ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3451/00

från Nicole Thomas-Mauro (UEN) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: Icke-kommersiella transporter av sällskapsdjur

I betänkandet från Weil (för högnivågruppen om fri rörlighet för personer) behandlas de hinder som fortfarande föreligger för den fria rörligheten.

Antalet unionsmedborgare som är bosatta i en annan medlemsstat än deras ursprungsland uppgår för närvarande till 5,5 miljoner, vilket utgör 1,5 procent av den totala EU-befolkningen på 370 miljoner, det vill säga en mycket liten andel som emellertid är mycket betydelsefull för EU.

Kommissionen har klagat över svårigheter att rekrytera ny personal (exempelvis till förvaltningen av Life-programmet).

I många länder överges dessutom ett stort antal husdjur varje år.

Jag vore tacksam om kommissionen kunde besvara följande frågor:

1. Anser verkligen kommissionen att förslaget till förordning om hälsokontroller i samband med icke-kommersiella transporter av sällskapsdjur var nödvändig?

2. Hur många personer kommer att omfattas av denna förordning? Har kommissionen undersökt hur många djur som omfattas av förordningen?

3. Vilka kriterier har kommissionen tillämpat när det gäller effektivitet och lagstiftningsmässig prioritet?

4. Vilka åtgärder kan ett land vidta om det skulle föreligga allvarliga hälsorisker?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(8 december 2000)

1. Kommissionen ansåg att det var nödvändigt att på gemenskapsnivå fastställa hälsokrav som skall tillämpas vid förflyttningar av sällskapsdjur. Det är fråga om en harmonisering(1) som grundas på de bestämmelser som redan finns i de olika medlemsstaterna, och som syftar till att upphäva omotiverade skillnader mellan olika länder som inte kan förstås av EU:s medborgare.

2. Bestämmelserna i förslaget gäller inte bara medborgare som är bosatta utanför sin ursprungliga medlemsstat, utan alla medborgare som reser eller åker på semester i sällskap med sin hund eller katt utanför den medlemsstat där de är bosatta. Förslaget till harmonisering berör alltså tiotals miljoner människor inom EU.

3. Som ett experiment upphävde de brittiska myndigheterna i början av 2000 kravet på karantän för katter och hundar. Därigenom kunde kommissionen i ett lugnare debattklimat lägga fram detta förslag till harmonisering, vilket tidigare inte varit möjligt. När den brittiska regeringen fattade ett historiskt beslut tog således kommissionen tillfället i akt att genomföra ett harmoniseringsarbete som man ansåg viktigt, nödvändigt och fördelaktigt för ett stort antal människor.

4. När det gäller en eventuell risk som är så allvarlig att nödåtgärder krävs, föreskrivs i artikel 5, tredje stycket i förslaget ett snabbförfarande som innebär ett beslut av kommissionen efter samråd med Ständiga veterinärkommittén.

(1) Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid förflyttningar av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte, KOM(2000) 529 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3630/00 från Stefano Zappalà (PPE-DE) och Antonio Tajani (PPE-DE) till rådet. Situationen för chefer och företagsledare inom Europeiska unionen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 235 E , 21/08/2001 s. 0010 - 0010



SKRIFTLIG FRÅGA E-3630/00 från Stefano Zappalà (PPE-DE) och Antonio Tajani (PPE-DE) till rådet (22 november 2000) Ämne: Situationen för chefer och företagsledare inom Europeiska unionen Utskottet för socialfrågor, sysselsättning och arbetsmiljö har godkänt betänkandet A3-0196/93(1). Europaparlamentet antog den 25 juni 1993 betänkandet om situationen för chefer och företagsledare inom Europeiska gemenskapen (A3-0196/93). Kan rådet mot denna bakgrund förklara vilken effekt Europaparlamentets krav har haft? (1) EGT C 194, 19.7.1993, s. 347. Svar (7 maj 2001) Rådet har ännu inte förelagts något förslag från kommissionen om situationen för chefer och företagsledare i Europeiska unionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3926/00

från Cristina Gutiérrez-Cortines (PPE-DE) till rådet

(20 december 2000)

Ämne: Europeiska socialfonden och utbildning av lärare

I förordningen om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (förordning (EG) nr 1260/1999(1)) fastställs olika åtgärdsområden inom ramen för Europeiska socialfonden. Det rör sig bland annat om främjande och förbättring av yrkesutbildning och främjande av utbildning som en del av en politik för livslångt lärande.

Mot denna bakgrund skulle jag vilja ställa följande frågor:

1. Skulle rådet kunna upplysa om hur stort det totala stödet för utbildning är?

2. Hur stort är stödet som är avsett för utbildning av lärare i Spanien?

(1) EGT L 161, 26.6.1999, s. 1.

Svar

(24 april 2001)

Rådet vill uppmärksamma den ärade parlamentsledamoten på att det inte är rådets sak att besluta om storleken på stödet till utbildning eller till utbildning av lärare i Spanien inom ramen för Europeiska socialfonden.

I enlighet med den förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna som den ärade parlamentsledamoten nämner är det kommissionens sak att fatta ett beslut om bidraget från strukturfonderna i samförstånd med den berörda medlemsstaten.

Rådet kan därför inte besvara den ärade parlamentsledamotens fråga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3355/00

från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen

(27 oktober 2000)

Ämne: Expertutskottet på kommissionsreformen

Jag tackar kommissionens ordförande för svaret på min fråga E-2645/00(1), av den 6 oktober 2000, om samlade utgifter för arbete utfört av den oberoende expertkommittén gällande kommissionsreformen.

I sitt svar kom kommissionen fram till en helhetskostnad på 176 634,05 euro, utan att räkna in olika bidrag in natura från Europaparlamentet. Däremot har kommissionen inte besvarat min fråga om ersättningar för omkostnader, reseersättningar och traktamenten, samt ersättningar som uppburits individuellt av medlemmarna av de fem vises grupp. Kan kommissionen, med tanke på den insyn som efterlysts av dessa medlemmar, också stå till tjänst med svar i detta hänseende?

(1) EGT C 113 E, 18.4.2001, s. 142.

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(11 december 2000)

Kommissionen har noterat parlamentsledamotens begäran om kompletterande uppgifter.

Som kommissionen förklarade i sitt svar på den skriftliga frågan E-2645/00 fastställde parlamentet de ekonomiska och praktiska villkoren för den oberoende expertkommitténs arbete. Kommissionen deltog endast indirekt i utbetalningen av utgifter för kommitténs kostnader, den operationella adminstrationen av kontrakten. Parlamentet tog hand om de aspekter som rörde kommitténs arbete.

Av dessa skäl anser kommissionen att parlamentet ensamt är behörigt att ge detaljerade och uttömmande uppgifter om exakt vilka kostnader som har uppstått i samband med kommitténs verksamhet samt den individuella fördelningen av de olika ersättningarna, t.ex. resekostnader, hotellkostnader och andra ersättningar som de fem ledamöterna har erhållit.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3918/00

från Carlos Coelho (PPE-DE) till kommissionen

(6 december 2000)

Ämne: Sokrates/Erasmus-stipendier

Som en följd av min skriftliga fråga P-3174/00, som kommissionen redan besvarat, skulle kommissionen kunna förtydliga följande:

Erasmus-studenternas rörlighet faller inom ramen för en decentraliserad verksamhet som överlåter åt medlemsstaterna att fastställa sin egen politik för beviljande av stipendier inom ramen för kommissionens allmänna riktlinjer. I sitt svar på ovannämnda fråga betonade kommissionen att den uppmanat de olika medlemsstaterna att ta hänsyn till studenternas sociala och ekonomiska situation i samband med fastställandet av stipendiets storlek samt att komplettera gemenskapens finansiering på antingen nationell, regional eller institutionell nivå, men att den konstaterat att vissa medlemsstater följer denna uppmaning samtidigt som andra inte gör det. Kommissionens slutsats var att praxis mellan medlemsstaterna skiljer sig åt.

Kan kommissionen därmed ange vilka olikheter den har noterat för var och en av medlemsstaterna?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(22 januari 2001)

Enligt uppgifter från de nationella programkontor som ansvarar för genomförandet av Sokrates tar man hänsyn till studenternas socioekonomiska situation på följande sätt vid beviljandet av utbytesstipendier: i de länder där studenterna får automatiskt statligt stöd som de behåller när de deltar i utbyte utomlands (i regel gäller det de nordiska länderna) är det på denna nivå som man tar hänsyn till den socioekonomiska faktorn. I de länder där det inte finns något systematiskt statligt stöd får de mindre gynnade studenterna oftast ett kompletterande bidrag ur det egna universitetets medel, eller ur regionala medel. I vissa länder grundas beräkningen av beloppet på Erasmus-stipendiet helt och hållet på studenternas socioekonomiska nivå genom att man fastställer ett antal kategorier med olika stipendiebelopp, och välbärgade studenter får inget stipendium men kallas ändå Erasmus-studenter med alla de förmåner som detta innebär. Kommissionen granskar för närvarande uppgifterna från studentutbytet 1999 för varje land. Resultaten av denna analys, bland annat vad gäller beaktandet av den socioekonomiska faktorn, kommer att skickas direkt till de berörda samt till parlamentsledamoten så snart de är färdigställda.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3412/00

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(7 november 2000)

Ämne: EMU-informationsstöd i Sverige

Kommissionen betalade 1998 ett bidrag på 84 317 euro till Stiftelsen Sverige i Europa (enligt svar på min fråga E-1694/00(1)).

Stiftelsen Sverige i Europa är en mycket partipolitiskt anknuten organisation som bland annat verkar för ett svenskt EMU-medlemskap. Kan kommissionen tänka sig att för demokratins och mångfaldens sak utbetala ett ekonomiskt bidrag till Folkrörelsen Nej till EU och deras politiska arbete mot en svensk anslutning till EMU?

(1) EGT C 72 E, 6.3.2001, s. 102.

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(18 december 2000)

Kommissionen har som tidigare meddelats ledamoten beviljat Stiftelsen Sverige i Europa ett bidrag på 84 317 euro. Bidraget gavs 1998 då inget partnerskapsavtal ännu undertecknats med de svenska myndigheterna.

Kommissionen avvisar inte på förhand några projekt om de uppfyller villkoren för bidragsberättigande och kriterierna för beviljande, och om det gäller objektiv information, vilket är den svenska traditionen.

För 1999 och 2000 har två avtal undertecknats. Kommissionens praxis är att inte längre tilldela utomstående institutioner eller organisationer direkta bidrag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3748/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Allvarliga brister i hygieniska förhållanden på hönsfarmar i Grekland

I en undersökning som EU:s kontor för livsmedels- och veterinärfrågor utförde i Grekland mellan den 28 februari och den 10 mars 2000 konstaterade man allvarliga brister i de hygieniska förhållanden som råder på hönsfarmarna i Grekland.

Vilka brister var det som EU:s kontor för livsmedels- och veterinärfrågor konstaterade i sin undersökning?

Vilka konsekvenser för djurs och konsumenters hälsa har de brister som konstaterades?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att förbättra de hygieniska förhållanden som råder på hönsfarmarna?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(29 januari 2001)

Ett inspektionsbesök gällande fjäderfäkött genomfördes i Grekland under tiden den 28 februari 10 mars 2000. I uppdraget ingick kontroll av ett antal punkter med anknytning till produktion av fjäderfäkött och värphöns.

Rapporten innehåller dels en noggrann redogörelse för alla de brister som konstaterades av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor, även sådana brister som rör hygien eller hygienkontroll på slakterier för fjäderfä och/eller på anläggningar för styckning av fjäderfäkött, dels de rekommendationer som framförts till Grekland om hur bristerna skall åtgärdas. De åtgärder som de grekiska myndigheterna vidtagit för att avhjälpa bristerna från och med det datum då inspektionen ägde rum fram till offentliggörandet av rapporten finns förtecknade i tillägget till rapporten. Rapporten om inspektionsbesöket i Grekland finns tillgänglig på Internet på följande adress:

http://europa.eu.int/comm/food/fs/inspections/vi/reports/greece/vi_rep_gree_11332000_en.pdf.

Det planeras preliminärt att kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor skall göra ytterligare ett inspektionsbesök i Grekland under 2001 för att följa upp resultatet av de åtgärder som de grekiska myndigheterna vidtagit.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3505/00

från Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Övervakning av jordbruksstödet och sanktionspolitik

Det förefaller som om Finland blir tvungen att betala tillbaka EU-jordbruksstöd på ca 25 miljoner mark till följd av bristande övervakning. Summan har uppstått under hela den tid som Finland varit medlem i EU.

Vår jord- och skogsbruksminister Kalevi Hemilä har i offentligheten påstått att stödet gick till fel mål till följd av den oerhört stränga, byråkratiska och noggrant reglerade övervakningen inom EU.

Kalevi Hemilä anser att små brister i stödsystemet leder till oskäliga sanktioner. Om öronmärket saknas på en ko betalas inte stöd ut till hela besättningen. Om ett stenröse eller en liten lada saknades då arealen räknades ut utbetalas inte stöd för hela åkerarealen.

Jordbruksministrarna har därför föreslagit för kommissionen att strafförfarandet skall förenklas.

1. Jag skulle vilja fråga kommissionsledamoten om en arbetsgrupp redan tillsatts för att förbereda en förenkling av strafförfarandet?

2. Hur ställer sig kommissionen till förslaget om att man enbart skulle låta bli att utbetala stöd till enskilda fall?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 januari 2001)

När det gäller kommentarerna om oskäliga påföljder vill kommissionen understryka att påföljder i proportion till överträdelsen tillmäts stor betydelse i bestämmelserna för det integrerade administrations- och kontrollsystemet. Det är naturligtvis nödvändigt att ha ett påföljdssystem som leder till att gemenskapsmedlen förvaltas och bevaras på ett riktigt sätt. Den som ansöker om gemenskapsstöd skall följa reglerna, särskilt de som gäller stödberättigande, och personer som bryter mot reglerna skall drabbas av rimliga påföljder. I de fall parlamentsledamoten tar upp känner kommissionen inte till att påföljder skulle ha tillämpats på det beskrivna sättet (dvs. att stödet skulle ha dragits in helt på grund av relativt obetydliga överträdelser), men kommissionen kan bekräfta att minskning av stöd med en procentsats av det sökta stödet kan tillämpas.

Kommissionen vill informera parlamentsledamoten om följande:

- Kommissionen anordnar i samarbete med medlemsstaterna regelbundna kommittémöten och andra expertmöten för diskussion och ändring av kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92 av den 23 december 1992 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystemet för vissa av gemenskapens stödsystem(1). Under 2001 planeras en intensifiering av diskussionerna. Vidare hade den särskilda arbetsgrupp som nämns i rådets deklaration av den 25 oktober 2000, som har till uppgift att samordna analys och diskussion av förslag till övergripande förenklingar, sitt första möte den 11 december 2000.

- Kommissionen anser inte att ett system med påföljder som begränsas till enskilda överträdelser är tänkbart, eftersom det skulle försätta de sökande i en no-lose situation och skulle kunna uppmuntra dem att avsiktligt bryta mot gällande regler.

(1) EGT L 391, 31.12.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3999/00

från Brian Simpson (PSE) till kommissionen

(21 december 2000)

Ämne: Järnvägar som kan betraktas som kulturarv eller som har ett museivärde

Kan kommissionen instämma i det att järnvägar som inom hela EU kan betraktas som kulturarv eller som har ett museivärde spelar en viktig roll när det gäller att bevara vårt industriella arv och tillhandahålla tjänster till både unga och mer ålderstigna turister. Mot denna bakgrund, kan kommissionen tänka sig att bevilja dessa järnvägar ett allmänt undantag från alla gemenskapens framtida förordningar eller direktiv inom transportområdet för att de på ett genuint sätt skall kunna bevara Europas järnvägsarv?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(8 februari 2001)

Järnvägar som kan betraktas som kulturarv eller som har museivärde utgör en del av Europas industriella arv och kulturarv. Kommissionen delar åsikten att detta arv bör bevaras och göras tillgängligt för allmänheten.

Den europeiska lagstiftningen, särskilt de senaste förslagen till direktiv avseende järnvägstransporter (som nämns nedan), förhindrar inte att historiska järnvägar bevaras.

Förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg(1) omfattar endast ny utrustning och uppgradering av redan befintlig utrustning.

Dessutom nämns i det s.k. infrastrukturpaketet uttryckligen vissa undantag som skulle kunna omfatta järnvägar som kan betraktas som kulturarv eller som har museivärde: I rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar(2), i dess ändrade form(3), fastställs att Järnvägsföretag vars verksamhet är begränsad till uteslutande stadstrafik, förortstrafik eller regional trafik omfattas inte av detta direktiv. I förslaget till ett rådsdirektiv(5) som ersätter rådets direktiv 95/19/EG av den 19 juni 1995 om tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av infrastrukturavgifter(4), fastställs att medlemsstaterna kan utesluta lokala nät och särskilda nät som används för passagerartrafik ur direktivets tillämpningsområde. I rådets direktiv 95/18/EG av den 19 juni 1995 om tillstånd för järnvägsföretag(6), i dess ändrade form(7), fastställs även att medlemsstaterna kan utesluta järnvägsföretag som endast driver passagerartågstrafik på lokal eller särskild järnvägsinfrastruktur ur direktivets tillämpningsområde.

Följaktligen utgör inte gemenskapslagstiftningen något hot mot järnvägar som kan betraktas som kulturarv eller som har museivärde eftersom de oftast drivs med hjälp av lokala eller särskilda järnvägsinfrastrukturer.

Kommissionen kommer även i fortsättningen att beakta att det finns järnvägar som kan betraktas som kulturarv eller som har museivärde när den utarbetar framtida lagstiftning.

(1) EGT C 89 E, 28.3.2000.

(2) EGT L 237, 24.8.1991.

(3) EGT C 321, 20.10.1998.

(4) EGT L 143, 27.6.1995.

(5) EGT C 321, 20.10.1998.

(6) EGT L 143, 27.6.1995.

(7) EGT C 321, 20.10.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3696/00

från Torben Lund (PSE) till kommissionen

(29 november 2000)

Ämne: Bifångst

Det framgår av svaret av den 16 oktober 2000 (E-2584/00DA)(1) att ledamoten med ansvar för fiskerifrågor på rådets möte den 16 juni 2000 uttryckte sin djupa oro i förbindelse med detta (bifångst/åtgärder mot bifångst) och liknande frågor. Som uppföljning skulle medlemsstaterna uppmanas att informera kommissionen om vad de har gjort eller avser att göra på nationell nivå.

Kan kommissionen ange om medlemsstaterna nu har uppmanats att lägga fram denna information, och om denna information kommer att vara till allmänhetens förfogande i enlighet med bestämmelserna i artikel 17.1 i direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter?

(1) EGT C 113 E, 18.4.2001, s. 125.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(22 januari 2001)

Medlemsstaterna har nyligen anmodats att meddela vad de har gjort eller avser att göra på nationell nivå för att minska bifångsterna av val. Kommissionen har ännu inte erhållit begärda uppgifter.

Uppgifterna kommer att tillställas kommissionens Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen, som kommer att sammankalla ett möte om denna fråga under 2001.

Kommitténs rapport kommer att göras tillgänglig i enlighet med kommissionens politik om allmänhetens tillgång till handlingar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3822/00

från Jens-Peter Bonde (EDD) till rådet

(7 december 2000)

Ämne: Den nordiska passunionen kontra artikel 45 i Schengenkonventionen

Kommer den nordiska passunionen att undergrävas av artikel 45 i Schengenkonventionen, enligt vilken alla deltagande länder förpliktigas att se till att alla utländska gäster registreras och samtidigt uppvisar giltig legitimation i alla hotell, vandrarhem och andra övernattningsplatser?

Med andra ord: Kommer Schengenkonventionen att betyda att exempelvis danskar i fortsättningen skall ha pass med sig till exempelvis Sverige, om de önskar övernatta, och därmed innebära en förändring i förhållande till den nordiska passunionens nuvarande regler?

Svar

(7 maj 2001)

Enligt den nordiska passunionen har medborgarna i ett nordiskt land rätt att resa i de andra nordiska länderna utan att behöva visa upp ett pass på anmodan.

Avtalen med Kungariket Danmark, Republiken Finland och Kungariket Sverige om associering till konventionen om tillämpning av Schengenavtalet samt avtalet mellan Europeiska unionens råd och Kungariket Norge och Republiken Island om dessa båda länders medverkan i genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket innehåller en bestämmelse, enligt vilken dessa avtal inte skall utgöra hinder för samarbetet inom ramen för den nordiska passunionen i den mån detta inte står i motsatsställning till eller hindrar tillämpningen av avtalen(1).

Enligt artikel 45.1 a, avdelning III, kapitel 1 om polissamarbete i Schengenkonventionen åtar sig de avtalsslutande parterna att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att chefen för ett hotell eller pensionat, eller av denne utsedd föreståndare, skall se till att utländska gäster, till vilka även räknas övriga avtalsslutande parters medborgare samt medborgare i andra medlemsstater i Europeiska gemenskapen, varvid undantag skall göras för makar, personligen fyller i och undertecknar registreringskort och att de styrker sin identitet genom uppvisande av giltig identitetshandling.

Tillämpningen av bestämmelserna i Schengenregelverket av de nordiska länderna står varken i motsatsställning till eller hindrar den nordiska passunionen. Efter det att Schengenregelverket börjat tillämpas av de nordiska länderna (från och med den 25 mars 2001) kommer fortfarande en medborgare från ett nordiskt land att kunna resa till de andra nordiska länderna och övernatta på hotell, campingplatser, osv., utan att någon kan anmoda dem att visa upp ett pass.

Chefen för ett hotell eller pensionat eller av denne utsedd föreståndare är dock skyldig att se till att medborgare från andra avtalsslutande parter personligen fyller i och undertecknar registreringskort, och att de styrker sin identitet genom att visa upp giltig identitetshandling, i enlighet med artikel 45 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet.

(1) EGT L 239, 22.9.2000, s. 115 och följande samt EGT L 176, 10.7.1999, s. 36 och följande.