ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-3411/02

från Nirj Deva (PPE-DE) till kommissionen

(25 november 2002)

Ämne: Svält i Etiopien och Eritrea

Enligt färska rapporter står Etiopien och Eritrea på tröskeln till massvält. Vilka förberedande åtgärder har kommissionen vidtagit för att avstyra denna hotande humanitära katastrof?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(23 december 2002)

Sedan juli 2002 har det funnits tillgång till uppgifter om att sena och knappa regn i delar av Etiopien och Eritrea troligen skulle drabba skördarna allvarligt och leda till lokal livsmedelsbrist senare under året. I oktober 2002, efter att de långa regnen försenats, stod det klart att en mer allvarlig humanitär kris troligen skulle utvecklas, i synnerhet under det första halvåret 2003 då bristen på livsmedel skulle vara som störst.

Enligt den senaste bedömningen är troligen 2,3 miljoner människor i Eritrea och 1112 miljoner i Etiopien i behov av livsmedelsbistånd. I båda fallen omfattar siffrorna grupper av människor vars livsmedelsförsärjning alltid är osäker. Unionens sammanlagda insats uppgår till ungefär 160 miljoner euro i humanitärt bistånd.

För Eritrea anses de nuvarande åtagandena för livsmedelsbistånd, som inbegriper ett anslag från gemenskapen på 7,4 miljoner euro för spannmål som levererades i mitten av 2002, vara tillräckliga för att täcka behovet fram till mars 2003.

I oktober 2002, alldeles efter regeringens vädjan om livsmedelsbistånd, avsatte kommissionen sammanlagt 23 miljoner euro (vilket motsvarar 97 000 ton) för att täcka livsmedelsbehovet i Etiopien till slutet av 2002. En ansenlig del av detta belopp (12 miljoner euro) var avsett för direkt inköp av livsmedelsbistånd, varav 20 000 ton till akuta behov och återstoden som ett bidrag till ett skyddsnät för de befolkningsgrupper vars livsmedelsförsörjning förutspås bli osäker. De återstående 11 miljonerna var avsedda för livsmedel som skulle levereras genom Världslivsmedelsprogrammet och partnerskap med icke-statliga organisationer. Europeiska gemenskapernas kontor för humanitärt bistånd har dessutom godkänt ett program för humanitärt bistånd på 4 miljoner euro som främst är riktat till nomadiska herdefolk. Dessutom tillhandahålls betydande medel (54 miljoner euro) inom ramen för gemenskapens program för utvecklingsbistånd till Etiopien för 20022007, som är inriktat på att lösa de strukturella problem som är den grundläggande orsaken till landets återkommande livsmedelskriser.

Genom gemenskapens budgetpost för tryggad livsmedelsförsörjning och budgeten för humanitärt bistånd har ytterligare medel öronmärkts för Afrikas horn för 2003.

Samtidigt försöker man också fastställa vilka andra källor som kan bidra med betydande medel för att göra det möjligt att systematiskt och i rätt tid leverera det ytterligare livsmedelsbistånd och det humanitära bistånd som troligen kommer att vara nödvändigt i början av 2003.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2568/02

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(16 september 2002)

Ämne: Anklagelser om förtal mot Bruce Harris vid Casa Alianza i Guatemala

Känner kommissionen till de anklagelser om förtal som framförts mot Bruce Harris, regiondirektör för latinamerikanska program vid Covenant House (Casa Alianza) i Guatemala?

Personer i min valkrets har skrivit till mig för att göra mig uppmärksam på de anklagelser som framförts mot Bruce Harris och det maximalt femåriga fängelsestraff han står inför om han befinns skyldig. Fallet har att göra med en gemensam utredning av handel med spädbarn från Guatemala och Mexiko som har sålts till andra länder för adoption.

Det verkar som om Bruce Harris efter många års arbete för gatubarn i Centralamerika nu riskerar att dömas till ett långt fängelsestraff för att han försökt få fram sanningen.

Har kommissionen tagit några kontakter eller gjort några insatser för att se till att rättvisa skipas i detta fall?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(29 oktober 2002)

Kommissionen känner väl till förtalsrättegången mot Bruce Harris, Casa Alianzas regiondirektör för latinamerikanska program. Det internationella samfundet intresserar sig sedan flera år tillbaka för ärendet och kräver att lag och rätt och yttrandefriheten i Guatemala skall respekteras till fullo.

Kommissionen samarbetar med Casa Alianza och känner till Bruce Harris engagemang när det gäller försvaret för barnens rättigheter i Guatemala.

Främjandet av de mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och en sund och öppen förvaltning av offentliga angelägenheter står, som parlamentsledamoten säkert känner till, i centrum för förbindelserna mellan unionen och Guatemala.

Kommissionen stöder aktivt de offentliga myndigheterna och det civila samhället i syfte att med hjälp av konkreta åtgärder och program för samarbete främja ett mer öppet och opartiskt rättssystem för alla guatemalaner.

Kommissionen och medlemsstaterna manar dessutom via en politisk dialog de lokala offentliga institutionerna att motarbeta och undersöka alla attacker mot försvarare av de mänskliga rättigheterna och mot icke-statliga organisationer (NGO).

Kommissionen kommer inom denna ram att samråda med medlemsstaterna om huruvida man bör uppmana Guatemalas myndigheter och rättsliga inrättningar att hantera sådana fall som det som gäller Bruce Harris rättvist och opartiskt, i enlighet med principen om att rättssystemet skall vara oberoende.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2641/02

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(20 september 2002)

Ämne: EU-sanktioner till skada för affärsverksamheten i EU

I mitt valdistrikt verkar ett företag som, utanför säsongen i hemlandet, importerar äpplen från Förenta staterna. Dessa äpplen är underställda hundraprocentig importtull. Konsekvensen av det här är att företaget nu oroar sig för sina överlevnadsmöjligheter och för framtiden för sina 70 anställda.

Det hela verkar både orätt och ologiskt. Dessa sanktioner skadar affärsintressen, jobb och konsumentval inom EU.

Skulle kommissionen kunna ompröva det här ärendet och stryka äpplena från förteckningen över sanktionsvaror?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(8 oktober 2002)

Parlamentsledamoten har givits felaktiga upplysningar. De äpplen det gäller omfattas för närvarande inte av en hundraprocentig importtull.

Kommissionen har som svar på Förenta staternas protektionistiska och med WTO-reglerna oförenliga skyddsåtgärder mot stålprodukter vidtagit vissa åtgärder i syfte att tillvarata gemenskapens rättigheter enligt WTO-avtalen. Den lade bl.a. fram ett förslag till förordning, som rådet antog den 13 juni 2002(1).

Syftet med förordningen är att få Förenta staterna att inte tillämpa tilläggstullar på sådana stålprodukter som europeiska tillverkare vill exportera dit och att upphäva sina skyddsåtgärder så snart WTO dömt ut dessa. Om kommissionen inte hade vidtagit dessa åtgärder i syfte att begränsa de skador som de amerikanska åtgärderna kommer att vålla den europeiska stålindustrin skulle affärsintressen och arbeten i Europeiska unionen verkligen ha varit hotade.

Förordningen har två bilagor. I bilaga II förtecknas sådana produkter med ursprung i Förenta staterna på vilka tilläggstullar på mellan 8 och 30 % kommer att tillämpas om Förenta staterna inte upphäver sina skyddsåtgärder när WTO dömt ut dessa (någon gång under nästa år).

I bilaga I förtecknas produkter på vilka en hundraprocentig tilläggstull kan komma att tillämpas före den tidpunkten. För att denna tilläggstull skall börja tillämpas krävs det dock att rådet fattar ett beslut i enlighet med vad som anges i artikel 3 i förordningen. Frågan diskuterades i rådet i september 2002. Äpplen finns visserligen med i förteckningen i bilaga I men hittills har inga tilläggstullar börjat tillämpas på dessa eller andra produkter.

Kommissionen kommer för övrigt med anledning av att vissa stålprodukter har undantagits från de amerikanska skyddsåtgärderna att se över produktförteckningarna innan några tilläggstullar börjar tas ut på import från Förenta staterna.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1031/2002 av den 13 juni 2002 om införande av tilläggstullar på import av vissa produkter med ursprung i Amerikas förenta stater (EGT L 157, 15.6.2002).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2870/02

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 oktober 2002)

Ämne: Ekonomiska antaganden

1. Anser kommissionen att de ekonomiska antaganden som används i samband med utarbetandet av medlemsstaternas budgetar och stabilitetsprogram är realistiska?

2. Vilka åtgärder skulle kunna vidtas för att göra de officiella prognoserna mer realistiska?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(31 oktober 2002)

Varje år lämnar medlemsstaterna in nya eller uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram. Dessa utarbetas helt och hållet på den berörda medlemsstatens eget ansvar. Programmen granskas av rådet på grundval av bedömningar från kommissionen och Ekonomiska och finansiella kommittén.

Kommissionen tar i sin bedömning ställning till hur realistiska de ekonomiska antaganden är som programmet bygger på, framför allt i förhållande till sin egen prognos. I den mån systematiska avvikelser fastställs i de ekonomiska scenarierna pekar kommissionen ut vad dessa innebär för den finanspolitiska strategin.

Flera åtgärder har vidtagits för att få medlemsstaterna att grunda sina program på så realistiska och tydliga antaganden som möjligt. Särskilt i den s.k. uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innhåll och utformning specificeras vilka uppgifter som medlemsstaterna förväntas tillhandahålla för att underlätta bedömningen av programmet. För att göra beräkningarna mer enhetliga föreskrivs även i koden de allmänt fastlagda antaganden som har gjorts avseende utvecklingen utanför EU. Dessa skall användas av medlemsstaterna när de utarbetar sina övergripande scenarier eller för känslighetsanalyser. Under alla förhållanden måste medlemsstaterna vara beredda på att förklara och motivera de scenarier de har valt, om kommissionen skulle peka på avvikelser från sina egna prognoser. Ett ytterligare steg har tagits i och med att man på EU-nivå har kommit överens om att använda en ny produktionsfunktionsmeteod för att beräkna potentiell BNP. Detta kommer att utgöra en annan, gemensamt fastlagd referens, gentemot vilken landsspecifika tillväxtantaganden kan bedömas effektivt och som kommer att vara till hjälp för att beräkna konjunkturrensade budgetsaldon.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3902/02

från Mogens Camre (UEN) till kommissionen

(14 januari 2003)

Ämne: Kommissionens finansiering av utarbetandet av ett inofficiellt utkast till fördrag

Den 4 december 2002 offentliggjordes ett förslag till framtida fördrag, som utarbetats av tre ledamöter av kommissionen och bar namnet Feasibility Study Contribution to a preliminary draft Constitution of the European Union. Det framgår av arbetsdokumentet att detta utkast tagits fram på anmodan av kommissionens ordförande Romano Prodi, i samförstånd med kommissionsledamöterna Barnier och Vitorino. Ytterligare framgår det att dokumentet inte nödvändigtvis återspeglar kommissionens synpunkter. Likväl har dokumentet tryckts på EU-kommissionens officiella papper med kommissionens logo, EU-flaggan, på framsidan.

Frågeställaren anser därför att allmänheten har ett stort intresse av att få veta vad det har kostat att kommissionens ordförande Romano Prodi, tillsammans med ett par kommissionsledamöter, på eget bevåg har tillsatt en arbetsgrupp för att utarbeta ett inofficiellt utkast till fördrag, vem som utfört detta arbete och var någonstans det bokförts i kommissionens räkenskaper.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-3860/02, E-3902/02 och E-0034/03ingivet av Romano Prodi för kommissionen

(17 mars 2003)

På begäran av ordförande Romano Prodi, i samförstånd med kommissionärerna Michel Barnier och António Vitorino, utarbetade en grupp tjänstemän vid kommissionen en genomförbarhetsstudie om ett utkast till konstitution för Europeiska unionen. Ordföranden informerade de övriga medlemmarna av kollegiet om att detta arbetsdokument existerade, men dess innehåll diskuterades inte av kollegiet. Dokumentet är alltså inte bindande för kommissionen.

Varje kommissionär får, inom sitt särskilda ansvarsområde, ge kommissionens tjänsteavdelningar i uppdrag att utarbeta förberedande dokument, diskussions-PM, genomförbarhetsstudier och liknande; för ordföranden gäller detta varje fråga som är relevant för EU:s arbete. Det krävs inget beslut av kollegiet för att inleda ett sådant arbete, som hör till tjänsteavdelningarnas normala verksamhet som ett led i att förbereda kommissionens beslut och ståndpunkter. Ordförande Prodi, i samförstånd med Michel Barnier och António Vitorino, ansåg att det fanns ett behov av en genomförbarhetsstudie om en EU-konstitution när kommissionen skulle lämna synpunkter till framtidskonventet.

Namnen på de tjänstemän som har utarbetat studien finns angivna på första sidan. Studien har inte medfört några extra kostnader, utan arbetet ingår i kommissionens allmänna verksamhetsbudget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3884/02 från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen. Användningen av EU-bidrag i Grekland i slutet av 2002.



Europeiska unionens officiella tidning nr 268 E , 07/11/2003 s. 0057 - 0057



SKRIFTLIG FRÅGA E-3884/02 från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen (13 januari 2003) Ämne: Användningen av EU-bidrag i Grekland i slutet av 2002 Kan kommissionen tala om hur stort beloppet var för anslag och bidrag till Grekland som skulle användas fram till slutet av 2002 till verksamhetsprogrammen som en andel av gemenskapsanslagen till Grekland inom ramen för det tredje gemenskapsstödsprogrammet? Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar (20 februari 2003) De begärda upplysningarna finns i den tabell som skickas direkt till parlamentsledamoten och parlamentets generalsekretariat. När det gäller gemenskapsinitiativet Interreg kan beloppen för åtaganden och betalningar inte jämföras med de belopp som öronmärkts för Grekland (kolumnen för tilldelning), eftersom åtaganden och betalningar i gemenskapens räkenskaper fördelas på det land som samordnar programmet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2532/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(11 september 2002)

Ämne: Kommissionens rapporter om motståndsorganisationer mot den iranska regimen

Kan kommissionen bekräfta att den utarbetat en rapport av den 18 mars i år med titeln Commissions report on the Iranian opposition group Mujahedin-e-Khalq?

Har kommissionen beslutat att hänvisa till några av de undantag som avses i artikel 4 i förordning (EG) nr 1049/2001(1)?

Om så inte är fallet, kan kommissionen förklara varför kommissionen inte har publicerat denna rapport i elektronisk form?

Kan kommissionen ge mig ett exemplar av rapporten, eller om det inte går, förklara varför?

(1) EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(17 oktober 2002)

Kommissionen har inte upprättat någon skriftlig rapport rörande Mujahedin-e-Khalq. Frågan om ett eventuellt åberopande av något av undantagen i artikel 4 i förordning (EG) nr 1049/2001 har därför inte uppkommit.

Utskottet för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik bad kommissionen att göra ett inlägg om Mujahedin-e-Khalq vid utskottets möte den 19 mars 2002. En företrädare för kommissionen gjorde vid mötet en kort muntlig presentation som gav en allmän bakgrund till diskussionen om Mujahedin-e-Khalq.

Det kan erinras om att rådet i samband med en översyn i maj 2002 beslutade att inkludera Mujahedin-e-Khalq i förteckningen över organisationer vars tillgångar skall frysas i kraft av den gemensamma ståndpunkt som rådet antog den 27 december 2001(1).

(1) EGT L 344, 28.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2746/02

från Samuli Pohjamo (ELDR)och Mikko Pesälä (ELDR) till kommissionen

(30 september 2002)

Ämne: Torven som en del av direktivet om avfall från gruvdrift

Europeiska kommissionen håller på med att förbereda ett direktiv om avfall från gruvdrift. Efter vad vi har fått veta överväger kommissionen att också torv skall omfattas av direktivet, något som skulle leda till stora praktiska problem för vår inhemska torvindustri i form av kraven på avfallshantering och en ny byråkrati av mångahanda slag.

Vi är mäkta förvånade över det här, eftersom torven inte är något mineral och inte heller ger upphov till sådant avfall som uppstår inom gruvindustrin.

I de förhållanden som råder i Finland är torv i själva verket en naturtillgång som långsamt förnyas och som vid samförbränning med andra biologiska källor till energi ger alldeles strålande resultat om modern teknik då används bättre resultat än vad man får om man till exempel eldar enbart med ved.

Det ser ut som om hela den nordiska torv- och bioenergiindustrin är någonting så okänt inom kommissionens handläggningsmaskineri att det vore på tiden att kommissionens tjänstemän kom på studiebesök uppe i norr.

Är kommissionen i färd med att i sitt direktiv om avfall från gruvdrift jämställa torven med gruvdriftsavfall eller ställa upp andra kriterier som begränsar bruket av torv för energiproduktion?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(18 november 2002)

I sitt meddelande Mot en temainriktad strategi för markskydd(1) uppgav kommissionen att den har för avsikt att lägga fram ett förslag till direktiv om gruvavfall. Åtgärder gällande gruvavfall anges också som en av de prioriterade åtgärderna i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram(2).

För att kunna rådfråga berörda parter har GD Miljö utarbetat ett antal arbetsdokument om det möjliga innehållet i ett förslag till direktiv om hantering av avfall från utvinningsindustrin. I utkasten har man tagit upp möjligheten att låta förslaget omfatta avfall från torvutvinning.

Enligt bilagorna till rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt(3), utgör torvutvinning sådana projekt inom utvinningsindustrin som sannolikt har betydande miljöpåverkan. Hanteringen av avfall från torvutvinning omfattas av bestämmelserna i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(4), och kan beroende på avfallets egenskaper även omfattas av bestämmelserna i rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(5).

Kommissionen har ännu inte beslutat om förslagets innehåll och räckvidd. När det gör detta kommer den att ta hänsyn till ovannämnda gemenskapslagstiftning om avfall liksom gemenskapens politik om energiförsörjning. Den kommer också att ta hänsyn till kommentarer och förslag som inkommit under samrådsprocessen, bland annat parlamentsledamöternas synpunkter.

(1) KOM(2002) 179 slutlig.

(2) EGT L 242, 10.9.2002.

(3) EGT L 73, 14.3.1997.

(4) EGT L 194, 25.7.1975.

(5) EGT L 182, 16.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3454/02

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(27 november 2002)

Ämne: Inrättande av en europeisk allmän åklagarmyndighet

Hur mycket uppskattar kommissionen att det kommer att kosta att inrätta en europeisk allmän åklagarmyndighet?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(7 januari 2003)

Inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet diskuterades nyligen i Grönboken om straffrättsligt skydd av Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen och inrättande av en europeisk åklagare(1). Grönboken är ett remissunderlag som skall tjäna som utgångspunkt för en förbehållslös diskussion.

I grönboken diskuteras olika alternativ för inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet. Dessa alternativ kan kombineras på olika sätt. Varje alternativ skulle påverka ekonomin på olika sätt. I avsaknad av rättslig grund i EG-fördraget går det följaktligen inte att slutföra förarbetena till lagstiftningen, inklusive finansieringsöversikt, för närvarande.

Ett av förslagen i grönboken är att en europeisk åklagarmyndighet skall inrättas på decentraliserad bas. I så fall skulle den europeisk åklagarens egna medel bli små.

I grönboken föreslås som ett annat alternativ att den europeiska åklagaren får sin egen budget, kopplad till gemenskapernas allmänna budget. Budgeten skall enligt förslaget förvaltas helt oberoende av europeiska åklagarmyndigheten i enlighet med bestämmelserna i EG-fördraget och den ekonomiska lagstiftning varigenom dessa genomförs.

Slutligen vill kommissionen framhålla att inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet är i skattebetalarnas intresse, eftersom syftet är att skydda EU:s finanser.

(1) KOM(2001) 715 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2797/02

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(7 oktober 2002)

Ämne: Lågfrekvent aktivt sonarsystem

Med anledning av kommissionens svar på min fråga E-2442/01(1): Det lågfrekventa aktiva sonarsystemet (LFAS) används av den amerikanska flottan för vetenskapliga, kommersiella och militära ändamål i Atlanten, även kring Azorernas kust som ligger inom Portugals territorialvatten. Användningen av LFAS, både innanför och utanför Portugals territorialvatten, kan ha betydande skadliga effekter på valar och delfiner som lever i portugisiska vatten. Alltså måste Portugal vidta erforderliga åtgärder för att undvika avsiktliga störningar av de valarter som åtnjuter strängt skydd enligt direktiv 92/43/EEG(2). Vidare finns det uppgifter om att liknande system håller på att utvecklas i Frankrike, Tyskland, Nederländerna, Storbritannien och Nato.

Avser kommissionen nu att mot bakgrund av detta ta upp frågan med den amerikanska regeringen?

Tänker kommissionen påminna den portugisiska regeringen om dess skyldigheter enligt rådets direktiv 92/43/EEG?

Känner kommissionen till att liknande projekt är under utveckling i medlemsstaterna eller Nato?

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 177.

(2) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(29 november 2002)

Alla valarter är strängt skyddade genom direktiv 92/43/EEG (direktivet om livsmiljöer)(1), i vilket det föreskrivs att medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att bland annat undvika avsiktliga störningar av dessa arter.

Lågfrekventa aktiva sonarsystem (LFAS) avger kraftiga ljudimpulser med låg frekvens. Det finns mycket starka indicier för att denna typ av ljud stör valar, men i vilken utsträckning och på vilka avstånd detta sker måste fortfarande undersökas mer ingående.

Kommissionen anser att man vid användning av sådan teknik bör vidta de säkerhetsåtgärder som krävs för att undvika potentiell inverkan på valarna. I övrigt gäller bestämmelserna i direktiv 92/43/EEG beträffande skydd av valar till fullo inom medlemsstaternas territorialvatten och även i den exklusiva ekonomiska zonen om den berörda medlemsstaten har suveräna rättigheter i området. Kommissionen har påmint medlemsstaterna om detta vid flera tillfällen.

Hittills har de flesta uppgifter som kommissionen fått in om denna typ av sonarsystem haft att göra med att verksamhet av militär art har sammanfallit med att valar har strandat.

Även om gemenskapslagstiftningen inte tvingar medlemsstaterna att lämna uppgifter om sådan verksamhet, utom i särskilda fall, exempelvis när det handlar om undantag eller klagomål, har kommissionen ändå vänt sig till medlemsstaterna i samband med livsmiljökommitténs möte den 20 november i år, för att be de nationella myndigheterna i de länder där denna typ av händelser mest sannolikt inträffar om mer ingående upplysningar.

För närvarande har kommissionen inte för avsikt att ta upp denna fråga i sina relationer med USA.

(1) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, 22.7.1992), ändrat genom Finlands, Sveriges och Österrikes anslutningsakter (EGT L 1, 1.1.1995).