ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0899/02

från Richard Corbett (PSE) till kommissionen

(4 april 2002)

Ämne: Påstådda förföljelser i Laos

Har kommissionen mottagit några bevis från sin representation eller direkt på att religiösa minoriteter i Laos har förföljts eller fortfarande förföljs?

På vilket sätt har kommissionen tagit upp detta med de laotiska myndigheterna?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(24 april 2002)

Kommissionen är väl medveten om rapporterna om att det fortfarande förekommer inskränkningar i religionsfriheten i Laos, inbegripet rapporter om att kristna grupper förföljs eller frihetsberövas på grund av sin religiösa tillhörighet.

Även om rätten och friheten att tro eller inte tro på en religion fastställs i den laotiska författningen inskränks denna rättighet i praktiken av myndigheterna, särskilt för icke-buddhistiska samfund.

Toleransnivån när det gäller religiösa bruk varierar mellan regionerna. Det har rapporterats om arresteringar och frihetsberövanden av troende och deras andliga ledare utan åtal. Några kristna har även dömts för samling i syfte att skapa social oro. I vissa fall rapporteras även om svårigheter för religiösa grupper som söker etablera nya gudstjänstlokaler.

Den katolska kyrkan har visserligen tre stift i södra delen av landet där katoliker kan utöva sin religion öppet, men den rapporteras ändå ha svårigheter att kunna verka i bergsbygderna och i de norra delarna av landet. De protestantiska församlingarna, varav det finns två som är officiellt erkända, rapporteras kunna hålla gudstjänst över hela landet.

Behovet av att förbättra iakttagandet av de medborgerliga och politiska rättigheterna i Laos, inbegripet religionsfriheten, togs upp i unionens förklaring i samband med den 57:e sessionen i Förenta nationernas kommission för mänskliga rättigheter den 29 mars 2001. Kommissionen tog även upp denna fråga vid mötet i den gemensamma kommittén EG-Laos den 15 maj 2001.

Kommissionen, kommissionens delegation i Bangkok (som handhar förbindelserna med Laos), och medlemsstaternas diplomatiska beskickningar följer mycket noga denna och andra frågor rörande mänskliga rättigheter i Laos. Kommissionen deltar även till fullo i samtliga åtgärder som unionen vidtar för att framföra sin oro till de laotiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1028/02

från Anna Karamanou (PSE) till rådet

(15 april 2002)

Ämne: Fjorton flickors tragiska död i Saudiarabien

Enligt uppgifter i tidningen Arab News och från Amnesty International förlorade fjorton flickor livet och tiotals andra skadades vid en eldsvåda i deras skola

i Mekka den 11 mars 2002, då religionspolisen (mutawwan) hindrade dem att fly ifrån eldsvådan eftersom de inte bar sjal och inte hade några manliga släktingar närvarande som kunde ta dem med sig. Vidare förbjöd religionspolisen räddningstjänsten att gå in i skolan eftersom det inte är tillåtet för män att blanda sig med kvinnor. Denna tragiska händelse är ett konkret exempel på vilka tragiska konsekvenser könsdiskrimineringen får för människors liv. Jag vill understryka att Saudiarabien deltar i konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW).

Har rådet för avsikt att utöva påtryckningar på Saudiarabiens regering så att den omgående inleder en utredning om dessa tragiska dödsfall, och i förlängningen ställer de skyldiga inför rätta i syfte att undvika liknande händelser i framtiden? Har rådet för avsikt att göra några insatser mot denna regering för att få slut på den politik och praxis som innebär att kvinnors liv undervärderas och diskriminering av kvinnor cementeras?

Svar

(22 juli 2002)

I enlighet med vad som redan har angivits i svaret på fråga nr 0185/02 från Carlos Carnero González om Saudiarabien behandlas frågor om mänskliga rättigheter, inklusive kvinnors ställning och diskriminering av kvinnor, i bilaterala kontakter och inom ramen för den politiska dialogen i Gulfstaternas samarbetsråd, som Saudiarabien är medlem av.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1503/02

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Stipendier inom ramen för Erasmus-Sokrates-program

I samband med min fråga om hur stora de ekonomiska bidragen var till studerande som deltog i ett Erasmus-Sokrates-program kom jag att konstatera att det på denna punkt råder avsevärda skillnader beroende på de studerandes ursprung. Som exempel kan nämnas att en studerande från Italien får ett stipendium på 720 EUR för en sex månaders studievistelse i Würzburg, medan en tjeckisk eller finländsk studerande får 2 100 EUR för att vistas sex månader vid samma universitet.

Med anledning av detta frågar jag:

- Vad är utslagsgivande för storleken på ett stipendium inom ramen för ett Erasmus-Sokrates-program?

- Vad finns det för förklaring till sådana iögonenfallande skillnader i fråga om ekonomiska bidrag, trots att både studieorten och de studerandes ursprungsort (i det här fallet Finland) ligger inom medlemsstater i Europeiska unionen?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(5 juli 2002)

Kommissionens bidrag till utbytesverksamhet för studenter inom Erasmus-programmet i de 18 länderna (medlemsstaterna + de tre EES-länderna) fördelas på grundval av en överenskommen standardberäkning som innehåller faktorer som antal studenter, kostnader för uppehälle och reseavstånd. Bidraget till kandidatländerna beräknas genom tillämpning av en matematisk formel för de 18 bidragen.

Beslutet om storleken på det stipendium som i varje enskilt fall utbetalas till studenter fattas helt och hållet av deltagarlandet, som måste hitta en balans mellan att erbjuda så stort stipendium som möjligt från en mycket begränsad budget och att få med så många studenter som möjligt. Kommissionen har angett ett högsta belopp som kan beviljas studenter från kommissionens bidrag.

Länderna kan dock fortsätta att utbetala ett ekonomiskt bidrag som en student redan tidigare beviljats, och i några länder utbetalas ett nationellt tilläggsstipendium till studenter som åker utomlands inom ramen för utbytesprogrammen. I många fall står högskolor för samfinansiering för sina studenter. Detta kan förklara varför olika stipendier utbetalas till studenter från olika länder vid samma värduniversitet.

De genomsnittliga Erasmusstipendierna från EU-medel finns i en tabell som skickas direkt till parlamentsledamotens sekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0989/02

från Paul Rübig (PPE-DE) till kommissionen

(12 april 2002)

Ämne: Mätning av radioaktiv strålning

Kan kommissionen upplysa om på vilka konkreta rättsliga grunder mätningen av radioaktiv strålning från kärnkraftverk och upparbetningsanläggningar för kärnkraft inom Europeiska unionen görs och vilka tekniska föreskrifter som gäller för sådana mätningar?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(21 maj 2002)

De relevanta Euratombestämmelserna om befolkningens hälsoskydd mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning finns i avdelning II, kapitel 3 i Euratomfördraget. Bland dessa bestämmelser är följande relevanta för bedömningen av exponering för joniserande strålning till följd av aktiviteter i allmänhet, och verksamhet vid kärnkraftverk och upparbetningsanläggningar i synnerhet.

I artikel 35 i Euratomfördraget fastställs att varje medlemsstat skall inrätta de anläggningar som behövs för fortlöpande kontroll av radioaktivitetsnivån i luft, vatten och jord samt för kontroll av att de grundläggande normerna följs.

Rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning(1), innehåller flera bestämmelser i samband med bedömningen av effekterna av aktiviteter på befolkningen.

Avdelning V i direktivet, om uppskattning av effektiv dos, hänvisar till värden och samband som anges i bilaga II till direktivet (för extern bestrålning) och doskoefficienter som anges i bilaga III till direktivet (för intern bestrålning) för att uppskatta de effektiva doserna och de ekvivalenta doserna.

Avdelning VIII i direktivet handlar om strålskydd för befolkningen under normala förhållanden. Enligt artikel 45 skall medlemsstaterna särskilt säkerställa att dosuppskattningar görs på ett så realistiskt sätt som möjligt för befolkningen som helhet och för kritiska grupper i befolkningen, besluta om hur ofta bedömning skall göras samt säkerställa att uppskattningarna av befolkningens doser omfattar bedömning av doserna till följd av extern bestrålning och bedömning av intaget av radionuklider. Enligt artikel 47 skall alla medlemsstater kräva att företagen särskilt godkänner användningen av utrustning och åtgärder för att mäta och bedöma bestrålning och radioaktiv kontamination av miljön och befolkningen.

(1) EGT L 159, 29.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0950/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(9 april 2002)

Ämne: Greklands underlåtenhet att följa EU:s lagstiftning på området för den inre marknaden

Kan kommissionen upplysa mig om hur många fall av eventuella kränkningar av gemenskapens lagstiftning vi har i Grekland på området för den inre marknaden samt vad dessa kränkningar handlar om?

I hur många fall (om sådana förekommer) och vilka står kommissionen beredd att dra Grekland inför EG-domstolen?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 juni 2002)

För närvarande handlägger kommissionen sjuttio ärenden om tillämpningen av gemenskapsrätten (efter klagomål, på kommissionens eget initiativ eller på grund av underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktiv) rörande Grekland inom området för den inre marknaden. I dessa ärenden har flera överträdelseförfaranden inletts. I två av ärendena har en formell underrättelse riktats till Grekland för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktiv, i nio ärenden har ett motiverat yttrande utfärdats och i sex ärenden har talan väckts vid EG-domstolen. En förteckning över dessa sjutton överträdelseförfaranden skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets sekretariat.

Parlamentsledamoten hänvisas också till kommissionens artonde årsrapport om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning (2000)(1). Kommissionen offentliggör också de senaste besluten i överträdelseärenden och regelbundet uppdaterad statistik på följande adress: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm

infractions

(1) KOM(2001) 309 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1448/02

från Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(23 maj 2002)

Ämne: Små EU-projekts jämbördiga ställning

I glesbygden är kommuner, företag och organisationer små och deras resurser begränsade. De är emellertid centrala aktörer i genomförandet av EU-finansierade projekt.

Ur dessa aktörers synvinkel är det ett problem att projekt som finansieras av strukturfonderna förväntas vara stora. Eftersom betalningarna för projekten sker i efterhand bereder redan inledandet av projekt svårigheter.

Små projekt har en alldeles speciell betydelse för dessa områden och deras aktörer.

För dessa områden är projektens kontinuitet viktigare än deras storlek, vilket medför långvarigare verkningar och mera bestående resultat. Då behöver aktörerna inte ödsla sina begränsade psykiska och fysiska resurser på att bygga upp konstlade samordningsmönster.

Hur ämnar kommissionen under följande programperiod säkerställa att regionala aktörers små men lokalt betydelsefulla projekt är i en jämbördig ställning i förhållande till stora projekt på regionförbundsnivå?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(4 juli 2002)

I rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1), särskilt artikel 8 i denna, sägs att regionala och lokala myndigheter, arbetsmarknadens parter, näringslivets organisationer och alla andra relevanta organ bör medverka i förberedelsen, finansieringen, övervakningen och utvärderingen av strukturfondernas stödåtgärder. De organisationer och institutioner som ledamoten nämner har således möjlighet att lämna in projektförslag, av större eller mindre omfattning, och att regelbundet få information om programplaneringen i sin region.

I artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1784/1999 av den 12 juli 1999 om Europeiska socialfonden(2) anges att lokala sysselsättningsinitiativ skall främjas och i artikel 4.2 att små bidrag skall delas ut till lokala partnerskap. Kommissionen främjar på så sätt sysselsättningen på lokal nivå, där de lokala aktörerna har en betydande roll.

Inför nästa programperiod har kommissionen inlett debatten om den framtida sammanhållningspolitiken med att anta den andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning(3) och den första lägesrapporten(4). Dessa två dokument är ämnet för de tematiska och övergripande seminarier där alla parter som är involverade i regionalpolitiken kan uttrycka sina önskemål och krav beträffande utformningen av den framtida politiken. Kommissionen kommer att göra en sammanfattning av debatten och lägga fram sina förslag i samband med offentliggörandet av den tredje rapporten om ekonomisk och social sammanhållning i slutet av 2003.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.

(2) EGT L 213, 13.8.1999.

(3) KOM(2001) 24 slutlig.

(4) KOM(2002) 46 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1521/02

från Ioannis Averoff (PPE-DE) till kommissionen

(27 maj 2002)

Ämne: Miljökonsekvenser av vattenkraftverk i Epirus-regionen

I sitt svar på fråga P-3174/01 (13.11.2001)(1) om miljökonsekvenser av vattenkraftverk i Epirus-regionen säger kommissionen att den planerar att skicka ett brev till de grekiska myndigheterna för att begära information. Mot bakgrund av de grekiska myndigheternas svar skall kommissionen sedan undersöka eventuell oförenlighet med en rad gemenskapsbestämmelser.

Vad svarade de grekiska myndigheterna och hur bedömer kommissionen detta svar?

(1) EGT C 134 E, 6.6.2002, s. 207.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(17 juni 2002)

Med stöd av de omständigheter som påtalats av parlamentsledamoten inledde kommissionen omedelbart en undersökning för att utreda om bygget i fråga följer gemenskapens miljölagstiftning.

Kommissionen har vänt sig till de grekiska myndigheterna för att be om information om huruvida rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(1), ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997(2), har följts, och huruvida rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(3) har beaktats i samband med planläggningen och godkännandet av bygget.

Ärendet diskuterades vid mötet om tillämpningen av gemenskapens miljölagstiftning i Grekland (ett s.k. paketmöte) som ägde rum mellan kommissionen och de grekiska myndigheterna i februari 2002.

Vid detta möte bekräftade de grekiska myndigheterna att det endast finns ett vattenkraftverk med begränsad kapacitet i Anilio. Det har fattats ett beslut som godkänner miljövillkoren för detta verk. Enligt de grekiska myndigheterna finns det inga planer på att bygga ett vattenkraftverk i Vovoussa, eftersom ingen ansökan om förhandsgodkännande av lokalisering eller miljökonsekvensbeskrivning har lämnats in till de nationella myndigheterna. De tillade att de nationella myndigheterna har fått en ansökan om förhandsgodkännande av lokalisering för planer på att bygga ett vattenkraftverk i Agios Nikolaos vid floden Arachtos i närheten av kommunen Dafnoti. Myndigheterna granskar för närvarande denna ansökan.

De grekiska myndigheterna har svarat formellt med en skrivelse från Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen. Denna skrivelse bekräftar den information som framfördes vid paketmötet och innehåller omfattande bilagor. Kommissionen granskar för närvarande de grekiska myndigheternas officiella svar för att besluta om vidare åtgärder i detta ärende.

(1) EGT L 175, 5.7.1985.

(2) EGT L 73, 14.3.1997.

(3) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1267/02

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) till kommissionen

(6 maj 2002)

Ämne: Fiske

Torsdagen den 18 april 2002 gav EG-domstolen Spanien rätt i flera fall där landet anfört besvär mot byte av ansjoviskvoter mellan Portugal och Frankrike sedan 1996, med stöd av flera av rådets fiskeförordningar, som gjort det möjligt för den franska fiskeflottan att få en större andel av denna art i Biscayabukten.

Domstolen erkänner att till följd av att Portugal avstått kvoter till Frankrike, har inte Spanien, vilket stipuleras i anslutningsfördraget, fått 90 procent av fiskemöjligheterna i Biscayabukten, eftersom fördelningen av ansjovis i detta område har förändrats till nackdel för Spanien, utan någon som helst motivering.

När avser Europeiska kommissionen ändra de ovannämnda förordningarna för att sätta stopp för den nuvarande situationen som domstolen redan påtalat?

Hur skall Europeiska kommissionen kompensera alla de familjer som blivit lidande av denna situation under de senaste åtta åren?

Kommer någon form av bestraffning att drabba Frankrike för att landet ägnat sig åt verksamhet som står i strid med gemenskapslagstiftningen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 juni 2002)

Till följd av EG-domstolens nyligen fattade beslut i målet föreslår kommissionen att man slopar den fotnot i vilken överföring av ansjoviskvoter mellan ICES-områdena IX och VIII medges inom ramen för den första ändringen av rådets förordning (EG) nr 2555/2001 av den 18 december 2001 om fastställande för år 2002 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i gemenskapens vatten och, för gemenskapens fartyg, i andra vatten där fångstbegränsningar krävs(1).

Enligt detta domstolsutslag är det inte kommissionens sak att svara för någon form av kompensation. Spanien anförde inga invändningar mot beslutet och i domen fastslogs inte att något skadestånd skulle utgå.

När det gäller eventuella påföljder för Frankrike måste man vara medveten om att Frankrike har följt rådets förordningar. Upphävandet av dessa förordningar medför inte att de franska åtgärderna på grundval av dem retroaktivt skall anses stå i strid med gemenskapslagstiftningen.

(1) EGT L 347, 31.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0425/02

från Carmen Cerdeira Morterero (PSE) till rådet

(11 februari 2002)

Ämne: Rasistmord i Spanien

Den 27 januari 2002 påträffades liket av en ung man från Ecuador, Wilson Pachecho, i Barcelonas hamn. Denna unge man hade uppenbarligen misshandlats av säkerhetsvakterna på en bar, och dessa hade sedan kastat honom i havet och låtit honom drunkna. Detta bevittnades av ett antal människor som förhöll sig helt passiva inför detta brutala övergrepp.

Har rådet för avsikt att analysera orsakerna och motiven till ökningen av rasistiskt våld och främlingsfientlighet inom EU? Planerar rådet någon åtgärd eller något initiativ för att förstärka verksamheten inom Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet, i enlighet med de slutsatser som antogs vid toppmötet i Tammerfors? Kommer rådet att vidta någon särskild åtgärd för att upplysa allmänheten i medlemsstaterna?

Svar

(22 juli 2002)

Rådet har ingen kännedom om den händelse som den ärade parlamentsledamot tar upp i sin fråga. Sedan några månader undersöker rådet emellertid möjliga initiativ för att förhindra sådana tragiska händelser som den ärade parlamentsledamoten beskriver.

Vid mötet den 2526 april 2002 antog således rådet (rättsliga och inrikes frågor) slutsatser om kampen mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet, där man bl.a. pekar på den betydelse som Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet har.

Rådet granskar dessutom för närvarande ett initiativ som har lagts fram av Spanien för att kontrollera bl.a. de privata säkerhetsvakternas utbildningsnivå inom unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1505/02

från Stavros Xarchakos (PPE-DE) till kommissionen

(29 maj 2002)

Ämne: Selektivt genomförande av direktiv 1999/70/EG

Enligt upprepade klagomål från Förbundet för sjukvårdspersonal inom den grekiska socialförsäkringsinstitutionen IKA vägrar den grekiska regeringen att genomföra bestämmelserna i direktiv 1999/70/EG(1) (vilket Grekland redan 2000 borde ha införlivat i sin lagstiftning). Detta direktiv ålägger medlemsstaterna att från och med juli 2002 göra om på varandra följande och fleråriga tidsbegränsade kontrakt till kontrakt på obegränsad tid. Detta får till följd att runt 5 500 läkare som i åratal har arbetet för IKA, många av dem i uppåt 20 år, även fortsättningsvis kommer att befinna sig i en osäker situation, trots att de fyller ett ständigt behov inom ett känsligt och viktigt område som är präglat av enorma brister och problem.

Det föreligger dessutom redan både uttalanden från välrenommerade jurister och domstolsbeslut (dom nr 275/1993 i Högsta domstolen och 5239/2001 samt 5240/2001 i Athens appelationsdomstol) som ger sjukvårdspersonalen vid IKA rätt och som erkänner att dessa läkare har rätt till kontrakt på obegränsad tid, precis som det står i direktiv 1999/70/EG.

Känner kommissionen till att den grekiska regeringen genomför detta direktiv på ett selektivt sätt? Hur tänker kommissionen agera för att den grekiska regeringen skall rätta sig efter föreskrifterna i direktivet, så att de 5 500 läkarna inom IKA skyddas och så att man i så hög grad som möjligt ser till att verksamheten inom denna stora försäkringsorganisation, som har hand om vården för miljoner greker, fungerar så bra som möjligt?

(1) EGT L 175, 10.7.1999, s. 43.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(27 juni 2002)

Direktiv 1999/70/EG om ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS(1), UNICE(2) och CEEP(3) gäller visstidsanställda som har ett anställningskontrakt eller ett anställningsförhållande, enligt definitionerna i lagar, kollektivavtal eller praxis i varje medlemsstat. Den offentliga sektorn utesluts inte från direktivets räckvidd.

Ett av direktivets syften är att förhindra missbruk som uppstår vid tillämpningen av på varandra följande anställningskontrakt. Det är dock medlemsstaternas sak att efter samråd med arbetsmarknadens parter fastställa under vilka förutsättningar visstidsanställningar skall betraktas som på varandra följande eller som tillsvidareanställningar.

När det gäller tidsfristen för genomförandet har Grekland använts sig av det ytterligare år som direktivet ger rätt till och skall därför ha genomfört direktivet senast den 10 juli 2002. Den grekiska regeringen har ännu inte meddelat kommissionen hur den avser att lagstifta.

Kommissionen har för avsikt att i slutet av 2002 utvärdera genomförandet i alla medlemsstater och kommer att vidta de åtgärder som krävs om den anser att direktivet inte har genomförts på ett korrekt sätt.

(1) Europeiska fackliga samorganisationen.

(2) Den europeiska industri- och arbetsgivarorganisationen.

(3) Europeiska centrumet för offentliga företag.