SKRIFTLIG FRÅGA E-3601/98

från Alessandro Danesin (PPE) till kommissionen

(3 december 1998)

Angående: En gemensam invandringspolitik

De senaste händelserna i Italien, såsom flyktingars landstigningar vid Apuliens kuster och de ändlösa köerna för att få uppehållstillstånd, har gjort det allt viktigare att omgående lösa ett problem som existerar sedan början av 1980-talet, då Italien blev en av de prioriterade destinationerna för invandring och för olagliga invandrare som inte endast vill stanna i Italien, utan i synnerhet få tillträde till Europeiska unionen.

Problemet blir allt mer aktuellt, i synnerhet efter att Schengenavtalen trätt i kraft (för Italiens del den 26 oktober 1996). Varje år kommer det totalt ca 100 000-150 000 illegala invandrare till Italien (1/5 av den uppskattade kvoten för hela unionen), och av dessa har hittills endast 272 000 fått uppehållstillstånd på laglig väg (i EU: ca 13 miljoner). Den senaste italienska lagen på detta område är Martellilagen.

Trots att kommissionen försäkrar att inrättandet av ett område utan inre gränser är en process som är parallell med införandet av harmoniserade kontroller vid de yttre gränserna, och trots att frågan nu senast har tillmätts allt större betydelse i Amsterdamfördraget, har Europeiska unionen inte någon lagstiftning på området för invandring som är gemensam för alla medlemsstater.

Räcker det strategiska dokument om invandring och asyl som ordförandelandet Österrike nyligen har offentliggjort och som ända från början varit kontroversiellt? Kan Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 fortsättningsvis utgöra grundvalarna för ett fenomen som dag efter dag blir allt mer komplicerat och brådskande ur politisk, ekonomisk, social och ekologisk synvinkel?

Anser kommissionen inte att man bör påskynda utformandet av en gemensam invandringspolitik i Europeiska unionens medlemsstater?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(25 januari 1999)

Amsterdamfördraget medför grundläggande ändringar i den tidigare institutionella ordningen som inrättades genom EU-fördraget. Ett snabbt genomförande av de nya bestämmelserna i Amsterdamfördraget är en process som består av flera steg som berör alla gemenskapsinstitutionerna.

Kommissionen lade fram ett meddelande i juli 1998 med titeln "Mot ett område med frihet, säkerhet och rättvisa"(1) som redogör för dess strävan att förverkliga målet med ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Detta är just nu föremål för granskning i parlamentet, som dessutom har beslutat att sammankalla en parlamentskonferens i mars 1999.

Det österrikiska ordförandeskapet lade fram ett utkast till ett strategidokument om invandrings- och asylpolitik. På ordförandeskapets initiativ noterade rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 3-4 december en interimrapport gällande detta ärende. Under det tyska ordförandeskapet kommer man arbeta vidare med och diskutera detta inom berörda arbetsgrupper i rådet.

Vid Europeiska rådets möte i Wien den 11-12 december 1998 antogs en handlingsplan(2) (utarbetad av rådet och kommissionen) om genomförandet av bestämmelserna i Amsterdamfördraget gällande upprättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Handlingsplanen består av två delar. Den första delen tar upp åtgärder som skall vidtagas inom två år och den andra delen tar upp de som skall vidtagas inom fem år. Europeiska rådet uppmanade rådet att omedelbart påbörja verkställandet av de första två-årsåtgärderna enligt handlingsplanen. Vidare har man redan fattat ett beslut om att hålla ett särskilt Europeiskt råd i Tammerfors i oktober 1999.

De nuvarande och framtida ordningarna i fördraget kräver uttryckligen asylrelaterade åtgärder som antas på europeisk nivå för att stämma överens med 1951 års Genèvekonvention (se artikel K.2 i EU-fördraget, artikel 63.1 i EG-fördraget i dess ändrade ordalydelse genom Amsterdamfördraget). I Amsterdamfördraget föreskrivs även att rådet skall vidta kompletterande åtgärder. Arbetet inom detta område har pågått en tid på grundval av två förslag från kommissionen. Det ena är ett förslag om en gemensam åtgärd angående tillfälligt skydd för fördrivna personer och det andra om en gemensam åtgärd om solidaritet vad avser mottagandet av fördrivna personer som omfattas av tillfälligt skydd och dessas uppehälle(3).

Det är även värt att notera att inom området för invandringspolitiken drog kommissionen i juli 1997 upp ett förslag på en konvention om bestämmelser för tredjelandsmedborgares rätt till inresa och vistelse i Europeiska unionens medlemsstater. Rådet har redan avslutat en första behandling av detta utkast och parlamentets yttrande väntas.

(1) KOM(98) 459 slutlig.

(2) EGT C 19, 23.1.1999, s. 1.

(3) KOM(98) 372 slutlig.