SKRIFTLIG FRÅGA P-2659/99

från Othmar Karas (PPE-DE) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Konsekvenser av att nationalparken Hohe Tauern (A) utsetts till Natura 2000- område för jakten

Nationalparken Hohe Tauern i Österrike har utsetts till Natura 2000-område. I Natura 2000 Newsletter, utgåva 5 (februari 1998), redogör det ansvariga generaldirektoratet XI uttryckligen för att direktivet inte förbjuder utövande av jakt a priori i de utsedda områdena. I detta sammanhang ber jag om svar på följande frågor:

Stämmer det att bestämmelserna i rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (1) inte medför några inskränkningar av jakten på området för nationalparken Hohe Tauern? Jakten i detta område har alltid på ett föredömligt vis bidragit till att skydda och bevara arter och biotoper och skall göra detta även fortsättningsvis i denna omfattning. Anser kommissionen att utövande av jakt inte får tolkas som en av de skadliga faktorer som på grund av sina betydande negativa följder för miljön är förbjudna enligt direktivet?

Kommissionen har föreslagit riktlinjer för medlemsstaternas tillämpning och tolkning av artikel 6 i detta direktiv. Varför har dessa riktlinjer, som diskuteras sedan ett halvt år, ännu inte lagts fram för Europaparlamentet för bedömning och yttrande? Innehåller dessa riktlinjer ett entydigt klargörande om jakten i områden som berörs av Natura 2000?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 januari 2000)

Syftet med att utse områden till Natura 2000-områden är inte att begränsa mänsklig verksamhet (t.ex. jakt). Det läggs däremot vikt på att se till att mänsklig verksamhet utövas på ett sådant sätt att det inte riskerar att skada natur som är värd att bevara. Enligt artikel 6.2 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (livsmiljödirektivet) skall medlemsstaterna i de särskilda bevarandeområdena vidta lämpliga åtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna och störningar av de arter för vilka områdena har utsetts. Bestämmelserna omfattar både områden som skall utses enligt livsmiljödirektivet och enligt direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) (fågeldirektivet).

I samband med detta måste frågan om jakt inom ett Natura 2000-område behandlas från fall till fall. Det är de österrikiska myndigheterna som beslutar om huruvida det är nödvändigt att införa begränsningar när det gäller jakt i nationalparken Hohe Tauern.

I livsmiljödirektivet nämns skötsel- och förvaltningsplaner, som är särskilt anpassade för Natura 2000-områden eller som är integrerade i andra utvecklingsplaner, som ett värdefullt redskap för att man skall kunna behandla olika frågor av intresse för områdena (t.ex. jakt).

Kommissionen är just nu i färd med att tillsammans med medlemsstaternas naturvårdsmyndigheter utarbeta ett dokument om tolkningsanvisningar för artikel 6 i livsmiljödirektivet. Det huvudsakliga syftet är att föreslå tolkningar av termer och nyckelbegrepp i artikeln. Dokumentet återspeglar endast kommissionens inställning och är inte bindande. Så snart dokumentet är färdigt kommer det att finnas tillgängligt för alla berörda parter.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.