ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0521/99

från Laura González Álvarez (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Miljökonsekvensrapport om motorvägsprojektet (Autopista del Atlántico) till Vigo (Galicien, Spanien)

Förklaringen om ovannämnda projekts miljökonsekvenser visade att miljökonsekvensundersökningen hade uppdagat många och allvarliga luckor. Projektet förklarades trots detta som genomförbart under förutsättning att man utförde dränerings- och stabiliseringsarbeten på bergssluttningen vid Monte da Madroas. Detta villkor uppfylldes inte, och efter det att det 1997 uppstått väldiga jordras och allvarliga översvämningar på den berörda bergssluttningen beslutades det att projektet skulle omarbetas, vilket medförde en kraftig ökning av den areal som skulle utgrävas. Det nuvarande projektet har därför avsevärt förändrats i jämförelse med det projekt som låg till grunden för miljökonsekvensundersökningen.

De förändringar som utförts på denna bergssluttning har fått allvarliga konsekvenser för miljön, särskilt i form av en minskning av skogsarealen, mikroklimatiska förändringar, en synlig degradering av landskapet och en minskning av markstabiliteten, vilket utsätter områdets befolkning för uppenbara risker. Kan kommissionen därför svara på följande frågor:

1. Känner kommissionen till denna situation?

2. Anser inte kommissionen att detta strider mot direktiv 85/337/EEG(1) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, och att de behöriga myndigheterna bör utföra en ny miljökonsekvensundersökning med hänsyn till att projektets nya utformning avsevärt avviker från det ursprungliga projektets?

3. Under den offentliga informationsfasen hade inte medborgarna någon möjlighet att förutse och uttala sig om de framtida åtgärder som de kunde beröras av. Anser inte kommissionen att detta strider mot medborgarnas rätt att få all miljöinformation i enlighet med direktiv 90/313/EEG(2) om rätt att ta del av miljöinformation.

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(15 april 1999)

1. Kommissionen känner inte till den situation som parlamentsledamöterna omnämner.

2. Kommissionen har inlett en undersökning när det gäller parlamentsledamöternas fråga för att kontrollera om man i föreliggande fall har underlåtit att beakta bestämmelserna i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt. Information har begärts från de spanska myndigheterna.

3. I artikel 3 i rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation föreskrivs att de offentliga myndigheterna skall lämna ut uppgifter om miljön till varje fysisk eller juridisk person på dennes begäran och utan att kräva att skälen för begäran anges. Enbart på grundval av parlamentsledamöternas information kan kommissionen dock inte avgöra om de spanska myndigheterna har tagit emot en begäran om tillgång till information som de inte skulle ha följt upp på lämpligt sätt.

(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2) EGT L 158, 23.6.1990, s. 56.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0385/99

från Jan Wiersma (PSE) till kommissionen

(19 februari 1999)

Angående: Det politiska läget i Dominikanska republiken

Känner kommissionen till de problem som nyligen uppkommit i Dominikanska republiken, särskilt när det gäller det sätt som regeringen behandlar oppositionen på?

Har man redan reagerat på detta?

Om så är fallet, på vilket sätt?

Om så inte är fallet, är kommissionen beredd att sätta sig in i läget i Dominikanska republiken och att vid behov eventuellt vidta åtgärder?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(18 mars 1999)

Kommissionen följer uppmärksamt det politiska läget i Dominikanska republiken och är medveten om den spänning som för närvarande råder mellan regeringen och oppositionen. Detta spända läge måste visserligen ses i ett större sammanhang, men rör i dag särskilt frågan om sammansättningen av "Junta Central Electoral".

En delegation från kommissionen, bestående av högt uppsatta personer, har nyligen besökt Dominikanska republiken. Gruppen mötte republikens president liksom ordförandena för senaten respektive första kammaren (båda företrädare för oppositionen) och underströk vid dessa tillfällen med detta att statens alla institutioner måste ta sitt ansvar samt att samarbete dem emellan är en förutsättning för att demokratin och rättsstaten skall kunna stärkas.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0509/99

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: Telekommarknaden i Estland

Estlands regering och AS Eesti Telefon har slutit ett koncessionsavtal som ger det sistnämnda företaget ensamrätt på att tillhandahålla grundläggande teletjänster i Estland fram till den 30 december 2000.

Med hänsyn till det Europaavtal som slutits med Estland, i synnerhet artiklarna 63 och 65 och de avtalsslutande parternas gemensamma förklaring undrar jag följande:

1. Har Estland sedan den 1 januari 1998 varit förpliktigat att säkerställa fri konkurrens på sin telekommarknad, och anser kommissionen att Estlands handlande i detta hänseende är lovvärt?

2. Har Estland sedan den 1 januari 1998 varit förpliktigat att inte ingå eller hålla ikraft sådana avtal vars syfte och verkan är att begränsa konkurrensen på telekommarknaden, och hur bedömer kommissionen Estlands uppträdande i detta hänseende?

3. Är Estland förpliktigat att säkerställa att den tillsynsmyndighet fungerar oberoende som övervakar AS Eesti Telefon, och anser kommissionen att Estlands handlande i detta hänseende är lovvärt?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(13 april 1999)

Enligt artikel 65 i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Estland, å andra sidan, skall associeringsrådet sörja för att principerna i artikel 90 i EG-fördraget rörande offentliga företag och företag som beviljats särskilda eller exklusiva rättigheter upprätthålls från och med den 1 januari 1998.

Enligt gemensamma förklaringen nr 6 som bilagts Europaavtalet skall koncessionsavtalet mellan Estlands regering och det estniska telefonaktiebolaget anses vara förenligt med artikel 65 i avtalet under förutsättning att hyrda ledningar, på begäran, inom rimlig tid görs tillgängliga för användning för företagsnät och slutna användargrupper, inbegripet telefoni och datatjänster från och med den 1 januari 1998, samt att uppgiften att fastställa bestämmelser anförtros ett oberoende organ från och med den 1 januari 1998.

Estlands regering har nyligen antagit ett förslag till telekommunikationslag som innebär att ett regelverk för sektorn införs och, framför allt, att ett oberoende övervakningsorgan upprättas. Även om förslaget lades fram senare än vad som var planerat förefaller det vara förenligt med gemenskapslagstiftningen på detta område. Kommissionen utgår från att lagen kommer att antas utan dröjsmål när Estlands nyligen valda parlamentet inleder sitt arbete.

Det finns ingen anledning att anta att Estland inte uppfyller sina förpliktelser enligt artikel 65 i Europaavtalet. Det förefaller inte sannolikt att upprättandet av ett nytt övervakningsorgan skulle kunna påskyndas med stöd av artikel 65 i Europaavtalet. Kommissionen kommer dock, inom ramen för förhandlingarna om Estlands medlemskap i gemenskapen och strategin inför anslutningen, att uppmärksamt följa Estlands framsteg på detta område.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0983/99

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(15 april 1999)

Angående: Åtgärder för att avskaffa hindren för handeln med USA

De förtullningshandlingar som USA kräver är ytterst detaljerade och förutsätter en stor mängd information. Huvuddelen av denna information verkar inte ha någon relevans vare sig för tullmyndigheterna eller för statistiska ändamål. Detta är till förfång för den europeiska exporten, framför allt för textilsektorn.

Har USA för avsikt att vidta några åtgärder för att lösa detta problem? Om så inte är fallet, har kommissionen för avsikt att vidta någon form av åtgärder i detta syfte?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(3 maj 1999)

Kommissionen kan bekräfta att man inom gemenskapens textilindustri anser att de amerikanska tullmyndigheternas krav vid klarering på bland annat detaljerade uppgifter om t.ex. produktsammansättning ställer till med problem.

Trots dessa svårigheter gör Förenta staternas import till ett belopp av 4 430 miljoner euro landet till gemenskapens största exportmarknad under 1998 (12,6 % av gemenskapens sammanlagda textil- och konfektionsexport).

Kommissionen kommer att använda sig av sina kontinuerliga kontakter med myndigheterna i Förenta staterna för att försöka få till stånd en förbättring. Om någon förbättring inte sker kommer kommissionen att överväga att lämna in ett formellt klagomål för brott mot Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) till Världshandelsorganisationen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0749/99

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Cryptosporidium

Har kommissionen någon forskning (eller har det gjorts några framsteg) om smittsamheten av Cryptosporidium typ 1 till skillnad från smittsamheten av typ 2?

Svar från Édith Cresson på kommissionens vägnar

(30 april 1999)

Inom ramen för programmet Biomed 2 finansierar kommissionen ett projekt om kryptosporidios(1) som påbörjades den 1 maj 1997 och skall pågå i 36 månader.

Även om infektion av kryptosporidios hos människor med intakt immunfunktion är symtomfritt eller självbegränsat, löper spädbarn och individer med nedsatt immunförsvar stor risk för infektion. Överföring sker från människa till människa eller från djur till människa, ofta via förorenat vatten. För närvarande finns det inga effektiva diagnossystem som skiljer på parasitisolater från olika ursprung. Projektet är inriktat på att utveckla effektiva genetiska markörer genom att klona polymorfa gener från kryptospridios och genom att upprätta en isolatbank för kryptosporidios. Efter ett år rapporterade projektmedarbetarna till kommissionen att de hade identifierat två genetiskt skilda grupper, genotyp 1 (eller H) som enbart förknippas med infektion på människor och genotyp 2 (eller C) som förknippas med infektioner på både människor och djur. Prov från mänskliga fekalier tagna vid flera epidemier i Förenade kungariket analyserades och man fann att typ 1 nästan uteslutande var ansvarigt för den vattenburna överföringen medan typ 2 begränsades till infektion hos djur (både naturlig och experimentell). Man fann också att de flesta kryptosporidiosinfektioner hos patienter med AIDS-syndrom förekom hos de som hade blivit smittade av humant imunbristvirus (HIV) på sexuell väg.

I femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1998-2002)(2) kommer forskning om riskbedömning och utveckling av nya diagnostester för infektionssjukdomar att ha hög prioritet i nyckelåtgärden "Bekämpning av virus- och infektionssjukdomar" i temaprogrammet "Livskvalitet och förvaltning av de levande resurserna".

(1) Kontrakt: BMH4-CT97-2557, "Molecular typing of Cryptosporidium parvum: monitoring of strain variation in AIDS patients and identification of transmission routes in parasite outbreaks".

(2) EGT C 137, 7.6.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0053/99

från Markus Ferber (PPE) till kommissionen

(22 januari 1999)

Angående: Angående: EU-stöd till Bayern 1994-1998

Kan kommissionen upplysa om hur mycket EU-stöd som gavs Bayern 1994-1998 inom följande områden:

1. Hur mycket stöd gavs Bayern 1994-1998 från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk (EUGFJ)?

2. Hur mycket stöd gavs under samma tidsperiod mål 2 - och mål 5b-regioner i Bayern?

3. Hur mycket stöd gavs 1994-1998 från områdena forskning och utveckling till Bayern?

4. Hur mycket stöd gavs under samma tidsperiod från följande program:

a) Sokrates?

b) Leonardo?

c) Kalejdoskop?

d) Vänortsverksamhet?

e) Rafael?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Jacques Santer

(1 februari 1999)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0541/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Under sammanträdesperioden i juni 1998 diskuterade och godkände Europaparlamentet betänkandet om konservindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen (A4-0137/98)(1). I slutsatserna till betänkandet förklarade Europaparlamentet att EU:s tonfiskkonservindustri är den viktigaste sektorn inom gemenskapens konservindustri med hänsyn till sysselsättning och omsättning, och för att främja de enorma tillväxtmöjligheterna inom denna sektor är det viktigt att vidta följande åtgärder:

"Se till att alla bidrag som beviljas tredje länder går till de mål som fastställts i gemenskapsbestämmelserna, en hållbar utveckling (AVS) eller drogbekämpning (allmänna preferenssystemet - droger, Andinska pakten), samt att de länder som har beviljats privilegierat tillträde till gemenskapens marknad inte tillämpar social dumpning."

Kan kommissionen ange vilka åtgärder man vidtagit för att följa upp Europaparlamentets uppmaning och främja tillväxtmöjligheterna för gemenskapens tonfiskkonservindustri?

(1) EGT C 210, 6.7.1998, s. 295.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0210/99

från Ernesto Caccavale (UPE) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Misstankar om oegentligheter i tilldelningen av kontrakt till det europeiska centrumet för företagsamhet och innovation i Salerno

Som bekant tillämpas de instrument som kommissionens generaldirektorat XVI förfogar över, i synnerhet främjande och lansering av europeiska centrum för företagsamhet och innovation, genom vissa förfaranden för urval av kvalificerade kandidater och därmed genom tilldelning av anslagna medel. Dessa europeiska centrum, som har lanserats av GD XVI och med olika grad av framgång har inrättats på olika platser inom Europeiska unionen, utgör fortfarande en av de viktigaste åtgärderna för att främja och stödja de små och medelstora företagen.

Kan kommissionen tala om

- vilka händelser som har varit utmärkande för förfarandena och tilldelningen av medel under två anslagsfaser i samband med lanseringen av det europeiska centrumet för företagsamhet och innovation i Salerno (regionen Kampanien),

- om detta har inneburit dubbla utgifter,

- vilka initiativ det behöriga generaldirektoratet har tagit för att förnya anslagen, och

- vilka som hade ansökt vid tidpunkten för beslutet och vilka ansökningar som eventuellt inte beaktades?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(31 mars 1999)

Det har förekommit två olika projekt för ett företags- och innovationscentrum i Salerno. Det första projektet förelades kommissionen i november 1988 av företaget Ageni/Terfin. När förberedelsearbetet hade avslutats och utbetalningarna hade gjorts på sedvanligt sätt drog sig den största parten (Terfin) ur koncernen Ageni varför centrumet inte kunde färdigställas. Det andra projektet presenterades av företaget Bic Campania sud i oktober 1996. Det föreligger för närvarande inga svårigheter, varken när det gäller finansieringen eller när det gäller förberedelesarbetet, som fortskrider normalt.

Det har inte förekommit några dubbla utbetalningar till samma mottagare eller till samma projekt utan det är frågan om två olika finansieringar och den andra finansieringen beror på det faktum att det första projektet misslyckades. Kommissionen har inte vidtagit några åtgärder för att återuppta det första projektet utan har godkänt det andra projekt som presenterades av lokala initiativtagare.

Initiativtagarna bakom det första projektet var koncernen Ageni som agerade via dotterbolaget Terfin, Associazione Industriali de Salerno, handelskammaren i Salerno, Consorzio ASI, Fondazione A. Genovesi SDOA, universitetet i Salerno och Vila Sud. Initiativtagare till det andra projektet är Bic Campania Sud som huvudsakligen består av de regionala myndigheterna (Provincia di Salerno), handelskammaren i Salerno, Fondazione A. Genovesi SDOA, Consorzio ASL, tre banker och cirka 25 privata småföretagare.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0446/99

från José Valverde López (PPE) till kommissionen

(4 mars 1999)

Angående: Världshandelsorganisationen

Trots den amerikanska lagen FAIR Act från 1996 (ofta kallad Freedom to Farm Act), som innebar ett successivt avskaffande av stödet till de amerikanska jordbrukarna, betalade myndigheterna i USA ut över 6 000 dollar i direkt stöd under 1998.

Har Europeiska kommissionen för avsikt att inleda ett förlikningsförfarande i enlighet med Världshandelsorganisationens bestämmelser?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 april 1999)

Medlemmarna i Världshandelsorganisationen (WTO) kommer att minska det nationella stödet i förhållande till de kvantitativa åtagandena. Stöd som överensstämmer med de särskilda kriterierna i jordbruksavtalet (bestämmelserna i de så kallade "green box" och "blue box") omfattas dock inte av denna minskning. Tillgängliga uppgifter antyder inte att Förenta staterna skulle bevilja stöd i strid med kriterierna i avtalet eller utöver sina åtaganden. Förenta staterna skall dock anmäla sina stöd till WTO. Gemenskapen kommer därefter att noga undersöka om de amerikanska uppgifterna överensstämmer med de fastställda reglerna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0096/99

från Gerardo Fernández-Albor (PPE) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Bibliotek på den centralamerikanska landsbygden för främjande av en fredlig kultur

Gemenskapens beslut om att utrusta tre tusen landsbygdsbibliotek i Centralamerika kommer att förbättra den paradoxala situation som råder i området, där lärarna uppmuntrar sina elever att läsa samtidigt som de inte kan erbjuda dem böcker.

Insatserna från gemenskapen handlar inte endast om att stödja undervisningen och läs- och skrivkunnighetsprogram för vuxna. I ett område som drabbats så hårt av krig och konflikter har nämnda projekt utgjort ytterligare ett bidrag till den politiska återuppbyggnaden.

Anser kommissionen att den, efter framgången med nämnda gemenskapsinitiativ, borde fortsätta med att stödja sådana bibliotek i Central- och Sydamerika som bidrar till att sprida en fredlig kultur och till att utveckla erfarenheter som kan råda bot på den låga läs- och skrivkunnighetsnivå som råder inom flera grupper i nämnda område?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(8 mars 1999)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för hans positiva omdöme om projektet för att stärka biblioteken på den centralamerikanska landsbygden.

Kommissionen är å sin sida övertygad om att dessa åtgärder kan bidra till att förbättra de berörda befolkningsgruppernas utbildning och därmed på lång sikt till att främja en fredlig och demokratisk kultur. Kommissionen är därför beredd att i positiv anda granska förslag till ytterligare program på detta område i Centralamerika.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0720/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

För närvarande finns endast siffrorna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 tillgängliga.

Vilka franska regioner kommer enligt kommissionen inte att klassificeras som mål 1-regioner under denna treårsperiod?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0945/99

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(13 april 1999)

Angående: Vasco da Gama-bron i Lissabon - de slutliga överföringarna

Detta projekt som samfinansierats av EU har redan varit klart en tid och invigdes för nästan ett år sedan.

Efter denna tidsperiod är det logiskt att anta att Europeiska kommissionen redan överfört alla finansiella medel till samfinansieringen av projektet.

Skulle kommissionen mot bakgrund av detta kunna informera mig om den redan betalat ut alla trancher i fråga om den totala samfinansieringen av detta projekt inklusive i fråga om anslutningsvägarna till bron?

Om så inte är fallet, vilka viktiga orsaker, administrativa orsaker och/eller orsaker som hör samman med den slutliga utvärderingen, motiverar att samtliga överföringar ännu inte gjorts?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(6 maj 1999)

Det är endast restbeloppet av gemenskapens bidrag som kommissionen ännu inte har betalat ut i samband med det projekt beträffande den nya bron över Tejo och dess tillfartsvägar som fastställs i beslut K(94) 3905.

Förutom de kompletterande uppgifter som kommissionen redan har uppmanat de portugisiska myndigheterna att överlämna i samband med analysen av slutrapporten om projektet, kommer restbeloppet endast att betalas ut efter det att kommissionen granskat tillämpningen av klausulerna i beslutet om att bevilja stöd. Detta gäller särskilt bestämmelserna i regeringsförordningarna 9/93 och 280/94, vilka avser stadens kontroll över den södra flodstranden respektive inrättandet av en särskild skyddszon vid Tejos mynning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0055/99

från Paul Rübig (PPE) till kommissionen

(22 januari 1999)

Angående: Undvikande av konkurrens om subventionerna - prioritering av stöd till företagsvärlden

Syftet med EU:s regionalpolitik är att öka konkurrensförmågan i underutvecklade områden och områden med omställningsproblem. Detta kan emellertid leda till att konkurrensen snedvrids till följd av att företagen konkurrerar om att etablera sig i områdena samt till att det uppstår en därmed sammanhängande skadlig konkurrens om subventionerna. Sådana snedvridningar kan undvikas, om stöd till företagsvärlden i allmänhet prioriteras framför stöd till enskilda företag. På så sätt stöder vi en mer hållbar utveckling i regionerna. Ett konkret sätt att genomföra denna strategi skulle till exempel vara att man fastställer att interventionerna från ERUP, som är inriktat på att främja företagsvärlden, skall uppgå till 50 procent inom ramen för samtliga interventioner i varje program.

Hur dömer kommissionen ansträngningarna att undvika skadlig konkurrens om företagsetablering?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar

(3 mars 1999)

Gemenskapens konkurrenspolitik skall se till att det stöd som ges till stödberättigade regioner är förenligt med artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget. Så länge detta villkor är uppfyllt är det bara positivt med en viss konkurrens mellan regionerna, eftersom detta ökar både de berörda regionernas och hela gemenskapens konkurrenskraft.

Gemenskapens konkurrenspolitik innehåller dock bestämmelser för att motverka att regionerna på ett skadligt sätt och med oskäliga metoder konkurrerar med varandra om utifrån kommande investeringar. En del av dessa bestämmelser återfinns i Riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål(1) och Sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt(2).

Kommissionen delar parlamentsledamotens åsikt att man borde lägga större vikt vid att förbättra företagsklimatet i stället för att bara ge stöd till själva företagen. Iarbetsdokumentet The Structural Funds and their coordination with the Cohesion Fund - Draft guidance for programmes in the period 2000-2006(3) som antogs den 3 februari 1999, betonar också kommissionen att man bör öka ansträngningarna för att förbättra företagsklimatet, t.ex. via olika servicetjänster för företagen. Stödet genom kapitaltillskott bör däremot minska.

Det är dock de regioner som upprättar och genomför programmen som ansvarar för att stödet från Europeiska regionala utvecklingsfonden går till produktiva investeringar och ekonomiskt viktig infrastruktur. Denna fråga är också av största betydelse då man upprättar utvecklingsstrategier för de olika regionerna. Kommissionen fastställer därför i allmänhet inte några kvoter för hur stor andel av medlen som skall gå till särskilda prioriteringar, till exempel i form av ekonomiskt betydelsefull infrastruktur.

(1) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.

(2) EGT C 107, 7.4.1998, s. 7.

(3) SEK(99) 103.