SKRIFTLIG FRÅGA E-2851/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Skydd av privatliv i mobiltelefoni

- I ett dekret från italienska regeringen den 13 maj 1998, nr 171, publicerad i Gazzetta Ufficiale nr 127, 3.6.1998, angående skydd av privatliv i telekommunikationer, kan man läsa i artikel 5.3: "I samtliga fall utelämnas de sista siffrorna i det uppringda numret i den dokumentering som sänds till abonnenten".

- I samma text från italienska regeringen görs ingen åtskillnad mellan fast telefoni och mobil och personlig telefoni, och inte heller mellan familjer eller enskilda privatpersoner och företag eller myndigheter.

- På frågan E-1462/97(1) svarade kommissionsledamoten Monti: "Om det inte finns några tillfredsställande alternativ (...) som tillåter användarna privat tillgång till offentliga telefonitjänster utan att deras uppringda nummer anges på fakturor som adresseras till andra personer (...), kan medlemsstaterna kräva att några siffror utelämnas på telefonfakturan."

- Med den gemensamma ståndpunkten CE 57/96(2) kan man nå målet att sammanjämka "rättigheterna för de abonnenter som får detaljerade fakturor med rätten till ett privatliv för de användare som ringer upp och för dem som blir uppringda"..., genom att ge användare och abonnenter alternativa möjligheter för kommunikation och betalning eller genom att kräva att "några siffror skall utelämnas i de uppringda numren".

- Cellulära telekommunikationer betraktas definitionsmässigt som "mobila och personliga".

Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga:

1. Står inte det som fastslås i den italienska lagen i motsats till rättigheterna för de abonnenter som mottar "skyddade" fakturor, när det gäller mobiltelefoner, trots att de redan utnyttjar ett "personligt" kommunikationssystem vars diskretion även skyddas av SIM (Subscriber Identification Module),

2. Har inte, när det gäller denna personliga telefoni, "rätten" till diskretion förvandlats till en "skyldighet" som stör rätten att få detaljerade fakturor?

3. Vad anser kommissionen om att "skydd" för uppringda nummer tillämpas även i fallet med fast abonnemang hos en privatperson eller en familj och inte i ett kontor eller företag, då det inte längre gäller att "deras samtal anges på fakturor adresserade till annan person"?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(29 oktober 1998)

Såsom framgår av svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1462/97(3) på samma tema har medlemsstaterna en viss handlingsfrihet när det gäller specificerade räkningar och möjligheten att inte ange vissa av siffrorna på sådana räkningar, av hänsyn till dem som använder telekommunikationstjänsterna och för att skydda deras privatliv.

Kommissionen har nyligen mottagit de italienska myndigheternas anmälan av det italienska dekret(4) som införlivar bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet(5).

Kommissionen håller för närvarande på att granska denna text och kommer att begära klargöranden från de italienska myndigheterna i de frågor som väckts för att undersöka om bestämmelsen om att utelämna de sista siffrorna på specificerade räkningar för telekommunikationstjänster är förenlig med kraven dels i direktiv 97/66/EG, och dels i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 12 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö(6).

(1) EGT C 45, 10.2.1998, s. 37.

(2) EGT C 315, 24.10.1996, s. 30.

(3) EGT C 45, 10.2.1998.

(4) Decreto legislativo sulle disposizioni in materia di tutela della vita privata nel settore delle telecomunicazioni, in attuazione della direttiva 97/66/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, ed in tema di attività giornalistica del 13/05/1998 n. 171, Gazzetta Ufficiale - Serie generale - del 03/06/1998 n. 127 pag. 12.

(5) EGT L 24, 30.1.1998.

(6) EGT L 101, 1.4.1998.