SKRIFTLIG FRÅGA E-1100/02

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(18 april 2002)

Ämne: Bifångster av delfiner och andra cetaceer i europeiska vatten, framför allt på grund av flyttrålsfiske

Den brittiska regeringen har beräknat att upp till 50 delfiner per dag fångas i det europeiska havsaborrefisket och att ett okänt antal fångas i andra typer av flyttrålsfiske i Engelska kanalen och Biscayabukten. Rapporterna från de irländska försöken med partrålfiske efter långfenad tonfisk(1) uppger

en bifångst av 145 cetaceer som fångats av endast fyra par trålare under säsongen 1999. I sitt svar på den skriftliga frågan E-0500/02(2) till kommissionen, uppgav kommissionsledamot Fischler att det är uppenbart att det finns ett behov av att vidta skyddsåtgärder och att koncentrera dessa till Östersjön, södra Nordsjön, Engelska kanalen och Irländska sjön.

Enligt bestämmelserna i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (livsmiljödirektivet)(3) skall medlemsstaterna upprätta ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och dödande av dessa arter och mot bakgrund av den information som samlas in vidta de ytterligare forsknings- och skyddsåtgärder som krävs för att garantera att sådant oavsiktligt fångande och dödande inte får en betydande negativ effekt för den aktuella arten. De skulle också rapportera till kommissionen om genomförandet av bestämmelserna i direktivet senast den 30 september 2001, men i verkligheten har flera medlemsstater inte gjort detta. Kan kommissionen ange vilka medlemsstater detta var?

Tänker kommissionen låta medlemsstaterna ostraffat underlåta att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv och, om inte, vilka alternativ eller sanktioner står till kommissionens förfogande? Har kommissionen några befogenheter när det gäller att kräva att medlemsstaterna låter oberoende observatörer (inklusive kommissionens tjänstemän) övervaka nivåerna när det gäller bifångster?

Nationella och gemensamma medel ställs slutligen till förfogande för att subventionera byggandet av fiskefartyg, inklusive sådana som utnyttjar flyttrålar, vid en tidpunkt när fiskestammarna i gemenskapens vatten snabbt sjunker och vissa arter befinner sig nära utrotning. Har kommissionen några befogenheter när det gäller att kräva att medel ställs till förfogande enbart för en viss typ av fiskefartyg, och vilken är de allmänna motiven för sådana bidrag om de leder till att minska fiskstammar som är i trängande behov av att återhämta sig om gemenskapens fiskeflottor skall kunna överleva på lång sikt?

(1) Diversifieringsförsök med alternativa tekniker för tonfiskfiske, inklusive användningen av teknik för fjärranalys. Slutrapport till Europeiska gemenskapernas kommission. Generaldirektoratet för fiske. EU-kontrakt nr 98/010.

(2) EGT C 229 E, 26.9.2002, s. 93.

(3) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 maj 2002)

Parlamentsledamoten hänvisar till ett brev från kommissionsledamoten med ansvar för fiske och jordbruk till medlemsstaternas fiskeministrar i december 2000 med en begäran om information om vilka åtgärder som vidtagits för att uppskatta storleken på bifångsterna. Spanien, Frankrike, Irland, Italien och Portugal har inte svarat.

Vad som tydligt framgår av de uppgifter som hittills inkommit är att för att vara effektiv måste man vidta samordnade åtgärder på EU-nivå både när det gäller att få till stånd en fungerande övervakning och att begränsa omfattningen av bifångsterna med hjälp av instrumenten för den gemensamma fiskeripolitiken. Kommissionen håller för närvarande på att bygga den tekniska stommen i ett förslag till effektiva och proportionella styråtgärder. Förslaget väntas bli klart under de närmaste månaderna och kan komma att innebära en skyldighet att godta observatörer ombord på fiskefartygen.

Trots detta kommer inte kommissionen att sluta att vidta politiska och rättsliga åtgärder, vilket kan betyda att den inleder ett överträdelseförfarande vid EG-domstolen för att se till att alla medlemsstater uppfyller sina skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen.

Parlamentsledamoten tar även upp frågan om gemenskapsstöd till byggandet av fiskefartyg. Kommissionen understryker att enligt gällande lagstiftning skall offentligt stöd för byggandet av fiskefartyg endast ges om kapaciteten i det berörda flottsegmentet minskas i motsvarande grad. Dessutom ges endast offentligt stöd för skrotning av fartyg om den kapacitetsminskning detta innebär inte kan ersättas. Dessa åtgärder gäller även segmentet för pelagiska trålar, där kapaciteten alltså inte kan ökas. Kommissionen överväger att föreslå en metod för att reglera fiskeflottans kapacitet inom ramen för den framtida reformen av den gemensamma fiskeripolitiken, som skulle innebära att allt stöd för att bygga nya fartyg slopas.