ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2441/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juli 1998)

Ämne: Hantering av slam i Psytalleia- reningsverket

Slam från Psyttaleia-reningsverket transporteras provisoriskt till soptippen Ano Liosia tills en särskild plats för deponering kan upprättas i enlighet med gällande hälsobestämmelser. På grund av avbrott i driften av soptippen under de senaste åren har slammet dumpats i havet, vilket skapar en outhärdlig och kvävande luft i Perama-regionen. Dessutom döljs anläggningen i Psyttaleia inte av ett "optiskt hinder".

Vilka åtgärder avser kommissionen vidta för att säkerställa att hanteringen av slam från ovannämnda reningsverk är i överensstämmelse med direktiv 91/271/EEG(1) om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, och särskilt artikel 14 i detta?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(14 september 1998)

I artikel 14.2 i rådets direktiv 91/271/EEG av 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, ändrat genom kommissionens direktiv 98/15/EG av den 27 februari 1998(2) klargörs det att de behöriga myndigheterna eller andra behöriga organ i medlemsstaterna skall säkerställa att bortskaffande av slam från reningsverk för avloppsvatten från tätbebyggelse senast den 31 december 1998 underställs allmänna regler eller krav på registrering eller tillstånd.

I artikel 14.3 fastställs att medlemsstaterna skall säkerställa att utsläpp av slam i ytvatten skall vara avvecklat senast den 31 december 1998.

Från och med början av år 1999 kommer kommissionen att begära de nödvändiga upplysningarna angående bortskaffande av slam från reningsverk för avloppsvatten från tätbebyggelse, inbegripet från det reningsverk för tätbebyggelsen Aten som är beläget på ön Psyttalia, och efter analys av de erhållna uppgifterna, vid behov, inleda överträdelseförfaranden mot de medlemsstater som inte efterlevt ovannämnda gemenskapslagstiftning.

(1) EGT L 135, 30.5.1991, s. 40.

(2) EGT L 67, 7.3.1998, s. 29.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1886/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Rapport om konvergenssituationen

I kommissionens rapport KOM(98) 1999 om konvergenssituationen samt rekommendation inför övergången till den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen anges det att rådet den 23 oktober 1995 antog förordning nr 2494/95(1), genom vilken den rättsliga grunden fastställs för införandet av en harmoniserad metod för att sammanställa konsumentprisindex i medlemsstaterna.

I förordningen föreskrivs en gradvis harmonisering i följande två etapper:

1. Framtagande av en uppsättning "interimsindex för konsumentpriser" (IIKP), som grundade sig på de befintliga nationella KPI, vilka anpassats för att omfattningen av varor och tjänster skulle bli så enhetlig som möjligt.

2. Framtagande av "harmoniserade index för konsumentpriser" (HIKP).

I rapporten anger man även att HIKP används för att konstruera aggregerade index på europeisk nivå: europeiska konsumentprisindex (EKPI), Europeiska ekonomiska samarbetsområdets konsumentprisindex (EESKPI) och det kommande Monetära unionens konsumentprisindex.

Kan kommissionen tillhandahålla uppgifter om EKPI för 1997?

(1) EGT L 257, 27.10.1995, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1940/98

från Wilfried Telkämper (V) till kommissionen

(11 juni 1998)

Ämne: Gemensam förklaring mellan EU och Nya Zeeland

1. Är kommissionär Leon Brittan beredd att uppmana sina tjänsteavdelningar att äntligen lägga fram ett förslag till gemensam förklaring om EU-Nya Zeeland till rådet, i enlighet med det löfte som sir Leon avgav i februari på rådsordförandens och den nyzeeländske utrikesministern uppmaning?

2. Om inte, är kommissionens passivitet i denna fråga ett tecken på att den i framtiden önskar överlåta sin initiativrätt till andra?

3. Har kommissionen någon anledning att behandla Nya Zeeland annorlunda än Australien, med vilket en gemensam förklaring undertecknades i mitten av 1997?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(25 juni 1998)

1. Kommissionen har aldrig lovat att lägga fram ett förslag till gemensam förklaring om gemenskapen-Nya Zeeland inför rådet.

2. Kommissionen har i alla händelser inte någon exklusiv initiativrätt när det gäller att lägga fram förslag till gemensamma förklaringar inför rådet. Det finns därför ingen grund för slutsatsen att kommissionen skulle ge upp någon av sina rättigheter.

3. Rent allmänt anser kommissionen att varje, enskild förbindelse mellan gemenskapen och ett tredje land skall utvecklas enligt sina egna förutsättningar och enligt de särskilda behov som är aktuella i varje fall och inte i jämförelse med övriga förbindelser med andra länder utanför gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0681/98

från Florus Wijsenbeek (ELDR) till kommissionen

(10 mars 1998)

Ämne: Cabotage i Italien

Känner kommissionen till att Italien också efter det att cabotage blir fritt den 1 juli 1998 tills vidare kommer att ha kvar ett kapacitetssystem som går ut på att utländska transportföretag visserligen kan etablera sig i Italien, men inte omedelbart kan få tillstånd att bedriva sin verksamhet?

Känner kommissionen till att Italien utöver detta kapacitetssystem också har obligatoriska taxor för nationella transporter och således också för cabotage?

Anser kommissionen att sådana system stämmer överens med principen om fri rörlighet för varor inom Europeiska unionen?

Har kommissionen för avsikt att utöva påtryckningar på de italienska myndigheterna så att dessa i enlighet med gemenskapens tänkesätt skall genomföra en liberalisering av denna föråldrade politik?

Om svaret är ja: hur skall detta ske?

Om svaret är nej: varför inte?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(25 maj 1998)

Kommissionen känner till att Italien fortfarande tillämpar ett kapacitetssystem för transportföretag som är etablerade i Italien och som vill genomföra nationella transporter i landet. Ett utländskt transportföretag kan därför få svårigheter med att erhålla tillstånd, på samma sätt som ett "nytt" italienskt transportföretag. Gemenskapsbestämmelserna om ickediskriminering skulle bara kunna tillämpas i denna fråga om utländska transportföretag hade större svårigheter än "nya" italienska transportföretag. Medlemsstater som försöker bibehålla kapacitetssystem för nationella transporter kommer att märka att dessa system i stort sett blir ineffektiva efter den 1 juli 1998, och t.o.m. kan verka diskriminerande mot de egna nationella transportföretagen. Från och med det datumet kan nämligen transportföretag som inte är etablerade i landet genomföra cabotage utan kvantitativa begränsningar i den berörda medlemsstaten, förutsatt att de har gemenskapstillstånd för internationell transport.

Genom rådets förordning (EEG) 4059/89 förbjöds avgifter för internationella transporter mellan medlemsstaterna från och med den 1 januari 1990, men de nationella myndigheterna har fortfarande rätt att ta ut avgifter för nationella transporter. De italienska avgiftsreglerna för nationella transporter gäller även för cabotage i Italien, eftersom det i artikel 6.1 a i rådets förordning (EEG) 3118/93 föreskrivs att reglerna i värdmedlemsstaten gäller för avgifter och villkor i transportkontraktet.

Kommissionen anser att det förbud mot kvantitativa begränsningar av cabotage som kommer att gälla från den 1 juli 1998 utgör ytterligare ett steg mot öppnandet av de nationella marknaderna i de olika medlemsstaterna i syfte att främja fri rörlighet för gods i gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1658/98

från Edouard des Places (I-EDN) till kommissionen

(18 maj 1998)

Ämne: Branschorganisationernas befogenheter vad gäller marknadsstyrning

Genom artikel 47 i det lagförslag om jordbruksområdet som snart skall föreläggas Nationalförsamlingen vill den franska regeringen ge branschorganisationerna inom jordbrukssektorn särskilda regleringsbefogenheter vad gäller produkter under den gemensamma organisationen av marknaden.

"I förslaget preciseras att ifall en branschorganisation med direkt anknytning till en erkänd kvalitetsprodukt infört bestämmelser för att anpassa utbudet till efterfrågan, vilka enhälligt antas av olika branschorganisationer, då skall bestämmelserna anses vara förenliga med artikel 10.2 i den franska förordningen nr 86-1243 av den 1 december 1986 om fri prisbildning och fri konkurrens.

Dessa bestämmelser kan bara innehålla följande restriktioner:

- Samordnad produktionsplanering utifrån avsättningen.

- Program för förbättring av produktkvaliteten som direkt innebär minskad produktionsvolymen.

- Neddragning av produktionskapaciteten."

Kan kommissionen klargöra sin uppfattning om huruvida

1. sådana bestämmelser om marknadsstyrning faller under Europeiska unionens eller medlemsstaternas ansvarsområde?

2. om de nationella myndigheterna mot denna bakgrund kan delegera sina befogenheter på området till de nationella eller regionala branschorganisationerna?

3. om sådana bestämmelser är förenliga med EG-domstolens rättspraxis?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(15 juni 1998)

De franska myndigheterna underrättade kommissionen den 13 maj 1998 om utkastet till den lag om jordbrukets inriktning som de avser att lägga fram för parlamentet under de närmaste veckorna.

För närvarande håller kommissionen på att undersöka detta utkast i dess helhet mot bakgrund av gemenskapslagstiftningen, inbegripet de bestämmelser som gäller branschorganisationer och som parlamentsledamoten hänvisar till.

Eftersom det inte är så länge sedan underrättelsen kom har kommissionen ännu inte någon åsikt om utkastet. När kommissionen har formulerat ett yttrande om detta omfattande utkast kommer parlamentsledamoten att få ett svar på sina frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1988/98

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Säkerhet vad gäller cigarettändare och tändstickor

Det finns idag frivilliga gemenskapskrav som rör säkerhet för tändare (EN ISO 9994 från februari 1996) och för tändstickor (EN 1783 från februari 1997). De flesta europeiska tillverkarna av tändare och tändstickor uppfyller dessa krav.

Kommissionen har gett Europeiska standardiseringskommittén i uppgift att undersöka nya och hårdare säkerhetskrav. Är kommissionen medveten om att många tillverkare i tredje land inte uppfyller de nu gällande kraven, vilket leder till en orättvis konkurrenssituation och, vad värre är, en säkerhetsrisk för gemenskapens konsumenter? Är kommissionen beredd att göra de befintliga kraven obligatoriska för att skydda konsumenterna från farliga tändare och tändstickor? Om inte, varför inte?
SKRIFTLIG FRÅGA E-1987/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Avlyssning och avläsning av telekommunikationsnät i Europa

I Europa ökar klagomålen om hur amerikanska hemliga säkerhetstjänster avlyssnar och avläser europeiska telefoner, fax och andra telekommunikationsnät.

Europaparlamentets utskott för rättsliga frågor och medborgarrätt har diskuterat frågan om avläsning och avlyssning av fax, e-post och telefonsamtal på vår kontinent, och i det betänkande som utskottet utarbetat om detta sägs att uppgifterna överförs via en satellit i Maryland (Fort Meade) i USA, och att materialet sedan också bearbetas där, av experter som är specialiserade på sådant inom CIA. Därutöver är det ju känt att den amerikanska sidan under Gatt-förhandlingarna hade fått förhandsinformation om EU:s ståndpunkter, eftersom den hade skaffat sig tillgång till Europeiska kommissionens informationssystem.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen vilka åtgärder den vidtagit för att förbjuda hemliga säkerhetstjänster tillgång till sekretessbelagda data, eftersom detta skadar de europeiska telekommunikationernas säkerhet och skapar ett enormt problem, inte bara för den vanliga medborgaren som känner sig otrygg då han skall använda telefonen, utan också för den europeiska administrationen, som ideligen verkar falla offer för övervakning och stöld av viktig information.

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Kommissionen har inte några belägg som styrker dessa påståenden.

Kommissionen vakar dock alltid över gemenskapens intressen och fortsätter med sina kraftfulla ansträngningar för att förbättra säkerheten i datanäten, särskilt vad gäller e-postkommunikationer. Kommissionen fördömer varje försök att fånga upp konfidentiell information som gemenskapen innehar eller sänder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1401/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(7 maj 1998)

Ämne: Cyberpolis

Enligt rapporter i pressen inrättas i Förenta Staterna ett slags "cyberpolis". Man vill på detta sätt reagera på riskerna med "hackers" som genom sina persondatorer gång på gång lyckas ta sig in i skyddade databaser. Anmälningar om sådana hackers blir allt vanligare även i Europa, och risken ökar i takt med ekonomins bindningar till Internet.

1. Strävar även kommissionen efter att inrätta en sådan "cyberpolis", som skall verka i hela Europa?

2. Om ja, hur långt har dessa framskridit och vad innehåller de?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(16 juli 1998)

Kommissionen strävar inte efter att inrätta vare sig en "cyberpolis" eller någon annan form av EU-täckande polismyndighet.

Kommissionen är emellertid medveten om det allvarliga hot som hackare utgör, på det sätt som parlamentsledamoten beskriver. Även andra slag av otillåten användning av datanätverk är ett allvarligt hot. Kommissionen undersöker nu inom ramen för G8 (de åtta ledande industriländerna), unionen och Europarådet olika sätt att effektivt skydda allmänheten, särskilt mot kriminella organisationers användning av nya telekommunikationsmedel.

I enlighet med den rekommendation som ges i unionens handlingsplan mot organiserad brottslighet har kommissionen genomfört en undersökning rörande brottslighet och högteknologi. Kommissionen diskuterar för närvarande resultaten och en eventuell uppföljning av undersökningen. Undersökningen finns på webbadress http://www.qlinks.net/comdocs/washcomm.htm. Kommunikén från G8 finns på webbadress http://www2.echo. lu/legal/en/comcrime/sieber.html.

För närmare upplysningar ber kommissionen även att få hänvisa parlamentsledamoten till dess svar på skriftlig fråga nr 1510/98, ställd av Carlos Robles Piquer(1).

(1) Se s. 38.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0996/98

från María Sornosa Martínez (GUE/NGL) till kommissionen

(2 april 1998)

Ämne: Giftiga ämnen i leksaker av mjukplast

Europeiska unionen bekräftade nyligen att leksaker av mjukplast innehåller giftiga ämnen. Europeiska unionens rådgivande vetenskapliga kommitté för giftiga och miljöfarliga kemiska föreningar har konstaterat att de tre plaster som används i leksaker - ftalaterna DINP, DEHP och DNOP - och som barnen utsätts för har giftnivåer som ligger farligt nära de rekommenderade tröskelvärdena. Dessa uttalanden sammanfaller med resultaten från de studier av leksaker i mjukplast som organisationen Greenpeace har genomfört.

Det har konstaterats att leksaker av mjukplast är en direkt orsak till att barn utsätts för giftiga ämnen.

1. Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta i denna fråga?

2. Anser kommissionen att man bör söka åstadkomma lägre giftnivåer?

3. Eller planerar den att införa ett förbud för leksaker av mjukplast och att främja alternativ som inte kräver att plaster används?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2091/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(10 juli 1998)

Ämne: Uteblivna utbetalningar från tulltjänstemännens fonder vid pension

I Italien har regeringen Prodi stoppat utbetalningarna av klumpsummor som tulltjänstemän när de går i pension får från fonder de har betalat till. I några fall har bara vissa fått dessa summor, tills pengarna tagit slut och andra personer därmed har förvägrats en rättighet.

Trots att den italienska staten har utfärdat ett särskilt dekret som föreskriver att dessa utbetalningar skall stoppas, finns det fall då utbetalningar ändå har skett. Detta innebär en allvarlig särbehandling av vissa medborgare.

Mot bakgrund av detta ombeds kommissionen svara på följande:

1. Anser kommissionen inte att regeringen Prodis beslut om att upphäva en rättighet som utbetalningen av dessa summor är godtyckligt?

2. Är det inte negativ särbehandling att endast göra utbetalningar till vissa, lyckligt lottade personer och utesluta andra från denna rättighet?

3. Är det inte lämpligt att kontakta de italienska myndigheterna och anmoda dem att tillämpa lika behandling av medborgarna?

4. Kan kommissionen ge ett allmänt omdöme i denna fråga?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(10 september 1998)

För närvarande omfattas utbetalning av ersättning till arbetstagare när ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande löper ut eller sägs upp inte av EG-lagstiftningen. Beloppen och betalningsvillkoren fastställs i den nationella lagstiftningen.

Följaktligen hör den italienska regeringens beslut om tillämpningen av Trattamento di Fine Rapporto uteslutande till de nationella myndigheternas ansvarsområde och framförallt de behöriga domstolarnas, vid vilka sådana tvistefrågor bör avgöras.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2052/98

från Carlos Lage (PSE) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Portos tunnelbana

Staden Porto är en tätort med 1 200 000 invånare där trafikproblemen drastiskt förvärrats under senare år. Byggandet av ett tunnelbanenät har därför blivit en viktig och brådskande fråga. Alla utredningar, planeringar och anbudsförfaranden har genomförts och tunnelbanebygget är färdigt att sättas igång. Emellertid har ett av de företag som slogs ut i slutet av anbudsförfarandet överklagat till Europeiska kommissionen, vilket lamslagit byggstarten med allvarliga problem för befolkningen som följd.

Av vilken orsak tar Europeiska kommissionen så lång tid på sig för att fatta beslut i en brådskande fråga? När räknar kommissionen med att kunna fatta ett definitivt beslut? Är kommissionen medveten om vilka skador som orsakas av dess långsamma beslutsfattande?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(17 augusti 1998)

Kommissionen är fullt medveten om tunnelbanebyggets stora betydelse för invånarna i Porto.

Som fördragens väktare skall kommissionen se till att gemenskapsrätten tillämpas korrekt och som ett led i detta granska alla klagomål som inkommer till kommissionen om verksamhet som påstås strida mot gemenskapsrätten.

Framför allt skall kommissionen se till att de europeiska fonderna används korrekt när de som i detta fall bidrar till finansieringen.

Kommissionen har hela tiden varit mån om att behandla detta ärende korrekt, trots att det är så komplext.

På grundval av de upplysningar som kommissionen fick på det bilaterala mötet i Portugal den 16 juni 1998, där detta ärende diskuterades med de portugisiska myndigheterna, beslutade kommissionen att avsluta ärendet, eftersom det inte var fråga om någon överträdelse av gemenskapsrätten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1862/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Programmet Telekommunikation i Grekland

I svaret på min fråga E-3538/96(1) angående programmet Telekommunikations framåtskridande i Grekland står det att utnyttjandegraden för 1994-1995 var 106 % och för 1996 37 %. Enligt uppgifter i pressen riskerar anslag att gå förlorade på grund av förseningar vid genomförandet av projekten inom programmet.

Vad ledde till att den till en början höga utnyttjandegraden minskade? Hur stor är utnyttjandegraden i dag per delprogram? Vilka åtgärder har eller avser kommissionen att vidta i syfte att genomförandet av programmet skall fortskrida normalt?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(30 juli 1998)

För tillfället har det operativa programmet (OP) "Telekommunikationer" tagit i anspråk 90 % av åtagandebemyndigandena och 65 % av betalningsbemyndigandena enligt budgeten för hela perioden 1994-1999.

Parlamentsledamoten hänvisar emellertid till svaret på den skrivna frågan E-3538/96, där anförda siffror avser faktiska utgifter för de första genomförandeåren. Detta OP har som helhet fortskridit så att de faktiska utgifterna för närvarande utgör 57 % av budgeten för perioden 1994-1999, medan delprogrammen fortskridit som följer:

>Plats för tabell>

Trots mindre förseningar finns det därför ingen anledning att för OP som helhet tala om lågt utnyttjande utan endast om en ojämvikt och då om hur delprogrammen fortskridit.

Kommissionen har redan uppmärksammat de grekiska myndigheterna dels på behovet att samtliga OP-åtgärder bör utvecklas enligt gemenskapsstödramen, dels på att det är absolut nödvändigt att äntligen harmonisera den nationella lagstiftningen på telekommunikationsområdet med den europeiska, så som det föreskrivs i delprogram 1.

Beträffande variationerna i OP:s genomförandetakt så beror detta främst på olika tidpunkter för när infrastrukturella kontrakt för nätet sluts mellan OTE (den grekiska telekommunikationsoperatören) och dess leverantörer av utrustning.

(1) EGT C 105, 3.4.1997, s. 85.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1664/98

från David Hallam (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Interventionspris för vitt socker

I kommissionens motivering till förslaget till jordbrukspriser för 1998/99, framlagt den 4 februari 1998, anges att jordbrukspriserna sjunkit i reella termer med 48 % sedan 1980, precis som råvarupriserna. Under samma period har interventionspriset för vitt socker enligt Europeiska gemenskapernas officiella tidning ökat med 45 % trots sjunkande arbets- och energikostnader, och trots att sockerindustrin fortsätter att rationaliseras.

Mot bakgrund av denna rakt motsatta trend, kan kommissionen förklara varför dess förslag till jordbrukspriser för 1998/99 inte omfattar en minskning av interventionspriset för vitt socker?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(29 juni 1998)

Den motsägelsefulla tendens som parlamentsledamoten tycker sig kunna fastställa när det gäller utvecklingen av jordbruksprisindexet å ena sidan och interventionspriset för vitt socker å andra sidan grundar sig på ett tankefel. I det första fallet rör det sig nämligen om ett reellt värde och i det andra om ett nominellt värde.

Om man använder sig av samma metod för att jämföra de två prisserierna, dvs. om samma deflator tillämpas på interventionspriserna för vitt socker så att båda återges i reella termer, framgår det klart att de har följt samma utveckling sedan 1980. Båda priserna har sjunkit med 45 %. Om man grundar sig på detta resonemang kan kommissionens förslag till interventionspris för vitt socker för 1998/1999 anses berättigat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1598/98

från Allan Macartney (ARE) till kommissionen

(25 maj 1998)

Ämne: Taiwans alkoholskatt på whisky och EG-lagstiftningen

Interimsförslaget till Taiwan om alkoholskatter gör åtskillnad mellan skotsk/irländsk whisky och andra whiskysorter. Denna skillnad uppgår till 242 Taiwan-dollar per liter och gynnar på så sätt andra whiskysorter, nämligen dem från Japan, USA, Kanada, Indien, Belgien och Frankrike.

Vilka blir följderna av en överenskommelse under EG-lagstiftningen som gynnar två medlemsstater (i detta fallet Frankrike och Belgien) och missgynnar två andra, nämligen Förenade kungariket och Irland?