKRIFTLIG FRÅGA E-0239/98 från María Estevan Bolea (PPE) till kommissionen (13 februari 1998) Ämne: Biologisk mångfald Vilken roll tilldelar EU de botaniska trädgårdarna vid tillämpningen av strategin om biologisk mångfald vad gäller bevarandet "in situ" såväl som "ex situ"? Föreligger det något initiativ för att ge överensstämmelse och kontinuitet åt parlamentets resolution om zoologiska trädgårdar och den roll som dessa kan tilldelas inom gemenskapspolitiken om arternas bevarande?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1671/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: RAI International och skydd av mångsidig information

För att kunna sända program och information till italienska medborgare bosatta i utlandet, har den italienska statliga televisionen sedan många år en enhet kallad RAI International som sänder program på italienska. Urvalet görs i deras studio i Rom.

Ledaren för detta viktiga företag, som framstår som förmedlare av bilden av Italien i världen, är partipolitiker - tidigare informationsansvarig i före detta italienska kommunistpartiet - och har därför inte den neutrala inställning som måste vara en förutsättning för personer som innehar höga poster inom public service-företag.

De program som RAI International sänder är verkliga självförhärliganden av vänstern. Gamla filmer och program visas på bästa sändningstid medan nyheter och kulturprogram, som skulle vara av större värde för de utlandsboende, visas på annan sändningstid.

Den parlamentariska övervakningskommittén, som borde säkerställa att den information som förmedlas är opartisk, kan inte ingripa av den enkla anledningen att dessa program endast kan tas emot utomlands.

1. Kan kommissionen därför vidta åtgärder för att tillse att RAI, i egenskap av public service-företag, sänder oberoende och mångsidig information?

2. Kan den också vidta åtgärder för att få RAI International att respektera rätten till korrekt information för att skydda i utlandet bosatta italienska medborgare och garantera att den information de får är så objektiv, opartisk, oberoende och mångsidig som möjligt?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Marcelino Oreja

(10 juli 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hennes skriftliga fråga E-3899/97(1).

(1) EGT C 187, 16.6.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1394/98

från Marjo Matikainen-Kallström (PPE) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Våldtäkter som begåtts av den turkiska armén i kurdiska områden

Enligt rapporter från olika människorättsorganisationer utgör gruppvåldtäkter en central del av de turkiska styrkornas taktik i hetsjakten på landets kurdiska minoritet.

Vilka påtryckningar ämnar kommissionen utöva på den turkiska regeringen för att få en uttömmande redogörelse över arméns framfart bland den kurdiska befolkningen i syfte att utreda påståendena om dessa horribla brott?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

Enligt den information som kommissionen erhållit, bland annat hos Turkiska stiftelsen för mänskliga rättigheter samt hos Föreningen för de mänskliga rättigheterna i Turkiet, har ett antal våldtäkter anmälts i sydöstra Turkiet. Turkiska stiftelsen för mänskliga rättigheter har meddelat att två kvinnor vunnit mål vid Europadomstolen för mänskliga rättigheter.

I sin rapport om "utvecklingen av relationerna med Turkiet" efter tullunionens ikraftträdande"(1) som antogs den 4 mars 1998, konstaterar kommissionen en brist på framsteg i Turkiet vad gäller mänskliga rättigheter och demokratisering. I samma rapport hänvisar kommissionen även till läget i sydöstra Turkiet och framhåller att det är nödvändigt att där säkerställa att rättsstaten respekteras, samt att det är viktigt att lösa problemet med civila och inte med militära medel.

Vad gäller relationerna mellan gemenskapen och Turkiet mer allmänt har Europeiska rådet som sammanträdde i december 1997 i Luxemburg upprepat att närmare förbindelser mellan Turkiet och gemenskapen även är beroende av att de politiska reformer som Turkiet inlett fullföljs, bland annat vad gäller anpassningen av normer och praxis beträffande mänskliga rättigheter till det som gäller i gemenskapen, samt respekt och skydd för minoriteter.

Kommissionen avser att även i fortsättningen meddela sina turkiska samtalspartner sin oro kring dessa frågor.

(1) KOM(98) 147 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1208/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Konkurrenskraft

I parlamentets betänkande A-0113/97 om kommissionens meddelande till rådet om genomförande av benchmarking av den europeiska industrins konkurrenskraft (KOM(96) 0463 - C-0622/96) och om arbetsdokumentet om kommissionens tjänster om en europeisk kvalitetsfrämjande politik för att stärka den europeiska konkurrenskraften (SEK(96)2000) slås fast att prise rna för tjänster på nyckelområden är högre i Europa än i USA och Japan och att det, trots framstegen efter införandet av den gemensamma marknaden, fortfarande finns sektorer som till exempel transportnät där det existerar begränsningar för marknadstillträde.

Vad tänker kommissionen göra för att övervinna dessa begränsningar för marknadstillträde?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1463/98

från Quinídio Correia (PSE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Projekt som UGC lagt fram för Europeiska kommissionen

Kan kommissionen, med hänsyn till att finansiellt stöd för 1998 inte beviljats för de projekt inom ramen för konsumentpolitiken som det portugisiska konsumentförbundet UGC lagt fram, svara på följande:

1. Vilka kriterier tillämpades och var utslagsgivande då projekten godkändes?

2. Hur fördelade sig tilldelningen av disponibla budgetanslag mellan de olika medlemsstaterna?

3. Hur många och vilka av de projekt som Europeiska kommissionen godkände för 1998 skall genomföras i Portugal?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0551/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(4 mars 1998)

Ämne: Det regionala operativa programmet för Attika - delprogram 2, åtgärd 1

Åtgärd 1 i delprogram 2 som ingår i det regionala operativa programmet för Attika handlar om transporter. Enligt tidsschemat borde 129 583 miljoner ecu ha utnyttjats som offentliga medel för detta ändamål före 1997.

1. Vilka projekt har planerats och hur har de framskridit, i sin helhet med avseende på åtgärden?

2. Har förseningar förekommit, kan de i så fall lokaliseras någonstans och vad beror de på?

3. Gjordes det några ändringar i samband med revideringen av gemenskapsstödramen? Vad motsvaras dessa av procentuellt i relation till budgeten?

4. Hur stor del av medlen hade utnyttjats fram till den 31 december 1997?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(27 april 1998)

Enligt den finansieringsöversikt som reviderades den 21 oktober 1997 uppgår de offentliga utgifterna till och med 1997 för åtgärd 2.1 i det operativa programmet Attika (transporter) till 191,32 miljoner ecu.

Vid det senaste mötet som övervakningskommittén för gemenskapens stödramar (GSR) höll den 31 oktober 1997 gjordes inga ändringar i de regionala programmen.

Beträffande de tekniska sakfrågorna i hur arbetena utförs och fortskrider samt orsakerna till eventuella förseningar ber kommissionen att få hänvisa parlamentsledamoten till de regionala myndigheterna i Attika. Det är de som ansvarar för genomförandet av GSR.

De anslag som hade utnyttjats fram till slutet av 1997 uppgick till 182,4 miljoner ecu.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1209/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Konkurrenskraft

I parlamentets betänkande A-0113/97 om kommissionens meddelande till rådet om genomförande av benchmarking av den europeiska industrins konkurrenskraft (KOM(96) 0463 - C-0622/96) och om arbetsdokumentet om kommissionens tjänster om en europeisk kvalitetsfrämjande politik för att stärka den europeiska konkurrenskraften (SEK(96)2000) slås fast att priserna för tjänster på nyckelområden är högre i Europa än i USA och Japan och att det, trots framstegen efter införandet av den gemensamma marknaden, fortfarande finns sektorer som till exempel distribution där det existerar begränsningar för marknadstillträde.

Vad tänker kommissionen göra för att övervinna dessa begränsningar för marknadstillträde?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1534/98

från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen

(18 maj 1998)

Ämne: Förorenat grundvatten på Attika

Enligt resultaten från en undersökning som utförts av Tekniska högskolan i Athen på uppdrag av ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten är grundvattnet på Attika till stor del förorenat och olämpligt för all typ av användning. Undersökningen har visat att det saknas en politik för hållbar förvaltning av vatten. Till exempel har det framkommit att endast 345 av de 5 000 brunnar som finns har bevattningstariffer, att överutnyttjandet leder till en betydande reducering av vattennivåerna, att havsvatten tränger in i de horisontella vattenledningarna och att det finns risk för jordras i vissa områden.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att säkerställa att de grekiska myndigheterna iakttar gemenskapslagstiftningen avseende vatten samt tillämpar principen om en hållbar förvaltning och utveckling inom vattenområdet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(15 juni 1998)

Överutnyttjande av grundvatten med inflöde av havsvatten och permanenta skador som följd är ett allt större problem runt om i gemenskapen.

För att se till att gemenskapens vattenlagstiftning är samstämmig och för att försöka åtgärda detta problem har kommissionen i februari 1997 lagt fram ett förslag till ramdirektiv om vatten som skall förebygga vidare skador och skydda och förbättra vattenkvaliteten och mängden av akvatiska ekosystem och grundvattentillgångar.(1)

Förslaget syfte är att vattenpolitiken skall inriktas på vattnet som naturligt flyter genom flodbäddsområden mot havet, och därvid ta hänsyn till det naturliga samspelet mellan ytvatten och grundvatten, både ur kvantitativ och kvalitativ synvinkel.

Förslaget omfattar en gemenskapsram för vattenskydd, med gemensamma tillvägagångssätt, mål, principer och grundläggande åtgärder. Förslaget fastställer en gemensam princip för hur man kan ta ut priser som motsvarar de fullständiga kostnaderna för tjänster som tillhandahålls i samband med vattenanvändning. För alla flodbäddssystem skall förvaltningsplaner utvecklas, med samordnade åtgärdsprogram som garanterar att vattnet uppnått god status till år 2010. Programmen skall blad annat omfatta systematisk övervakning av programmens effekter. Åtgärdsprogrammen förutsätter att vattentäkt och uppdämning omfattas av kontroller.

När ramdirektivet för vatten väl är antaget kommer det att leda till att gemenskapens vattenlagstiftning uppdateras så att vattenpolitiken utgår från principen om hållbar användning i ett långsiktigt perspektiv för nästa århundrade.

(1) EGT C 184, 17.6.1997, ändrat genom EGT C 16, 20.1.1998 och EGT C 108, 7.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0503/98

från Dominique Souchet (I-EDN) till kommissionen

(2 mars 1998)

Ämne: Förbud mot drivgarnsfiske

Förenta Nationernas resolution av den 22 december 1989 innehåller en tydlig princip om försiktighet med syfte att förbjuda stora drivgarn ute på öppna havet, oavsett i vilka regioner de kan förekomma och oavsett vad slags fiske som bedrivs med dem.

Gemenskapen har redan behandlat frågan om hur begreppet "stora drivgarn" skall definieras genom att i en förordning av den 27 januari 1992 uppställa begränsningar för dem, enligt vilka de inte får vara längre än 2,5 kilometer på Atlanten och i Medelhavet. Denna definition har sin grund i tillämpningen av den ovannämnda resolutionen.

Varför vill kommissionen förbjuda drivgarnsfiske i Atlanten, i en situation där drivgarnens längd redan begränsats till 2,5 km, allt under det att kommissionen fortfarande tillåter att drivgarn med en längd på 21 km används i Östersjön?

Tycker kommissionen att detta är rättvist och att det vittnar om lika behandling och icke-diskriminering?