SKRIFTLIG FRÅGA E-0194/03

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(31 januari 2003)

Ämne: Programvarupatent

1. Har kommissionen genomfört någon ingående undersökning av de ekonomiska konsekvenserna av programvarupatent för programvaruindustrin och därvid även tagit hänsyn till liknande bestämmelser i Förenta staterna och Japan? Om så är fallet, vad blev resultatet? Om så inte är fallet, vilken är anledningen till att ingen undersökning genomförts?

2. Har kommissionen för avsikt att göra undantag för vissa organisationer och inrättningar, exempelvis välgörenhetsorganisationer och skolor, som har blivit alltmera beroende av fri programvara?

3. Hur avser kommissionen att skydda de små och medelstora IT-företagens intressen i direktivet?

4. Har kommissionen några planer på att göra undantag för programvarualgoritmer i direktivet om programvarupatent?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 mars 2003)

I motiveringen till kommissionens förslag till direktiv om patenterbarhet för datorrelaterade uppfinningar(1) hänvisas till ett flertal olika undersökningar, bland annat två stycken som genomförts på kommissionens vägnar, och som kommissionen beaktat då den utarbetat sitt förslag. Vid jämförelser finns det en tendens att använda den amerikanska modellen som utgångspunkt, eftersom man där har den mest öppna inställningen till mjukvarupatent. I EU däremot tillåter man i regel inte patentering av datorprogram i sig, utan patent på uppfinningar där datorprogram används för tillämpningen godkänns endast om uppfinningen utgör ett tekniskt bidrag. Situationen i Japan anses normalt vara ett mellanting mellan den amerikanska och den europeiska.

Resultaten från undersökningarna var ofullständiga. Den amerikanska strategin ansågs ha både positiva och negativa inslag, och det är svårt att bedöma vilka som på det hela taget väger tyngst. Inte heller fanns det särskilt mycket som talade för att den nuvarande europeiska inställningen skapade svårigheter eller att de fristående programvaruutvecklarna i EU påverkades negativt åtminstone hade så hittills inte varit fallet.

Därför drog kommissionen slutsatsen att det inte fanns någon anledning att avsevärt ändra de nuvarande metoderna. Tanken bakom förslaget till direktiv är således att harmonisera, snarare än att ändra, den rättsliga behandlingen och att därigenom förtydliga vilka bestämmelser som gäller för detta slags uppfinningar. Till skillnad från det amerikanska systemet utvidgas t.ex. inte patenterbarheten till att omfatta datorprogram i sig, vilket tydliggörs av att programvarukrav inte finns med bland de godkända typerna av krav.

Ingenting i direktivet bör beröva skolor eller välgörenhetsorganisationer möjligheten att använda det som nu är kostnadsfritt för dem. Medlemsstaternas lagstiftning rörande patentintrång i allmänhet (som kommer att fortsätta att gälla) gäller för övrigt i regel inte privat bruk eller bruk utan vinstsyfte. Kommissionen har inte för avsikt att ändra på detta.

Med tanke på förslagets syfte och art går det inte att införa särbehandling av små och medelstora företag. Däremot bör de kunna dra nytta av det förstärkta rättsskydd som direktivets harmoniseringseffekter kommer att medföra. Om det uppstår några särskilda bekymmer för de små och medelstora företagen kommer detta att framgå vid den uppföljning som kommissionen är skyldig att utföra enligt artikel 7 i förslaget. Stora som små programutvecklingsföretag lär dessutom dra nytta av bestämmelserna i direktivet som innebär att de undantag från upphovsrätten som medges för dekompilering och samverkansförmåga i rådets direktiv 91/250/EEG av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för datorprogram(2) skall fortsätta att gälla.

Uppfinningar där algoritmer används kan för närvarande patenteras om patentet avser lösningen på ett tekniskt problem. Ett patent på en uppfinning som innehåller en algoritm täcker användningen av algoritmen för det ändamål som anges i patentkraven, men det innebär inte att algoritmen som sådan inte får användas i andra sammanhang. Förslaget till direktiv kommer inte att ändra på detta.

(1) EGT C 151 E, 25.6.2002.

(2) EGT L 122, 17.5.1991.