ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1130/98

från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE) till kommissionen

(24 april 1998)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Kina

Hur anser kommissionen att människorättssituationen ser ut i Kina?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(9 juni 1998)

Frågan om de mänskliga rättigheterna i Kina spelar en viktig roll i förbindelserna mellan Europeiska gemenskapen och Kina. Kommissionen är fullt medveten om att situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i Kina fortfarande är oroande av flera skäl, bland annat när det gäller enskilda dissidenters öde, den omfattning i vilken dödsstraffet tillämpas och att religionsfrihet och kulturell frihet undertrycks, såsom i Tibet. Kommissionens ståndpunkt är därför att, i enlighet med vad som anges i dess senaste meddelande om Kina "Uppbyggnad av ett omfattande partnerskap med Kina"(1), föra en öppenhjärtig och konstruktiv dialog med Kina i frågor som rör de mänskliga rättigheterna. Det framstår som klart att Kina har en lång väg att gå innan godtagbara normer antagits vad gäller respekten för de mänskliga rättigheterna, men ansatser för att förbättra situationen har redan gjorts. Kommissionen anser därför att om önskade resultat på området skall kunna uppnås är engagemang effektivare än konfrontation.

Kommissionen har på senare tid noterat vissa tecken på större tolerans mot dissidenternas verksamhet i Kina, vilket framgick av upptakten till den senaste folkkongressen (offentliggörande av öppna brev och petitioner m.m.). En positiv utveckling är också att flera kända dissidenter har frigivits. Kommissionen ser även positivt på att Kina undertecknat och förklarat sig ha för avsikt att ratificera Förenta nationernas konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och att landet har förbundit sig att underteckna Förenta nationernas konvention om medborgerliga och politiska rättigheter. Kommissionen har vid upprepade tillfällen påpekat att detta måste leda till att de båda FN-konventionerna tillämpas fullt ut. Kinas förpliktelse att inte införa dödsstraff i Hong Kong och att tillåta myndigheterna i Hong Kong att oberoende lägga fram rapporter för FN om egna utfästelser vad beträffar de mänskliga rättigheterna är också uppmuntrande.

En bedömning av människorättssituationen i Kina kan dock inte endast göras på grundval av att internationella avtal undertecknas eller ens genom att vissa individer släpps ut ur fängelserna. Det verkliga bedömningskriteriet är det sätt på vilket rättvisa dagligen skipas i Kina och hur det konkret påverkar de vanliga medborgarna.

Kommissionen hoppas genom en öppen dialog med Kina och genom olika samarbetsprojekt kunna hjälpa till med att stärka det civila samhället och främja rättsstatliga principer.

(1) KOM(98) 181 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1462/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Stödåtgärder till förmån för SILOPOR - Empresa de Silos Portuários, SA

I slutet av 1997 meddelade den portugisiska regeringen Europeiska kommissionen om stödåtgärder till förmån för företaget SILOPOR - Empresa de Silos Portuários.

Efter att kommissionen mottagit detta meddelande begärde den 11 kompletterande uppgifter av den portugisiska regeringen. Dessa uppgifter ansågs vara nödvändiga för att genomföra en omfattande analys av de åtgärder som de portugisiska myndigheterna föreslagit.

Kommissionen skall, i enlighet med det normala förfarandet i detta fall, ge ett slutligt uttalande om dessa stödåtgärder till förmån för företaget SILOPOR senast två månader efter att den mottagit den kompletterande information som begärts.

Mot denna bakgrund ber jag att kommissionen informera mig om huruvida den portugisiska regeringen redan har tillhandahållit dessa elva kompletterande uppgifter som kommissionen begärt. Om så redan skett önskar jag få veta vad denna kompletterande information innehöll.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 juni 1998)

Kommissionen hänvisar till sitt svar på parlamentledamotens skriftliga fråga P-1423/98(1). Situationen beträffande statligt stöd för omstrukturering och finansiell anpassning av EPAC som nämns i svaret är densamma som för omstruktureringsprogrammet för Silopor på grund av de många banden som finns mellan företagen och som har vuxit fram ur de båda företagens speciella relation till varandra.

(1) EGT C 402, 22.12.1998, s. 132.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1192/98

från Stephen Hughes (PSE) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Jordbruksöverskott i Europeiska gemenskapen

Kan kommissionen för varje år sedan 1976 uppge i vilken omfattning lagerhållningen av varje enskild produkt har minskats genom att gemenskapen antingen har

1. skänkt dem till fattigare länder,

2. sålt dem till mycket reducerade priser till medelinkomstländer, som till exempel Sovjetunionen,

3. använt dem för utfodring av djur, eller

4. förstört dem/kastat bort dem?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juni 1998)

Kommissionen kan inte, inom ramen för ett svar på en skriftlig fråga, ge sig i kast med en så omfattande och kostsam undersökning som skulle vara nödvändig för att i sammandrag ge parlamentsledamoten de upplysningar som efterfrågas.

Dessutom har större delen av de upplysningar som efterfrågas offentliggjorts av kommissionen i årsrapporterna om situationen för jordbruket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1668/98

från Ben Fayot (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Säkerheten vid transporter av kärnbränsle

I Frankrike har kontroller just avslöjat att under 1997 var mer än en tredjedel av tågtransporterna med kärnbränsleavfall från EDF:s (Electricité de France) kärnkraftverk till upparbetningsanläggningen i la Hague förorenat av radioaktivitet. Ansvariga för COGEMA (Compagnie générale des matières nucléaires) och EDF erkänner att onormala halter av radioaktivitet har uppmätts sedan början av 90-talet.

Men dessa transporter berör inte enbart Frankrike utan också omgivande länder. Från Tyskland kommer varje år 2 500 ton med kärnbränsle för upparbetning och detta passerar genom tättbefolkade områden längs gränsen mellan Luxemburg och Belgien.

Efter urspårningen i Apach i Frankrike den 4 februari 1997 av ett tåg som skulle transportera kärnavfall från Lingen i Tyskland via Apach till Sellafield i Förenade kungariket, hade jag redan ställt en fråga till kommissionen angående säkerheten vid transporter av radioaktivt material.

Avser inte kommissionen att via sin ständiga grupp för säkerheten kring transporter av radioaktivt material gripa sig an problemen kring dessa allvarliga missförhållanden i Frankrike för att på så sätt förvissa sig om säkerheten för Europas befolkning? Är det verkligen så att producenterna av kärnkraft är helt avskärmade från grundligare externa kontroller under alla stadier av hanteringen av radioaktivt material?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(15 juli 1998)

Den 5 maj 1998 informerades kommissionen av det franska direktoratet för kärnanläggningars säkerhet (DSIN) om problemen med kontamination av behållare och järnvägsvagnar som används för transport i Frankrike. I samband med mötet för kommissionens ständiga arbetsgrupp för säkerhet i samband med transport av radioaktiva material den 18 maj 1998 behandlades dessa problem i ett meddelande från DSIN:s företrädare.

Kommissionen har uttryckt sin oro i samband med denna fråga, som även berör andra medlemsstater. Den ständiga arbetsgruppen har noterat de förslag till åtgärder som DSIN lagt fram. Dessa förslag rör tekniska och administrativa åtgärder, samt information till allmänheten.

Det är myndigheterna i varje medlemsstat som har ansvar för att vidta nödvändiga åtgärder för att avhjälpa sådana problem samt för att se till att säkerhetslagstiftningen efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1750/98

från Herbert Bösch (PSE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: EU:s marknadsordning för socker - läskedrycksproduktion

Socker har den värdemässigt största andelen vid tillverkning av läskedrycker. Socker prissätts dock enligt marknadsordningen och kostar cirka 10 ATS per kg. Detta innebär för EU:s läskproducenter att de måste köpa socker till ett högre pris, medan till exempel Schweiz kan köpa socker till världsmarknadspris, eller det subventionerade "EU-sockret". Därmed uppkommer en betydande konkurrensfördel för läskproducenterna i Schweiz jämfört med läskproducenterna i EU. De saluför sin billigare läsk på EU-marknaden och tränger på så sätt undan EU-läsk.

Av denna anledning ställer jag följande fråga:

1. Hur skyddar kommissionen läskproducenter i EU mot de billiga läskprodukterna från Schweiz som subventionerats med EU:s skattemedel?

2. Har kommissionen någon uppskattning av hur många arbetsplatser unionen förlorat på grund av ovan nämnda politik?

3. Kommer marknadsordningen för socker att ses över? Om nej, vilka möjligheter ser kommissionen för de berörda företagen att kompenseras för denna nackdel som EU själv är skuld till?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(23 juli 1998)

De villkor som gäller för handeln med läskedrycker mellan gemenskapen och Schweiz fastställs i det andra protokollet till frihandelsavtalet med Schweiz från 1972. Genom dessa villkor avreglerades importen av dessa produkter av schweiziskt ursprung fullständigt från och med den 1 juli 1977.

Den utveckling som skett i handeln med dessa produkter från avtalets ikraftträdande och fram till 1995 verkar inte ha vållat några större problem i medlemsstaterna.

När Österrike, Finland och Sverige kom med i EU ingick dessutom kommissionen enligt överenskommelse med rådet ett avtal med Schweiz som skulle ta hänsyn till den traditionella handeln mellan Schweiz och de nya medlemsstaterna, i synnerhet Österrike. Sedan 1995 har Schweiz således öppnat en årlig kvot på 32 miljoner liter tullfri import av läskedrycker från gemenskapen.

Enligt de statistiska uppgifter som kommissionen har tillgång till har EU:s utvidgning faktiskt medfört en ökning av gemenskapens import av läskedrycker och andra alkoholfria drycker (med undantag av vatten) från Schweiz (från 13,8 miljoner ecu 1994 till 18,1 miljoner ecu 1997). En motsvarande ökning har dock skett vad gäller gemenskapens export av dessa produkter till Schweiz (från 13,8 miljoner ecu 1994 till 20,4 miljoner ecu 1997).

I det föreliggande förslaget till reform av den gemensamma jordbrukspolitik finns det inget särskilt förslag om den gemensamma organisationen av marknaden för socker. I de reformdiskussioner som ägt rum i rådet (jordbruksministrarna) har kommissionen inte uppmanats att lämna förslag om den gemensamma organisationen av marknaden för socker.

I avvaktan på ett uppdrag från rådet att inleda formella förhandlingar med Schweiz om anpassningen av andra protokollet till frihandelsavtalet har kommissionen redan upprättat kontakter i tekniska frågor med myndigheterna i Schweiz för att diskutera frågor som rör läskedryckshandeln.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1053/98

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(6 april 1998)

Ämne: Veterinärkontroller av fiskepartier

EU har bestämmelser om att veterinärkontroller av fiskeexport från tredje land till EU skall bli mycket mer förekommande från och med januari 1997.

Jag skulle vilja veta hur ofta fiskepartierna från Chile och Kanada blev kontrollerade i genomsnitt åren 1995, 1996 och 1997.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 maj 1998)

I rådets direktiv 90/675/EEG av den 10 december 1990 fastställs principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter som förs in i gemenskapen från tredje land(1). Tre typer av kontroller föreskrivs: Dokument- och identitetskontroller samt fysiska kontroller. Dokument- och identitetskontrollerna skall genomföras på varje parti. Under 1995, 1996 och 1997 var därför kontrollfrekvensen i fråga om partier med fiskeprodukter från Chile och Kanada 100 %.

Vad gäller fysiska kontroller är det lämpligt att hänvända sig till kommissionens beslut 94/360/EG(2), senast ändrat genom beslut 97/139/EG(3). Från och med den 1 januari 1997 skall följande frekvenser gälla för hela gemenskapen:

- 20 % för fiskeriprodukter i sådana hermetiskt slutna behållare att de är oberoende av omgivande temperaturer, färsk och fryst fisk och torkade eller saltade fiskeriprodukter,

- 50 % för andra fiskeriprodukter än de som nämns i första strecksatsen.

Fram till den 1 januari 1997 hade medlemsstaterna fortfarande möjlighet att själva fastställa sin kontrollfrekvens. Enligt den allmänna information som kommissionen har tillgång till var situationen i medlemsstaterna högst varierande (från 2 % till 100 %). Att fastställa ett genomsnitt för 1995 och 1996 är inte relevant i detta sammanhang.

(1) EGT L 373, 31.12.1990. Detta direktiv ersattes nyligen med rådets direktiv 97/78/EG (EGT L 24, 30.1.1998).

(2) EGT L 158, 25.6.1994.

(3) EGT L 55, 24.2.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2028/98

från Panayotis Lambrias (PPE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: Konsumtion av alkohol och giftiga ämnen vid den europeiska skolan i Uccle och föräldrarnas oro över detta

Vid det allmänna föräldramötet vid den europeiska skolan i Uccle den 12 februari 1998 uttryckte föräldrarna djup oro över den ökade användningen av förbjudna giftiga ämnen, alkohol och tobak bland skolans elever. Samtidigt uttryckte de sin förvåning över att disciplinen förslappats och framförde protester mot skolans beslut om att sluta informera eleverna om de faror som är förknippade med användning av narkotika. De förklarade sig också beredda att samarbeta med skolan i syfte att informera och skydda eleverna.

Jag vill fråga kommissionen om den har för avsikt att rikta några rekommendationer till de europeiska skolornas förvaltningsråd och om den ämnar vidta åtgärder för att säkerställa

1. att eleverna vid den europeiska skolan i Uccle får korrekt och kontinuerlig information om de faror som är förknippade med användningen av narkotiska ämnen

2. att kontrollåtgärder vidtas för att omedelbart få ett slut på användningen av farliga giftiga ämnen och alkohol vid den europeiska skolan i Uccle.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(5 augusti 1998)

Europaskolan Bruxelles I (Uccle) bedriver en effektiv elevinformation om riskerna med mjuka droger. Sedan två år tillbaka finns på skolan ett program om drogtillvänjning. Programmet, som startades av en lärargrupp i samarbete med föräldrarna, leds av en internationell expert på området. Dessutom hålls en rad etiska och vetenskapliga lektioner. I varje språksektion finns det en person som samordnar programmet under ledning av denna grupp. Förra året ägnades två temadagar åt drogproblemet.

Vad gäller åtgärderna mot drog- och alkoholkonsumtion finns det på skolan en effektiv och regelbunden övervakning av både eleverna och skolområdet, trots svårigheterna med att kontrollera 3 500 elever. Skolan har infört stränga påföljder för dem som inte följer reglerna och skolans inställning är väl känd av både elever och föräldrar.

Kommissionen, som har en representant i styrelsen för Europaskolan Bruxelles I (Uccle), är ständigt uppmärksam på det problem som parlamentsledamoten tar upp. Kommissionen delar denna omsorg med sina samarbetspartner: representanten för Europaskolornas styrelse, skolans ledning, representanter för lärarkåren, föräldrarna och eleverna själva. Vid skolans senaste styrelsemöte den 25 maj 1998 förde alla inblandade parter återigen en lång diskussion i denna fråga.

Varje år beslutar styrelsen om anslag i varje skolas budget för informationskampanjer om giftiga ämnen och deras vanebildande effekter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2082/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(10 juli 1998)

Ämne: Stöd till små och medelstora företag i varvsområdet vid Perama

I varvsområdet vid Perama finns det många små och medelstora företag som huvudsakligen sysslar med underhåll och reparation av fartyg. Dessa företag medverkar till att bekämpa den ökande arbetslösheten i området. Under de senaste åren har de haft stora problem vilket har lett till en nedgång i sysselsättningen inom dessa företag, men trots detta måste de utföra ett arbete med hög kvalitet och vara innovativa. Problemen rör främst modernisering av företagen samt deras finansiering och möjligheter att få lån.

Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att söka få en lösning av dessa företags problem?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

Kommissionen är medveten om att de små och medelstora varvsföretagen i Perama-området i närheten av Aten spelar en viktig roll ur ekonomisk synvinkel och ur ett samhällsperspektiv. Dessa företag ägnar sig främst åt reparation av fartyg. De erbjuder därigenom underhåll till sjötrafiken och de ger ett väsentligt bidrag till sjösäkerheten.

Emellertid finns det inom varvssektorn i allmänhet, och inom fartygsreparationssektorn i synnerhet, begränsningar i fråga om beviljande av stöd, på grund av överkapaciteten inom sektorn.

Trots att företagen är flexibla om man ser till deras disponibilitet och trots den höga kvaliteten på deras arbete, styrs en stor del av deras beställningar främst av yttre faktorer, och det går inte att planera in dessa beställningar i förväg.

Ett av problemen är att vissa små och medelstora företag inte själva äger något varv utan hyr in sig alltefter hur stor efterfrågan är på deras tjänster.

Under de förhållandena är finanssektorn stundtals tveksam till att bevilja lån för modernisering av dessa företag. Dessutom lägger bankerna på en riskpremie på lånen, vilket innebär högre räntor än för de stora företagen inom sektorn.

Om de små och medelstora företagen inom varvssektorn vill modernisera sin utrustning har de i princip rätt att söka bidrag från de europeiska strukturfonderna, vilket innebär att gemenskapen kan ge dem stöd förutsatt att produktionskapaciteten inte höjs.

Vad gäller finansieringen av små och medelstora företag är kommissionen medveten om att ett stort antal europeiska företag har svårigheter att skaffa billiga medel- och långfristiga lån. Kommissionen kommer att ta upp det här problemet i samband med rundabordssamtalen mellan banker och små och medelstora företag, vilka sätter igång hösten 1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1914/98

från José Apolinário (PSE) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Tillämpning av förordning 2080/92

Anser kommissionen att de projektområden inom ramen för ett skogsbruksprojekt som inte gäller beskogning (brandgator, skogsvägar och dammar) utgör en del av projektet och sålunda omfattas av bidrag för att täcka underhållskostnader och för att kompensera inkomstbortfall, vid en tillämpning av förordning 2080/92(1)?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(27 juli 1998)

Genom rådets förordning (EEG) 2080/92 av den 30 juni 1992 om en gemenskapsordning för stöd till skogsbruksåtgärder inom jordbruket(2), som avser beskogning av jordbruksmark, inrättas en stödordning som medfinansieras av garantisektionen vid Europeiska garantifonden för jordbruket (EUGFJ).

Denna stödordning kan omfatta bidrag för att täcka beskogningskostnader (som i det portugisiska fallet bl.a. bidrag till vägbyggen, brandgator och branddammar). Här ingår ett årligt hektarstöd för beskogade arealer, avsett att täcka dessas underhållskostnader under de fem första åren, vidare ett årligt hektarstöd för att kompensera inkomstbortfallet till följd av beskogningen av jordbruksmark. Slutligen ingår investeringsbidrag till förbättring av skogsareal, som t.ex. anläggande av brandgator, branddammar och vägar samt förbättring av korkeksbestånd. De tre förstnämnda avser nybeskogning på jordbruksmark, medan det fjärde avser redan beskogade arealer inom jordbruksföretag.

Enligt förordning (EEG) 2080/92 är underhållsbidragen reserverade för ny beskogning under de fem första åren efter planteringen. Kompensationsbidraget för inkomstbortfall omfattar i sin tur personer som utför skogsplanteringen på jordbruksmark.

Om de infrastrukturella arbeten som nämns av parlamentsledamoten genomförs på beskogad jordbruksmark, ingår kostnaderna därför i beskogningskostnaderna. Och dessa nyplanterade arealer, inklusive infrastruktur, kommer då under alla omständigheter att omfattas av underhållsbidragen och kompensationsbidraget för inkomstbortfall.

Å andra sidan kan det handla om infrastrukturella arbeten i befintliga skogar. Även om det här gäller skogar som avses med det ovannämnda fjärde bidraget (beskogade arealer inom jordbruksföretag) eller i andra jordbruksområden, som inte berörs av beskogning, så kan underhållsbidrag och kompensationsbidrag för inkomstbortfall inte utgå. Man bör här påminna om att stödordningen för beskogning huvudsakligen är avsedd för plantering av skog på jordbruksmark.

(1) EGT L 215, 30.7.1992, s. 96.

(2) EGT L 215, 30.7.1992, s. 96.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1630/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(27 maj 1998)

Ämne: Sammanhållningsfondens årsredovisning (1996)

Denna fråga ställs mot bakgrund av Sammanhållningsfondens årsredovisning (1996) (KOM(97) 0302). Års-redovisningen illustrerar Sammanhållningsfondens verksamhet under 1996, som på många sätt var ett viktigt år. Sammanhållningsfonden hade då helt trätt i funktion och det var möjligt att göra en utvärdering av de avslutade projekten. 1996 var även det år då en halvtidsöversyn av medlemsstaternas berättigande till stöd gjordes och det första år då kommissionen kontrollerade medlemsstaternas uppfyllande av sina konvergensprogram och deras tillämpning av konditionalitetsprincipen.

Kan kommissionen medvetandegöra medlemsstaterna i syfte att uppnå en bättre regional fördelning av investeringarna, med särskild hänsyn till de minst gynnade landsbygdsområdena och stadsområdena?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(1 juli 1998)

Sammanhållningsfonden ger ekonomiskt stöd till de ekonomiskt mest eftersatta medlemsstaterna, dvs. de som har en BNP per capita på mindre än 90 % av genomsnittet i gemenskapen. Syftet med stödet är att dessa medlemsstater också i fortsättningen skall kunna genomföra större offentliga satsningar på transporter och miljö samtidigt som budgetunderskottet pressas ned till en rimlig nivå.

Sammanhållningsfonden har inte till uppgift att söka utjämna regionala skillnader i ekonomisk aktivitet, och fonden kan inte ge stöd till enskilda verksamheter på landsbygden eller i städerna.

Det är endast medlemsstaterna som kan lämna in ansökningar till Sammanhållningsfonden om stöd till projekt inom områdena transeuropeisk transportinfrastruktur och miljö. Kommissionen har inte rätt att avslå en ansökan för att ett enskilt projekt genomförs på en viss plats.