SKRIFTLIG FRÅGA E-3672/02

från Antonio Di Pietro (ELDR) till kommissionen

(18 december 2002)

Ämne: Praktiserande av tand- och munhålekirurgi

I Italien får de personer som har läkarutbildning endast arbeta med tand- och munhålekirurgi om de finns inskrivna i yrkesregistret över tandläkare. Detta beror helt enkelt på att yrkesförbunden vill att tand- och munhålekirurgi skall regleras genom tandläkardirektiven. Detta innebär att de läkare som vill praktisera tand- och munhålekirurgi tvingas att skriva in sig i ett yrkesregister där de inte hör hemma, vilket går stick i stäv med gemenskapsdirektiv 93/16/EEG(1).

Detta orimliga krav har orsakat och orsakar alltjämt mycket allvarliga och negativa konsekvenser, inte minst i juridiskt hänseende, för de läkare som, med hänvisning till bestämmelserna i direktiv 93/16, har ansett sig haft rätt att behandla munhåle- och tandsjukdomar. Denna rättighet fastställs i direktiv 93/16 för läkare som är inskrivna i läkarregistret.

Detta handlingssätt har redan kritiserats i samband med två överträdelseförfaranden som har genomförts mot Italien (mål C-40/93 och C-202/99). I båda dessa mål har Italien dömts för att ha sammanslagit två olika yrken som regleras av olika direktiv, vilka har som uttryckligt mål att skilja yrkena åt (se kommissionens svar på de skriftliga frågorna E-1522/96(2), E-1649/97(3), E-2698/98, E-2699/98 och E-2700/98(4)).

Kan kommissionen meddela om den examen i medicin och kirurgi som utfärdats i Italien till de personer som börjat sin läkarutbildning fr.o.m. det akademiska året 1980/81 uppfyller minimikraven för att de skall kunna arbeta som läkare i Italien med mun- och tandhålekirurgi, eller om praktiserande av denna verksamhet förutsätter att läkarna har särskilda kvalifikationer eller är inskrivna i yrkesregistret över tandläkare?

(1) EGT L 165, 7.7.1993, s. 1.

(2) EGT C 356, 25.11.1996, s. 52.

(3) EGT C 391, 23.12.1997, s. 113.

(4) EGT C 135, 14.5.1999, s. 99.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(20 januari 2003)

Sedan ikraftträdandet av rådets direktiv 78/686/EEG och 78/687/EEG av den 25 juli 1978(1) (1) om ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis för tandläkare och samordning av tandläkarutbildningen kan medlemsstaterna inte längre, förutom vid särskilda undantagsbestämmelser, bemyndiga läkare som inte har specialistkompetens att utöva tandläkaryrket. Detta bekräftas i domstolens dom av den 1 juni 1995 i mål C-40/93, kommissionen mot Italien(2), där domstolen fastslår att medlemsstaterna inte får skapa kategorier av tandläkare som inte fastställs i direktiv 78/686/EEG och 78/687/EEG.

Det enda undantaget beträffande Italien fastställs i artikel 19 i direktiv 78/686/EEG som just berättigar italienska läkare som påbörjat sin grundutbildning före den 28 januari 1980, att fortsätta att utöva tandläkaryrket i Italien och att arbeta som tandläkare i de andra medlemsstaterna. Eftersom det inte fanns två separata utbildningar och yrken för tandläkare och läkare i Italien när direktiv 78/686/EEG och 78/687/EEG antogs, var det nödvändigt att bevara dessa läkares rättigheter när man inrättade det nya yrket.

Eftersom Italien unilateralt sköt upp den tidsfrist för när läkarstudierna skulle ha påbörjats som fastställs i artikel 19 (dvs. den 28 januari 1980) till det akademiska året 1984/1985, har domstolen genom sin ovan nämnda dom av den 1 juni 1995 beslutat att Italien följaktligen inte uppfyllt kraven i direktiv 78/686/EEG och 78/687/EEG. Då Italien inte själv kunde verkställa denna dom (utom genom att dra in tillståndet att utöva detta yrke för cirka 4000 läkare) har man antagit särskilda regleringsåtgärder (lämplighetstest ska organiseras av de italienska myndigheterna) enligt direktiv 2001/19/EG(3) för de berörda yrkesutövarna.

Slutsatsen är att läkare som inte har specialistkompetens inte får utöva tandläkaryrket, förutom vid det nämnda undantaget i artikel 19.1 och 19.2 i direktiv 78/686/EEG, ändrat genom direktiv 2001/19/EG. Detta strider inte mot direktiv 93/16/EEG(4).

(1) EGT L 233, 24.7.1978.

(2) REG 1995, s. I-1319.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/19/EG av den 14 maj 2001 om ändring av rådets direktiv 89/48/EEG och 92/51/EEG om den generella ordningen för erkännande av yrkeskvalifikationer och av rådets direktiv 77/452/EEG, 77/453/EEG, 78/686/EEG, 78/687/EEG, 78/1026/EEG, 78/1027/EEG, 80/154/EEG, 80/155/EEG, 85/384/EEG, 85/432/EEG, 85/433/EEG och 93/16/EEG om yrkena sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, veterinär, barnmorska, arkitekt, farmaceut och läkare (Text av betydelse för EGT L 206, 31.7.2001.

(4) Rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis, EGT L 165, 7.7.1993.