SKRIFTLIG FRÅGA E-2615/97 från Jean-Thomas Nordmann (ELDR) till kommissionen (1 september 1997)

Ämne: Uppförandet av ett köpcentrum

Har kommissionen undersökt om den franska lagen av den 5 juli 1996 om villkoren för att uppföra ett köpcentrum är förenlig med artiklarna 5, 52 och 59 i fördraget?

Vilka slutsatser drog kommissionen av undersökningen?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar (18 november 1997)

Det förefaller som om parlamentsledamotens fråga beträffande en fransk lag av den 5 juli 1996 beträffande villkoren för att inrätta ett köpcentrum syftar till lag nr 96-603 av den 5 juli 1996 om utveckling och främjande av handel och hantverk, den så kallade ¨Raffarinlagen¨.

Genom denna lag infördes ett tillståndsförfarande för anläggning, utvidgning och användning av affärsytan i en butik eller ett köpcentrum, när dessa ytor överstiger 300 kvadratmeter. Tillståndet utfärdas av en länsnämnd för affärsanläggningar (¨commission départementale d'équipement commercial - CDEC¨) och föregår byggnadstillståndet. Nämnden består av förtroendevalda (kommunfullmäktiges ordförande i den kommun där anläggningen finns, kommunfullmäktiges ordförande i den mest tätbefolkade kommunen i det administrativa området, samt ordföranden i den offentliga samarbetsorganet mellan kommuner, eller i annat fall den allmänna rådgivaren för området), ordföranden för handelskammaren, ordföranden i hantverksföreningen och en företrädare för konsumentorganisationerna.

Syftet med Raffarinlagen är att utvidga omfattningen av den tidigare Royerlagen (Lag nr 73-1193), genom vilken formerna för affärer med en affärsyta som överstiger 1 000 kvadratmeter redan fastställts. Royerlagen från 1973 var en reaktion mot utvecklingen av jättestormarknader i Frankrike vid detta tillfälle och man sökte att skydda de småskaliga affärerna som redan fanns i städerna. Minskningen av tröskelvärdet genom Raffarinlagen till under 1 000 kvadratmeter syftar nu till att omfatta utvecklingen stora rabattvaruhus (¨hard discounter¨).

Parlamentsledamoten har frågat om kommissionen anser att lagen är förenlig med artiklarna 5, 52 och 59 i EG-fördraget. EG-domstolens rättspraxis ((Mål C-18/93 ¨Corsica Ferries¨, dom av den 17 maj 1994. )) visar beträffande artikel 5 i EG-fördraget att ordalydelsen i denna artikel är så allmänt hållen att den inte kan tillämpas självständigt i de fall då situationen beror av en specifik bestämmelse i fördraget. Artiklarna 59 och 60 i EG-fördraget är underordnade artiklar, dvs de gäller endast om den ekonomiska verksamheten inte redan omfattas av en annan bestämmelse med avseende på den inre marknaden.

Eftersom situationen i fråga handlar om anläggning eller ändring av en inrättning från vilken ett företag planerar att sälja varor, skall frågan om huruvida Raffarinlagen är förenlig med gemenskapslagstiftningen endast undersökas utifrån artiklarna 30 och 52 i EG-fördraget. Genom dessa artiklar förbjuds restriktioner i en medlemsstat på grund av varornas ursprung (artikel 30) och för en affärsidkare som vill öppna en affär i Frankrike (artikel 52).- 2 - Emellertid ges genom Raffarinlagen ingen tillåtelse för lokala myndigheter att lägga diskriminerande 0restriktioner på tillträde för varor eller företag från andra medlemsstater till den franska marknaden. Kommissionen har därför inga skäl att anse att artiklarna 30 och 52 i EG-fördraget har överträtts eftersom lagen tillämpas utan åtskillnad.

Beträffande artikel 30 så har domstolen redan uteslutit dess tillämpning i målet Dip/Lidl ((Förenade målen C-140/94, C-141/94 och C-142/94 Dip/Lidl, dom av den 17 oktober 1995. )). Detta mål handlade om den italienska lagen nr 426 av den 11 juni 1971 genom vilken ett administrativt tillståndsförfarande infördes i Italien för affärsinrättningar och där tillstånden skulle utfärdas av de lokala myndigheterna. Eftersom den franska lagen är jämförbar med den italienska lagen anser kommissionen att domstolens slutsats även gäller Raffarinlagen.

Kommissionen har med avseende på artikel 52 för närvarande inga uppgifter som bevisar någon överträdelse mot bakgrund av domstolens rättspraxis. Emellertid kommer kommissionen att noga granska hur Raffarinlagen tillämpas av ovannämnda länsnämnder i framtiden.