ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2162/01

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(19 juli 2001)

Ämne: Gränsöverskridande reseledare

I vissa områden inom gemenskapen som har få resurser och mycket låg befolkning på grund av att det saknas medel för att garantera deras uppehälle, har man infört gränsöverskridande miljöreseledare, som arbetar med turister som beger sig in i naturområden som sträcker sig över flera medlemsstaters territorier.

För närvarande verkar olika sammanslutningar av såväl invånare som lokala myndigheter i dessa områden för att en yrkesutbildning för experter på sportverksamhet i naturen och miljöreseledare skall inrättas.

Med hänsyn till att det för de berörda invånarna vore liktydigt att gå mot sina egna intressen om de släppte kraven på sagda utbildning, och med hänsyn till att regeringen inte vidtar några åtgärder, kan kommissionen uppge i vilken utsträckning det finns ett gemenskapsprogram som kan samarbeta för inrättandet av sagda utbildning av gränsöverskridande reseledare i områden inom gemenskapen som sträcker sig över flera medlemsstater?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(10 oktober 2001)

Genom gemenskapsinitiativet Interreg III medfinansieras gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete i hela gemenskapen. Partnerskapen i gränsområdena lägger fram sina programförslag utifrån de behov som finns och i enlighet med kommissionens riktlinjer för Interreg III. Efter det att kommissionen godkänt ett program och de strategiska prioriteringarna i detta, väljer partnerskapet ut de enskilda projekt som beviljas stöd. Dessa projekt kan omfatta kurser av det slag parlamentsledamoten nämner.

Utanför Interreg kan kurser för guider inom turismen förekomma som projekt i programmet Leonardo da Vinci. Syftet med det programmet är att stödja transnationella partnerskap som arbetar på ett innovativt sätt inom yrkesutbildningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2965/01

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(25 oktober 2001)

Ämne: Användningen av gemenskapens standardmärkning vid tillverkningen av elstötspistoler

Är kommissionen medveten om den växande oron över att EU-länderna verkligen tillåter tillverkare av elstötspistoler att använda gemenskapens standardmärkning på sina produkter, vilket är ett bra säljargument?

Skulle kommissionen kunna ange hur gemenskapens standardmärkning beviljas, och hur många tillverkare av elstötspistoler som använder gemenskapens standardmärkning på sina produkter?

Planerar kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, att vidta åtgärder för att förhindra sådana tillverkare från att använda gemenskapens standardmärkning i syfte att främja försäljningen av sina produkter?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2934/01, E-2965/01, P-3012/01, E-3108/01 och E-3191/01ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(3 december 2001)

Parlamentsledamöterna hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan P-2783/01 från Glyn Ford(1).

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 209.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2841/01

från James Nicholson (PPE-DE) till kommissionen

(17 oktober 2001)

Ämne: CE-märkning av bedövningsvapen (av typen elchock), samt artiklar som kräver certifikat

Då man oroar sig för hur sådana vapen används och det faktum att CE-märkningen används för att öka försäljningen, kan kommissionen besvara följande:

1. Kan kommissionen klargöra den process i vilken man beviljar CE-märkning och ange ansvarig kommissionsledamot?

2. Kan den informera parlamentet om hur många producenter av bedövningsvapen som har CE-märkningen på sina produkter?

3. Kan den vidta åtgärder för att förhindra producenter från att använda sig av CE-märkning på sina produkter i säljande syfte?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2812/01 och E-2841/01ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(6 november 2001)

Kommissionen hänvisar frågeställarna till sitt svar på Glyn Fords skriftliga fråga P-2783/01(1).

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 209.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2412/01

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(21 augusti 2001)

Ämne: Italienska fiskefartyg kvarhållna i Guinea-Bissau

Med föregivande av ett svepskäl konfiskerades i början av juni två italienska fiskefartyg (Excalibur och Barracuda), som tillhör företaget Italfish hemmahörande i Martinsicuro och som vid tillfället befann sig Guinea-Bissaus territorialvatten. Sedan dess har inga åtgärder vidtagits för att lösa frågan.

Enligt uppgifter från skeppsinspektören i Guinea-Conakry var fartygen, när de konfiskerades, inbegripna i fiske sju sjömil utanför Guinea-Bissaus territorialvatten. Trots detta har den lokala domstolen utdömt dryga böter för att ha en ursäkt att hålla kvar dem.

Kan kommissionen göra något för att ta reda på:

- situationen för de italienska fartygen,

- vilka garantier man har uppnått beträffande besättningarna, och

- vilka garantier man har diskuterat för att skydda ägarnas rättigheter?

Kan kommissionen även:

- vidta omgående åtgärder för att se till att fartygen släpps,

- tillfälligt upphäva alla överenskommelser med Guinea-Bissau, och

- på nytt ta ställning till om landet (som redan har fått skulder på 790 miljoner USD avskrivna) är berättigat att omfattas av skuldavskrivningsprogrammet för fattiga länder, med tanke på instabiliteten i landet och bristen på institutionella garantier?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(2 oktober 2001)

Barracuda är inte ett gemenskapsfartyg, utan en trålare som för senegalesisk flagg.

Excalibur, som för italiensk flagg, befinner sig nu i Bissaus hamn i väntan på att de rättsliga förfarandena som blev följden av dess prejning den 29 juni 2001, skall avslutas.

Vad gäller den omstridda lagöverträdelsen (fiske utan fiskelicens i Guinea-Bissaus vatten) så bör det klargöras att det är omöjligt att objektivt bestämma om fartyget befann sig i eller utanför Guinea-Bissaus territorialvatten vid tidpunkten för inspektionen. I strid med de skyldigheter som fastställts i gemenskapens lagstiftning (artikel 3 i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken(1)) var Excalibur inte utrustad med ett satellitnavigeringssystem Vessel monotoring system (VMS). Detta instrument (som är obligatoriskt sedan den 1 januari 2000) skulle ha tillåtit en objektiv kontroll av fartygets position vid tidpunkten för inspektionen.

Vad beträffar tillvaratagandet av redarens och besättningens intressen berör detta endast redaren eller flaggstaten.

Kommissionen har, via sin delegation i Bissau, ändå på nära håll följt de händelser som blivit följden av fartygets prejning och hållit kontakt med de italienska konsulära och diplomatiska myndigheterna i Guinea-Bissau.

Kommissionen är medveten om att denna situation medför stora svårigheter för Excaliburs besättning och redare, men understryker att det inte finns några juridiska grunder för att knyta det rättsliga förfarande som pågår i Guinea-Bissau till genomförandet av fiskeavtalet med detta land.

(1) EGT L 261, 20.10.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2053/01

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till rådet

(12 juli 2001)

Ämne: Program för integration av invandrare

I medlemsstaterna har det startats många olika program som syftar till att främja integrationen av invandrare i samhället i deras nya hemland. Tyvärr upplever invandrarna dock ofta att programmen är till nytta bara för sådana bland landets egna invånare som arrangerar dem och det är inte ens särskilt ofta som invandrarna blivit betrodda med att genomföra programmen själva.

Har det gjorts några utredningar av i vad mån man lyckats med programmen för integration av invandrare?

I vilka länder har man lyckats bäst med att få invandrarna att bli hemmastadda och vilka faktorer har legat bakom framgången?

Har det gjorts några utredningar av det företagsekonomiska värdet på programmen och utbildning o. dyl. i anslutning till dem och av om sådan företagsverksamhet kunde överlåtas på invandrarnas ansvar?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2051/01 och E-2053/01

(27 november 2001)

Rådet har inga uppgifter om medlemsstaternas program för att främja invandrarnas integration i samhället. Antagandet och genomförandet av nationella program för integration av invandrare faller helt under medlemsstaternas behörighet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2218/01

från Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2001)

Ämne: Det ökade antalet lösdrivande hundar i syd- och centraleuropeiska städer

Känner kommissionen till att antalet lösdrivande hundar och katter i syd- och centraleuropeiska städer stadigt ökar?

Känner kommissionen till att problemet är så stort att det nästan är en omöjlig uppgift för djurskyddsorganisationer att ta vara på dessa djur?

Känner kommissionen till att dessa lösdrivande hundar och katter inte bara far illa utan även kan bli ett tilltagande problem för folkhälsan?

Känner kommissionen till att det enbart i Bukarest i Rumänien finns 100 000 hundar som driver omkring i flockar och att det även driver omkring stora mängder djur till exempel i Aten och på Korfu i Grekland och i Neapel och Pompeji i Italien?

Vad kan kommissionen göra för att bidra till att lösa detta problem?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 september 2001)

Kommissionen är medveten om att problemet med lösdrivande hundar och katter är allvarligt i vissa städer i Europa.

Ansvaret för att lösa problemet ligger emellertid hos myndigheterna i berörda medlemsstater och tredje länder. Gemenskapen har inte behörighet på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1964/01

från Guido Podestà (PPE-DE) till kommissionen

(3 juli 2001)

Ämne: Fall med vargbarn

Det finns inte många fall med vargbarn, dvs. barn som övergetts eller rymt från sina föräldrar och som lever i skogen med djur som garanterar barnens överlevnad.

Det senaste fallet var ett chilenskt barn som hade övergetts av föräldrarna och som hittades efter 10 år. Han hade levt bland en flock kringströvande hundar och överlevt tack vare att tikarna försett honom med mjölk.

Forskarna och politikerna verkar inte fästa tillräckligt stor uppmärksamhet vid denna mycket ovanliga företeelse.

Sådana händelser borde inte längre förekomma år 2001, även med tanke på att barnets rättigheter garanteras i Europeiska unionens stadga för de grundläggande rättigheterna (artikel 24).

Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående besvara följande: Hur stor uppmärksamhet fäster kommissionen vid sådana händelser? Vilket humanitärt och ekonomiskt stöd ger kommissionen till länder där fenomenet förekommer, för att se till att dessa tar ansvar för händelserna och för att undvika att sådana händelser upprepas i framtiden? Vilket stöd finns till förfogande för att främja en socialisering på nytt av människor som då de återfinns mycket ofta inte kan tala något språk och som har allvarliga fysiska och mentala anpassningsproblem?

Anser inte kommissionen att den bör främja djupgående studier av enskilda fall samt av fenomenets natur och av hur dessa barn bäst skall återanpassas?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Kommissionen anser att den inte har någon behörighet i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2503/01 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen. Övergripande saneringsplan för Vigofjorden.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 081 E , 04/04/2002 s. 0187 - 0187



SKRIFTLIG FRÅGA E-2503/01 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen (13 september 2001) Ämne: Övergripande saneringsplan för Vigofjorden I svaret på fråga E-0096/00(1) lovade kommissionen att underrätta mig om hur de spanska myndigheterna följer gemenskapens bestämmelser i den övergripande saneringsplanen för Vigofjorden. Skulle kommissionen kunna ge mig nya uppgifter om hur frågan utvecklats? (1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 22. Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar (18 oktober 2001) Vid Sammanhållningsfondens övervakningskommittés senaste möte i april 2001 meddelade de spanska myndigheterna att arbetena inom projektet Saneamiento integral de la ría de Vigo var helt avslutade. Kommissionen väntar nu på myndigheternas slutrapport som torde föreligga inom kort.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2721/01

från Jean Saint-Josse (EDD) till kommissionen

(26 september 2001)

Ämne: Natura 2000 Habitatdirektivet (flora och fauna) Frankrike Annullering av förslag till franska habitatområden genom domstolsbeslut Konsekvenser för stöd från Life-fonden

Frankrikes högsta förvaltningsdomstol, (Conseil d'Etat) har i en dom den 27 september 1999 (mål nr 194648) upphävt de första besluten om förslag till områden, genom vilka miljöministern underrättade kommissionen om de 534 områden som skulle kunna ingå i Natura 2000 (beslut den 16 oktober, 3 december och 9 december 1997).

Domstolen har för andra gången i följd, genom en dom den 22 juni 2001 (mål nr 219995), fällt miljödepartementet, på grund av att detta inte har kunnat bevisa att det genomfört hela det konsultationsförfarande som krävs enligt fransk lagstiftning innan förslagen tillställdes kommissionen, trots att man hävdar att så skedde.

De nyligen fattade besluten om lämpliga områden som meddelats kommissionen har följaktligen återigen upphävts när det gäller de 534 berörda områdena.

Miljödepartementet måste nu börja om från början igen med det lokala konsultationsförfarandet, innan det på nytt kan meddela kommissionen vilka franska områden som valts ut. Detta beslut kommer att få vissa rättsliga konsekvenser när det gäller stödet från EU:s fonder, i synnerhet från Life-programmet.

Finns det bland de 534 områden som utgör de viktigaste franska habitatområdena några som för närvarande samfinansieras med medel från Life-fonden, eller som eventuellt kommer att samfinansieras med medel från denna EU-fond? Vilka slutsatser drar kommissionen av detta beslut från den högsta franska förvaltningsdomstolen med avseende på medel från Life-fonden, när det gäller de områden som eventuellt berörs?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(19 oktober 2001)

Enligt de upplysningar som kommissionen erhållit har Frankrikes högsta förvaltningsdomstol (Conseil d'Etat) genom ett beslut av den 27 september 1999 stoppat det förslag till 534 Natura 2000-områden som de franska myndigheterna hade för avsikt att överlämna till kommissionen. Orsaken till domstolens ingripande är den bristande efterlevnaden av det lagstadgade samrådsförfarandet. Kommissionen har emellertid inte erhållit något officiellt meddelande om detta från de franska myndigheterna.

Det är därför för tidigt att redan nu uttala sig om vilka konsekvenser detta beslut från den högsta franska förvaltningsdomstolen kan komma att få när det gäller stödet från Life till de områden som eventuellt berörs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1802/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(21 juni 2001)

Ämne: Europeiska patentbyråns arbetsspråk

Rådet har ännu heller inte besvarat fråga P-0762/01(1) om språken vid varumärkesbyrån i Alicante och Europeiska patentverket. Frågan lämnades in för tretton veckor sedan och den officiella tidsfristen för besvarande av frågor är sex veckor.

Dessutom verkar det som om rådet torsdagen den 31 maj formulerat ett gemensamt tillvägagångssätt om europeiska patent. Om språken i detta sammanhang står det ingenting annat än att översättningskostnaderna måste begränsas.

Europeiska unionen följer principen om att var och en kan hänvända sig till gemenskapens institutioner och organ på något av de elva officiella språken. I detta sammanhang aktualiseras framför allt frågan om Europeiska patentverkets arbetsspråk.

Kan rådet fortfarande besvara följande frågor?

1. Erkänner rådet att en patentansökan till Europeiska patentverket måste kunna skickas in på vilket som helst av de elva officiella språken inom EU? Om så är fallet: på vilka sätt garanterar rådet att personer och företag kan ansöka om patent på alla de elva officiella språken inom EU? Om inte: hur motiverar rådet då sin avvikande åsikt?

2. Stöder rådet den grekiska regeringens initiativ att ifrågasätta rutinerna för språkanvändning vid varumärkesbyrån i Alicante?

(1) Se s. 6.

Svar

(26 november 2001)

När det gäller den språkordning som skall tillämpas vid inlämning av ansökningar om europeiskt patent vid Europeiska patentverket ber rådet att få hänvisa den ärade parlamentsledamoten till det svar som gavs på hans fråga E-0534/01 till rådet om samma ämne.

När det gäller den språkordning som skall tillämpas i framtiden vid inlämning av ansökningar om gemenskapspatent ber rådet att får hänvisa den ärade parlamentsledamoten till svaret på fråga P-0762/01.

När det gäller den grekiska regeringens intervention i mål T-120/99 noterar rådet förstainstansrättens dom i detta mål, som avvisar talan och de grunder som sökanden hade åberopat mot byråns arbetsspråk.

Rådet erinrar den ärade parlamentsledamoten om att de tidsfrister som fastställs i Europaparlamentets arbetsordning inte är bindande för rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1406/01

från Lord Inglewood (PPE-DE) till rådet

(21 maj 2001)

Ämne: Mul- och klövsjukans följder för användningen av EU-medel

Kommer rådet att tillåta att medel som anslagits till diversifiering används till att återupprätta verksamhet på företag som allvarligt drabbats av mul- och klövsjukans konsekvenser?

Svar

(27 november 2001)

1. Vid Europeiska rådets möte i Stockholm den 2324 mars 2001, uttrycktes oro över den allvarliga situationen i jordbrukssektorn och solidaritet med jordbrukare och övriga invånare i landsbygdsområden. Rådet uttalade bland annat att det är fast beslutet att stävja och på sikt utrota ESB och mul- och klövsjuka och underströk att gemenskapsåtgärderna måste beakta budgetplanen.

2. Innan detta uttalande gjordes hade kommissionen med Ständiga veterinärkommitténs goda minne vidtagit vissa åtgärder för att undvika spridning av dessa sjukdomar, särskilt för att inskränka förflyttning av djur och inleda slakt av djur i riskzonen. Kommissionen har dessutom föreslagit olika typer av åtgärder med finansiellt deltagande av gemenskapen både på veterinärområdet och på området för den gemensamma organisationen av marknaden.

3. När det gäller veterinärområdet har kommissionen föreskrivit medfinansiering av utrotningsåtgärder för att stoppa spridningen av mul-och klövsjuka med 60 % av kostnaden.

Till dessa åtgärder skall dessutom läggas samtliga åtgärder som redan vidtagits till följd av BSE för att stödja marknaden för nötkött. Dessa åtgärder godkändes vid rådets möte (jordbruk) i juni 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1843/01

från Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) till kommissionen

(26 juni 2001)

Ämne: Cryo-cell (kommissionens svar på skriftlig fråga E-1079/01)

I sitt svar på skriftlig fråga E-1079/01(1) av den 6 april 2001 om kommersiella åtgärder för lagring av navelsträngsblod för utvinning av stamceller skriver kommissionen ingenting om vad det finns för information om eventuella därmed jämförbara kommersiella organisationer inom gemenskapen.

Om kommissionen dock hade gjort ett besök på den Internetadress som jag nämnde, nämligen www.cryoc.com, då hade kommissionen fått se att det ifrågavarande företaget Cryo-cell, verkar i ett flertal medlemsstater.

Jag ber kommissionen därför att besöka den ovannämnda webbplatsen för att närmare undersöka vad organisationen i fråga håller på med.

Samtidigt ber jag kommissionen att i enlighet med det förslag kommissionen framlagt i sitt tidigare nämnda svar ta upp detta problem med sin europeiska grupp för etik (GEE) och meddela mig resultatet av detta.

(1) EGT C 340 E, 4.12.2001, s. 166.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Kommissionen har ingen annan information om Cryo-cell än den som finns på företagets webbplats och som parlamentsledamoten redan känner till. Den har inte heller någon information om eventuella liknande företag inom unionen.

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för att ha tagit upp denna fråga. Den anser att de tjänster som Cryo-cell erbjuder innebär etiska problem och har uppmanat Europeiska gruppen för etik att diskutera den etiska aspekten av denna typ av verksamhet som ett led i den pågående granskningen av de etiska aspekterna av patenterbarheten för uppfinningar i samband med forskningen om mänskliga stamceller.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2885/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(22 oktober 2001)

Ämne: Spel på nätet

Statistiska uppgifter visar att vadslagning på nätet är en av de mest blomstrande formerna av affärer på Internet. Surfarna kommer i år att ge ut ungefär 3 000 miljoner dollar i insatser, ett belopp som är mycket litet, om man beaktar prognoserna för 2015; experterna räknar med att de summor som avsätts för spel på Internet då kommer att uppgå till 177 000 miljoner dollar över hela världen. Även vad beträffar antalet spelare, visar prognoserna på en spektakulär ökning. Om det för närvarande finns ungefär 7 miljoner spelare (varav 1 miljon i Europa), förväntar man sig att siffran skall stiga till 15 miljoner över hela världen år 2005. Inför dessa framtidsutsikter är det inte förvånande att antalet spelsajter har fördubblats de senaste och gått från 800 förra året till 1 400 sådana sajter som kunnat konstateras på nätet.

Trots detta har de flesta medlemsstaterna inte antagit någon lagstiftning för att reglera spel på Internet. Denna fråga regleras inte heller i direktiv 2000/31/EG(1) om elektronisk handel, trots att spel enligt experterna är ännu en form av elektronisk handel.

Avser kommissionen att reagera på något sätt med avseende på denna frånvaro av lagstiftning inom den privata sektorn för virtuella spel, vars omfattning kräver någon form av rättsliga garantier?

(1) EGT L 178, 17.7.2000, s. 1.

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(23 november 2001)

Parlamentsledamoten påpekar att det blir allt vanligare med hasardspel på Internet. Denna särskilda form av tjänst från informationssamhället omfattas inte heller av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (Direktiv om elektronisk handel)(1). Kommissionen medger dock att vissa former av hasardspel enligt domstolens rättspraxis omfattas av artikel 49 (f.d. artikel 59) i EG-fördraget. Enligt samma rättspraxis har medlemsstaterna rätt att begränsa det gränsöverskridande utbudet av harsardspelen i fråga.

Som ett led i sin politik att skapa en inre marknad för tjänster men framför allt inom ramen för sitt meddelande En strategi för tjänster på den inre marknaden(2), antaget av kommissionen år 2000, kommer kommissionen att undersöka om och i så fall vilken form av harmonisering som det behövs på området. Det bör påpekas att nationella arrangörer av lotterier också har framhållit att hasardspel på Internet de facto är gränsöverskridande till sin natur och således skall behandlas på europeisk nivå.

Kommissionen vill också påpeka att hasarspel på Internet faller under nationell lagstiftning, eftersom denna inte gör någon skillnad på media där det görs reklam för spelen och där de erbjuds. Därför är det inte sant då det påstås att sådan verksamhet inte redan är reglerad. Problemet är att denna verksamhet är reglerad på olika sätt i medlemsstaterna och detta ger upphov till de hinder på den inre marknaden som behöver undersökas.

(1) EGT L 178, 17.7.2000.

(2) KOM(2000) 888 slutlig.