ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3194/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Harmonisering av vägskatter

Kan kommissionen bekräfta om den har några planer på att införa samma vägskatter över hela EU genom att använda harmoniseringsverktyg?

Kan den även bekräfta uppgifter om att de medel som skulle flyta in från sådana skatter skulle öronmärkas för förbättring av vägarna?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (21 november 1997)

I juli 1996 lade kommissionen fram ett förslag till ett direktiv om avgifter på tunga godstransporter för användning av viss infrastruktur ((EGT C 59, 26.2.1997. )) som fastställer ett mer genomarbetat och harmoniserat vägavgiftssystem (som omfattar fordonsskatter, vägtullar och trafikavgifter) än det som används enligt direktiv 93/89/EEG av den 25 oktober 1993 om medlemsstaternas tillämpning av skatter på vissa fordon som används för godstransporter på väg och tullar och avgifter för användningen av vissa infrastrukturer ((EGT L 279, 12.11.1993. )). Förslaget från 1996 granskas för närvarande i rådet och Europaparlamentet.

Kommissionen anser att användningen av intäkter från fordonsskatter och -avgifter, i enlighet med subsidiaritetsprincipen, skall bestämmas av medlemsstaterna och att intäkterna inte behöver öronmärkas för investeringar i transportinfrastrukturen. Med tanke på behovet av att hitta lämpliga resurser för att utveckla ett effektivt och miljövänligt transportsystem och för att få bättre överensstämmelse mellan avgifter och kostnader, analyserar kommissionen frågan om nya prisinstrument gradvis borde ersätta befintliga skatter och avgifter samt om hur intäkter skulle kunna reserveras för utveckling av infrastrukturen. Eventuella ändringar som denna analys leder fram till måste självklart överensstämma med subsidiaritetsprincipen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3192/97 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (16 oktober 1997)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Turkiet

Känner kommissionen till ett dokument från det turkiska inrikesministeriet (nr B05OHID0000073/472), daterat i januari 1997, som lanserar ett program för att hota verksamheten inom icke-statliga organisationer som rapporterar om mänskliga rättigheter?

I detta dokument står att parlamentsledamöter, präster, representanter för pressen och särskilt medlemmar i icke-statliga organisationer, såsom International Human Rights och Amnesty International, som kan resa in i landet i syfte att samla in propaganda, skall dirigeras på ett lämpligt sätt och hållas under uppsikt, och att man för detta ändamål bör använda sig av Diyarbakirs presstjänst.

Med tanke på att kommissionens nyligen lade fram ett meddelande som uppmanar till samarbete med turkiska icke-statliga organisationer som arbetar för förbättrade mänskliga rättigheter, vilka garantier har kommissionen för att det ovanstående inte längre är den turkiska regeringens linje?

Svar avgivet av Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (6 november 1997)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-2998/97 ((EGT C 117, 16.4.1998, s.124. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2956/97 från Patricia McKenna (V) till rådet (16 september 1997)

Ämne: Övergrepp mot europeiska fredsdemonstranter i Turkiet

Det har förekommit ett stort antal rapporter om att de som deltagit i det europeiska fredståget Musa Anser med syftet att stoppa de turkiska myndigheternas förtryck av det kurdiska folket har utsatts för övergrepp och trakasserier av polisen.

Hundratals personer anhölls i samband med en fredsdemonstration nyligen i Istanbul. En ¨fredskonvoj¨ bestående av sju bussar stoppades i Urfa på vägen till Diyarbakir, och delegater som lämnade bussarna för att uppsöka en bensinstation nära Biercik blev enligt rapporter angripna av polisen. Tre delegater erhöll sådana skador att de behövde läkarvård.

Enligt en rapport från den 2 september 1997 tvingades ¨fredskonvojen¨ återvända till Istanbul och deltagarna tilläts inte stanna och förse sig med förnödenheter samt tvingades att hela tiden följa efter poliseskorten.

Vidare har det rapporterats om trakasserier mot människorättsaktivister i Diyarbakir. Två brittiska aktivister, däribland Michael Feeney, kardinal Basil Humes rådgivare i flyktingfrågor, har i praktiken hållits i husarrest på sitt hotell.

Har rådet varit i kontakt med de turkiska myndigheterna angående de ovannämnda händelserna? Vilka åtgärder avser rådet att vidta?

Svar (22 december 1997)

Rådet beklagar de händelser som den ärade parlamentsledamoten åberopar och betonar att det lägger den största vikt vid respekten för mänskliga rättigheter och demokrati i Turkiet och att det i sina kontakter med de turkiska myndigheterna inte tvekar att fördöma alla brott mot dessa principer.

När det gäller fredskonvojen tog rådets ordförande den 1 september 1997 i Ankara upp det sätt på vilket konvojen hade behandlats. Den turkiska regeringen ansåg att behandlingen, inbegripet det faktum att konvojen vägrats tillträde till Ankara, var berättigad av skäl som hänför sig till allmän ordning. Det råder inte någon tvekan om att de turkiska myndigheterna har hanterat hela denna fråga illa. De är inte omedvetna om den berättigade upprördhet som deras ingripande har förorsakat i Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3322/97 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: De norska odlingarna av lax i kassar: ett hot för det unika beståndet av vild lax i Tana älv

Norska staten har i strid mot de regionala miljömyndigheternas samt den finsk-norska gränsvattenkommissionens rekommendationer beviljat tillstånd att i betydande omfattning odla lax i kassar i Tanafjorden.

Genom att tillåta odling av lax i kassar i Tanafjorden har norska staten visat prov på stor ansvarslöshet. Odlingarna i kassar i Tanafjorden ökar riskerna för att laxsjukdomar skall spridas och arvsmassan hos den vilda laxen i Tana försämras. En utrotning av det vilda laxbeståndet skulle ha oanade följder för hela älvdalen.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att man skall kunna förhindra den miljöfara som den norska laxen, vars marknadsandel är störst i EU, utgör för Tana älvdal?

Svar avgivet av Emma Bonino på kommissionens vägnar (27 november 1997)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P2907/97 från Heidi Anneli Hautala ((Se s. 35. )).
SKRIFTLIG FRÅGA E-3594/97 från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen (13 november 1997)

Ämne: Ännu ett fall av diskriminering av en italiensk medborgare

Borgmästaren i Aiseau/Presles handlade på ett övermodigt och rasistiskt sätt mot en italiensk medborgare som sedan 1957 bor och arbetar i kommunen och som har utmärkt sig på områden för sociala verksamheter, sport och integration, till fördel inte bara för de italienska invånarna utan för samtliga, oavsett nationalitet.

I ett försök som kan liknas vid maktmissbruk fråntog kommunens borgmästare Scandereberg en bit mark som tillhörde denne och som gratis hade ställts till förfogande för kommunens unga fotbollsspelare.

Det är inte nödvändigt att gå in på detaljer, även om borgmästarens och de rättsliga myndigheternas agerande är allvarligt. Scandereberg hade dock upprepade gånger uppgett att han ville avsätta marken till upprättandet av en sporthall som skulle tillåta alla unga att i sporten och tävlandet finna en jämn kulturell och social utveckling. Den 14 juli 1997 gav första instansens domstol i Charleroi Scandereberg rätt. Mot bakgrund av detta uppmanas kommissionen att vända sig till de belgiska myndigheterna för att försvara de rättigheter som gemenskapsmedborgare bosatta i Belgien har, mot alla typer av missbruk. Kommissionen uppmanas också att vända sig till inrikesministeriet för att begära en förklaring till borgmästaren i Aiseau/Presles' agerande mot en gemenskapsmedborgare. Slutligen anmodas kommissionen att vända sig till justitieministeriet för att klargöra om det har skett en lagöverträdelse i samband med de rättsliga myndigheternas förfarande till stöd för borgmästarens agerande och undersöka om denne i själva verket har använt sig av utpressning för att förhindra att Scandereberg återigen skulle komma i besittning av en egendom som enligt lag tillhör honom.

Svar avgivet av Mario Monti på kommissionens vägnar (6 januari 1998)

Det ligger utanför kommissionens behörighet att behandla denna fråga, som handläggs uteslutande av berörda nationella myndigheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2939/97 från Georges Berthu (I-EDN) till kommissionen (17 september 1997)

Ämne: Lägre mervärdesskattesats för renovering av gamla bostäder

Det sjätte direktivet 77/388/EEG ((EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. )) av den 17 maj 1977 begränsar tillämpningen av en lägre mervärdesskattesats inom bostadssektorn till byggnader som uppförts eller renoverats av socialpolitiska skäl.

Anser inte kommissionen att möjligheten till en minskad skattesats skall utökas till alla program som berör renovering av gamla bostäder, ifall denna typ av verksamhet sysselsätter mycket mer arbetskraft en byggandet av nya bostäder och ifall renoveringen av gamla bostäder kan göra det enklare att bevara landsbygdsområden?

Skulle inte renoveringen av gamla bostäder kunna bidra till de målsättningar som fastställts i Agenda 2000?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (12 november 1997)

Kommissionen kommer inom kort att lägga fram en rapport till rådet och Europaparlamentet där den bland annat i detalj redogör för sin syn på användningen av reducerade mervärdesskattesatser som ett medel för riktade politiska åtgärder (rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet i enlighet med artikel 12.4 i det sjätte momsdirektivet av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter * Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund). Den fråga som parlamentsledamoten tar upp behandlas uttryckligen i rapporten.

Allmänt sett tvivlar kommissionen på att mervärdesskatten är ett lämpligt medel för att bedriva arbetsmarknadspolitik eller annan politik, särskilt i jämförelse med andra, mer direkta och riktade politiska åtgärder. Trots detta granskar kommissionen ännu en gång det förslag parlamentsledamoten för fram. Förslaget skall tillämpas på försök i vissa fall. Detta sker mot bakgrund av kommissionens plan för ett nytt gemensamt system för mervärdesskatt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3101/97 från Ben Fayot (PSE) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Ackreditering av europeiska journalister vid institutionerna

Ackrediteringen av europeiska journalister vid de olika institutionerna regleras av bestämmelser som inte är särskilt uppenbara.

En journalist från Luxemburg med ackreditering till Europaparlamentets tre arbetsplatser kan t.ex. inte använda denna ackreditering för att komma in hos kommissionen i Bryssel, medan en journalist som är ackrediterad av kommissionen i Bryssel utan problem kan komma in hos Europaparlamentet i Bryssel och Luxemburg.

Dessutom gäller ackreditering till parlamentet inte för rådets möten, medan ackreditering från kommissionen ger tillträde till rådets möten i såväl Bryssel som Luxemburg.

Vore det inte mer i linje med en öppen och effektiv informationspolitik om det fanns enhetliga bestämmelser för pressackreditering som gällde Europeiska unionens alla institutioner?

Svar från Jacques Santer på kommissionens vägnar (10 november 1997)

Alla regler som styr ackreditering av journalister vid kommissionen finns utförligt beskrivna i ¨Guide pratique pour journalistes¨ som är utgiven av kommissionen och varav ett exemplar har skickats direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat. Det bör särskilt understrykas att ackrediteringen endast är ett praktiskt arrangemang som ger de journalister tillträde som är korrespondenter i Bryssel och som regelbundet, rentav varje dag, besöker kommissionens pressrum. Denna ackreditering ger också tillträde till rådet och parlamentet. Förutom denna gemensamma ackreditering vid tre institutioner, tillämpar rådet och parlamentet sina egna regler. Det skall slutligen påpekas att ackrediteringen inte i något fall är något bevis yrkeskvalifikationer och att alla journalister som visar upp sitt nationella presskort har tillträde till kommissionens pressrum.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 134 , 30/04/1998 s. 0038



SKRIFTLIG FRÅGA E-2935/97 från Nikitas Kaklamanis (UPE) till rådet (16 september 1997) Ämne: Utebliven inbjudan till Cypern till konferens om EU:s utvidgning i Luxemburg Enligt uppgifter i den grekiska tidskriften Tempo - Newsweek organiserar det luxemburgska ordförandeskapet den 1 september 1997 en konferens om EU:s utvidgning, till vilken alla länder som har ansökt om medlemsskap, förutom Cypern, har inbjudits. Det faktum att landet har utelämnats verkar ytterst underligt och med anledning av detta skulle jag vilja bli informerad om skälet till att Cypern inte har inbjudits, i förhoppning om att detta inte är förenat med den omtalade anklagelsen om öns ¨politiska problem¨ (som vissa kallar den turkiska arméns ockupation av 37 % av öns territorium) som i en ¨uppskruvad¨ version uttrycks av den italienske utrikesministern Dini som talar om ¨två stater på Cypern¨, en synpunkt som visar förakt för internationell rätt. Svar (22 december 1997) Det luxemburgska ordförandeskapet har aldrig organiserat något sådant seminarium om Europeiska unionens utvidgning som den ärade parlamentsledamoten syftar på.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3119/97 från Agnes Schierhuber (PPE) till kommissionen (13 oktober 1997)

Ämne: Förbud mot att hålla värphöns i bur i vissa österrikiska delstater

Enligt djurskyddslagarna i delstaterna Wien, Tyrolen och Salzburg är det förbjudet att hålla värphöns i bur respektive införs ett sådant förbud under de kommande åren.

På grund av marknadsvillkoren leder förbud mot att hålla värphöns i bur i dessa delstater till en mycket kraftig snedvridning av konkurrensen och av handelsflödet.

1. Planerar kommissionen att upphäva direktiv 88/166/EEG ((EGT L 74, 19.3.1988, s. 83. )) och i stället utfärda en förordning för att på det sättet uppnå enhetliga djurskyddsbestämmelser i Europa?

2. Vad anser kommissionen om den snedvridning av konkurrensen som orsakas av förbud mot att hålla värphöns i bur i vissa regioner?

3. Anser kommissionen att de äggproducenter som håller sina värphöns i bur i de delstater där ett förbud planeras diskrimineras när det gäller de befintliga bestämmelserna om saluföring av ägg?

4. Varför protesterade inte kommissionen i samband med att djurskyddslagarna i Salzburg och Tyrolen aviserades mot det förbud mot att hålla värphöns i bur som dessa lagar innehåller?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (7 november 1997)

Enligt artikel 9 i direktiv 88/166/EEG om en minimistandard för skyddet av värphöns i bur ((EGT L 74, 19.3.1988. )) skall kommissionen avge en rapport om den tekniska utvecklingen angående hönsens hälsa inom olika uppfödningssystem tillsammans med lämpliga förbättringsförslag till rådet.

Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén avgav sin rapport om hönsens hälsa till kommissionen i slutet av förra året. Kommissionen avser att lägga fram denna rapport till rådet tillsammans med ett förslag till lagstiftning om hönsens hälsa före utgången av detta år.

Enligt direktiv 88/166/EEG har medlemsstaterna möjlighet att gå utöver den minimistandard som föreskrivs i direktivet om inte annat följer av allmänna krav i gemenskapslagstiftningen.

Det förekommer inte någon diskriminering av äggproducenter som använder burar i de berörda delstaterna enligt de gällande handelsnormerna för ägg som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 1907/90 ((EGT L 173, 6.7.1990. )) och kommissionens förordning (EEG) nr 1274/91 ((EGT L 121, 16.5.1991. )).

Kommissionen och även medlemsstaterna har informerats om de berörda delstaternas avsikter att anta sådan lagstiftning genom det anmälningsförfarande som föreskrivs i direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter ((EGT L 109, 26.4.1983. )). Kommissionen har inte ännu slutfört sitt svar på denna anmälan.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2431/97 från Edouard des Places (I-EDN) till kommissionen (8 juli 1997)

Ämne: Tillstånd att saluföra växtskyddsmedel

Mot bakgrund av domstolens dom i mål C-201/94 av den 12.11.1996 om farmaceutiska specialiteter: Om den behöriga myndigheten i en medlemsstat finner att ett växtskyddsmedel, som omfattas att ett tillstånd att saluföra i en annan medlemsstat, och ett växtskyddsmedel för vilken den redan har meddelat tillstånd att saluföra tillverkas av fristående bolag till följd av avtal som har ingåtts med en och samme licensgivare och att dessa två växtskyddsmedel, utan att vara identiska i alla delar, åtminstone har tillverkats enligt samma formel och med användning av samma verksamma beståndsdel samt att de dessutom har samma fysiologiska och kemiska effekt, skall den låta det importerade växtskyddsmedlet omfattas av detta tillstånd att saluföra, förutom om detta skulle strida mot intresset av att effektivt skydda människors liv och hälsa?

Kompletterande svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (7 november 1997)

I direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande på marknaden av växtskyddsmedel ((EGT L 230, 19.8.1991. )) föreskrivs att medlemsstaterna i sin tur skall föreskriva att växtskyddsmedel får släppas ut på marknaden och användas i respektive medlemsstat först efter det att medlet i fråga godkänts.

Enligt kommissionens uppfattning torde det inte finnas något att invända mot att man när det gäller parallell import av växtskyddsmedel skulle kunna lösa den frågan på samma sätt som EG-domstolen gjorde genom domen av den 12 november 1996 i mål C-201/94 Smith - Nephew Pharmaceuticals. Detta innebär att en medlemsstat, som har erhållit bevis på att ett växtskyddsmedel som godkänts för att släppas ut på marknaden i en annan medlemsstat och ett annat växtskyddsmedel, som medlemsstaten själv redan har godkänt, framställs av samma tillverkare eller av en annan tillverkare på licens från den förstnämnde, och att dessa båda produkter, utan att på alla punkter vara identiskt lika, framställs enligt samma metoder och med användande av samma verksamma ämne, bör godkänna att det importerade växtskyddsmedlet släpps ut på marknaden, såvida inte eventuella skillnader mellan de båda medlen i fråga har betydelse för medlets effekter vad gäller de krav som avses i artikel 4.1 b i direktiv 91/414/EEG (t. ex. effektivitet, fytotoxicitet, påverkan på hälsa och miljö).

Kommissionen vill påpeka att dom ännu inte har fallit i ett annat liknande mål i EG-domstolen (se mål C-100/96 mellan The Queen och Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: British Agrochemicals Association Ltd ((EGT C 145, 18.5.1996. ))). Generaladvokaten höll sin plädering i detta mål den 2 oktober 1997. Något datum är ännu inte fastställt för när dom kommer att falla.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2823/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Utbyggnad av motorvägen München-Deggendorf-Prag

Trafiken och de tunga transporterna på motorvägen München-Deggendorf (A 92) har ökat betydligt sedan den tjeckiska gränsen öppnades. Nu planeras en ytterligare utbyggnad av denna motorväg till Prag.

1. Är EU på något sätt delaktigt i utbyggnaden av denna motorväg? Finansieras denna utbyggnad med medel från EIB, EBRD, regionalstöden, Phare-programmet eller andra program?

2. Känner kommissionen till beräkningar eller undersökningar om ökningen av trafikmängden och därmed av avgasutsläppen, i synnerhet från tunga transporter, som uppkommer genom förlängningen av A 92 till Prag?

3. Anser kommissionen att det finns miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) respektive undersökningar om effekterna på naturskyddet i Bayrischer Wald? Vilka bullerskyddsåtgärder planeras för de intillboende, särskilt på sträckan Landshut-Deggendorf?

4. Vad gäller de tunga transporterna, har man granskat alternativ till utbyggnaden av motorvägen, till exempel att intensifiera de kombinerade transporterna för denna sträcka eller att förbättra järnvägsinfrastrukturen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar (22 oktober 1997)

1. Ingen gemenskapsfinansiering har begärts eller beviljats för att bygga ut motorväg A92 München*Deggendorf på sträckan Deggendorf*Pilsen*Prag. Europeiska regionala utvecklingsfonden medfinansierar hur som helst inte några motorvägsbyggen i Tyskland.

Myndigheterna i Bayern har uppgett för kommissionen att de inte känner till några konkreta planer till utbyggnad av denna motorväg. Kommissionen är medveten om att det pågår diskussioner i Tjeckien om att möjligen genomföra ett sådant projekt, men hittills har inget beslut tagits i frågan. För närvarande prioriterar den tjeckiska regeringen och gemenskapen utbyggnaden av motorväg D5 Prag*Pilsen*Nürnberg, som ligger i den alleuropeiska transportkorridoren nr IV.

2*3. Kommissionen är medveten om att trafiken har ökat avsevärt på den tjeckiska sträckan av E53 från Pilsen till Deggendorf, som ligger nära sitt kapacitetstak. Kommissionen känner inte till några studier om ökad trafik och ökade utsläpp till följd av en utbyggnad av A92 till Prag, och inte heller några miljökonsekvensbeskrivningar rörande Bayrischer Wald.

4. Kommissionen vet inte i vilken utsträckning alternativa transportsätt har övervägts för den här sträckan, men dess allmänna strävan är att säkerställa en balans mellan olika transportsätt vid utvecklingen av infrastrukturen till Central- och Östeuropa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3291/97 från Wolfgang Kreissl-Dörfler (V) till kommissionen (20 oktober 1997)

Ämne: OECD-förhandlingar om det multilaterala avtalet om investeringar (MAI)

I nuvarande version skulle det multilaterala avtalet om investeringar strida mot nationella och internationella åtgärder för att främja miljöskyddet och en hållbar utveckling. Både Agenda 21 och ramkonventionen om klimatförändring betonar tekniköverföringens betydelse för miljöskyddet, men efter det att MAI godkänts skulle nationell lagstiftning på detta område kunna strida mot MAI.

Hur avser kommissionen att säkerställa att de mål som anges i Agenda 21 och andra internationella miljöskyddsavtal inte ifrågasätts genom MAI?

Svar från Leon Brittan på kommissionens vägnar (19 november 1997)

Kommissionen är fullt medveten om att även andra nationella och internationella åtgärder som syftar till att förbättra miljöskyddet och främja en hållbar utveckling har stor betydelse. Bestämmelserna i det multilaterala investeringsavtalet är inte avsedda att på något sätt undergräva, försvaga eller ifrågasätta målen i Agenda 21 eller andra internationella miljöavtal och inte heller parternas möjligheter att genomföra miljöåtgärder på nationell nivå. Kommissionen deltar aktivt i diskussionerna, särskilt i syfte att säkerställa att miljöhänseenden införlivas på ett lämpligt sätt i avtalet, och den åtar sig därför till fullo att försöka uppnå detta.