ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2528/99

från Jürgen Zimmerling (PPE-DE) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Storleken på återuppbyggnadskostnaderna för Kosovo

För närvarande har det via rådet anslagits 500 miljoner euro för stöd till återuppbyggnaden i Kosovo. Dessa medel skall i huvudsak tas från budgeten för utvecklingsbistånd. Föredraganden i utskottet för utveckling och samarbete, Marie-Arlette Carlotti, har meddelat att summan på 500 miljoner euro enbart är en uppskattning.

Kan Balkansamordnaren Bodo Homback ge några uppgifter om de kostnader som redan uppstått och som kommer att uppstå i samband med återuppbyggnaden i Kosovo på basis av de uppgifter som han måste ha fått genom sin befattning?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

I november 1999 genomförde kommissionen och Världsbanken en gemensam bedömning med titeln Towards Stability and Prosperity, a programme for reconstruction and recovery in Kosovo(1). Bedömningen av behoven grundar sig dessutom på flera andra källor, särskilt på kommissionens skadebedömning (som genomfördes av den internationella förvaltningsgruppen), uttalanden av Förenta nationernas övergångsförvaltning i Kosovo (UNMIK Förenta nationernas uppdrag i Kosovo) och tillgängliga uppgifter från andra bedömningar.

När det gäller stabilitetspaktens roll skall det understrykas att Förbundsrepubliken Jugoslavien (och följaktligen Kosovo) inte är medlem i stabilitetspakten. Kommissionen deltar aktivt i stabilitetspaktens arbetsgrupper. Med hänsyn till stabilitetspaktens mandat förefaller det emellertid inte att vara det lämpligaste forumet för en bedömning av behoven i Kosovo.

Kommissionens ledamot med ansvar för yttre förbindelser har nära kontakt med Bodo Hombach när det gäller frågor som rör regionen generellt sett.

Kommissionen erinrar om att medlen till Kosovo för 2000 inte kommer att tas från utvecklingsbudgeten som sådan utan från överföringar (60 miljoner euro), anslagsomfördelningar (40 miljoner euro), ECHO (20 miljoner euro) och från redan avsatta medel (60 miljoner euro) av flexibilitetsreserven på 180 miljoner euro i det preliminära förslaget till budget.

(1) Finns tillgänglig på kommissionens och Världsbankens gemensamma webbplats på följande adress: www.seerecon.org./KeyDocuments/KeyOfficialDocuments. htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2171/99

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Den brittiska säkerhetstjänstens avlyssning av telekommunikationer

Mot bakgrund av rapporter om att den brittiska säkerhetstjänsten avlyssnar alla telekommunikationer till och från Irland, kan kommissionen försöka utröna vilken inverkan denna verksamhet har på unionens politiska sammanhållning?

Dessutom, vilken inverkan har detta på kommersiella företags rättigheter att fritt få kommunicera både internationellt och inom EU, och vilka är följderna för enskilda medborgare som ägnar sig åt personliga och kommersiella kommunikationer av känslig art?

Kan kommissionen fråga de brittiska myndigheterna om rapporterna verkligen är sanna och, om så är fallet, om britterna på liknande sätt spionerar på övriga medlemsstater inom EU?

Skulle kommissionen också kunna uppge om denna verksamhet strider mot EU:s lagstiftning?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(27 januari 2000)

Kommissionen har ingen kännedom om de händelser som parlamentsledamoten hänvisar till.

Kommissionen anser inte att den har behörighet att ta itu med frågan, som endast berör de nationella myndigheterna i fråga.

Kommissionen är emellertid fortsatt vaksam när det gäller att skydda gemenskapens intressen och fördömer varje hot mot integriteten vid kommunikationer inom eller mellan institutioner, affärsföretag eller enskilda medborgare som kommunicerar internationellt och inom unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2306/99

från Alexander de Roo (Verts/ALE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Utrotning av karettsköldpaddan?

Karettsköldpaddan, vars situation är mycket kritisk, har funnits med i CITES bilaga I sedan 1975. Genom ett kubanskt och japanskt förbehåll kunde Kuba exportera tusentals karettsköldpaddeskal till Japan mellan 1975-1992, då Japan drog in sitt förbehåll. Sedan 1992 har den internationella handeln med karettsköldpaddeskal förbjudits. Kuba föreslog 1997 att man skulle överföra det kubanska beståndet av karettsköldpaddor till CITES bilaga II, att upp till 500 skal skulle exporteras till Japan varje år och att över 5 000 kg regeringsägda lager av skal skulle exporteras till Japan. Detta förslag avvisades med liten marginal. Som förberedelse inför nästa sammanträde i CITES (april 2000) har Kuba bjudit in vetenskapliga myndigheter från EU-parterna för att dessa skall bedöma Kubas program för hanteringen av karettsköldpaddorna. Förenade Kungariket, Nederländerna och Spanien besökte Kuba och rekommenderar att EU-parterna stöder Kubas förslag.

1. Hur kommer kommissionen att hantera misstankarna om att det kubanska förslaget inte uppfyller det kriterium som fastställdes under den nionde konferensen med parterna för nedklassificering till bilaga II?

2. Man är rädd för att efterfrågan på skal kommer att öka runt om i världen om man återigen legaliserar handeln med sköldpaddeprodukter och att detta kommer att leda till ökad tjuvjakt och illegal handel. Bör kommissionen uppmuntra handel med arter som är så hotade?

3. Enligt experter finns det endast ungefär 5 000 honkarettsköldpaddor som årligen har sin boplats i Karibien. Hur avser kommissionen hantera det faktum att en årlig fångst på 10 procent av beståndet kommer att få skadliga följder för denna mycket hotade art?

4. Hur kommer kommissionen att hantera misstankarna om att de sköldpaddor som fångas i kubanskt vatten fördelas mellan andra länder i Karibien, med andra ord att dödandet av sköldpaddor och exporten av skal kommer att påverka beståndet i andra länder?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 januari 2000)

Kommissionen är medveten om att Kubas regering har lagt fram två förslag avseende ett begränsat återupptagande av den internationella handeln med karettsköldpaddor inför den 11:e CITES-konferensen.

Trots att gemenskapen inte är part till CITES-konventionen kommer kommissionen att lägga fram ett förslag till rådet om en gemensam ståndpunkt för medlemsstaterna vid konferensen eftersom kontrollen av handeln med vilda djur och växter faller under gemenskapens behörighet enligt rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1).

Kommissionen kommer i sitt förslag att beakta de CITES-kriterier för nedklassificering som parlamentsledamoten nämner, vilka omfattar förslagets betydelse för bevarandet av arten i kubanska vatten och på andra platser.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2468/99

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Genomförande av direktiv 91/174/EEG

Biodlarnas yrkesförbund i Österrike ingav 1997 ett klagomål hos kommissionen mot att direktiv 91/174/EEG(1) inte genomförts.

- Har kommissionen inlett ett undersökningsförfarande i detta ärende?

- Har Republiken Österrike avgivit något yttrande i frågan?

- Har kommissionen avslutat sin undersökning?

- Vilka resultat har undersökningen givit?

(1) EGT L 85, 5.4.1991, s. 37.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(9 februari 2000)

Kommissionen har från Österrikes biodlarförbund mottagit ett klagomål klagan om att de regionala myndigheterna i Niederösterreich, Kärnten och Steiermark inte tillåter odling av bin som tillhör rasen Buckfast. I sitt klagomål undrar förbundet dessutom om dessa åtgärder stämmer överens med rådets direktiv 91/174/EEG av den 25 mars 1991 om krav beträffande avel och härstamning vid saluföring av renrasiga djur samt om ändring av direktiv 77/504/EEG och 90/425/EEG.

Då det gäller direktivet kan kommissionen bekräfta att ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget har inletts mot Österrike, därför att åtgärder för att genomföra direktivet inte har meddelats. Förfarandet har därefter avslutats efter det att meddelande om åtgärder lämnats.

Det finns emellertid anledning att nämna att domstolen i målet C-67/97 som gällde innehavet av en icke inhemsk biras på ön Læsø (DK) konstaterade att direktiv 91/174/EG inte är tillämpligt eftersom inga genomförandebestämmelser har antagits inom bisektorn och att följaktligen nationell lagstiftning förblir tillämplig inom gränserna för artiklarna 28 och 30 (f.d. artiklarna 30 och 36) i EG-fördraget. I det tidigare nämnda målet ansåg domstolen att bestämmelser som förbjuder innehavet av andra bin än dem som tillhör underarten Apis mellifera mellifera på en ö som Læsø måste anses vara motiverade i enlighet med artikel 30 (f.d. artikel 36) i EG-fördraget för att skydda djurs hälsa och liv. Kommissionen anser att denna rättspraxis på vissa villkor även kan tillämpas på andra mera vidsträckta områden än Læsø.

Det pågår för närvarande en undersökning om det föreligger villkor för att begränsa innehavet av vissa biarter i de berörda områdena i Österrike.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2741/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Initiativ för att främja kulturell mångfald och därvid gå från skydd för regional identitet till invandrare i EU:s medlemsstater och deras identitet

Med beaktande av att universitet samt privata och statliga skolor i olika medlemsstater, bland annat i Nederländerna, använder nya undervisningsmetoder för invandrade medborgare, oavsett om dessa kommer från ett annat EU-land eller inte, vilka går ut på att undervisa i värdlandets språk på elevernas modersmål och med deras kulturella referenser,

att dessa metoder har visat sig vara mycket effektiva och tillämpas med framgång även på regional nivå, till exempel i Friesland, där invandrarna även undervisas i det så kallade regionala språket eller minoritetsspråket, vilket innebär ytterligare ett steg mot fullständig integration, att uppvärdering av alla olika identiteter på alla nivåer gör det möjligt att bättre och på ett mer effektivt sätt bekämpa fenomen som främlingsfientlighet och rasism samt politisk och kulturell extremism,

ber jag kommissionen uttala sig om idén att undersöka initiativ och planera finansiering på gemenskapsnivå för att främja mångkulturella undervisningsmetoder som innebär respekt för alla aspekter på identitet för alla medborgare, ifrån den lokala och regionala identiteten till de medborgare som är lagligt bosatta i EU:s medlemsstater.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(1 mars 2000)

Kommissionen har en lång tradition av att stödja initiativ som syftar till att främja den kulturella mångfalden och integrationen av immigranter bosatta i medlemsstaterna. Denna tradition går tillbaka till antagandet av rådets direktiv 77/486/EEG av den 25 juli 1977 om undervisning av barn till migrerande arbetstagare(1).

Sedan 1977 har kommissionen alltid inkluderat interkulturell utbildning i sina arbetsprogram som ett medel att på ett positivt och aktivt sätt lära sig hantera social och kulturell mångfald. Denna anda har inspirerat hela Sokrates-programmet, i vilket det finns en särskild åtgärd i Comenius som handlar om interkulturell utbildning och migrerande barn. Initiativen som tagits genom denna åtgärd uppmuntras och finansieras i den andra fasen av Sokrates-programmet, både idag och i framtiden, eftersom interkulturell utbildning förbereder framtida generationer för att leva tillsammans i ett demokratiskt och pluralistiskt samhälle och bidrar till att sörja för lika möjligheter för alla medborgare.

Som parlamentsledamoten säkert känner till bistår kommissionen med finansiellt stöd utöver åtgärderna i Sokrates-programmet för handlingar som främjar och skyddar regionala språk eller minoritetsspråk och kulturer. Prioriterade områden inkluderar utbildningsprojekt och läromedel.

De språk som är tänkta att gagnas av aktionen är ursprungsspråk som traditionellt talas av en del av befolkningen i medlemsstaterna eller i EES-länderna. Kommissionen undersöker för närvarande möjligheten att föreslå ett flerårigt åtgärdsprogram på det här området.

(1) EGT L 199, 6.8.1977.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2698/99

från Ole Krarup (EDD) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Förvaltning av valutareserverna

De nationella centralbankerna i de medlemsstater som deltar i euron (tredje etappen) skall överlåta förvaltningen av en viss del av sina valutareserver till ECB.

Om en medlemsstat blir tvungen att lämna den gemensamma valutan, kommer förvaltningen av valutareserverna i så fall automatiskt att återföras till den nationella centralbanken utan några avgifter, ekonomiska sanktioner eller liknande?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(18 februari 2000)

EG-fördraget innehåller inga bestämmelser om stater som vill lämna eurosamarbetet. Därför finns inte heller några bestämmelser om eventuell återföring av valutareserver till de nationella centralbankerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2287/99

från Karin Riis-Jørgensen (ELDR) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Rätten till fri rörlighet och danska skatteregler

När en dansk medborgare flyttar till Spanien och därmed har sin hemort och centrum för sina livsintressen i det landet, beskattas vederbörandes pension efter spanska bestämmelser. Väljer samma dansk däremot att ha sin hemort i Portugal beskattas dennes pension efter danska skattebestämmelser. Kan kommissionen, mot bakgrund av fördragens grundläggande princip om fri rörlighet, klargöra hur en dansk medborgares inskränkta möjlighet till fri rörlighet med tanke på pensionsbeskattning, kan anses stämma överens med fördragens grundläggande och överordnade princip om fri rörlighet?

Finns det inte risk för att grundläggande EU-bestämmelser om fri rörlighet i praktiken överträds av nationella skattebestämmelser, såsom i ovannämnda exempel, eftersom det saknas en gemenskapslagstiftning om rätten till beskattning av pensionsinkomster på gemenskapsnivå?

Svar från Frits Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 januari 2000)

Det är riktigt att europeiska medborgare i avsaknad av harmonisering av personbeskattningen ställs inför andra skatteregler när de bosätter sig i en annan medlemsstat. Detta innebär skillnader i skattesatserna, vilket i vissa fall kan påverka beslutet att ändra sitt hemvist.

Genom konventioner, oftast bilaterala, har medlemsstaterna avtalat hur beskattningsrätten skall fördelas i situationer som rör mer än ett land. Dessa konventioner fördelar beskattningsrätten mellan de berörda staterna i enlighet med vad som överenskommits vid bilaterala förhandlingar. Ofta används det modellavtal för bilaterala konventioner som rekommenderas av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD). Artikel 18 i konventionen av den 3 juli 1972 mellan Danmark och Spanien följer artikel 18 i OECD:s modellavtal. Enligt denna bestämmelse skall, med förbehåll för avvikande regler rörande statliga löner och pensioner, pensioner och liknande ersättningar som med anledning av tidigare anställningsförhållande betalas ut till en person bosatt i en avtalsslutande stat beskattas endast i den staten.

Samma artikel togs med i konventionen av den 3 mars 1972 mellan Danmark och Portugal. Denna konvention har dock sagts upp av Danmark och upphört att gälla den 1 januari 1995. Danmark är alltså inte längre skyldigt att tillerkänna Portugal den exklusiva rätten att beskatta danska pensioner som betalas till personer som emigrerat till Portugal.

Även om inget skatteavtal gäller mellan de två medlemsstaterna innebär EG-fördragets princip om fri rörlighet att de skall söka undvika och undanröja dubbelbeskattning, om inte på något annat sätt så genom att avräkna skatt som erlagts i den andra medlemsstaten från det belopp som skall beskattas i den egna medlemsstaten. Kommissionen har kännedom om fall i vilka Portugal avstått från att tillämpa sina skatteregler på danska pensioner som redan beskattats i Danmark.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2452/99

från Mathieu Grosch (PPE-DE) till rådet

(16 december 1999)

Ämne: Gemenskapens åtgärdsprogram Ungdom

Kommissionen lade den 28 augusti 1998 fram ett förslag till Europaparlamentet och rådets beslut om att inrätta gemenskapens åtgärdsprogram Ungdom för tidsperioden 20002004 (KOM(1998) 331)(1). Efter Europaparlamentets andrabehandling den 28 oktober 1998 lades detta beslut fram för rådet för andrabehandling.

1. Av vilken anledning äger rådsmötet, och därmed diskussionen om åtgärdsprogrammet Ungdom, inte rum såsom planerats den 23 november 1999, utan först i början av januari?

2. Hur föreställer sig rådet att de olika ungdomsprogrammen, som skall genomföras enligt åtgärdsprogrammet Ungdom, skall kunna genomföras effektivt på ett sätt som motsvarar dess målsättningar med bara 350 miljoner euro (i stället för de 765 som kommissionen föreslagit och de 980 miljoner euro som Europaparlamentet föreslagit för en sjuårsperiod) för tidsperioden 20002004?

(1) EGT C 311, 10.10.1998, s. 6.

Svar

(13 mars 2000)

Vid rådets möte (ungdomsfrågor) den 23 november fattades inte något beslut om att inleda förlikningsförfarandet för det föreslagna programmet Ungdom. Med tanke på behovet av att använda den disponibla tiden så effektivt som möjligt (sex veckor med möjlighet till två veckors förlängning från tidpunkten för det första mötet i förlikningskommittén enligt artikel 251 i fördraget) föreslog rådet följaktligen Europaparlamentet att förlikningen skall inledas vid ett för båda parter lämpligt datum i januari.

När det gäller beloppet 350 miljoner euro för fem år i den gemensamma ståndpunkten enades man enhälligt därom vid rådets möte (ungdomsfrågor)

den 27 maj 1999. I rådets motivering i samband med den gemensamma ståndpunkten(1) påpekade rådet att denna finansieringsram gör det möjligt att förena en önskan om att programmets mål skall kunna uppnås och att det görs en rättvis fördelning av de disponibla resurserna under en period som kännetecknas av betydande ekonomiska restriktioner.

(1) EGT C 210, 22.7.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1714/99

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(29 september 1999)

Ämne: Klimatstöd för äggproducenter

För att uppväga nackdelar med kallt klimat och långa avstånd så utgår ett speciellt Norrlandsstöd till äggproducenter i norra Sverige. Stödet utbetalas per höna. EU har krävt att stödet skall minskas av konkurrensskäl. Är det rimligt då produktionen i området är lägre än konsumtionen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 november 1999)

I enlighet med artikel 142 i Anslutningsakten tillåter kommissionen att Sverige beviljar långsiktigt nationellt stöd för att bevara jordbruket i vissa regioner som ligger norr om 62:a breddgraden och i vissa angränsande regioner med liknande klimat, som gör det särskilt svårt att bedriva jordbruk.

Dessa stöd skall framför allt användas för att bevara traditionella metoder för produktion och bearbetning av råvaror, underlätta avsättningen för dessa råvaror samt för att skydda miljön och bevara landsbygden. Stöden får inte leda till ökad produktion (fysisk begränsning) eller ökad total stödnivå (ekonomisk begränsning) jämfört med en referensperiod före anslutningen.

De långsiktiga nationella stöden har alltså inte godkänts enligt artiklarna 8788 (tidigare artiklarna 9293) i EG-fördraget, utan enligt artikel 142 i Anslutningsakten.

Kommissionen har i beslut 97/557/EG av den 17 juli 1997 om ändring av beslut 96/228/EG om systemet för långsiktigt stöd på nationell nivå till jordbruket i de nordliga områdena i Sverige(1) fastställt vilka områden i norra Sverige som berörs av stödet och vilken referensperiod som skall användas för att stödet inte skall leda till ökad produktion eller ökad total stödnivå. I beslutet anges också vilken stödform och stödnivå som skall tillämpas, samt vid vilken produktionsnivå som stödet successivt skall trappas ned.

Sverige har genomfört beslutet genom att bevilja så kallat Norrlandsstöd, som är en fortsättning på det stödsystem som användes före anslutningen. Enligt detta system beviljas stöd för varje värphöna som ersatts av andra. En nationell begränsning har införts så att stödet bara beviljas för det antal ersatta hönor per år som överstiger 1 000.

I kommissionens beslut fastställs maximala stödnivåer och produktionsvolymer baserade på värdena från referensperioden. Om Sverige har genomfört beslutet på ett riktigt sätt skall produktionen bara minskas om det visar sig att den maximala produktionsvolymen har överskridits. I sådana fall måste Sverige, enligt artikel 4 i beslutet, minska stödet under följande år i motsvarande grad.

Det grundläggande syftet med artikel 142 är framför allt att bevara det traditionella jordbruket i de nordliga regionerna och inte att stimulera till ökad produktion med hjälp av stödmedel.

(1) EGT L 230, 21.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2730/99

från Gérard Deprez (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Arbetsrelaterade dödsfall i utvecklingsländerna

Är kommissionen medveten om att man varje år konstaterar mer än en miljon dödsfall relaterade till arbete i världen? Under samma tid råkar flera hundra miljoner personer ut för olyckor i arbetet. Antalet dödsfall till följd av arbetsskador är särskilt stort i utvecklingsländerna.

Vilka projekt för förbättring av arbetsförhållandena har kommissionen tilldelat stöd inom ramen för Europeiska unionens utvecklingspolitik, och i synnerhet inom avdelningarna samfinansierade projekt och decentraliserat samarbete?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(2 februari 2000)

Kommissionen är fullt medveten om arbetsförhållandena i utvecklingsländerna och det antal dödsfall som de kan ge upphov till. Gemenskapen kan emellertid endast göra begränsade insatser på detta område, framför allt inom ramen för programmen för utvecklingssamarbete.

Vissa specifika och målinriktade åtgärder som syftar till en förbättring av arbetsförhållandena har emellertid genomförts med kommissionens och parlamentets stöd, med utgångspunkt i budgetposterna B7-6000 och B7-6430. Härigenom har ett fyrtiotal åtgärder fått stöd från gemenskapen under de senaste två åren, främst åtgärder för att höja medvetenheten om globaliseringens inverkan på arbetsmarknaden, om begreppet rättvis handel och om arbetsförhållandena i utvecklingsländerna.

Under 1999 beviljades exempelvis finansiering med nära 1 miljon euro genom budgetposten B7-6000 för den brasilianska fackföreningsfederationens (CUT) verksamhet gällande hälsa, säkerhet och miljöskydd på arbetsplatser. Det är fråga om en åtgärd med nationell räckvidd i storleksordningen 2 miljoner euro.

Vidare vill kommissionen påpeka att parterna i förhandlingarna om ett nytt partnerskap mellan gemenskapen och länderna i Afrika, Västindien och Stilla havet på nytt kommer att bekräfta sitt åtagande att säkerställa efterlevnaden av de grundläggande arbetsnormer som definieras i Internationella arbetsorganisationens (ILO) relevanta konventioner. Det gäller föreningsfrihet, organisationsrätt och kollektiv förhandlingsrätt, avskaffande av tvångsarbete, avskaffande av de värsta formerna av barnarbete och icke-diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning.