SKRIFTLIG FRÅGA E-1219/00

från Alonso Puerta (GUE/NGL) till kommissionen

(14 april 2000)

Ämne: Säkerhet för arbetstagare i tunnlar i Spanien

En av gemenskapens och medlemsstaternas målsättningar är att få antalet arbetstagare som drabbas av olyckor i arbetet att minska så mycket som möjligt. De åtgärder som den spanska regeringen år 1997 antog för att införliva rådsdirektiven 92/57/EEG(1) av den 24 juni 1992 samt 92/104/EEG(2) av den 3 december 1992 har orsakat allvarliga tvister som utgör en ytterligare källa till risker för säkerheten vid anläggning av tunnlar inom ramen för civil byggverksamhet. I de direktiven, som avser skydd för arbetstagare, fastslås en klar åtskillnad mellan utvinningsindustrin, å ena sidan, och byggnadsarbeten, å den andra sidan. Direktiv 92/57 hänför sig till säkerhet på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser och i artiklarna 1 och 2 i direktivet utesluts uttryckligen utvinningsindustrin från direktivets tillämpningsområde. Bland arbeten med arbetsmiljörisker anges i bilaga II.6 till direktivet arbete i brunnar och tunnlar samt markarbete under jord. Direktiv 92/104 hänför sig uteslutande till säkerheten inom utvinningsindustrin, det vill säga till gruvor under och ovan jord.

På initiativ av premiärministers kansli har den spanska regeringen oklanderligt införlivat direkti 92/57 genom kungligt dekret nr 1627/1997 av den 24 oktober, vilket fastställer minimikrav för säkerhet och hälsa på byggarbetsplatser, däribland arbete i tunnlar och brunnar samt andra arbeten som kräver markarbete under jord. I artikel 1.2 utesluts uttryckligen utvinningsindustrin. Häpnadsväckande nog har den spanska regeringen, på initiativ av industri-, energi- och gruvministeriet, på ett felaktigt sätt införlivat direktiv 92/104 genom kungligt dekret nr 1389/1997 av den 5 september 1997. I artikel 2.4 i dekretet anges utöver utvinningsindustrin även all industri som genomför borrning och schaktning av tunnlar eller gruvgångar.

Genom dessa två inkonsekventa bestämmelser ställs byggherrarnas ställföreträdare och arbetstagare som arbetar med tunnlar inför en förvirrande lagstiftning och motstridiga fakultativa instruktioner, eftersom myndigheternas har dubbla befogenheter i kraft av olika förordningar som avser säkerheten och olika sanktionssystem. De stora investeringarna i offentliga arbeten som förväntas i Spanien under kommande år kan öka antalet risksituationer.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att garantera att direktiv 92/104 skall införlivas på ett korrekt sätt i Spanien och, närmare bestämt, att de spanska myndigheterna skall upphäva artikel 2.4 i kungligt dekret 1389/1997 av den 5 september 1997?

(1) EGT L 245, 26.8.1992, s. 6.

(2) EGT L 404, 31.12.1992, s. 10.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(26 maj 2000)

Kommissionen har granskat de spanska åtgärderna för genomförande av rådets direktiv 92/57/EEG av den 24 juni 1992 om minimikrav för säkerhet och hälsa på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser (åttonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) och rådets direktiv 92/104/EEG av den 3 december 1992 om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord (tolfte särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) och anser att dessa direktiv har införlivats i spansk lagstiftning på ett riktigt sätt.

Denna slutsats påverkas inte av det faktum att förordning 1389/1997 om införlivande av direktiv 92/104/EEG om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord innebär att all tunnelkonstruktion underkastas de minimikrav som gäller för gruvindustrin. I förordning 1389/1997 föreskrivs att detta skall ske utan att det påverkar de bestämmelser som gäller för byggnadsindustrin, dvs. bestämmelserna om införlivande av direktiv 92/57/EEG om minimikrav för säkerhet och hälsa på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser.

Direktiv 92/57/EEG antogs på grundval av artikel 137 i EG-fördraget (tidigare artikel 118a), och innehåller minimikrav för hälsa och säkerhet när det gäller tillfälliga och rörliga arbetsplatser. Uttrycket minimikrav betyder att medlemsstaterna i enlighet med artikel 137.5 i EG-fördraget får besluta om eller behålla strängare åtgärder än de som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna. Det innebär att en medlemsstat kan utvidga tillämpningsområdet för minimikraven för gruvindustrin till att gälla även byggsektorn förutsatt att minimikraven som fastställts för denna sektor genom direktiv 92/57/EEG inte sänks.

Vid granskningen av den spanska lagstiftningen framgick det att tillämpningen av minimikraven för gruvindustrin på vissa typer av byggnadsverksamhet, t.ex. tunnelkonstruktion, innebar ett ökat skydd för arbetstagarna jämfört med direktiv 92/57/EEG.

Det är medlemsstaternas uppgift att säkerställa lämplig kontroll och övervakning av de nationella bestämmelser som införs för att genomföra direktiven. Att utse behöriga myndigheter är därför helt och hållet en fråga för medlemsstaterna.