SKRIFTLIG FRÅGA P-3756/02

från Herman Vermeer (ELDR) till kommissionen

(16 december 2002)

Ämne: Särskiljande av TAC för sjötunga och rödspätta och torskproblemet, hanteringen av torskkrisen och TAC för sjötunga och rödspätta

Hur tänker kommissionen agera i fråga om de illegala landningarna av torsk, vilka skadar toskbeståndet mycket mer än bifångsterna vid plattfiske? Vilka kvantitativa mål har kommissionen satt upp för sig själv för att minska de illegala landningarna av torsk?

Som alternativ till kommissionens förslag om torskbestånden och den samtidiga minskningen av TAC (tillåten fångstmängd) för sjötunga och rödspätta, kommer kommissionen att godta att de som fiskar plattfisk vidtar strängare tekniska åtgärder för att undvika bifångsterna av torsk, samt minskar fiskeansträngningen under lektiden och samtidigt vidtar områdesspecifika åtgärder?

Hur tänker kommissionen kompensera de fiskare som drabbas av de föreslagna åtgärderna, med tanke på att alla medlemsstater inte har utrymme i budgeten för att ställa sådana medel till förfogande?

Mot bakgrund av situationens allvar och rådets sammanträdeskalender ber jag kommissionen att besvara min fråga så snart som möjligt.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 januari 2003)

Med tanke på att det inom ramen för förvaltningen av fångstkvoterna är svårt att garantera korrekt fångstrapportering, anser kommissionen att förvaltningen av fiskeansträngningen är det viktigaste instrumentet för att kontrollera den fiskeridödlighet som drabbar de hotade torskbestånden. Förvaltningen av ansträngningen bör gälla alla typer av fisken där torsk fångas, även om omfattningen av hur mycket ansträngningen skall minskas bör stå i proportion till den mängd torsk som fångas inom varje typ av fiske.

Kommissionen har inte fastställt några tillåtna nivåer för illegala landningar av torsk och har inte heller för avsikt att så göra. Kommissionen uppmuntrar alla medlemsstater där fiske bedrivs att införa effektiva och lämpliga kontroller, inspektioner och sanktioner för att minska de illegala landningarna till ett minimum.

Kommissionen kommer att bistå denna process inom ramen för sina ansvarsområden. Om kommissionen får kännedom om orapporterade landningar av torsk kommer den att se över all tillgänglig information och kan komma att begära att det inleds administrativa undersökningar för att bilda sig en uppfattning av problemens utsträckning och omfattning i enskilda fall. Om bevisen så medger kommer kommissionen att inleda rättsliga förfaranden mot medlemsstaterna (vilket kan medföra att ärendet tas upp i Europeiska domstolen). Kommissionen har dessutom för avsikt att utarbeta särskilda övervakningsprogram för att närmare kunna kontrollera vissa känsliga fisken och för att fastställa riktvärden för inspektionerna.

Erfarenheterna när det gäller områden som är skyddade under vissa tidsperioder eller fredningsområden för att bevara torsken har visat sig vara av begränsad nytta eftersom det så snart ett tillfälligt fredningsområde åter öppnas, åter kan börja fiskas intensivt och många fiskarter tas upp inom området. Den åtgärd som därvidlag bör införas är därför en begränsning av själva fiskeansträngningen. Kommissionen stödjer inte områden med viss fredningstid som ett alternativ till att minska fiskeansträngningen.

De medfinansierade åtgärderna i Fonden för fiskets utveckling (FFU) är avsedda att hjälpa till att uppnå bättre balans mellan fiskeansträngningen och de tillgängliga resurserna. Detta bör ske genom en permanent minskning av överflödig fiskekapacitet inom ramen för nationella program. Sådana åtgärder kan kombineras med sociala och ekonomiska åtgärder såsom program för förtidspensionering och individuell kompensation till fiskare. Medlemsstater som inte har tillräcklig finansiell flexibilitet på grund av att de inte har avsatt tillräckliga ekonomiska medel för sociala och ekonomiska åtgärder har möjlighet att omfördela sina utgifter för att få fram dessa medel om de så beslutar.