SKRIFTLIG FRÅGA P-0830/00

från Maria Berger (PSE) till kommissionen

(10 mars 2000)

Ämne: Övervakning av internationella telekommunikationer

Vid den utfrågning om dataskydd i Europeiska unionen som ägde rum den 2223 februari 2000 i Europaparlamentet, rapporterade Duncan Campbell, företrädare för STOA, om situationen för det globala avlyssningssystemet Echelon. Därvid framkom att ekonomiskt relevanta uppgifter avlyssnas genom Echelon i Europa, vilket skadar det europeiska näringslivet.

I motsats till detta hävdade John Mogg, generaldirektör vid kommissionen, och kommissionsledamot Martin Bangeman att Echelon endast var rykten i pressen, vilket tydligt bestreds av ledande tjänstemän som Martin Brady, direktör för den australiensiska underrättelsetjänsten Defence Signal Directorate.

Många indicier talar för att rådet och kommissionen mycket väl känt till detta avlyssningssystem, men inte vidtagit några åtgärder och medvetet inte informerat Europaparlamentet.

Oaktat allt detta har rådet och kommissionen till och med förändrat EG-lagstiftningen i en USA-vänlig riktning, när de följde huvuddragen i en amerikansk lag från 1994 (CALEA) och genom att de tog hänsyn till önskemål från USA i rådets resolution av den 17 januari 1995(1) om krav för laglig avlyssning av telekommunikationer.

1. Vilka enheter inom kommissionen har vid vilken tidpunkt känt till övervakning av telekommunikationerna i Europa, och vilka åtgärder har de vidtagit mot detta?

2. Vilka åtgärder avser kommissionen av vidta för att i framtiden säkra de elektroniska kommunikationerna i Europa mot avlyssningsförsök samt garantera skyddet av personuppgifter och ekonomiska uppgifter?

3. Kände kommissionen till att Enfopol-dokumenten grundar sig på ILETS-möten (International Law Enforcement Telecommunications Seminar) under USA:s ordförandeskap, och varför diskuterades Enfopol 90 aldrig, utan behandlades bara genom ett skriftligt förfarande?

(1) EGT C 329, 4.11.1996, s. 1.

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(6 juni 2000)

Varken den för inre marknaden ansvarige kommissionsledamoten eller generaldirektören, som båda företrädde kommissionen vid frågestunden i parlamentet den 12 och 13 februari 2000, tog vid detta tillfälle ställning till frågan om förkomsten av Echelon. Kommissionen informerades om Echelon på samma sätt som och samtidigt med parlamentet genom den undersökning, som i januari 1998 företogs för parlamentets STOA-panel.

I artikel 5 i parlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet(1) åläggs medlemsstaterna att förbjuda all slags avlyssning eller övervakning av kommunikation, som försiggår via allmänt tillgängligt telekommunikationsnät eller av telekommunikationstjänster, som är allmänt tillgängliga. I artikel 14.1 i samma direktiv bemyndigas medlemsstaterna att vidta lagstiftningsåtgärder för att begränsa omfattningen av vissa skyddsprinciper, som föreskrivs i denna text, när en sådan begränsning utgör en åtgärd, som erfordras för att skydda bl. a. medlemsstatens säkerhet, försvar, allmän säkerhet samt vid utredning av grova överträdelser. I enlighet med Europadomstolens rättspraxis om strikt tolkning vid tillämpningen av undantag från rättens grundläggande principer och från de medborgerliga friheterna kommer kommissionen att uppfylla de förpliktelser, som den åläggs i EG-fördraget, och kontrollera att direktiven överförs till och effektivt genomförs i medlemsstaterna. Bland sina kontrolluppgifter kommer kommissionen att i synnerhet undersöka huruvida de lagliga åtgärder, som antagits på grundval av artikel 14.1 i direktiv 97/66/EG blir proportionerliga.

Dessutom kan privacy enhancing technologies stärka enskilda människors kontroll av de uppgifter av personlig karaktär, som berör dem och bidra till skyddet av sådana uppgifter på näten. Kommissionen har inlett åtgärder för att öka medvetenheten om den tekniska utvecklingen (t. ex. workshop on privacy enhancing technologies). Slutligen omfattar programmet om informationssamhällets teknik (IST, som utgör en del av 5:e ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling) en handlingsplan, som hänvisar till technology building blocks for trust and security, som lägger tonvikten vid den teknik, som möjliggör för användarna att handla såväl medvetet och effektivt som att underhandla om sina personliga rättigheter (IST II.4.1).

Kommissionen erinrar om att förkortningen Enfopol endast utgör en hänvisning i administrativt hänseende till arbetsdokumenten inom arbetsgruppen för polissamarbete. I denna grupp förbereds arbetet för artikel 36-kommittén, därefter för Coreper och rådet inom de områden som berör samarbete mellan medlemsstaternas polisväsenden. Hänvisningarna till Enfopol möjliggör helt enkelt en god spridning av handlingarna från dessa sammanträden. Dessa handlingar utgör på intet sätt någon yttring från ILETS, som är ett utomstående organ, där gemenskapsinstitutionerna samlar experter inom telekommunikationsområdet.

Angående Enfopol 90 handlar det om en rådets resolution av 1995 om krav för laglig avlyssning av telekommunikationer(2), i vilken en förteckning upprättades över de krav, som på detta område uttrycktes av rättsvårdande myndigheter för att nå fram till en definition av gemensamma tekniska standarder för avlyssning. Denna resolution, där det bör erinras om att den ej har bindande karaktär, antogs genom skriftligt förfarande den 17 januari 1995 och offentliggjordes(3). Kommissionen, som erinrar om att den ej deltog i omröstningen, saknar uppgifter om orsakerna till varför det skriftliga förfarandet användes.

(1) EGT L 24, 30.1.1998.

(2) EGT C 329, 4.11.1996.

(3) EGT C 329, 4.11.1996.