SKRIFTLIG FRÅGA E-0072/00

från Mathieu Grosch (PPE-DE) till kommissionen

(24 januari 2000)

Ämne: Träavfall i spånskivor

Av skrivelsen nr NL 94141 från Generaldirektoratet för miljöpolitik, avdelning DGM/A/GA inom det nederländska ministeriet för folkhälsa, fysisk planering och miljö framgår att den

nederländska firman Van der Galiën har levererat 1 500 ton träavfall, som skall användas för att framställa spånskivor, till den belgiska firman Unilin NV. (Originaltext: de aanvraag heeft betrekking op uitvoer uit Nederland van 1 500 000 kg geshredderd behandelt hout naar Unilin NV in belgië met het oogmerk deze afvallstoffe in te zetten bij de productie van spaanplaat).

Det nederländska ministeriet har i enlighet med kraven och kriterierna i rådets förordning (EEG) nr 259/93(1) av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen registrerat avfallet som ofarligt (wordt niet aangemerkt als gevaarlik afval zoals bedoeld in het Besluit aanwijzing gevaarlijke afvalstoffen). Ministeriet åberopar sig härvidlag på en undersökning som firman Van der Galiën har låtit göra av laboratoriet Koch Bodemtechniek Eurolab i Deventer. Vid denna undersökning av två prover på vardera 1 kg träavfall testades inte förekomsten av ämnen som kadmium, barium, krom, koppar, kobolt eller nickel. Dessutom visade testet att gränsvärdena för såväl polycykliska aromatiska kolväten som för pentaklorfenol överskreds, detta visade nämligen att halterna uppgick till 72 respektive 146 mg/kg (gränsvärde 40 mg/kg), och för pentaklorfenol 0,73 mg/kg (gränsvärde 0,002 mg/kg), vilket tyder på förekomsten av impregnerat trä (=riskavfall) i detta träavfall.

1. Kan kommissionen i enlighet med vad som sägs i förordning 259/93 försäkra var och en som köper dessa av träavfall framställda spånskivor att de inte utsätts för några som helst hälsorisker (på grund av att träavfallet innehåller cancerframkallande impregneringsmedel)?

2. Kan kommissionen, i det fall att man inte kan ge några dylika garantier, inleda en grundlig undersökning för att undanröja varje form av oro hos konsumenterna?

(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(7 mars 2000)

Genom rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 regleras övervakningen och kontrollen av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen. Vilket förfarande som skall användas för transporter av avfall som är avsett för återvinning inom gemenskapen beror på klassificeringen av avfallet enligt bilagorna IIIV till förordningen. Obehandlat träavfall hänförs till punkt GL 010 i bilaga II till förordning 259/93. Behandlat träavfall klassificeras som AC 170 i bilaga III till förordningen. Den gemensamma uppfattningen bland experterna, inom ramen för den grupp av kontaktorgan som inrättats i enlighet med artikel 37 i förordning 259/93, är att träavfall skall betraktas som behandlat om träet har genomgått någon annan form av behandling än en rent mekanisk behandling. Omvänt skall träavfall anses vara obehandlat enbart om träet inte har behandlats överhuvudtaget, med undantag för rent mekanisk behandling.

Av den information som frågeställaren lämnar får kommissionen uppfattningen att det i det aktuella fallet faktiskt rörde sig om avfall av bearbetat trä. Enligt förordning 259/93 skall sådana avfallstransporter omfattas av ett anmälningsförfarande. Detta förfarande medger transport av sådant avfall om det är avsett för återvinning inom gemenskapen, under förutsättning att skriftligt medgivande lämnats i förväg från avsändar-, destinations-, och transitmyndigheterna.

I förordning 259/93 fastställs det system som är tillämpligt för kontroll och övervakning av gränsöverskridande avfallstransporter. I rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1), i dess ändrade lydelse, anges principerna för avfallshantering i gemenskapen. I artikel 4 i det direktivet fastställs skyldigheten för medlemsstaterna att säkerställa att avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att man använder processer eller metoder som kan skada miljön.

Varken i förordning (EEG) nr 259/93 eller i direktiv 75/442/EEC upprättas dock standarder för de produkter som utvinns i samband med avfallsåtervinning. Återvinningsprodukter måste följa de generella standarder som finns för produkttypen i fråga. I avsaknad av särskilda gemenskapsomfattande standarder för spånskivor gäller rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet(2).

Kommissionen kan inte, på grundval av de uppgifter som lämnats av frågeställaren, avgöra huruvida spånskivor som tillverkats av ovannämnda avfall skulle medföra en hälsofara. Kommissionen kan inte heller avgöra huruvida kraven i direktiv 92/59 uppfylls i det aktuella fallet.

Frågeställaren är välkommen att lämna ytterligare information.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.

(2) EGT L 228, 11.8.1992.