SKRIFTLIG FRÅGA P-2914/97 från Sirkka-Liisa Anttila (ELDR) till kommissionen (5 september 1997)

Ämne: Beredningen av de särskilda åtgärder som krävs för att man skall kunna bibehålla motivationen för företagande och arbetsglädjen inom jordbruket i norr

Europeiska unionens jordbrukspolitiska reform, Agenda 2000, inriktar sig i huvudsak på att göra utvidgningen av EU möjlig samt på att främja exporten av jordbruksprodukter på den globala marknaden för de länder som kan idka intensivt jordbruk. Innehållet i reformen var en stor besvikelse för jordbruksproducenterna i norr, eftersom den inte i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till miljöskydd, en hållbar utveckling eller de särskilda förhållandena för jordbruket i norr. Om reformen genomförs innebär detta att lönsamheten för spannmålsodling samt företagandet inom denna näring helt försvinner i Finland. En sänkning av interventionspriserna för spannmål innebär att även producentpriserna närmar sig prisnivån på världsmarknaden. I Finland kommer man, på grund av landets klimatförhållanden, aldrig att kunna producera spannmål till världsmarknadspris. Hos oss uppgår de rörliga kostnaderna för spannmål på grund av det låga skördeutfallet till 90-100 penni per kilogram, vilket inte ens EU:s nuvarande producentprisnivå täcker, för att inte tala om prisnivån enligt Agenda 2000.

Man borde absolut kunna täcka de rörliga kostnaderna för produktionen med producentpriset, eftersom odlaren i annat fall bidrar till att hans eget stöd minskar, vilket ju är idiotiskt. Kommissionär Fischler har vid flera av våra diskussioner meddelat att han är väl medveten om den svåra ekvation som utgörs av det låga skördeutfallet i Finland, de höga produktionspriserna och den låga producentprisnivån som inte ens täcker de rörliga kostnaderna. Därför vill jag be att kommissionen vidtar konkreta åtgärder för att utarbeta sådana särskilda åtgärder genom vilka man inom jordbruksnäringen i EU:s nordligaste medlemsstat, i det här fallet särskilt inom växtodlingen, tryggar företagandets glädje och arbetsmotivationen. Förslaget enligt Agenda 2000 skulle ytterligare öka andelen direkt stöd inom näringsgrenen, vilket innebär att produktionsförutsättningarna går förlorade inom Finlands jordbruk, eftersom odlaren inte på grund av de alltför låga inkomsterna från marknaden som förorsakas av den alltför låga producentprisnivån, inte kan täcka sina rörliga kostnader, varvid produktionens ändamålsenlighet helt försvinner.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (26 september 1997)

Kommissionen delar parlamentsledamotens syn på vikten av att bibehålla livskraftiga och lönsamma näringar, varav jordbruket är en, för att garantera en levande landsbygd.

Reformförslagen i Agenda 2000 ((Dok. KOM(97) 2000. )) beträffande jordbrukspolitiken och utvecklingen av landsbygdsområdena begränsas inte bara till de enkla medlen att sänka administrativa kostnader och att ge bidrag. Kommissionen föreslår en sammanhängande strategi för landsbygdsutveckling och regional utveckling och avsätter medel för att genomföra denna strategi. Kommissionen föreslår också i detta sammanhang att miljöåtgärderna på jordbruksområdet stärks.

Detta skulle, precis som parlamentsledamoten önskar, göra det möjligt att genom partnerskap vidta de särskilda åtgärder som behövs för att bevara landsbygdsdistrikten, till exempel de som finns längst norrut inom gemenskapen och som kan komma att möta speciella svårigheter.