SKRIFTLIG FRÅGA P-1557/02

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(31 maj 2002)

Ämne: Utnyttjande av slagg från stålindustrin

Norra Finlands miljömyndighet tillämpar EU:s avfallsdirektiv så att det slagg som uppstår som en biprodukt inom stålindustrin klassificeras som avfall. Denna ofarliga produkt som på goda grunder kan anses vara en ekologisk produkt och bl.a. betraktas som gödsel, har t.ex. använts som grundmaterial i vägar och som material i byggnadsgrunder. Klassificeringen av slagg som avfall främjar verkligen inte detta utnyttjande utan försvårar det på många sätt.

Inom EU:s system för avfallshantering utgår man i från att avfall inte får uppstå. Nu tolkas avfallsdirektivet så att slutresultatet blir det motsatta.

Anser kommissionen att man i Finland tolkar direktivet korrekt och i enlighet med principen om en hållbar utveckling?

Tror kommissionen att den skulle kunna ändra sina metoder när det gäller att vägleda de lokala myndigheterna, eller precisera sina anvisningar, så att man skulle utnyttja industrins naturliga biprodukter i syfte att förhindra att avfall uppstår och för att utnyttja avfallet på ett mer effektivt sätt?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(26 juni 2002)

Syftet med rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1), i sin ändrade lydelse, är att skydda miljön och människors hälsa vid insamling, transport, behandling, förvaring och deponering av avfall. Avfall definieras i artikel 1 a som varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med.

Slagg som uppstår vid stålframställning är avfall i den betydelse som avses i direktiv 75/442/EEG. Enligt dom i Europeiska domstolen kan vissa omständigheter utgöra bevis på att innehavaren har eller avser att göra sig av med materialet. Det är i synnerhet fallet om materialet är produktionsavfall, med andra ord en produkt som inte framställs i ett särskilt syfte(2). Dessutom anges följande avfallskategorier i direktivets bilaga 1: Q 8 Restprodukter från industriprocesser (t.ex. slagg, destillationsåterstoder etc.). Dessutom finns obearbetad slagg från järn- och stålindustrin upptagen både på den uppdaterade förteckningen över avfall på gemenskapsnivå(3) och på den gröna lista över avfall som ligger som bilaga till förordningen om avfallstransporter (EEG) nr 259/93(4). Det finns därför ingen anledning för kommissionen att fästa något avseende vid de uppgifter parlamentsledamoten framför om att direktivet i Finland skulle tolkas felaktigt eller i strid med principen om hållbar utveckling.

Enligt artikel 3 i direktiv 75/442/EEG är medlemsstaterna skyldiga att vidta åtgärder för att i första hand förhindra eller begränsa uppkomsten av avfall och dettas skadlighet, och i andra hand arbeta för att avfall återvinns genom återanvändning, vidareutnyttjande, materialåtervinning eller andra processer som syftar till att utvinna sekundära råvaror, eller används som energikälla.

Klassningen av slagg från stålindustrin som avfall är inte något hinder för att materialet skall hanteras på ett hållbarare sätt. Det främsta målet för gemenskapens avfallslagstiftning är att garantera att alla ämnen och allt material man vill, avser eller är skyldig att göra sig av med avfall återvinns eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan processer eller metoder som kan skada miljön(5). I detta sammanhang kan hanteringen av avfall, precis som domstolen ansett och utan hänsyn till att enskilda avfallsprodukters sammansättning inte behöver utgöra ett hot mot hälsa och miljö, mycket väl skada eller förorena miljön(6).

För att främja en hållbar avfallshantering, t.ex. som av det slag parlamentsledamoten hänvisar till, har medlemsstaterna enligt artikel 11 b i direktivet möjlighet att under vissa förhållanden och under förutsättning att de berörda myndigheterna registrerar det, medge undantag för inrättningar och företag som återvinner avfall. Medlemsstaterna har därigenom möjlighet att underlätta återvinningen av avfall genom att minska de administrativa kraven till den lägsta nivå som direktivets mål för miljöskydd medger. Dessutom innebär posten för slagg från stålindustrin på den gröna listan i förordningen om avfallstransporter (EEG) nr 259/93 att det på gemenskapsnivå krävs mycket små kontrollinsatser när sådant avfall transporteras över gränserna. Därför ser inte kommissionen någon

anledning till att ändra den nuvarande gemenskapslagstiftningen när det gäller att hindra att avfall uppkommer eller när det återvinns på något sätt eftersom båda sakerna lyfts fram och underlättas i den.

(1) EGT L 194, 25.7.1975, ändrat genom rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991 (EGT L 78, 26.3.1991) och kommissionens beslut 96/350/EG (EGT L 135, 6.6.1996).

(2) Se målen C-418/97 och C-419/97, ARCO Chemie Nederland Ltd, REG 2000, s. I-4475 (särskilt punkterna 83-88 i domen), samt punkt 32 i domstolens dom av den 18 april 2002 i mål C-9/00, Palin Granit Oy (ännu ej diarieförd).

(3) Post 10 02 02 om obearbetad slagg i kommissionens beslut av den 3 maj 2000 om ersättning av beslut 94/3/EG om en förteckning över avfall i enlighet med artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG om avfall, och rådets beslut 94/904/EG om upprättande av en förteckning över farligt avfall i enlighet med artikel 1.4 i rådets direktiv 91/689/EEG om farligt avfall (EGT L 226, 6.9.2001) i sin lydelse efter följande ändringar: kommissionens beslut 2001/118/EG (EGT L 47, 16.2.2001), kommissionens beslut 2001/119/EC (EGT L 47, 16.2.2001) och rådets beslut 2001/573/EG (EGT L 203, 28.7.2001).

(4) Post GC 070 ex 261900 slagg från järn- och ståltillverkning, (även gjutjärn) med undantag från slagg som har framställts särskilt för att uppfylla nationella och tillämpliga internationella krav och normer i bilaga 2 till rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen i (EGT L 30, 6.2.1993). Posten omfattar användning av sådan slagg för utvinning av titandioxid och vanadin.

(5) Se i synnerhet artiklarna 4 och 8 i direktiv 75/442/EEG.

(6) Mål C-9/00, Palin Granit Oy, ovanstående dom punkterna 47-49.