ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0963/01

från Philip Bradbourn (PPE-DE) till kommissionen

(20 mars 2001)

Ämne: Registreringsskyltar på fordon

Kan Europeiska kommissionen motivera förbudet för medlemsstaterna att ha nationella flaggor på fordonens registreringsskyltar samtidigt som man tillåter Europeiska unionens flagga?

Kan kommissionen vidare se över lagstiftningen i denna fråga och göra det möjligt för medlemsstaterna att själva bestämma vad som skall tillåtas, eftersom förbudet mot en medlemsstats nationella symbol under alla omständigheter är ett slag mot själva kärnan i den nationella överhögheten.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(3 maj 2001)

Det finns ingen gemenskapslagstiftning som innebär förbud mot nationella symboler på motorfordons registreringsskyltar eller tvång på användning av EU-flaggan.

Det är därför medlemsstaten själv som bestämmer om man vill införa nationella symboler eller inte.

Vad gäller användningen av EU-flaggan innehåller rådets förordning (EG) nr 2411/98 av den 3 november 1998(1) endast bestämmelser om ömsesidigt erkännande vad gäller trafik inom gemenskapen av nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken motorfordon och släpvagnar till motorfordon är registrerade.

Kommissionen planerar inte att föreslå några ändringar till förordningen.

(1) EGT L 299, 10.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1351/01 från Richard Corbett (PSE) till kommissionen. Seveso-II-direktivet.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 350 E , 11/12/2001 s. 0131 - 0131



SKRIFTLIG FRÅGA E-1351/01 från Richard Corbett (PSE) till kommissionen (7 maj 2001) Ämne: Seveso-II-direktivet Vid hur många tillfällen under de senaste 50 åren har en olycka på en kemianläggning lett till dödsfall utanför anläggningen? Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar (10 juli 2001) Sedan den tidigare och nuvarande gemenskapslagstiftningen om förebyggande av, beredskap för och ingripande vid kemikalieolyckor trädde i kraft (de s.k. Seveso I- och Seveso II-direktiven, dvs. rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter(1) och rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(2)) har medlemsstaterna rapporterat fem dödsfall till kommissionen som inträffat utanför anläggningar som omfattas av lagstiftningen. (1) EGT L 230, 5.8.1982. (2) EGT L 10, 14.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1123/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: RAI och den politiska pluralismen

RAI - Radio Televisione Italiana - är som bekant ett företag som har tillstånd att tillhandahålla en tjänst av allmänt intresse på nationell nivå. För att ta emot dess program måste medborgarna betala en licens som inte utgör bolagets enda inkomstkälla. Till avgiften kommer nämligen omfattande reklamintäkter, dock utan något krav på att reklamintäkterna skall hållas åtskilda från licensintäkterna, dvs från intäkterna från en statlig avgift, vilket emellertid föreskrivs i gemenskapsregler på området.

Kan kommissionen med hänsyn till RAI:s karaktär av public service-bolag, besvara följande frågor:

1. Har bolaget någonsin under sin historia erhållit gemenskapsmedel av någon anledning?

2. Om så är fallet, för vilka ändamål har medlen använts?

3. För det fall medlen har utbetalats för att producera program, när har i så fall dessa program visats? Pågår fortfarande utsändning av sådana program?

4. Har dessa program iakttagit, och iakttar de i förekommande fall fortfarande, de principer om politisk pluralism och lika möjligheter som gäller för RAI:s verksamhet?

5. Om så inte är fallet - om principerna inte iakttagits och med hänsyn till bolagets public service-ansvar - anser inte kommissionen att den behöver ingripa på lämpligt sätt?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1123/01 och E-1244/01 ingivet av Viviane Reding för kommissionen

(5 juni 2001)

Det viktigaste gemenskapsprogrammet inom den audiovisuella sektorn är Media Plus, som trädde i kraft den 1 januari 2001. Programmet är en efterföljare till programmen Media och Media II, som genomfördes under åren 19912000.

Enligt dessa program beviljas gemenskapsbidrag enbart till oberoende producenter och distributörer. Begreppet oberoende bedöms med avseende på anbudsgivarens eller bidragsmottagarens eventuella band med offentliga eller privata radioTV-företag.

Varken offentliga eller privata radioTV-företag är berättigade till gemenskapsbidrag genom Media. RAI har således inte erhållit gemenskapsmedel genom dessa program.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1526/01

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(21 maj 2001)

Ämne: Sjötransporter av djur

Enligt en nederländsk medborgare som medföljde ett fraktfartyg som passagerare transporteras djur från Förenade kungariket och Irland i stor skala, ofta i slutna containrar med metallnät på ena sidan och under miserabla förhållanden.

Kan Europeiska kommissionen meddela i vilken omfattning dessa transporter sker och vilken EU-lagstiftning som finns för skydd av djur som transporteras till sjöss?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(19 juli 2001)

Det är främst Förenade kungariket som transporterar djur till sjöss för att exportera får till kontinenten. Till följd av BSE (galna ko-sjukan) har export av levande boskap från Förenade kungariket varit förbjuden sedan 1996. Export av levande får är numera också förbjuden på grund av mul- och klövsjukan.

Sjötransporter utförs av Irland i stor omfattning för att exportera boskap till andra medlemsstater och tredje land. Det bör dock påpekas att Irland har antagit egna bestämmelser för sjötransporter av djur som går längre än gemenskapens lagstiftning på detta område.

Sjötransporter utförs också regelbundet för att exportera boskap till tredje land (i huvudsak vissa länder i Mellanöstern och Nordafrika).

Gemenskapsstandarder för skydd av djur vid transport fastställs i rådets direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport, och ändring av direktiv 90/425/EEG och 91/496/EEG(1), ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995(2). De allmänna principer och särskilda bestämmelser som anges i det direktivet gäller även för sjötransporter av djur.

(1) EGT L 340, 11.12.1991.

(2) EGT L 148, 30.6.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1470/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(17 maj 2001)

Ämne: Senfärdighet i rättsförfarandet

Trots fjolårets löfte från den ansvarige ministern att det senast i slutet av januari 2001 kommer att ske en IT-revolution i domstolarna hopar sig de otilldelade målen i uppropslistan vid domstolen i Milano, med anvisningen av domare klar endast fram till december 2000. Bara för en månad sedan kom en ny lunta, en tvärhand tjock, med den senaste listan införd för hand, liksom för tio år sedan. I den är det meningen att

advokater skall leta fram information om sina mål, som namnen på parterna och processnummer. Istället för IT blir det än mer pappersexercis, med eftersläpningar som fortplantar sig genom rättsförvaltningen för att i slutändan drabba den enskilde rättsökande.

Kommissionen ombes att svara på följande frågor, även om ansvaret för organisationen och den tekniska moderniseringen av de nationella domstolväsendena rätteligen tillfaller de enskilda medlemsländerna:

1. Anser inte kommissionen att den påtalade eftersläpningen, delvis en följd av den uteblivna tekniska moderniseringen, drabbar medborgarna på ett otillbörligt sätt, då de tvingas vänta orimligt lång tid på domslut i mål som berör dem?

2. Senfärdighet i den byråkratiska apparatens organisatoriska och tekniska utveckling medför orättvis behandling och brott mot de mänskliga rättigheterna för den enskilde medborgaren. Med tanke på detta, anser inte kommissionen att den bör uppmana medlemsstaterna att inom ramen för det samarbete som skisserats för att uppnå målen inom den tredje pelaren göra de insatser som krävs för att modernisera de rättsliga instanserna och ta itu med den eftersläpning och den orättvisa behandling dessa brister orsakat?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(19 juli 2001)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro över de negativa följderna för medborgarna av långsam rättskipning.

Kommissionen är medveten om att långsamma domstolsförfaranden eller dröjsmål med att registrera mål, tillsammans med förfarandenas komplexitet och kostnader, är ett stort hinder mot tillgång till rättvisa.

En ökad användning av ny informations- och kommunikationsteknik skulle, åtminstone delvis, kunna råda bot på dessa problem. Som ett exempel kan nämnas rådets beslut 2001/470/EG av den 28 maj 2001(1) om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område, där användningen av ny teknik anges som ett sätt att underlätta nätverkets arbete.

Kommissionen hanterar också ett antal olika forskningsprogram om ny teknik. Ett av dem, programmet om informationssamhällets teknik (IST-programmet), innehåller ett forskningsområde som kallas tillämpningar för myndigheter, som skulle kunna vara lämpligt för att lämna in förslag om denna typ av forskning inom rättsväsendets område. Sedan 1 juni 2001 pågår ett projekt kallat E-Court, vars syfte är att använda ny informations- och kommunikationsteknik för att öka domstolars prestationsförmåga och effektivitet i Europa.

(1) EGT L 174, 27.6.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0334/01

från John Bowis (PPE-DE) till kommissionen

(13 februari 2001)

Ämne: Lloyd's

1. Med anledning av kommissionsledamot Bolkesteins svar på kommissionens vägnar på fråga E-3473/00(1) av den 21 december 2000, undrar jag om kommissionen kan ange med vilken lag och vilket år rådets första direktiv 73/239(2) genomfördes på korrekt sätt i Förenade kungariket? Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit sedan dess för att se till att denna lag genomförs på lämpligt sätt?

2. Med anledning av klagomål 99/5049 undrar jag om kommissionen kan förklara:

a) varför ett beslut fortfarande inte fattats avseende bristen på solvensgaranti i enlighet med direktiv 73/239, som genomfördes genom Förenade kungarikets försäkringslag (UK Insurance Co. Act) från 1982?

b) om kommissionen har fått något svar på sin skrivelse till Förenade kungarikets regering den 16 oktober 2000?

c) vilka frister som fastställdes i skrivelsen av den 16 oktober 2000?

d) om Förenade kungarikets regering har uppfyllt fastställda frister?

(1) EGT C 163 E, 6.6.2001, s. 132.

(2) EGT L 228, 16.8.1973, s. 3.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(30 maj 2001)

1. Uppbyggnaden och regleringen av Lloyd's är oerhört komplicerad. Kommissionen förstår det som att de viktigaste bestämmelserna i rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring, vad Lloyd's anbelangar, först genomfördes i brittisk lagstiftning genom Insurance Companies Act 1982 med senare ändringar. Revisorsintygens form fastställdes genom The Insurance (Lloyd's) Regulations 1983.

Mot bakgrund av det stora antal klagomål som mottagits från missnöjda medlemmar i Lloyd's (names) granskar kommissionen på nytt huruvida gemenskapsbestämmelserna om Lloyd's i direktivet tillämpas korrekt.

2. Vad beträffar klagomål 99/5049 kan följande sägas:

a) Den administrativa granskningen har tagit längre tid än normalt, eftersom ärendet är så komplicerat. Påståendena är mycket allvarliga och utreds noggrant av kommissionen. När det gäller solvensgarantierna har de brittiska myndigheterna bekräftat att dessa utfärdats i enlighet med bestämmelserna i rådets direktiv 73/239/EEG. Kommissionen granskar för närvarande solvensgarantiernas karaktär. De brittiska myndigheterna samarbetar fullt ut med kommissionen vid denna granskning.

b) Kommissionen har mottagit ett omfattande svar på sin skrivelse till de brittiska myndigheterna av den 16 oktober 2000.

c) I skrivelsen av den 16 oktober angavs en svarsfrist på sex veckor. Eftersom de frågor som kommissionen ställde i sin skrivelse är så omfattande och detaljerade och gäller händelser som ligger ända upp till 20 år tillbaka i tiden, beviljade kommissionen de brittiska myndigheterna en förlängd svarsfrist genom en skrivelse av den 5 december 2000.

d) De brittiska myndigheterna skickade ett omfattande svar den 25 januari 2001. Skrivelsen granskas för närvarande av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0437/01

från Martin Callanan (PPE-DE) till kommissionen

(16 februari 2001)

Ämne: BP Trent-tragedin i juni 1993

Nio brittiska sjömän omkom i juni 1993 när det panamaregistrerade fartyget Western Winner kolliderade med den brittiska oljetankern BP British Trent nära den belgiska hamnstaden Oostende.

De havsundersökningar som gjorts med anledning av olyckan har visat att den koreanske kaptenen och besättningen på Western Winner bar skuld till olyckan, då man inte följde viktiga sjösäkerhetsbestämmelser. Trots detta har varken fartygets kapten, besättning eller ägare (Alpha Beta Investments) ställts inför rätta för försummelse.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till att de ansvariga ställs inför rätta?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(20 april 2001)

Kommissionen anser att det inte ingår i dess behörighet att åtala fartygets kapten, besättning eller ägare. Kommissionen har emellertid bett de belgiska myndigheterna om information om de uppgifter frågeställaren nämner. På grundval av den erhållna informationen behandlas detta fall fortfarande i brottmålsdomstolen i Brügge, och de belgiska myndigheterna kan därför inte ingripa i den rättsliga processen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1762/01

från Michael Cashman (PSE) till kommissionen

(12 juni 2001)

Ämne: Import av kött

Kan kommissionen bekräfta om det finns EU-lagstiftning som förbjuder import av kött från Australien och/eller Nya Zeeland till Förenade kungariket, eller till någon annan EU-medlemsstat?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 juli 2001)

I korthet kan sägas att kött från Australien och Nya Zeeland får importeras till EU förutsatt att relevanta veterinärmedicinska bestämmelser uppfyllts.

När det gäller djurhälso- och folkhälsovillkor har kommissionen utarbetat importbestämmelser enligt rådets direktiv 72/462/EEG av den 12 december 1972 om hälsoproblem och problem som rör veterinärbesiktning vid import från tredje land av nötkreatur, svin och färskt kött(1). Eftersom både Australien och Nya Zeeland uppfyller vissa djurhälsokrav är de upptagna på den förteckning över länder som får exportera färskt kött till EU som fastställs i rådets beslut 79/542/EEG i 21 december 1976 om upprättande av en förteckning över de tredje länder från vilka medlemsstaterna tillåter import av nötkreatur, svin och färskt kött(2). Bestämmelser om harmoniserade djurhälsointyg föreskrivs i kommissionens beslut nr 80/801/EEG av den 25 juli 1980 om djurhälsovillkor och veterinärintyg för import av färskt kött från Australien(3) och i kommissionens beslut nr 80/805/EEG av den 25 juli 1980 om djurhälsovillkor och veterinärintyg för import av färskt kött från Nya Zeeland(4).

När det gäller folkhälsan måste intyg om att kraven har uppfyllts utfärdas enligt bilaga A till direktiv 72/462/EEG, med garantier om att köttet kommer från djur som inte behandlats med ämnen med hormonell eller tyreostatisk verkan eller med betaagonister (enligt rådets direktiv 96/22/EG av den 29 april 1996 om förbud mot användning av vissa ämnen med hormonell och tyreostatisk verkan samt av betaagonister vid animalieproduktion och om upphävande av direktiv 81/602/EEG, 88/146/EEG och 88/299/EEG(5)). För att exportera livsmedel av animaliskt ursprung till EU måste ett land utanför EU också finnas med på den förteckning över länder, vilkas åtgärdsprogram avseende restsubstanser preliminärt har godkänts enligt rådets direktiv 96/23/EG av den 29 april 1996 om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav och om upphävande av direktiv 85/358/EEG och 86/469/EEG samt beslut 89/187/EEG och 91/664/EEG(6).

Anläggningarna (t.ex. slakterier och styckningsanläggningar) anges också i förteckningar i gemenskapslagstiftningen.

Upplysningsvis kan också meddelas att dessa länder har beviljats importkvoter som innebär att vissa mängder och typer av kött importeras med lägre tullsatser eller tullfritt.

(1) EGT L 302, 31.12.1972.

(2) EGT L 146, 14.6.1979.

(3) EGT L 234, 5.9.1980.

(4) EGT L 236, 9.9.1980.

(5) EGT L 125, 23.5.1996.

(6) EGT L 125, 23.5.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0432/01

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(16 februari 2001)

Ämne: EU:s deltagande i den nya multilaterala fiskeorganisationen för Indiska Oceanen

Den 510 februari i år anordnade FAO ett möte på ön Réunion för att grunda en multilateral regional fiskeorganisation i sydöstra delen av Indiska Oceanen i syfte att reglera fiskeuttaget i fiskebankarna i området. Ämnar Europeiska kommissionen delta i grundandet av den nya regionala fiskeorganisationen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 mars 2001)

Kommissionen är till fullo involverad i arbetet med att bilda en ny regional fiskeriorganisation för södra Indiska oceanen, och den tog aktiv del i det möte som FAO arrangerade på Réunion den 510 februari 2001.

Kommissionen kan också meddela parlamentsledamoten att rådet den 2 februari antog ett förhandlingsmandat för kommissionen i fråga om denna nya regionala fiskeriorganisation.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1117/01

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(6 april 2001)

Ämne: Reparation av Berlaymont-byggnaden

Kommissionens huvudkvarter Berlaymont har inte använts på flera år. Byggnaden har reparerats för att användas i framtiden. Hur mycket har kommissionen åtagit sig att lägga ut på renoveringen, och hur kommer dessa kostnader att beaktas i samband med hyrorna för byggnaden?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(21 juni 2001)

Europeiska kommissionen flyttade ut ur Berlaymont-byggnaden 1991 när det konstaterades att den asbest som användes när byggnaden uppfördes hade lett till sådana förhållanden att säkerhetskraven inte längre uppfylldes.

I svaret på den skriftliga frågan E-936/01 från Jonas Sjöstedt(1) sades följande: Kommissionen har ännu inte undertecknat något kontrakt när det gäller byggnaden. I juli 1997 undertecknade kommissionen ett samförståndsavtal med den belgiska staten och den ideella föreningen S.A. Berlaymont 2000 (70 % ägs av den belgiska staten och 30 % av två banker). Avtalet omfattar en bestämmelse om att kommissionen endast kommer att återvända till byggnaden och stå för relevanta renoveringskostnader om renoveringen är tillfredsställande utfört och det enligt bästa praxis. Kostnaderna för att renovera byggnaden efter asbestsaneringen beräknades till 324 miljoner euro.

Den punkt i avtalet som nämns ovan gäller fortfarande. Kommissionen och belgiska staten gör för närvarande en översyn av samförståndsavtalet för att därigenom kunna nå fram till ett nytt avtal. I detta skall man fastställa de slutliga kostnaderna för byggnaden, ge en exakt beskrivning av vilka arbeten som avtalet omfattar, samt sätta ett fast slutdatum för när byggnaden skall vara inflyttningsklar.

(1) EGT C 318 E, 13.11.2001, s. 155.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0888/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(27 mars 2001)

Ämne: Informationssamhället

Enligt de senaste uppgifter som offentliggjorts av IDC (ett amerikanskt konsultbolag som är specialiserat på databehandling och Internet) intar nordeuropeiska länder som Sverige och Finland de främsta platserna i en rangordning avseende informationssamhällets utveckling, medan andra Medelhavsländer intar platser betydligt längre ned på listan.

Poängsättningen görs genom en beräkning i vilken varje lands klassificering beror på sammanlagt 19 indikatorer - exempelvis användningen av datorer, kostnaderna för telefonsamtal eller andelen av befolkningen som är ansluten till Internet - och visar ännu en gång vilka skillnader som råder i fråga om informationssamhällets utveckling i olika medlemsstater inom unionen. IDC:s övergripande uppgifter överensstämmer dessutom med vissa uppgifter från oberoende källor och även från kommissionen.

Hur bedömer kommissionen dessa nya tecken på nu rådande skillnader i informationssamhällets utveckling i EU:s olika medlemsstater? Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att avhjälpa dessa skillnader?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

Kommissionen försöker bedöma skillnaderna i fråga om informationssamhällets utveckling i de olika medlemsstaterna inom ramen för den handlingsplan som utvecklats för eEurope 2002.

eEurope inleddes vid Europeiska rådets möte i Feira i juni år 2000. Initiativet omfattar ett detaljerat program med 64 åtgärder för att påskynda informationssamhällets utveckling i Europa. I syfte att övervaka denna utveckling har kommissionen i samarbete med rådet utarbetat en förteckning över indikatorer för inbördes jämförelse av eEurope.

De första resultaten av denna inbördes jämförelse tyder på att informationssamhället allmänt sett har utvecklats snabbt i hela gemenskapen. Enligt Eurobarometern undersökningar ökade antalet Internetanslutningar i hushållen exempelvis med 55 % under det gångna året. En aktuell undersökning visar att 94 % av gemenskapens skolor har Internetanslutning. Anslutningskostnaderna till Internet har minskat med över 40 % i vissa medlemsstater.

Trots dessa framsteg finns det fortfarande stora skillnader mellan de olika medlemsstaterna.

eEurope var avsett som verktyg för att se till att informationssamhället i gemenskapen blir tillgängligt för alla. Medlemsstaterna har förbundit sig att uppnå de mål som fastställs i handlingsplanen. Det krävs fortsatta insatser för att uppnå dessa mål och undvika att skillnaderna mellan regionerna ökar och leder till en verklig digital klyfta.

För att försöka lösa detta problem rekommenderade kommissionen att alla regionala utvecklingsplaner skulle omfatta verksamheter för främjande av tillgång till informationssamhället. Enbart för mål 1-områden räknar man med att 6 miljarder euro kommer att mobiliseras i form av gemenskapsmedel under programperioden 20002006.

Vid Europeiska rådet möte i Stockholm bekräftade även medlemsstaterna sin beredskap att fortsätta med genomförandet av handlingsplanen för eEurope och på så sätt driva på övergången till ett kunskapsbaserat samhälle.