ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0275/02

från Jannis Sakellariou (PSE) till kommissionen

(8 februari 2002)

Ämne: Erkännande av tysk specialläkarexamen på Korfu, Grekland

Enligt ett beslut från det grekiska hälsoministeriet i Aten av den 13 oktober 2000 (nr. Y9a/6376) kan en gynekolog som avlagt en specialläkarexamen i Tyskland och därmed fått en så kallad sonografikompetens, inte genast få denna sonografikompetens erkänd i Grekland. I stället måste han vidareutbilda sig i sex månader vid kliniken och därefter avlägga ett nytt prov. Är detta i enlighet med EG-direktiven?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 mars 2002)

Rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis(1) bygger på ett minimum av harmonisering av utbildningen och automatiskt erkännande för yrkesmässiga ändamål av de medicinska kvalifikationer som förtecknas i direktivet. Direktivet gäller både för allmänläkare och för sådana specialistläkare som omfattas av direktivet. De medicinska specialiteterna kan vara gemensamma för alla eller för minst två medlemsstater. Det första fallet innebär att behörighetsbeviset skall erkännas automatiskt i alla medlemsstaterna, medan det andra fallet bara innebär att behörighetsbeviset skall erkännas automatiskt i de medlemsstater för vilka den aktuella specialiteten har införlivats i direktivet.

Gynekologi är en specialitet som är gemensam för alla medlemsstater och specialistkompetensen erhålls efter en utbildning som skall omfatta minst fyra år.

Det tyska examensbeviset Frauenheilkunde und Geburtshilfe skall därför erkännas automatiskt av de grekiska myndigheterna om innehavaren är EU-medborgare eller om han är medborgare i ett tredjeland och omfattas av de rättigheter som följer av artikel 11 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(2). Om vederbörande måste avlägga ytterligare prov innan examensbeviset erkänns står detta följaktligen i strid med direktiv 93/16/EEG.

(1) EGT L 165, 7.7.1993.

(2) EGT L 257, 19.10.1968.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3196/01

från Jens-Peter Bonde (EDD) till kommissionen

(20 november 2001)

Ämne: Information

Kan kommissionen upplysa om vilka belopp EU, regeringarna och samarbetsparterna satsar på information i kandidatländerna? Skulle kommissionen också kunna översända kopior på alla betalda annonser som införts och på de reklaminslag som sänts i radio och TV?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(16 januari 2002)

Kommissionen ber att få hänvisa frågeställaren till svaret på hans skriftliga fråga E-3014/01(1), i vilket kommissionen underrättade honom om de verksamheter som genomförts i kandidatländerna inom ramen för kommunikationsstrategin inför utvidgningen, och de ändamål för vilka medel tilldelats.

Kommissionens företrädare framträder i radio och TV och tjänstemän från kommissionen på besök i kandidatländerna framträder regelbundet i medierna, eftersom det finns ett stort intresse för unionen. En stor del av innehållet i deras framträdanden utgörs av publicitet i vid bemärkelse när de är inbjudna för att förklara frågor som sammanhänger med unionen och utvidgningsprocessen. Kommissionens kommunikationsstrategi i kandidatländerna omfattar dock i allmänhet inte betalda annonser för att informera allmänheten.

Många annonser har förmodligen förekommit i pressen för att exempelvis informera om en debatt eller ett informationsevenemang vid något av de många hundra tillfällen som hittills har organiserats i kandidatländerna. Några av dessa annonser kan indirekt ha betalats som en del av ett informationsevenemang som organiserats gemensamt, exempelvis av kommissionens delegation och den lokala borgmästaren.

Kommissionen håller på att sammanställa en förteckning över allt konkret material som delegationerna offentliggjort i kandidatländerna som en del av sin kommunikationsstrategi. Den förteckningen kommer att bifogas det meddelande som kommissionsledamoten med ansvar för utvidgningen i en nära framtid kommer att göra tillgängligt för parlamentet som ett led i ansträngningarna att hålla budgetmyndigheten underrättad om det sätt på vilket kommunikationsstrategin genomförs.

(1) EGT C 309 E, 12.12.2002, s. 3.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3632/01

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(9 januari 2002)

Ämne: Vilseledande information i Med-affären

I min skriftliga fråga E-2043/01(1) gjorde jag kommissionen uppmärksam på att den i samband med de så kallade Med-affären (uppskattad förlust: 20 miljoner EUR) eventuellt vilseletts av sina egna avdelningar med ansvar för bedrägeribekämpning. Inom kommissionen och även gentemot Europaparlamentet skapades intrycket av att det belgiska rättsväsendet skulle ha varit inkopplat på detta ärende sedan 1996, trots att detta faktiskt fördröjdes fram till slutet av 1999, alltså strax innan fallet skulle komma att preskriberas.

I sitt svar avvisade Michaele Schreyer på kommissionens vägnar detta och påstod att bedrägeribekämpningsenheten UCLAF redan 1996 skulle ha kopplat in berörda belgiska rättsinstanser på frågan om eventuella straffrättsliga påföljder.

Av svaret på min påföljande skriftliga fråga P-2784/01(2) framgår nu att det endast informellt skett en konsultation av belgiska rättsinstanser, att det inte finns någon skriftväxling om detta och att det inte ens kan anges vilken belgisk rättslig instans som kontaktats.

1. Vidhåller kommissionen trots detta sin uppfattning att den vid denna tidpunkt informerats korrekt och sanningsenligt genom UCLAF:s promemoria nr 6039 av den 19 november 1996? Anser kommissionen i synnerhet att man på fullt allvar kan anse att en informell konsultation innebär att de berörda rättsinstanserna kopplats in, såsom fallet är i ovannämnda promemoria?

2. Har kommissionen en trovärdig förklaring på varför det i UCLAF:s slutrapport om denna affär (nr 2803 av den 15 maj 1997) inte nämns ett ord om att belgiska rättsinstanser skulle ha kopplats in?

3. Varför har kommissionen trots upprepade uppmaningar fortfarande inte översänt en kopia till mig av sin skrivelse av den 13 december 1999 till Dejemeppe, allmän åklagare i Bryssel?

4. Stämmer det att kopior på denna skrivelse redan för mer än ett år sedan översänts till andra ledamöter av Europaparlamentet?

(1) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 170.

(2) EGT C 147 E, 20.6.2002, s. 54.

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(11 april 2002)

1. I kommissionens svar på parlamentsledamotens skriftliga frågor E-2043/01(1) och P-2784/01(2) uppgav vi inte att det i promemorian av den 19 november 1996 talades om att de belgiska rättsinstanserna kopplats in, utan att de hade tillfrågats informellt. Kommissionen kan nu upplysa om att det inte längre pågår några rättsliga förfaranden i det ärende som parlamentsledamoten talar om.

2. Kommissionen kan inte lämna någon förklaring till varför Uclaf i sin rapport av den 15 maj 1997 inte nämnde den fråga som parlamentsledamoten tar upp; det bör påpekas att rapporten upprättades och översändes under fullständigt oberoende.

3. Angående frågorna 3 och 4 kan det konstateras att det rör sig om en handling som finns hos OLAF. Kommissionen har tagit kontakt med OLAF och framfört parlamentsledamotens begäran.

(1) EGT C 40 E, 14.2.2002, s. 170.

(2) EGT C 147 E, 20.6.2002, s. 54.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3637/01

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(9 januari 2002)

Ämne: Olaglig diamanthandel

Då och då uppstår rykten i tal eller skrift, vilka inte alltid bekräftas, om export och olaglig handel med diamanter från länderna i Ekvatorialafrika. Bland de länder som ofta omnämns hör bland andra Demokratiska republiken Kongo (Kinshasa), Angola och Sierra Leone. Diamanterna lär sedan säljas på den svarta marknaden på några platser i Europa. Enligt vissa myndigheter i de omnämnda länderna och vissa personer vid de europeiska diplomatiska representationerna, med vilka jag personligen haft tillfälle att samtala vid flera tillfällen, används vinsten från diamantförsäljningen ibland till att finansiera krig och gerillaverksamhet i några av de omnämnda länderna.

Vilken kännedom har kommissionen om dessa förhållanden, om de nu är verkliga eller ej? Vilka initiativ har enligt kommissionens kännedom vidtagits i Europa och inom EU för att bekämpa denna verksamhet?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 februari 2002)

Under de senaste åren har det kommit fram konkreta bevis för att rådiamanter underblåser några av de längsta och grymmaste konflikterna i Afrika. Rebellrörelser som slåss mot lagliga regeringar finansieras i dessa konflikter delvis av intäkterna från försäljning av rådiamanter som utvinns i områden som kontrolleras av rebellerna.

FN:s säkerhetsråd har infört sanktioner mot rebellrörelserna i Sierra Leone och Angola och mot Liberias regering för dess stöd till rebellerna. Sanktionerna omfattar ett förbud mot import av rådiamanter från Liberia, Angola och Sierra Leone om de inte åtföljs av ett ursprungsintyg utfärdat av den lagliga regeringen i dessa länder.

Sanktionerna har varken hindrat att diamanter från konfliktområdena flödat in i den lagliga handeln eller satt stopp för konflikterna.

För att komplettera sanktionerna har man inom den så kallade Kimberley-processen under två års tid diskuterat ett kontrollsystem. FN:s generalförsamling har bett deltagarna i Kimberley-processen att lägga fram förslag till ett internationellt certifieringssystem för rådiamanter som är enkelt och praktiskt genomförbart. Syftet med processen är att finna möjligheter att inrätta ett system som skyddar den lagliga handeln med diamanter mot inflödet av diamanter från konfliktområdena.

Kommissionen har på gemenskapens vägnar deltagit aktivt i förhandlingarna.

Kimberley-processen lade i slutet av 2001 inför FN:s generalförsamling fram ett förslag till certifieringssystem för rådiamanter. Generalförsamlingen förväntas ta ställning till förslaget under mars 2002.

Olaglig handel med diamanter är ett allvarligt brott som det endast går att komma till rätta med på ett effektivt sätt genom ett nära samarbete på internationell nivå. Även om det på unionsnivå inte har tagits några särskilda initiativ för att bekämpa just den här typen av brott har en mängd åtgärder och initiativ under den senaste tiden varit inriktade på att bekämpa organiserad brottslighet och terroristverksamhet i allmänhet, däribland finansieringen av sådan verksamhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3620/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Individuella rättigheter i EU

Vad anser kommissionen för närvarande om bruket att dubbelbeskatta en enda inkomst i EU:s medlemsstater (som exempelvis görs mellan Sverige och Förenade kungariket)?

Kan en person som är bosatt i en annan medlemsstat än den han eller hon är född i fritt välja i vilket land han eller hon skall betala skatt?

Om inte, strider inte detta mot Europeiska unionens grundläggande principer som syftar till att alla EU:s medborgare skall kunna arbeta och bosätta sig var de vill i EU?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(8 februari 2002)

Direkt beskattning ligger huvudsakligen inom medlemsstaternas behörighetsområde om inte annat följer av medlemsstaternas förpliktelser enligt EG-fördraget, eftersom enhetliga eller harmoniserade åtgärder saknas i gemenskapen. Medlemsstaterna har slutit avtal för att undvika dubbelbeskattning och därigenom fördelat behörigheten mellan sig när det gäller beskattning. Legitimiteten i förfarandet har erkänts av EG-domstolen (mål C-336/96 Gilly [1998] REG 2793; se särskilt punkt 30).

Detta medför att en person som flyttat till en annan medlemsstat inte kan välja i vilken medlemsstat han eller hon skall betala skatt. Denna avsaknad av valmöjligheter kan inte heller anses strida mot unionens grundläggande principer. En medborgare bör emellertid inte drabbas av dubbelbeskattning på grund av att han omfattas av skattesystemen i mer än en medlemsstat.

Ingående av bilaterala avtal kan anses vara en effektiv metod för att undvika dubbelbeskattning, eftersom hänsyn därigenom kan tas till samverkan mellan skattesystemen i de berörda medlemsstaterna. Som kommissionen emellertid erkände i sitt meddelande Mot en inre marknad utan skattehinder av den 23 oktober 2001(1) behöver medlemsstaternas nuvarande skatteavtal förbättras för att bättre överensstämma med principerna för den inre marknaden enligt EG-fördraget. Kommissionen håller på att ytterligare undersöka den frågan som ett led i uppföljningen av detta meddelande.

(1) KOM(2001) 582 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3284/01

från Francesco Rutelli (ELDR) till kommissionen

(27 november 2001)

Ämne: En europeisk dag mot dödsstraff

Inom EU-institutionerna, inte minst Europaparlamentet, finns det sedan länge ett starkt engagemang mot dödsstraff.

Europaparlamentet har föreslagit ett införande av en europeisk dag mot dödsstraff (resolution R5-0401/2001 av den 5 juli 2001). Tanken med denna dag är att den skall öka allmänhetens kunskap, och att den skall fungera som ett ytterligare påtryckningsmedel för att dödsstraffet avskaffas i de länder där det fortfarande tillämpas.

Det skall även påpekas att det i EU:s budget finns en punkt för genomförande av kampanjer och initiativ till förmån för ett moratorium för dödsstraff.

Kan kommissionen mot denna bakgrund meddela vad som händer med Europaparlamentets förslag?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 januari 2002)

Kommissionen har noterat parlamentets intressanta förslag att införa en europeisk dag mot dödsstraff. Detta förslag har även tagits upp av kända icke-statliga organisationer såsom Together against the Death Penalty. Behörigheten att besluta om införandet av en sådan dag ligger dock hos medlemsstaterna.

När det gäller åtgärder till stöd för ett moratorium för avrättningar har ett antal projekt finansierats genom budgetpost B7-7, Europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR). Nedan följer några exempel på sådana projekt.

Sedan 1999 genomförs tillsammans med Europarådet ett gemensamt program för att öka allmänhetens medvetenhet (gemenskapen bidrar med 334 850 euro). Detta projekt, som omfattar Ryssland, Turkiet och Albanien, tillhandahåller framför allt utbildning för jurister och parlamentsledamöter om vilken inverkan ett avskaffande av dödsstraffet skulle få på förebyggandet av brott.

Ett andra projekt omfattar verksamhet för att informera och stödja strategier för att skapa alternativ till dödsstraffet. Detta projekt genomförs i samarbete med University of Westminster (gemenskapen bidrar med 675 859 euro).

Ett annat projekt tillhandahåller hjälp till dödsdömda fångar i Västindien och genomförs i samarbete med Penal Reform International (gemenskapen bidrar med 596 456 euro).

För framtiden är verksamheten för ett avskaffande av dödsstraffet ett av de fyra prioriterade temaområden som fastställts i kommissionens programplanering för EIDHR för perioden 20022004.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3346/01

från Astrid Thors (ELDR) till kommissionen

(3 december 2001)

Ämne: Problemavfall i Ryssland, Krasnij Bor

Problemavfallsupplaget/verket Krasnij Bor ca 40 km ifrån St. Petersburg och floden Neva har fått 500 000 USD Tacisfinansiering för upprustning. Tacis har varit med i Krasnij Bor ända sedan början av 1990-talet. Hur anser kommissionen att man har lyckats upprusta avfallsverket och problemavfallshanteringen i Krasnij Bor?

Gör kommissionen kontinuerlig uppföljning på området? Vilken beredskap har komissionen att fortsätta delta i finansieringen av problemavfallsanläggningen?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(21 januari 2002)

Till följd av en förberedande genomförbarhetsstudie som finansierats av Finland har Tacis program för gränsöverskridande samarbete mellan 1998 och 2000 finansierat den förberedande fasen av programmet för upprustning av anläggningen för hantering av farligt avfall Krasny Bor. Genom Tacis-projektet för hantering av farligt avfall i St Petersburg (1,5 miljoner euro) har lokala myndigheter mycket riktigt erhållit stöd till teknisk, ekonomisk och finansiell utvärdering av anläggningsupprustning och till avfallshantering. Projektet har även bidragit till att skapa miljömedvetande och upprätta kontakter mellan eventuella givare.

Efter Tacis-projektet undertecknade St Petersburgs stadsförvaltning i april 2001 ett avtal med Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) om ett lån på 6,5 miljoner euro. I maj 2001 undertecknade stadsförvaltningen även ett samordningsavtal med EBRD, Miljøstyrelsen i Danmark (DEPA), Sida, Nordiska miljöfinansieringsbolaget (NEFCO), miljöministeriet i Finland och Tacis. Avtalet gäller stödbidrag på 4,5 miljoner euro, inklusive 0,6 miljoner från Tacis till tekniskt och

institutionellt stöd. Detta program omfattande 11 miljoner euro till akut upprustning av Krasny Bor-anläggningen samt hanteringsanläggningar, kommer att genomföras under 20012004 och den första delen av EBRD-lånet skall betalas ut i februari 2002.

I det här skedet har kommissionen, som genom Tacis noggrant kommer att följa arbetet med upprustningsprogrammet, inte beslutat om några ytterligare betydande finansieringsåtgärder. Upprustningen av Krasny Bor kan betraktas som ett exempel på framgångsrikt samarbete mellan ryska myndigheter och olika givare och finansiella institutioner.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3704/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(17 januari 2002)

Ämne: Demokratins utveckling i Vitryssland

Läget för den politiska demokratin i Vitryssland kan efter det senaste presidentvalet i september 2001 inte betecknas som något annat än katastrof. Vitryssland är idag den enda vita fläcken på den europeiska kartan där det formellt sett inte existerar en politisk demokrati med fria val och yttrande- och tryckfrihet.

Hur utvärderar kommissionen läget i Vitryssland nu och hur kan den Europeiska unionen stötta utvecklingen av oppositionens demokratiska opinionsarbete i Vitryssland?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(19 februari 2002)

Kommissionen är djupt oroad över utvecklingen i Vitryssland under den senaste tiden och över att landets regering inte har visat sig benägen att ta hänsyn till Europeiska unionens synpunkter i en rad frågor som har med demokratin och de mänskliga rättigheterna i landet att göra.

Europeiska unionen överväger hur den skulle kunna spela en mer effektiv roll när det gäller att få landet att träda ut ur sin självpåtagna isolering och iaktta de uppträdanderegler som bl.a. tas upp i OSSE:s dokument (Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa). Den kommer återigen att göra det klart för de vitryska myndigheterna att en radikal omläggning av politiken är en förutsättning för närmare förbindelser med EU.

Detta innebär i synnerhet att val hålls på så sätt att väljarna erbjuds verkliga alternativ, med oppositionspartier som deltar på lika villkor, att trakasserierna av icke-statliga organisationer (NGO), företrädare för oppositionen och medier upphör och att politiska fångar släpps fria. Kommissionen fortsätter att ge stöd till det civila samhället i Vitryssland genom Tacis-programmet och räknar med att unionen skall fortsätta att påtala för den vitryska regeringen att restriktionerna rörande de icke-statliga organisationernas verksamhet och finansiering måste hävas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3700/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till rådet

(17 januari 2002)

Ämne: Ordförandeländernas möten med ERT

Lobbygruppen European Roundtable of Industrialists, ERT, uppger att de träffar (eller i alla fall försöker träffa) regeringen i varje land som har ordförandeskapet för rådet.

Det belgiska ordförandeskapet uppger som svar på min fråga (H-0894/01(1)) att den belgiske premiärministern Verhofstadt träffade ERT den 20 november 2001.

Kan rådet uppge om samtliga de regeringar som innehaft ordförandeskapet för rådet sedan 1995 har träffat ERT och i så fall när?

(1) Skriftligt svar av den 12 december 2001.

Svar

(25 juni 2002)

Rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att direkt vända sig till regeringarna i de medlemsstater som under de gångna halvåren har innehaft ordförandeskapet för Europeiska unionens råd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2330/01

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: EU:s företagsmässiga och kulturella närmanden till Kina

Kina har under det första halvåret av år 2001 haft en ekonomisk tillväxt på 7,9 procent. Tillväxten för den kinesiska bruttonationalprodukten (BNP) är fyra gånger större än vad som förväntades för hela världen i år, vilket gör den asiatiske jätten till den enda stora ekonomin som, för tillfället, har lyckats undgå den ekonomiska nedgång som resten av världen dras med av. Efter Kina kommer Indien, som under årets första kvartal hade en tillväxt på 3,8 procent och som förmodligen kommer att stanna kvar på samma nivå resten av året.

Tänker kommissionen, inför Kinas stundande inträde i Världshandelsorganisationen inom loppet av några månader, göra några företagsmässiga och kulturella närmanden för att undvika de ekonomiska och kulturella krockar som Kinas inträde kan föra med sig?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(3 oktober 2001)

Den senaste utvecklingen i Europeiska unionen och i Kina har skapat nya ramar för relationerna mellan unionen och Kina. Kinas reformprocess, dess växande ekonomiska tyngd och landets förestående anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO) är i detta sammanhang viktiga faktorer.

I kommissionens aktuella meddelande till rådet och Europaparlamentet om en EU-strategi för Kina: Genomförande av 1998 års meddelande och framtida steg mot en mer effektiv EU-politik1(1) grangranskas dessa nya ramar. I meddelandet ges en rad förslag till anpassning av unionens politik gentemot Kina i syfte att stödja Kinas progressiva, positiva och konstruktiva internationella engagemang på ett sätt som stämmer överens med Kinas ökande betydelse på den internationella arenan. Meddelandet godkändes av rådet i slutsatserna från rådets (allmänna frågor) möte den 25 juni 2001.

När det gäller ekonomiska frågor efterlyses i meddelandet en ytterligare integrering av Kina i den internationella ekonomin. Unionen föreslås främja denna målsättning med hjälp av en vittomfattande strategi, däribland en noggrann övervakning av att Kina fullgör sina åtaganden gentemot WTO korrekt, men också förbättrade mekanismer för att hantera bilaterala handelsfrågor, förstärkt och vidgad dialog eller slutande av bilaterala överenskommelser inom ett antal viktiga sektorer eller områden, exempelvis inom informationssamhället, miljö, energi, forskning och teknik, företagspolitik och bolagsrätt, sjötransporter och tullväsende. I meddelandet fastställs även att unionen är redo att genomföra stödprogram som kan hjälpa till att göra såväl Kinas anslutning till WTO som landets ekonomiska och politiska reformprocess till en framgång.

I meddelandet fastställs också att kontakterna mellan europeiska och kinesiska medborgare och företag skall stärkas genom att främja utbytesprogram på utbildningsområdet och dialog mellan företag på båda sidor.

(1) KOM(2001) 265 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3397/01

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till rådet

(13 december 2001)

Ämne: Gibraltar

Inom ramen för den s.k. Brysselprocessen har de brittiska och spanska utrikesministrarna enats om att nå en allmän överenskommelse om Gibraltar före sommaren 2002. De valda representanterna för Gibraltars befolkning har dock vägrat delta i förhandlingarna, eftersom de kräver att områdets självbestämmanderätt först skall erkännas. Även om det i den gemensamma kommunikén efter ministermötet konstaterades att det är viktigt att Gibraltars röst blir hörd sägs det ingenting om självbestämmanderätten.

FN betraktar Gibraltar i dag som en koloni. Frågan togs upp på nytt den 10 oktober 2001 i den fjärde avkoloniseringskommittén.

Kan EU verkligen acceptera att det finns en koloni på dess område, i strid med invånarnas vilja, trots att de är de enda som har legitim rätt till självbestämmande?

Svar

(13 maj 2002)

Rådet uppmanar den ärade parlamentsledamoten att ta del av svaret på frågan E-3257/01 som ställdes av Nirj Deva.