ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0402/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(15 februari 2000)

Ämne: Fiskefartygskapten gripen på ön Réunion

Den galiciske medborgaren José Ramón Hombre Sobrido, kapten på fiskefartyget Camouco greps för över två månader sedan på den franska ön Réunion där han fortfarande hålls kvar.

Generaldirektören för fiske vid Europeiska kommissionen gav inget konkret svar då jag i Europaparlamentets fiskeriutskott ställde honom frågor om detta ärende.

Känner kommissionen till denna händelse och orsakerna till att myndigheterna i en medlemsstat, dvs. Frankrike, gripit denne europeiske medborgare?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 april 2000)

I september 1999 greps Hombre Sobrido, kapten på fiskefartyget Camouco som seglar under panamansk flagg och ägs av Merce Pesca S.A., av en fransk fregatt för påstått olaga fiske av tandnoting i Crozetöarnas (Réunion) ekonomiska zon. Hombre Sobrido släpptes senare ur arresten, men måste fortfarande vara kvar på ön eftersom myndigheterna tog hans pass.

Den 14 januari 2000 begärde Panama vid Internationella tribunalen för havsrätt i Hamburg att fartyget och dess kapten skulle släppas fria. Denna tribunal inrättades genom FN:s havsrättskonvention. Den meddelade sitt domslut den 7 februari 2000 och föreskrev ett omedelbart frisläppande mot en borgen om åtta miljoner franska franc. De franska myndigheterna har ännu inte följt domslutet, utan hävdar att de inte är nöjda med borgensvillkoren. Appellationsdomstolen i Réunion planerade in en ny rättegång den 24 mars 2000 då domstolen skulle undersöka frågan om återlämnande av Hombre Sobridos pass. En rättegång i detta ärende har utlysts till den 4 april 2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0763/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(15 mars 2000)

Ämne: Agent Orange producerats av kemisk industri i Europa

Tisdagen den 22 februari förklarade den belgiske ministern för utvecklingssamarbete i Vietnam att hans land hade ett ansvar inför den vietnamesiska befolkningen på grund av den amerikanske arméns massiva insats av Agent Orange som kemiskt stridsmedel. Enligt ministern hade Belgiens kemiska industri medverkat vid produktionen av detta avlövningsmedel i Belgien. Fredagen den 25 februari förnekade det belgiska förbundet för kemisk industri (Fedichem) dock formellt att den kemiska industrin i Belgien medverkat vid produktionen av Agent Orange.

För att få ökad klarhet i frågan skulle jag gärna vilja att rådet besvarade följande frågor:

1. Medverkade några företag inom den kemiska industrin i Belgien vid produktionen av avlövningsmedlet Agent Orange, som sedan av den amerikanske armén användes som kemiskt stridsmedel i Vietnam, såsom den belgiske ministern hävdat?

2. Fanns det några företag inom den kemiska industrin i andra medlemsstater som medverkade vid produktionen av avlövningsmedlet Agent Orange, som sedan av den amerikanske armén användes som kemiskt stridsmedel i Vietnam?

Svar

(25 maj 2000)

Det problem som den ärade parlamentsledamoten avser i sin fråga har aldrig tagits upp i rådet.

Som den ärade parlamentsledamoten torde erinra sig har EU-fördraget, där den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken fastställs, ingåtts och trätt i kraft långt efter de händelser som avses i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0608/00

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: Avsaknaden av bagageinlämning på Malagas flygplats

Flygplatsen i Malaga (Spanien), som samfinansierats av Europeiska unionen via medel från Europeiska regionala utvecklingsfonden, har främjat utvecklingen av turismen och härigenom ekonomin på hela den andalusiska solkusten samt märkbart bidragit till livskvaliteten för alla dem som nyttjar den.

Trots utomordentlig service till de åtta och en halv miljoner årliga resenärerna erbjuder den inte denna omfattande kundkrets någon bagageinlämning, vilket gör att många resenärer på genomfart nödgas avstå från denna för flygplatser, stationer och andra transportcentra oumbärliga service.

Anser kommissionen att man kan låta bli att erbjuda bagageinlämningsservice av bl.a. säkerhetsskäl, vilket flygplatsmyndigheterna i Malaga hävdar, till nackdel för den resenär som eventuellt skulle begära den servicen?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(6 april 2000)

De projekt som samfinansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden utformas och utvecklas ur teknisk synpunkt av den behöriga myndigheten i medlemsstaten i enlighet med en strategi för ekonomisk utveckling som fastställts i samförstånd med kommissionen. Kommissionen kan därför inte diktera några andra villkor för användandet av samfinansierad infrastruktur än de som ingår i de rättsliga ramarna för verksamheten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0699/00

från John Bowis (PPE-DE) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Möten mellan kommissionens tjänstemän och Patrick Peter

Hur många möten har Patrick Peter (från GTR och ADISA) och hans konsult Christian Lamonin hållit med tjänstemän från kommissionen?

Vilka tjänstemän var närvarande vid dessa möten och när hölls de?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(19 april 2000)

Parlamentsledamotens fråga gäller ett konkurrensärende som är under handläggning. När det gäller parlamentsfrågor om pågående ärenden hänvisar kommissionen till skrivelsen av den 28 januari 1999 från den dåvarande kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens till den dåvarande ordföranden för parlamentets utskott för ekonomi, valutafrågor och industripolitik. I skrivelsen förklarades att endast begränsad, allmänt hållen och icke sekretessbelagd information kan lämnas om pågående ärenden.

Följaktligen kan kommissionen endast bekräfta att den hållit flera möten med företrädare från företaget GTR efter det att GTR, i november 1997, inlämnat ett klagomål mot Fédération Internationale de l'Automobile (FIA) och ett flertal andra företag, särskilt FOA och ISC. Kommissionen har aldrig hållit privata möten med Patrick Peter eller hans konsult Christian Lamonin. Kommissionen kan, av sekretessskäl, inte avslöja det antal möten som hållits med klaganden i fråga, nämligen företaget GTR, eller identiten på dem som deltog i dessa möten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0938/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(29 mars 2000)

Ämne: Gemenskapsstöd till bearbetning av druvsaft (GD Jordbruk)

I samband med reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin (förordning (EEG) nr 1493/1999)(1), som kommer att träda i kraft den 1 augusti 2000, föreskrivs i artikel 35 i förordningen att gemenskapsstödet till bearbetning av druvsaft av bordsdruvor skall upphöra (det är under alla omständigheter förbjudet att använda dessa druvor för vinframställning). Detta kommer för de italienska producenterna av druvsaft att innebära ökade kostnader med 11 986 lire/hektoliter till följd av att gemenskapsstödet inte utbetalas, vilket kommer att leda till sociala spänningar, främst i ekonomiskt missgynnade områden. Kan kommissionen ange om det i tillämpningsförordningarna för den gemensamma organisationen av marknaden för vin, som för närvarande håller på att ses över, går att föreskriva att stödet till druvsats av bordsdruvor skall bibehållas i syfte att tillförsäkra samtliga gemenskapsaktörer lika möjligheter?

(1) EGT L 179, 14.7.1999, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(3 maj 2000)

Kommissionen önskar påminna ledamoten om att rådet den 17 maj 1999 antog förordning (EG) nr 1493/1999 om ny gemensam organisation av marknaden för vin. Denna förordning kommer att börja tillämpas den 1 augusti 2000. I artikel 35.3 i denna förordning anges att stöd för användning av druvmust och koncentrerad druvmust för framställning av druvsaft eller andra livsmedelsprodukter av sådan druvsaft endast lämnas för användning av produkter som härrör från druvsorter som är klassificerade som druvor för vinframställning och som alltså kan användas för att framställa vin för marknaden.

Med hänsyn till föregående kommer inte något stöd att utbetalas för framställning av druvsaft eller andra livsmedel av sådan druvsaft, om bordsdruvor som kommer från sorter som inte klassificeras som druvor för vinframställning används.

Rådet ville i själva verket reservera de disponibla stöden enbart för druvor för vinframställning, eftersom syftet med utnyttjandet av druvprodukter inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden var att minska kvantiteterna vin på marknaden. Kommissionen vill i detta sammanhang erinra om att produkten bordsdruvor enbart omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker.

Mot denna bakgrund och med hänsyn till att rådet uttryckligen har bekräftat förbudet att stödja framställning av druvsaft ur bordsdruvor, kan kommissionen inte föreslå någon tillämpning som strider mot rådets anvisningar.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0695/00

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(3 mars 2000)

Ämne: Diskriminering av föräldrar till mentalt handikappade barn hos vissa försäkringsbolag

Anser kommissionen att det överensstämmer med principerna om icke-diskriminering när vissa försäkringsbolag kräver dubbelt så höga premier för livförsäkringar av föräldrar till mentalt handikappade barn?

Om ingenting i Europeiska unionens lagar och författningar för närvarande motsäger en sådan orättvisa, har kommissionen inte för avsikt att föreslå en icke-diskriminerande lösning för ingåendet av denna typ av försäkringskontrakt?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(11 april 2000)

Kommissionen känner till att det pågår förhandlingar om förnyelse av den tillfälliga (ett år), kollektiva dödsfallsförsäkring med valfri anslutning som den franska föreningen för föräldrar och vänner till mentalt handikappade (Unapei) tecknat hos ett franskt försäkringsbolag. Enligt de senaste uppgifterna har försäkringsbolaget beslutat att fortsätta diskussionerna med Unapei och i avvaktan på utgången behålla garantierna för innevarande år utan att öka avgifterna eller försämra förmånerna.

Kommissionen som delar de berörda föräldrarnas oro önskar verkligen att förhandlingarna leder till att de befintliga garantierna förblir oförändrade.

Vad beträffar gemenskapsrätten på detta område är kommissionen angelägen om att framhålla det faktum att principen om fri prissättning har fastslagits i de tre försäkringsdirektiven, och då särskilt tredje livförsäkringsdirektivet(1). Dessutom avskaffas förhandskontroller och systematiska kontroller av premierna och de försäkringskontrakt som försäkringsbolagen erbjuder. Vanligtvis bygger bolagens beräkningar av premierna på en avvägning mellan uppburna avgifter och de avsättningar som måste göras för att täcka framtida utbetalningar, varvid de tar hänsyn till de försäkringsmatematiska principerna.

Kontrollen av försäkringsbolagen åligger helt myndigheterna i respektive medlemsstat och därför kan kommissionen inte granska de försäkringspremier som föreslås och uttala sig om nivåerna. Det är de nationella tillsynsmyndigheterna som skall se till att försäkringspremierna enligt rimliga försäkringsmatematiska principer är tillräckliga för att bolagen skall kunna uppfylla sina försäkringsåtaganden.

Dessutom måste försäkringsbolagen offentliggöra på vilka grunder och enligt vilka metoder de har beräknat de tekniska avsättningarna. Försäkringstagaren har rätt att skriftligen få klara och exakta uppgifter om de premier som anses lämpliga och om sättet för handläggning av klagomål och, i förekommande fall, om det finns ett särskilt organ som handlägger sådana klagomål, utan att detta påverkar rätten att vidta rättsliga åtgärder.

(1) Direktiv 92/96/EEG av den 10 november 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring och om ändring av direktiven 79/267/EEG och 90/619/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet), EGT L 360, 9.12.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0723/00

från Roberto Bigliardo (TDI) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Italienska försäkringsbolags överträdelser av direktiv

Känner kommissionen till att de italienska försäkringsbolagen vägrar att försäkra fordon för personer som är bosatta i de syditalienska regionerna, i synnerhet Campanien

och Apulien, trots att motorfordonsförsäkring är obligatorisk enligt italiensk lagstiftning? Dessa företag har i åratal missgynnat syditalienska medborgare genom att ta ut högre försäkringspremier i ovannämnda områden, med hänvisning till det stora antalet olyckshändelser i dessa italienska regioner. Ett sådant förhållningssätt gör att italienska medborgare behandlas olika, att gemenskapsdirektiven inte efterlevs och att medborgarna försätts i en situation där de inte kan uppfylla skyldigheten att vara försäkrade.

Anser inte kommissionen att det vore lämpligt att utfärda ett direktiv för att undanröja den olika behandlingen av italienska medborgare och på samma gång förpliktiga de försäkringsbolag som är verksamma på den nationella marknaden att teckna kontrakt med bilägare i Syditalien?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(7 april 2000)

Kommissionen kände inte till den situation som parlamentsledamoten nämner. Den vill påminna om att det tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring (92/49/CEE(1)) innebar att man i fråga om bilförsäkringar införde ett enda system för auktorisation och tillsyn av säkerhet och ekonomi som tillämpas i den medlemsstat där försäkringsföretaget har sitt huvudkontor. För att företaget skall kunna etablera sig och bedriva verksamhet krävs en enda officiell auktorisation som utfärdas av de behöriga myndigheterna i denna medlemsstat. Villkoren och storleken på premierna behöver inte längre förhandsgodkännas av övervakningsmyndigheterna i hemlandet, som endast kontrollerar uppskattningar av premierna och av andra finansiella medel avsedda att täcka företagets försäkringsförpliktelser och solvensmarginal.

Följaktligen omfattas italienska företag med huvudkontor i Italien helt av de italienska myndigheternas fiansiella kontroll. Med andra ord skall de italienska försäkringsbolagens premier med avseende på om de ger tillräckliga tekniska avsättningar i förhållande till företagets avtaslförpliktelser granskas enligt den italienska lagstiftningen och falla under den italienska kontrollmyndighetens ansvar.

Man måste också tänka på att företagen bland annat fastställer sina avgifter i förhållande till antalet olyckor i genomsnitt. Utifrån sin riskbedömning kan de fritt bestämma om de vill anpassa sitt erbjudande eller till och med lämna en del av de nationella marknaderna till sina konkurrenter.

Det är de nationella myndigheternas uppgift att se till att försäkringstagarna kan uppfylla sin skyldighet att teckna den obligatoriska ansvarsförsäkringen.

Kommissionen kan följaktligen inte ingripa på ett område som behöriga italienska institutioner har ansvar för när det gäller kontroller och företagens affärsmetoder.

(1) EGT L 228, 11.8.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0687/00

från Michel Hansenne (PPE-DE) till kommissionen

(9 mars 2000)

Ämne: Varors ursprung tullförmåner

För att gemenskapen skall bevilja tullförmåner vid import av varor från vissa utvecklingsländer måste ett ursprungscerifikat (formulär A) som utfärdats av tullmyndigheterna i ursprungslandet visas upp. Vilka påföljder tillämpas i allmänhet för den europeiska importören utan att i detalj gå in på de nationella lagstiftningarna om det efter importen till gemenskapen framkommer att ursprungslandet inte fastställts i enlighet med gemenskapsbestämmelserna? Vilka påföljder tillämpas för den tulltjänsteman som utfört tullformaliteterna vid importen till gemenskapen?

Har kommissionen de två senaste åren anordnat kurser i gemenskapens ursprungsregler i följande länder: Rwanda, Kongo-Brazzaville, Kongo-Kinshasa, Liberia, Algeriet och Indonesien?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(18 april 2000)

Den påföljd som vanligen skulle tillämpas för gemenskapsimportören i det fall som parlamentsledamoten beskriver skulle vara att betala de icke-preferentiella tullarna även om han inte kan överföra dessa tullbelopp till de personer till vilka han i mellantiden har sålt varorna. Importören kan endast undgå detta om hans rättmätiga tillit, under särskilda förhållanden, är skyddad enligt domstolens rättspraxis. Detta är inte fallet när ursprungscertifikat A har utfärdats på grundval av oriktiga uppgifter från exportören. Enligt denna rättspraxis påtar sig en tullagent, genom sitt ämbete, ansvar för att de dokument som han lägger fram för tullmyndigheterna är riktiga.

Under de två senaste åren har kommissionen anordnat flera utbildningsseminarier i de preferentiella ursprungsreglerna enligt Lomékonventionen. Dessa seminarier anordnas regionalt i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS). I juli 1998 hölls två kurser för Västafrika, dels i Elfenbenskusten (deltagare: Benin, Burkina Faso, Kap Verde, Elfenbenskusten, Mali, Mauretanien, Niger, Senegal och Togo) och dels i Ghana (deltagare: Gambia, Ghana, Liberia, Nigeria och Sierra Leone). I mars 1999 anordnades ett seminarium för Centralafrika i Kamerun (deltagare: Burundi, Kamerun, Kongo (Brazzaville), Demokratiska republiken Kongo (Kinshasa), Gabon, Ekvatorialguinea, Rwanda, Centralafrikanska republiken, São Tomé och Tchad).
SKRIFTLIG FRÅGA E-0230/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(4 februari 2000)

Ämne: Offentliggörande av svar på frågor till kommissionen

Kan kommissionen redogöra i detalj för vilka åtgärder den vidtar för närvarande för att Europaparlamentets ledamöter och allmänheten skall kunna läsa kommissionens svar på de frågor som parlamentets ledamöter har ställt?

Kommer kommissionen, för att öka öppenheten, se till att svar på frågor från parlamentet offentliggörs på Internet eller Intranet på originalspråket, så snart som svaren har sänts till de ledamöter som ställt frågorna, vilket är ett tillvägagångssätt som följs av flera medlemsstaters regeringar?

I annat fall, varför inte?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(18 april 2000)

Parlamentets skriftliga frågor och svaren publiceras på elva språk i Europeiska gemenskapernas officiella tidning enligt parlamentets arbetsordning. EGT finns från och med nummer C 27 i år även elektroniskt, till exempel på http://europa.eu.int/eur-lex.

Parlamentet har även själv lagt ut skriftliga frågor och svar från de två senaste sessionsperioderna på http://www.europarl.eu.int/questions/fr/default.htm där man kan söka på olika sätt.

Skriftliga frågor och svar publiceras dessutom i Celex som erbjuder avancerade sökmöjligheter. Publikationsbyråns styrelse, där alla institutioner är representerade, bad nyligen att Celex, Eudor och EUR-Lex skulle slås samman till en enhetlig direkttjänst som skall ge tillgång till alla gemenskapens offentliga handlingar.

Kommissionen har även förstått att parlamentets ledamöter kan hitta svaren på skriftliga frågor på ett eller två språk på parlamentets interna webbplats så snart de lämnats av kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0298/00

från Hartmut Nassauer (PPE-DE) till kommissionen

(11 februari 2000)

Ämne: Förvärv av fast egendom i Tjeckien

Vilken information besitter kommissionen angående att det tjeckiska finansministeriet vill hindra medborgare i andra länder i Europeiska unionen från att kunna förvärva fast egendom i Tjeckien efter det att landet anslutits till unionen? Vilka åtgärder har kommissionen eventuellt för avsikt att vidta mot bakgrund av att det hittills alltid betonats att Tjeckien är skyldig att i samband med medlemskapet införliva gemenskapens regelverk?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0293/00, E-0294/00, E-0295/00, E-0296/00, E-0297/00, E-0298/00, E-0299/00, E-0300/00, E-0301/00, E-0302/00, E-0303/00 och E-0398/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(20 mars 2000)

Anslutningsförhandlingarna med Tjeckien rör främst dess godtagande av och anpassning till Europeiska unionens regelverk och dess förmåga att uppfylla de av Europeiska rådet fastställda villkoren för medlemskap. Tjeckien måste som medlemsstat anta och tillämpa alla delar av gemenskapslagstiftningen och gemenskapspolitiken, inklusive principerna om fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt. Den fråga som togs upp av parlamentsledamoten måste i första hand ses mot bakgrund av detta, men de politiska kriterierna från Köpenhamn spelar givetvis också en roll, eftersom skyddet av de mänskliga rättigheterna och av minoriteternas rättigheter ingår i dessa. Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen när det gäller dessa frågor i samtliga kandidatländer.

Det är emellertid viktigt att observera att det problem som läggs fram i dessa frågor rör händelser som inträffade innan EG-fördraget trädde i kraft. De så kallade Benesch-dekreten kommer därför inte att ha någon betydelse i samband med anslutningsförhandlingarna. Dessutom anges det i artikel 295 (tidigare artikel 222) i EG-fördraget att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning. Kommissionen har därför inte möjlighet att ingripa när det gäller frågor som rör återlämnande av egendom i en nuvarande eller framtida medlemsstat.

Tjeckien är dock ansluten till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna sedan 1992. Genomförandet av konventionen är Europarådets ansvarsområde. Frågor med anknytning till denna konvention bör därför ställas till Europarådet.

Kommissionen ber dessutom att få hänvisa parlamentsledamoten till de relevanta bestämmelserna i den tjeckisk-tyska förklaring om ömsesidiga förbindelser som antogs den 21 januari 1997.

Av de olika skäl som anförts ovan finner kommissionen det svårt att inta en ståndpunkt beträffande de särskilda fall som parlamentsledamoten tar upp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0917/00

från Christopher Huhne (ELDR) till rådet

(24 mars 2000)

Ämne: Kvalificerad majoritetsomröstning

Kan rådet uppge vid hur många tillfällen årligen under de senaste fem åren som varje medlemsstat har blivit nedröstad i rådet när ett beslut om ett lagstiftningsförslag (direktiv, förordning, beslut) har fattats med kvalificerad majoritetsomröstning?

Svar

(26 juni 2000)

För den ärade parlamentsledamoten återges nedan en förteckning över de olika delegationernas nedlagda röster eller röster emot vid rådets antagande av rättsakter.

Ni ombeds notera att dessa upplysningar hämtats från de månadsrapporter om rådets verksamhet som rådets generalsekretariat utarbetat och som är tillgängliga för allmänheten.

>Plats fÄHor tabell>

>Plats fÄHor tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA P-0668/00

från Isidoro Sánchez García (ELDR) till kommissionen

(29 februari 2000)

Ämne: Tillämpningen av artikel 299.2 inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken

Kommissionen har uppnått en politisk kompromiss för att ta in frågan om en särskild stadga för de yttersta randområdena i sitt arbetsprogram för år 2000. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken med avseende på tillämpningen av artikel 299.2 i fördraget om Europeiska unionen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 mars 2000)

Vad gäller tillämpningen av EG-fördragets nya artikel 299.2 (f.d. artikel 227), hölls den 23 november 1999, på initiativ av kommissionens ordförande, ett partnerskapsmöte vid vilket ledamöter av Europaparlamentet träffade företrädare för de sju regionerna och de tre berörda medlemsstaterna. Mot bakgrund av detta möte och de skrivelser som presenterats av regionerna och medlemsstaterna utarbetar kommissionen den rapport som Europeiska rådet begärde vid sitt möte i Köln.

I enlighet med artikel 299.2 avser kommissionen att även fortsättningsvis beakta de yttersta randområdenas särdrag och speciella förutsättningar, i synnerhet inom jordbrukssektorn. Efter det att rapporten har godkänts kommer kommissionen i enlighet med sitt arbetsprogram för år 2000 att för parlamentet och rådet lägga fram de förslag till ändringar av rådets förordningar som bedöms nödvändiga vad gäller jordbruksdelarna i Posei-programmen.