SKRIFTLIG FRÅGA E-0069/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(23 januari 2003)

Ämne: Stöd betalas till fabriker som förädlar jordbruksprodukter, i stället för direkt till bönderna

1. Betalar kommissionen ut en del av stödet inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken till den industri som förädlar jordbruksprodukter, framför allt till fabriker som tillverkar potatisstärkelse, såsom Avebe i Nederländerna?

2. Vad finns det för skäl att inte betala ut stödet direkt till potatisodlande bönder utan till industrin, som därefter kan göra utbetalningar till bönderna, i proportion till de mängder potatis de levererat?

3. Varför har potatisodlande bönder hittills inte kommit i fråga för direkt stöd?

4. Vad har kommissionen haft för orsak till att ändra sin ursprungliga plan som gick ut på att betalningarna till industrin skulle inställas från och med början av 2004, som kompensation för de lägre priserna till jordbruksproducenter?

5. Vad finns det nu för anledningar till att kommissionen infört ett blandat system, där betalningarna dock till ena hälften görs till industrin och till andra hälften till bönderna?

6. Vilka för- och nackdelar medför de olika varianterna för bönderna?

7. Vilka för- och nackdelar medför de olika varianterna för industrin?

8. Vad gör kommissionen för att undvika att systemet tar sig formen av statligt stöd på EU-nivå till industrin, i en situation där kommissionen i andra fall vill motarbeta sådant stöd?

Källa: Den nederländska dagstidningen de Volkskrant av den 7 januari 2003.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 februari 2003)

1.-3. Potatisstärkelse konkurrerar direkt med stärkelse från spannmål. Rådet har vidtagit samma typ av åtgärder för sektorerna för stärkelse från spannmål och potatis.

Det direkta stödet för potatis för framställning av stärkelse ingår i den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål, som regleras av rådets förordning (EG) nr 1766/92(1). Det betalas till de odlare som framställer stärkelsepotatis och kan eventuellt enligt nationella bestämmelser förmedlas av förädlingsindustrin.

För att kompensera för vissa strukturella olägenheter i förhållande till producenterna av stärkelse från spannmål erhåller potatisstärkelsproducenterna enligt rådets förordning (EG) nr 1868/94(2) ett bidrag för den mängd stärkelse som ingår i kvoten.

4.-5. I juli 2002(3), presenterade kommissionen sina reformförslag särskilt när det gäller övergång till ett system med frikopplat stöd per jordbruksföretag, oberoende av produktionen. Efter samråd med intressenterna visade det sig att en total frikoppling av det direkta stödet skulle ha skapat problem i produktionsgången vid framställning av potatisstärkelse. Dessa faktorer ledde kommissionen till att i sina förslag(4) till reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) ett långtidsperspektiv för ett hållbart jordbruk föra in åtgärder för frikoppling av stödet men med bevarande av en del som är kopplad till produktionen.

6.-7. En total frikoppling av direktstödet till potatisstärkelse ger producenten frihet att odla alla jordbruksprodukter inom ramen för systemet med enhetsstöd till företaget, och med ett sådant system riskerar odling av potatis för stärkelseframställning att minska kraftigt, eftersom producenterna kommer att vända sig till mindre krävande grödor när det gäller investeringar och arbetstid, t.ex. spannmål, med en brist på råvara för förädlingsindustrin som följd.

En partiell frikoppling av det slag som kommissionen har föreslagit gör det möjligt för producenten att välja vad han odlar, vidmakthåller intresset att producera stärkelsepotatis och garanterar samtidigt neutraliteten i budgeten.

8. Det här stödsystemet är riktat till jordbruksproducenterna och utgör inte en form av statligt stöd i EG-lagstiftningens mening.

(1) Rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål, EGT L 181, 1.7.1992.

(2) Rådets förordning (EEG) nr 1868/94 av den 27 juli 1994 om upprättandet av ett kvotsystem avseende produktionen av potatisstärkelse, EGT L 197, 30.7.1994.

(3) KOM(2002) 394 slutlig.

(4) KOM(2003) 23 slutlig.