ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0583/01

från Sergio Berlato (UEN) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Ersättning till tvångsarbetare

Till följd av förhandlingar mellan företrädare för den tyska industrin och föreningen för offer för tvångsarbete i Tyskland under andra världskriget, antog Bundestag den 17 juli 2000 en lag om inrättande av en fond om 10 000 miljarder DM för att ersätta deporterade och internerade som tvingades att arbeta i tyska fabriker under sagda period. Även Förenta staterna har genom olika fall av grupptalan utövat påtryckningar för att en sådan fond skall upprättas, vilket har lett till att ett avtal ingåtts mellan Förenta staterna och Förbundsrepubliken Tyskland om ersättning för tvångsarbetare som utnyttjats för den tyska krigsindustrin.

I avtalet föreskrivs att ukrainska, ungerska och vitryska medborgare samt medborgare i f.d. Tjeckoslovakien kan erhålla ersättning, däremot är detta inte möjligt för italienska medborgare. Det skall erinras om att enligt 1944 års avtal mellan Repubblica sociale italiana och Nazityskland blev tiotusentals italienska militärer och civila, vilka fängslats och internerats under kriget, tvångsarbetare som fick arbeta för krigsindustrin.

Således kan italienarna komma att inte få tillgång till de ekonomiska förmåner som utbetalas genom fonden till medborgare i de övriga länder som deltagit direkt i förhandlingarna. Den italienska regeringen har därför en moralisk skyldighet att vidta åtgärder för att en skälig och hedervärd ersättning skall tillerkännas italienska medborgare snarast möjligt.

Kan kommissionen klargöra om den avser att uppvakta den italienska staten för att få reda på vilka initiativ denna eventuellt har tagit för att italienska tvångsarbetare under andra världskriget skall få en fullständig och adekvat ersättning från Tyskland?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Prodi

(30 april 2001)

Denna fråga ligger utanför kommissionens behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0728/01

från Ari Vatanen (PPE-DE) till kommissionen

(6 mars 2001)

Ämne: Begränsning av skattefriheten vid införsel av fordon i samband med flytt

När EU-kommissionen 1998 gav en officiell anmärkning om beskattningen av begagnade fordon som förts till Finland från andra medlemsstater bad kommissionen samtidigt att man skulle rapportera till kommissionen om andra frågor i sammanhanget som strider mot gemenskapsrätten.

EU-kommissionen har redan tagit ställning till oegentligheterna i samband med beskattningen av begagnade införda fordon, men också bestämmelserna som begränsar införsel av fordon i samband med flytt till Finland kräver åtgärder från kommissionens sida.

Den finska bilskattelagen begränsar en skattefri införsel av fordon i samband med flytt och strider mot direktiv 83/183/EEG(1) på följande sätt:

- Fordon som förs in i samband med flytt är skattefria upp till 80 000 mark.

- Det krävs en vistelse på 72 dagar i Finland.

- Endast ett fordon kan föras in i samband med flytten.

- Den som för in bilen måste vara minst 18 år.

- Fordonet måste föras in i samband med flytten.

- Skattefrihetsprinciperna som berör äktenskap och arv har lämnats bort ur bilskattelagen.

- Tiden innan det införda fordonet kan överlåtas till en annan efter flytten är oskäligt lång.

Dessa begränsningar förhindrar människor att röra sig fritt inom EU. Vad ämnar kommissionen göra för att förbättra förhållandena vid införsel av skattefria fordon vid flytt till Finland?

(1) EGT L 105, 23.4.1983, s. 64.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(9 april 2001)

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att om rådets direktiv 83/183/EEG av den 28 mars 1983 om skattebefrielse på permanent införsel från en medlemsstat av personlig egendom ej tillämpas, eller bara delvis tillämpas, kan detta hindra den fria rörligheten

för personer. Frågan om Finlands fullständiga tillämpning av detta direktiv undersöktes ingående vid ett av kommissionens besök hos den finländska förvaltningen.

Kommissionen kommer att fortsätta sin undersökning av de finländska bestämmelsernas och den finländska praxisens förenligheten med gemenskapslagstiftningen i denna fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0165/01

från Nelly Maes (Verts/ALE) och Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(31 januari 2001)

Ämne: Tillkännagivanden inom ramen för habitatdirektivet

Habitatdirektivet gör det möjligt för EU:s medlemsstater att genomföra projekt av samhälleligt intresse om de strider mot miljöbestämmelser. Artikel 6.4 i direktiv 92/43/EEG(1) lyder: Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.

Kan kommissionen ge en fullständig och detaljerad sammanställning över de tillkännagivanden som den mottagit sedan habitatdirektivet trädde i kraft?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(14 mars 2001)

Habitatdirektivet, dvs. rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, trädde i kraft den 5 juni 1994. Efter ikraftträdandet har kommissionen, på begäran av medlemsstaterna, avgett två yttranden som rör tillämpningen av artikel 6.4 andra stycket.

Dessa yttranden rörde följande fall i Tyskland:

- Genomskärning av Naturschutzgebiet Mecklenburgische Schweiz, Recknitz- und Trebeltal och Peenetal vom Kummerower See bis Schadefaehre genom anläggning av motorvägen A20 i delstaten Mecklenburg-Vorpommern. (Det gäller här särskilda skyddsområden/områden som föreslagits som område av gemenskapsbetydelse). Detta fall var föremål för två klagomålsförfaranden: 94/4764 och 97/4967. Kommissionen offentliggjorde ett yttrande i detta ärende den 18 december 1995 (96/15/EG)(1).

- Utbyggnad av flygplansfabriken DASA så att den inkräktar på området Muehlenberger Loch, Hamburg (ett särskilt skyddsområde/område som föreslagits som område av gemenskapsbetydelse). I detta projekt skulle Muehlenberger Loch, en grund lagun som påverkas av tidvatten, delvis förstöras av en deponi som var nödvändig för den industriella utbyggnaden. Ärendet var föremål för klagomålsförfarande 96/4181, till vilket sju andra klagomål bifogades. Kommissionen avgav sitt yttrande i ärendet den 19 april 2000. En kopia av yttrandet har skickats till frågeställaren och till Europaparlamentets sekretariat.

Kommissionen har fått flera anmälningar från medlemsstater om verksamheter på platser som inte (ännu) har klassats som naturområden för Natura 2000. Kommissionen har inte reagerat officiellt på dessa anmälningar, med tanke på att utpekande av naturområdena bör vara det första steget i tillämpningen av artikel 6 i habitatdirektivet.

(1) EGT L 6, 9.1.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3737/00

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(30 november 2000)

Ämne: TV-licenser

1. Kan kommissionen för varje medlemsstat ange några licenser, avgifter eller skatter tas ut för användning av tv, och också hur höga dessa för närvarande är i varje medlemsstat, både i nationell valuta och i euro?

2. Görs det några undantag i medlemsstaterna för blinda personer?

Kompletterande svar från Vivane Reding på kommissionens vägnar

(21 februari 2001)

1. Under 2000 betalades i medlemsstaterna följande avgifter årligen av personer med färgtelevision i hushållen:

>Plats fÄHor tabell>

2. Under 2000 gällde följande undantag för blinda:

- Österrike: fullständig avgiftsbefrielse på begäran,

- Belgien: fullständig avgiftsbefrielse på begäran,

- Danmark: nedsättning till 280 danska kronor,

- Förenade kungariket: nedsättning till 52 pund för registrerade personer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3961/00

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Anläggande av vindkraftverk

Nyligen meddelade utvecklingsministern att man för elverkets (DEI) räkning skall anlägga vindkraftverk i området Ellinoperamaton utanför Heraklion. Detta beslut står i strid med de beslut som tagits i de lokala självstyrande församlingarna. Noteras bör även att man redan kunnat konstatera förorenande utsläpp från elverkets befintliga anläggning i området, som är byggd i kustzonen och inte har något verksamhetstillstånd. Denna anläggning och intilliggande företag sprider föroreningar över området väster om staden Heraklion. Vid en undersökning som utfördes för kommunens räkning avseende åren 1998 och 1999 angående elverkets konsekvenser för miljön i området, kunde man iaktta en ökning av kväveoxid- och svaveldioxidhalterna med 300400 %.

Känner kommissionen till dessa allvarliga anklagelser och vad har den för avsikt att göra för att gemenskapens miljölagstiftning skall respekteras och för att föroreningarna av området runt Ellinoperamaton skall upphöra?

Kompletterande svarfrån Margot Wallström på kommissionens vägnar

(12 november 2001)

Kommissionen är informerad om problemem med luftförorening orsakad av driften av kraftverket i Ellinoperamaton. En formell underrättelse skickades den 13 april år 2000 till de grekiska myndigheterna rörande bristande tillämpning av artiklarna 3 och 13 i direktiv 84/360/EEG(1). Som svar till kommissionen skickade de grekiska myndigheterna beviljade tillstånd till kraftverket och ett regeringsbeslut som innebar ett godkännande av miljökonsekvensbedömningen av kraftverkets samtliga installationer. Av dokumenten framgår att överträdelser av bestämmelserna i artikel 13 i direktiv 84/360/EEG fortsätter. I själva verket har kraftverket beviljats tillstånd för drift utan att Grekland vidtagit lämpliga åtgärder för att stegvis anpassa det till bästa tillgängliga teknik vad beträffar utsläpp av svaveldioxid.

(1) Rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar, EGT L 188, 16.7.1984.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3845/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till rådet

(7 december 2000)

Ämne: Den europeiska snabbinsatsstyrkan

Stämmer det att vissa medlemsstater skriftligen avgett ett löfte om att den nya europeiska snabbinsatsstyrkan skulle knytas till Nato men att detta löfte nu har omvandlats till ett förfarande för behandling av ärendet?

Svar

(30 maj 2001)

1. I samband med arrangemangen mellan EU och Nato uppmanades det franska ordförandeskapet vid Europeiska rådets möte i Feira den 1920 juni 2000 att till Europeiska rådets möte i Nice sända en rapport om bl.a. genomförandet av de beslut som fattades i Feira om att på grundval av det arbete som utförs av ad hoc-grupperna för EUNato fastställa arrangemang som gör det möjligt att samråda och samarbeta med Nato inom den militära krishanteringen.

2. I det franska ordförandeskapets rapport om den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, godkänd vid Europeiska rådets möte i Nice, anges det att Europeiska unionen på grundval av de beslut som fattades av Europeiska rådet i Feira och i nära samråd med Nato under det franska ordförandeskapet har fortsatt arbetet med att förbereda upprättandet av en stående och effektiv förbindelse mellan de båda organisationerna. De dokument i bilagan till ordförandeskapets rapport som rör fasta arrangemang för samråd och samarbete mellan EU och Nato och genomförandet av punkt 10 i Washington-kommunikén utgör EU:s bidrag till det arbete som rör de kommande arrangemangen mellan de båda organisationerna.

3. I slutkommunikén från ministermötet i Nordatlantiska rådet som hölls i Natos säte den 1415 december 2000 framgår det, att Natos medlemmar noterar och välkomnar de förslag som framfördes av Europeiska rådet i Nice när det gäller de fasta arrangemangen för att garantera insyn, samråd och samarbete fullt ut mellan Nato och EU.

4. Rådet den 22 januari 2001 välkomnade att ministermötet i Nordatlantiska rådet den 1415 december 2000 ställde sig positivt till EU:s förslag om fasta arrangemang för samråd och samarbete mellan EU och Nato, i enlighet med ordförandeskapets rapport, godkänd vid Europeiska rådets möte i Nice, om den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Som en följd av bestämmelserna i kommunikén från ministermötet i Nordatlantiska rådet angående antalet möten, bekräftade rådet att mötena mellan Nordatlantiska rådet och Kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik kommer att äga rum minst tre gånger och ministermötena mellan EU och Nato minst en gång under varje ordförandeskap i EU. Varje organisation kan vid behov begära ytterligare möten. Rådet välkomnade det gemensamma synsättet i EU och i Nato.

5. Ordförandeskapet informerade Natos generalsekreterare om rådets slutsatser av den 22 januari 2001 om förbindelserna mellan EU och Nato. Mot denna bakgrund drog ordförandeskapet slutsatsen att EU och Nato är eniga om de fasta arrangemangen för samråd och samarbete.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4031/00

från Theresa Villiers (PPE-DE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Behandling av djur på marknaderna i Belgien

En film som nyligen gjordes visar att djur behandlas på ett mycket grymt sätt på marknaderna i Ciney och Anderlecht i Belgien. Filmen spelades in mellan juli och september 2000. I filmen ser man hur boskap upprepade gånger får hårda slag med käppar på flanken, i ansiktet och huvudet, och det finns skadade och döda djur och djur som haltar svårt på marknaden. I den värsta scenen i filmen binds ett rep runt frambenet på en ko som inte kan gå. Andra ändan av repet fästs vid en bil, och djuret släpas längs med marken när bilen åkte i väg. I ett annat fall drog man ett djur som låg på rygg uppför en ramp med hjälp av en bil.

Vad ämnar kommissionen göra för att kräva att de belgiska myndigheterna slutar med sådan grymhet på marknaderna? Kommer den att utarbeta ett förslag till rådets direktiv om djurskydd på marknader?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 mars 2001)

Skydd mot djurplågeri är i allmänhet medlemsstaternas sak.

Enligt det protokoll om djurskydd och djurens välbefinnande som fogats till EG-fördraget i och med Amsterdamfördraget skall både gemenskapen och medlemsstaterna fullt ut ta hänsyn till djurens välbefinnande vid utformning och genomförande av gemenskapens politik i fråga om jordbruk, transport, inre marknad och forskning.

Enligt rådets direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport, senast ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995(1), gäller detaljerade krav för transportören, bl.a. enligt artikel 5a.1 a) där orsakande av onödigt lidande hos transporterade djur förbjuds. Brott mot dessa bestämmelser kan beroende på omständigheterna innebära djurplågeri.

I den mån djuren i den video som spelats in på vissa belgiska marknader är djur som kan anses fortfarande stå under transportörens ansvar, t.ex. under lastning och lossning, förefaller det som om några av scenerna tyder på att både direktivet och tillämplig nationell djurskyddslag överträtts.

Kommissionen har därför vänt sig till de belgiska myndigheterna och begärt en fullständig förklaring och utförlig information om vad som görs för att förhindra att detta slags händelser upprepas.

Ett överträdelseförfarande mot Belgien pågick redan rörande vissa andra överträdelser av direktivet, och beroende på vilken ytterligare information kommissionen inhämtar kan det bli aktuellt att utvidga överträdelseförfarandet till att även omfatta de händelser parlamentsledamoten syftar på.

Kommissionen kommer att lägga fram en rapport om tillämpningen av direktivet till parlamentet och rådet, och sedan överväga i vilket omfattning direktivet bör uppdateras och ändras.

(1) EGT L 148, 30.6.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3440/00

från Werner Langen (PPE-DE) till rådet

(8 november 2000)

Ämne: Destillering av spritdrycker

Delstatsregeringen i Rheinland-Pfalz har meddelat att den skulle vilja betala ut ett stöd på 15 miljoner D-mark för att öka destilleringen av spritdrycker.

1. Hur ser förfarandet för att bevilja ett nationellt stöd inom ett EU-program principiellt ut?

2. Vilka möjligheter har rådet (jordbruk) i detta konkreta fall att godkänna eller avslå ett nationellt stöd?

3. Hur bedöms ett sådant nationellt stöd som kompletterar ett EU-program principiellt i rättsligt avseende?

Svar

(26 februari 2001)

Som svar på de båda första frågorna, erinrar rådet den ärande parlamentsledamoten om att det i artikel 88.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen föreskrivs

i första stycket att, om kommissionen finner att stöd som lämnas av en stat inte är förenligt med den gemensamma marknaden på så sätt att det snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, skall den besluta om att staten i fråga skall upphäva eller ändra detta. I artikel 87.2 och 87.3 preciseras de typer av stöd som är förenliga eller kan anses som förenliga med den gemensamma marknaden,

i tredje stycket att rådet kan besluta enhälligt att statligt stöd skall anses vara förenligt med den gemensamma marknaden om ett sådant beslut är motiverat på grund av exceptionella omständigheter. Om emellertid rådet inte har tagit ställning inom tre månader efter det att begäran inlämnats, skall kommissionen fatta beslut.

Rent allmänt och för produkter som omfattas av en gemensam organisation av marknaden, kan ett statligt stöd endast anses vara förenligt med den gemensamma marknaden om detta överensstämmer med reglerna i artikel 87 i fördraget. Emellertid, och inom ramen för vissa jordbruksbestämmelser, kan vissa statliga stöd beviljas på vissa villkor när de är ägnade att uppnå exakta syften. Så är fallet med kommissionens förordning (EG) nr 1227/2000 där det föreskrivs att statligt stöd får beviljas i samma syften som är avsedda upp uppnås genom kapitel II i avdelning II i rådets förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, särskilt beträffande produktionskapacitet, för röjning och nedläggning av odlingen.

För jordbruksprodukter som inte omfattas av någon gemensam organisation av marknaden, skall de statliga stöd som beviljas av medlemsstaterna ovillkorligen meddelas kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3525/00

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: En lag i Förenta staterna om förbud mot import, försäljning och bearbetning av hudar från katter och hundar

Känner kommissionen till att det i Förenta staterna och i Europa finns en växande handel i hund- och kattpälsar som bereds till pälsverk?

Känner kommissionen till att pälsar från hundar och katter allt oftare arbetas in i pälsar som kommer från andra djur och att hund- och kattpäls bereds så att de knappast kan skiljas från andra pälssorter?

Känner kommissionen till att dessa pälsar inte enbart härstammar från Asien, utan att man allt oftare jagar lösdrivande hundar och katter illegalt i Förenta staterna och Europa?

Känner kommissionen till att den amerikanska senaten nyligen har lagt fram och godkänt en lag (11.R4868 och HR 4868) i vilken import, export och försäljning av hund- och kattpälsar förbjuds i Förenta staterna?

Tycker inte kommissionen att EU borde göra det samma eftersom denna handel och denna praxis annars skulle kunna förflyttas till Europa, och när kan Europaparlamentet förvänta sig ett förslag till direktiv på detta område?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(5 januari 2001)

Gemenskapens skyldigheter i fråga om djurskydd har ökat i samband med den ändring av Fördraget om Europeiska unionen som nyligen genomfördes. Ändringen omfattar ett protokoll där det fastställs att gemenskapen och medlemsstaterna i utformningen av sin politik i fråga om jordbruk, transport, inre marknad och forskning måste ta full hänsyn till djurens välfärd.

Mot bakgrund av detta protokoll syftar gemenskapspolitiken därför till att främja målet om ett förbättrat djurskydd och en ökad respekt för välfärd för djuren som kännande varelser.

Vad gäller situationen i Förenta staterna känner kommissionen till att Förenta staternas regering har förbjudit import och all annan handel med produkter av hund- och kattpäls(1). I lagförslaget uppges att uppskattningsvis två miljoner hundar och katter slaktas och säljs årligen som en del av den internationella pälshandeln, som ofta bygger på vilseledande eller falsk märkning av produkterna för att dölja vad det egentligen är för slags päls. Genom detta förslag ändras Tariff Act från 1930 genom att det införs ett förbud mot import av hund- och kattpäls till Förenta staternas tullområde. Importförbudet gäller de som omfattas av Förenta staternas jurisdiktion och överträdelser leder till civilrättsliga påföljder. Kommissionen genomför för närvarande en ingående analys av Förenta staternas lagstiftning.

Icke-statliga organisationer har även försett kommissionen med information som kan tyda på att det även i Europa förekommer handel med hund- och kattpäls, som framförallt härstammar från Asien. Det finns emellertid inga tillgängliga uppgifter som gör att man kan utreda denna handels omfattning eller utbredning inom eller utom unionen.

Kommissionen kommer att följa upp denna fråga och kommer att vidta lämpliga åtgärder om och när den finner det nödvändigt.

(1) Kapitel 3 i HR 4868, Tariff Suspension and Trade Act från 2000 (undertecknad som lag den 9 november och nu allmän lag nr 106-476).
SKRIFTLIG FRÅGA P-4059/00

från Willy De Clercq (ELDR) till kommissionen

(20 december 2000)

Ämne: Tillgång till nya mediciner

I rådets direktiv 89/105/EEG(1) av den 21 december 1988 om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen föreskrivs att medlemsstaterna maximalt har 180 dagar på sig för att godkänna priset och ersättningen efter det att försäljningstillstånd beviljats. I några medlemsstater, exempelvis Belgien, tar det fortfarande upp till fyra gånger så lång tid innan priset och ersättningen för nya läkemedel godkänns. Detta innebär att patienter inte får tillgång till viktiga nya farmaceutiska produkter. Kan kommissionen informera parlamentet om vad den har gjort eller kommer att göra för att se till att patienter inte förvägras tillgång till nya läkemedel på grund av byråkratisk ineffektivitet?

(1) EGT L 40, 11.2.1989, s. 8.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(20 februari 2001)

Rådets direktiv 89/105/EEG, av den 21 december 1988 om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen, har införlivats i nationell lagstiftning av alla medlemsstaterna. Värt att beakta är att den tidsfrist som fastställs i direktivet och som frågan gäller är obligatorisk, inte frivillig.

Det stämmer att det har framförts klagomål på att vissa medlemsstater har tagit lång tid på sig för att godkänna priser och ersättning för läkemedel, och kommissionen kommer även forsättningsvis att noga bevaka situationen.

De uppgifter som frågan rör är för närvarande föremål för rättsliga förfaranden. Kommissionen har inlett överträdelseförfarandet mot Belgien; ärendena 1999/5305, 2000/4442 och 2000/4544 har sammanförts till ett ärende och handläggs nu av kommissionen.