ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2356/98

från Carole Tongue (PSE) till kommissionen

(13 juli 1998)

Angående: Stöd från kommissionen för att bevara Polygram Filmed Entertainment som ett europeiskt företag

Europeiska unionens audiovisuella politik har som ett av sina mål att främja starka och integrerade europeiska företag som är kapabla att lansera och distribuera filmer jorden runt. Polygram har sålts till ett företag utanför EU men det är möjligt att Polygram Filmed Entertainment (PFE) kommer att säljas separat. Stöder kommissionen politiskt de ansträngningar som görs för att bevara PFE som ett europeiskt företag?

Dessutom, med tanke på att Polygram tidigare erhöll ekonomiskt stöd från europeiskt håll, inklusive från MEDIA II-programmet, vilken ställning skulle det få om det upphörde att vara ett europeiskt företag?

Med tanke på att det är fastlagd politik inom EU att främja detta globalt konkurrenskraftiga företag, skulle kommissionen inta en välvillig inställning ur konkurrenslagstiftningssynpunkt i den händelse ett konsortium bildades för att ge andra europeiska företag möjlighet att köpa in sig i PFE?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(5 oktober 1998)

Kommissionen anser att Polygram Filmed Entertainment (PFE) har spelat en stor roll för den europeiska filmindustrins återhämtning på sistone. Dess ställning som internationellt konkurrenskraftig aktör är fullt förenlig med gemenskapens mål inom den audiovisuella politiken. Detta gäller framför allt PFE:s handlingsprogram för distributionsinriktad produktion. För ytterligare information om kommissionens senaste strategitänkande hänvisas ledamoten till kommissionens senaste meddelande till parlamentet och rådet med titeln "Den audiovisuella politiken: nästa steg"(1).

PFE har mottagit stöd från MEDIA II-programmet, bland annat inom ramen för Fastlane, utbildningsprogrammet för producenter. Utveckling och distributionslänkar i MEDIA II-programmet stöder sig på artikel 3 i rådets beslut 95/563/EC(2). I detta fastställs att "de företag som omfattas av programmet, även i fortsättningen, innehas av medlemsstaterna eller medborgare i medlemsstaterna, antingen direkt eller genom majoritetsandel". I enlighet med denna artikel måste företag alltså även i fortsättningen ägas åtminstone till största delen av europeiska bolag för att vara stödberättigade.

Givetvis överlämnas alla eventuella avtal till kommissionen för godkännande, som prövar det enligt konkurrensreglerna.

(1) KOM(98) 446.

(2) EGT L 321, 30.12.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2465/98

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Avfall från Italien förs fortfarande till förbränningsanläggningen i Biebesheim i Tyskland

Sedan 1997 har myndigheterna i Darmstadt i ett flertal fall, i enlighet med artiklarna 4.2a och 5.1 i förordningen om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, förordning EG nr 259/93(1), beviljat ansökningar från den italienska firman 3 R Servizi S.p.a. om att få föra avfall från Italien för att förbränna det i den förbränningsanläggning för specialavfall som finns i Biebesheim. Importen av avfallet ombesörjs av aktiebolaget Hessische Industriemüll GmbH, förkortat HIM.

Enligt situationen den 24 juni 1998 hade tillstånd beviljats för transport av minst 7 000 ton avfall från Italien till Tyskland. Företaget 3 R Servizi S.p.a. har tillkännagivit att ytterligare ansökningar om tillstånd kommer att följa. De behöriga myndigheterna i delstaten anser sig av europarättsliga grunder förhindrade att förbjuda denna avfallsimport.

Enligt avfallstransportförordningens artikel 4.3 a i kan medlemsstaterna i överensstämmelse med fördraget vidta åtgärder för att helt eller delvis förbjuda avfallstransporter eller systematiskt invända mot sådana transporter. Tillåter bestämmelserna även ett generellt förbud mot transport av avfall för förbränning? Om ja, vilka villkor är kopplade till detta?

Vilken betydelse har det i detta sammanhang att den rättsliga grunden för avfallstransportförordningen är artikel 130 i EG-fördraget och att medlemsstaterna enligt artikel 130t följaktligen har rätt att införa strängare skyddsåtgärder?

(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2887/98

från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Gemenskapsplan för hotellkvalitet

Vissa länder inom EU har utarbetat nationella program i syfte att harmonisera kvalitetskriterierna för hotell som bedrivs av företag inom hotellsektorn samt för de tjänster som kunderna erbjuds på hotellen.

Nämnda program grundar sig på olika kriterier i de olika länderna. Kunden känner därför inte exakt till innehållet i den service som han skall kunna erbjudas enligt de symboler som beskriver kvaliteten på det hotell på vilket kunden önskar inkvartera sig och erhålla övrig service.

Kan kommissionen uppge om det existerar gemenskapskriterier vars syfte är att säkerställa kvalitet på hotelltjänster inom hela EU? Anser kommissionen det vara lämpligt att främja ett initiativ för harmonisering av normer som garanterar hög kvalitet på de berörda hotellen inom hela EU och att införa ett gemenskapsmärke som skulle placeras på dörren till de hotell som anslutit sig till en sådan gemenskapsplan för hotellkvalitet?

Svar från Christos Papoutsis på kommissionens vägnar

(26 oktober 1998)

För närvarande finns det inget gemenskapssystem som, enligt förutbestämda kriterier, medger en utvärdering av kvaliteten på tjänster inom hotellbranschen.

Kommissionen anser att utvecklandet av frivilliga självreglerande system som syftar till att på gemenskapsnivå betygsätta kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls av hotellbranschen bör vara till för att stimulera konkurrensen i gemenskapens turistnäring och ge konsumenterna bästa möjliga information vid val av hotell.

Kommissionen anser att det är branschens sak att ta upp denna fråga och att kommissionen i samband med ett nytt turistprogram är öppen för initiativ i denna riktning. Det förbereds emellertid inte något förslag till harmonisering av olika kvalitetsstandarder på gemenskapsnivå.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2395/98

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(27 juli 1998)

Angående: Avstjälpningsplats för giftigt och farligt avfall i Nerva (Huelva-Spanien)

Stadsförvaltningen i Nerva (Huelva) har nyligen beviljat företaget Complejo Medioambiental de Andalucía tillstånd att driva en avstjälpningsplats för giftigt och farligt avfall.

1. Kan kommissionen ansöka om uppgifter över vilka åtgärder de spanska myndigheterna beaktat för att garantera att det avfall som upplagras på avstjälpningsplatsen i Nerva inte innebär någon risk för folkets hälsa och för miljön?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att säkerställa att gällande gemenskapslagstiftning uppfylls på miljöområdet och i synnerhet följande direktiv:

a) 75/442 /EEG(1) om avfall ändrat genom direktiv 91/156/EEG(2)

b) 91/689 /EEG(3) om farligt avfall

c) 85/337 /EEG(4) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt

d) 90/313 /EEG(5) om rätt att ta del av miljöinformation.

3. Kan kommissionen informera om huruvida gemenskapsmedel beviljats för att anlägga denna avstjälpningsplats?

4. Kan kommissionen informera om uppföljningen av denna situation?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(1 oktober 1998)

Kommissionen har mottagit ett klagomål beträffande de omständigheter frågeställaren nämner. För att kunna utreda klagomålet har kommissionen vänt sig till de spanska myndigheterna med en begäran om uppgifter, men den har ännu inte uppfyllts. Klaganden och frågeställarna kommer att underrättas på vederbörligt sätt om allt som händer i detta ärende.

(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.

(2) EGT L 78, 26.3.1991, s. 32.

(3) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20.

(4) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(5) EGT L 158, 23.6.1990, s. 56.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2708/98

från Françoise Grossetête (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Förslag till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster

Med beaktande av det inlägg som kommissionsledamoten Monti gjorde inför Europaparlamentets plenum den 19 februari 1998,

med beaktande av Europaparlamentets resolution om grönboken om finansiella tjänster (A4-0048/97)(1),

med beaktande av Europeiska kommissionens arbetsprogram 1998,

med beaktande av meddelandet "Finansiella tjänster: stärka konsumenternas förtroende" av den 26 juni 1997 (KOM(97) 309,

skulle frågeställaren vilja att Europeiska kommissionen presenterar en motivering till det beslut som kommissionen fattade under juli 1998 att inte fortsätta arbeta med förslaget till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(5 oktober 1998)

Kommissionen vill informera frågeställaren om att den, efter sin granskning i juli av meddelandet om förslaget till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster, funnit det lämpligt att flytta fram antagandet till ett senare datum för att kunna fördjupa förberedelsearbetet, och detta av följande skäl:

För det första måste man under arbetet beakta den strategiska översyn över den inre marknaden för finansiella tjänster som kommissionen kommer att lägga fram inför Europeiska rådet i Wien. För det andra måste fördjupade överväganden göras om vilken grad av harmonisering som bör uppnås för att man skall kunna säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet och samtidigt garantera fri rörlighet för finansiella tjänster som tillhandahålls på distans. Slutligen måste man eftersträva fullständig förenlighet med gemenskapens politik på övriga områden, särskilt i fråga om elektronisk handel.

(1) EGT C 85, 17.3.1997, s. 137.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2696/98

från Frédéric Striby (I-EDN) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Europeisk definition för tunga lastbilar

I Frankrike får en lastad tung lastbil högst väga 40 ton medan grannländerna tillåter 44 och till och med 50 ton.

Europeiska unionen har startat en utredning om en gemensam definition av vägtransportfordon för att harmonisera reglerna med tanke på att gränserna öppnats för vägtransporter av varor. Vilken vikt och storlek och vilka miljönormer kommer att gälla för detta "europeiska" fordon?

Kan kommissionen förklara hur långt arbetet med denna fråga framskridit?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(6 oktober 1998)

Kommissionen antog 1993 ett förslag om harmonisering av högsta tillåtna vikter och största tillåtna dimensioner på lastbilar inom gemenskapen(1) i internationell och nationell trafik.

Där föreslogs bland annat en maximal vikt på 44 ton för sexaxlade lastbilskombinationer med luftfjädring och en maximal vikt på 40 ton för femaxlade lastbilskombinationer.

Delar av förslaget (främst avseende största tillåtna fordonsdimensioner i all slags trafik och viktgränser i internationell trafik) antogs som rådets direktiv 96/53/EG av den 25 juli 1996(2). Däremot kom rådet inte överens om att harmonisera de maximala fordonsvikterna i nationell trafik.

Den motsvarande delen av förslaget är således i formell mening fortfarande föremål för överläggningar i rådet. Det finns för närvarande inga planer på att ta tillbaka förslaget.

(1) EGT C 38, 8.2.1994.

(2) EGT L 235, 17.9.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3095/98

från André Sainjon (ARE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Internationella valutafondens stöd till Sydkorea och hur de påverkar skeppsvarven

I sin skrivelse av den 3 mars 1998 försäkrade Sir Leon Brittan att kommissionen skulle kontrollera och se till att Internationella valutafondens stöd till Sydkorea inte används till att rädda konkursmässiga skeppsvarv.

Skulle kommissionen kunna informera mig om det aktuella läget i denna granskning och vad de första resultaten visar?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(5 november 1998)

Kommissionen följer uppmärksamt utvecklingen av den ekonomiska krisen i Sydkorea och dess inverkan på den europeiska varvsindustrin.

Vid det andra toppmötet mellan Asien och Europa (ASEM) i april 1998 togs frågan om varvsindustrin upp med ministern för utrikes angelägenheter och utrikeshandel. Denne erkände att överkapaciteten i denna sektor berodde på olämplig kreditallokering och att den politik som regeringen driver syftar till en strängare tillämpning av marknadsekonomiska principer och, följaktligen, inte medger någon hjälp till de företag inom sektorn som kan komma att gå i konkurs. Följaktligen borde inget stöd från Internationella valutafonden styras till varvsindustri i svårigheter.

Internationella valutafondens plan, som godtagits av Sydkorea, syftar endast till att stabilisera finans- och banksystemet, inte till att skaffa fram medel till industrin.

Kommissionen har inte säte i Internationella valutafonden men följer dock med uppmärksamhet hur situationen utvecklas. Kommissionen har vid flera tillfällen tagit upp frågor rörande användningen av Internationella valutafondens stöd med de sydkoreanska myndigheterna. Dessa frågor har varit föremål för bilaterala överläggningar mellan kommissionen och sydkoreanska myndigheter, till exempel vid det samråd som hölls på hög nivå i maj 1998. Sydkorea har givit vissa försäkringar. Kommissionen har dock begärt ytterligare förtydliganden rörande omstruktureringen av denna sektor, det stöd som Korea Eximbank beviljar för export av fartyg och påståendena om lokala subventioner till varvsindustrins underleverantörer.

Kommissionen fortsätter att följa dess frågor med uppmärksamhet. Kommissionen har dock hittills inte mottagit några uppgifter gör det möjligt att fastslå att Sydkorea inte iakttar sina internationella förpliktelser på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2524/98

från Niels Kofoed (ELDR) och Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Låga producentpriser på griskött

För närvarande ligger europeiska grisköttpriser på en extremt låg nivå, vilket leder till stora förluster för svinuppfödare. Situationen förväntas förvärras ytterligare under de närmaste månaderna. På grund av att produktionen ökat kommer runt 800 000-900 000 ton griskött extra att föras ut på den europeiska marknaden i år. Samtidigt kan vi bevittna hur den europeiska grisköttsindustrin förlorar viktiga och traditionella marknader i Sydostasien och Ryssland på grund av hård konkurrens från länder som USA och Kanada. I många fall är denna export endast möjlig på grund av statliga subventioner. På den europeiska marknaden innebär varje ton griskött som exporteras ett ton mindre på den inre marknaden och ökad konsumtion av nötkött, som är cirka tio gånger dyrare att avlägsna från den inre marknaden.

1. Är kommissionen medveten om den effekt som åstadkoms på marknaden för nötkött genom att ytterligare griskött kommer ut på den europeiska marknaden?

2. Är kommissionen beredd att införa exportbidrag för de grisköttprodukter som fram till förra året exporterades i stora mängder till viktiga marknader som exempelvis Japan, Sydkorea och Östeuropa för att försöka förhindra att priserna på griskött faller ytterligare och för att hjälpa den europeiska grisköttindustrin att möta den aggressiva konkurrensen på marknader i tredje land?

3. Vilka övriga åtgärder skulle kommissionen kunna föreställa sig för att förhindra att producenterna drabbas av ytterligare prisfall på griskött?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 september 1998)

1. Kommissionen gör regelbundet en bedömning av kopplingarna mellan de olika marknaderna för kött. Kopplingen mellan nötkött och griskött är dock inte alls så självklar som parlamentsledamoten antyder.

2. Kommissionen har noga följt utvecklingen och redan reagerat genom att införa exportbidrag för slaktkroppar och styckningsdelar med ben den 14 maj 1998. Vissa benfria styckningsdelar lades till listan av exportbidragsberättigande produkter den 3 augusti 1998 och bidragsnivån höjdes.

3. Organisationen av marknaden för griskött har endast två möjliga åtgärder att tillgå till stöd för marknaden. Dessa är exportbidrag, som dock begränsas av WTO-avtalet, och stöd till privat lagring. För närvarande stöder kommissionen marknaden genom att stärka exportbidragspolitiken.

Kommissionen är beredd att överväga ytterligare åtgärder till stöd för marknaden om det är nödvändigt och möjligt, men den kan inte göra mycket åt det grundläggande problemet med ökad produktion. Det är jordbrukarna själva som måste besluta om de skall anpassa produktionen och därigenom förbättra marknadspriset.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 118 , 29/04/1999 s. 0068



SKRIFTLIG FRÅGA E-2391/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (27 juli 1998) Angående: Prissättning av motorfordon Är kommissionen medveten om den höga motorfordonsskatt som den irländska staten tar ut på privata motorfordon? Anser kommissionen att denna skatt snedvrider marknaden för sådana fordon och medför stora nackdelar för irländska företag jämfört med konkurrenter utanför landet? Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (26 oktober 1998) Kommissionen är medveten om den bilskatt som åläggs enligt den irländska lagstiftningen ("vehicle registration tax", en skatt som uppgår till mellan 23,2 % och 29,25 % av "marknadspriset"). Då det inte finns någon skatteharmonisering i gemenskapen på detta område regleras denna typ av skatt för närvarande av den nationella lagstiftningen. Kommissionen anser att storleken på denna skatt inte bryter mot gemenskapens skattebestämmelser så som de är utformade i gemenskapsrätten, såvida ingen diskriminering kan påvisas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2442/98

från Katerina Daskalaki (UPE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Hot mot minnesmärken i Kosovo

Enligt uppgifter i europeisk press (Le Soir av den 30 juni 1998) är unika skatter i det europeiska och det världsomfattande kulturarvet obeskyddade och riskerar total ödeläggelse i Kosovo. Romerska minnesmärken, kristna kloster och kyrkor, bysantiska ikoner från trettonhundratalet och sällsynta manuskript samt muslimska moskéer av särskilt arkitektoniskt värde är direkt hotade i konfliktområdena.

Kan kommissionen undersöka möjligheten att sända ut experter för att bedöma i vilket skick dessa minnesmärken är och vidta åtgärder för att rädda dessa minnesmärken som är ovärderliga för det europeiska kulturarvet?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(20 oktober 1998)

Kommission känner till tidningsartiklarna om de oskyddade och hotade kulturarvsminnesmärkena och konstföremålen i Kosovo och är mycket bekymrad över detta. Kommissionen har emellertid varken behörighet att sända ut experter för att bedöma i vilket skick dessa minnesmärken och konstföremål är eller att vidta åtgärder för att skydda dessa.

Enligt kommissionens åsikt borde frågan diskuteras av berörda ministrar i rådet. Dessutom skulle kommissionen kunna tänka sig att inom ramen för dess samarbete med UNESCO och Europarådet ge bistånd om dessa organisationer skulle ta ett initiativ i den fråga som parlamentsledamoten tar upp.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 135 , 14/05/1999 s. 0149



SKRIFTLIG FRÅGA E-2983/98 från John McCartin (PPE) till kommissionen (8 oktober 1998) Angående: Orimliga kostnader för motorfordonsförsäkring i Irland Känner kommissionen till de orimliga kostnaderna för motorfordonsförsäkringar i Irland, och anser man att dessa beror på bristande konkurrens på den irländska marknaden?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2634/98

från Otto von Habsburg (PPE) , Hiltrud Breyer (V) , Charles Goerens (ELDR) , Klaus-Heiner Lehne (PPE) , Claudia Roth (V) , Wilmya Zimmermann (PSE) och Karl Habsburg-Lothringen (PPE) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Visumkrav för Bulgarien och Rumänien - Expertrapporter

Under senare tid har flera expertkommittéer besökt Bulgarien och Rumänien. De har där tagit upp visumproblemen. Hittills har inga rapporter om detta offentliggjorts. Om sådana expertrapporter redan existerar, när kommer rådet att lägga fram dem för parlamentet? Vilka slutsatser har rådet kommit fram till i denna fråga? Om denna eller dessa rapporter ännu inte producerats, när kommer det att ske?

Svar

(16 november 1998)

Eftersom rådet inte deltar i de expertkommittéer som de ärade paralamentsledamöterna nämner, känner rådet heller inte till förekomsten av några rapporter som skulle ha upprättats av dessa kommittéer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2276/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(22 juli 1998)

Angående: Ekonomiska tillgångar som härrör från brottslig verksamhet

Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta för att utnyttja det unika tillfälle att identifiera ekonomiska tillgångar som härrör från brottslig verksamhet då dessa skall växlas från en nationell valuta till euros?

Föreligger det planer om att utvidga Europols befogenheter till att upprätta en ekobrottsenhet för att möjliggöra en samordning och ett samarbete på Europanivå i synnerhet vad gäller tillgångar som härrör från narkotikabrott?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(25 september 1998)

I alla medlemsstater finns det mekanismer för att förhindra tvättning av vinster från kriminell verksamhet med hjälp av det finansiella systemet. Dessa mekanismer grundar sig bland annat på rådets direktiv 91/308/EEG om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar(1). I direktivet förbjuds för närvarande endast tvättning av pengar som härrör från narkotikahandel. Trots detta har alla medlemsstater kriminaliserat tvättning av pengar som härrör från ett större antal kriminella aktiviteter. Kommissionen överväger för närvarande en uppdatering och utvidgning av direktivets tillämpningsområde.

De skyldigheter som direktivet ger upphov till kommer att fortsätta att vara fullständigt tillämpliga vid övergången till euron och kommer att omfatta transaktionerna i samband med växling till euro av sedlar och mynt i nationella valutaenheter. Kommissionen förväntar sig att bankerna iakttar sedvanlig vaksamhet under den period som föregår införandet av sedlar och mynt i euro samt under växlingsperioden för att upptäcka eventuella misstänkta transaktioner. Kommissionen fortsätter att analysera vilka följderna av införandet av euron blir för kampen mot tvättning av pengar och det har bestämts att denna fråga skall diskuteras i den kontaktgrupp som inrättats enligt ovannämnda direktiv.

Inom ramen för skyddet av euron skall dessutom förebyggande åtgärder och åtgärder mot penningförfalskning antas. I rådet pågår för närvarande arbete som kommissionen aktivt bidrar till i syfte att komma fram till en samlad strategi, som omfattar de olika aktörerna som Europol, Europeiska centralbanken (ECB) och kommissionen, särskilt enheten för samordning av kampen mot bedrägerier. Mot bakgrund av detta antog kommissionen den 22 juli 1998 ett särskilt meddelande till rådet, parlamentet och Europeiska centralbanken om skydd av euron mot förfalskning(2), i vilket kommissionen föreslår olika tillvägagångssätt.

(1) EGT L 166, 28.6.1991.

(2) KOM(98) 474 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2727/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Konsekvenserna av ett förslag till direktiv om beskattning av ränteinkomster från sparande (KOM(98) 295)

Efter ett möte som hölls av rådet (allmänna frågor) i juli 1998 berättades det att Jacques Poos hade efterlyst en undersökning från en oavhängig firma om vilka konsekvenserna för kapitalmarknaden kunde bli om de åtgärder som fastställts i detta förslag infördes.

Kan kommissionen bekräfta att en sådan undersökning kommer att ges i uppdrag? Om inte, kan kommissionen förklara varför kommissionen inte anser att en sådan undersökning skulle vara nödvändig eller nyttig?