SKRIFTLIG FRÅGA E-3622/01

från Gianfranco Dell'Alba (NI) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Avskaffande av medalj för 20 års tjänst

Det är synnerligen irriterande för en ledamot att konstatera att kommissionen nästan aldrig besvarar mina frågor som inges i enlighet med en rätt som anges i fördragen och att, såsom varit fallet i svaret på min skriftliga fråga E-2056/01(1), dess fräckhet når oacceptabla höjder och rentav stödjer all den kritik även den mest överdrivna som riktas mot den. Kan kommissionen

- förklara de bakomliggande skälen till att den visar ett absolut förakt för parlamentets funktion genom att sända svar som det på ovannämnda fråga, vilket med all sannolikhet avfattats av en praktikant,

- förklara varför den undviker att besvara så enkla frågor som den som avser medalj för 20 års tjänst, och slutligen

- besvara de tre frågor som ställs i fråga E-2056/01?

(1) EGT C 93 E, 18.4.2002, s. 54.

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(8 februari 2002)

Som svar på fråga E-3622/01 anser kommissionen att den bäst tillgodoser allmänhetens och parlamentets intresse av att få exakt och fullständig information genom att återge parlamentsledamotens fråga E-2056/01 och svaret från kommissionen av den 22 november 2001.

Så här lyder parlamentsledamotens fråga E-2056/01:

Det förefaller som om kommissionen har beslutat att upphöra med utdelningen av minnesmedaljerna efter tjugo års tjänstgöring och att ersätta dem med ett diplom för tjugo års tjänst som tjänsteman i den offentliga europeiska förvaltningen. Det förefaller som om detta beslut härrör från en rapport från gruppen av jämlikar, som har definierat tilldelningen av medalj efter tjugo års tjänst i de europeiska institutionerna som en negativ prioritering?

1. Kan kommissionen förklara av vilken outgrundlig anledning samtidigt som man fortsätter att bekräfta, i den nu aktuella personalreformen, att de offentliga europeiska tjänsterna utgör själva ryggraden i de europeiska institutionerna man tänker ta bort denna utmärkelse, ett traditionellt erkännande av det arbete som utförts av tjänstemännen inom ramen för institutionerna själva, och ser detta som en negativ prioritering?

2. Anser kommissionen att den offentliga europeiska förvaltningen inte behöver denna extra lilla, men betydelsefulla, signal som naturligtvis är negativ, även om detta uppriktigt sagt verkar obegripligt?

3. Anser inte kommissionen att det vore klokare att upphäva detta beslut?

Så här lyder kommissionens svar av den 22 november 2001:

Utdelningen av minnesmedaljer efter tjugo års tjänstgöring infördes från början för att markera de europeiska institutionernas första tjugo år och blev sedan tillämpad som ett sätt att erkänna tjänstemännens insats inom institutionerna.

Detta år kommer kommissionen att följa sin sedvanliga tradition med att dela ut medaljer för tjugo års tjänstgöring. Utdelningen kommer att ske på generaldirektoraten och tjänsterna och en mottagning kommer att hållas till alla mottagares ära i varje lokalt tjänsteställe inom kommissionen. I Bryssel kommer kommissionens ordförande att närvara vid begivenheten.

Kommissionen erkänner betydelsen av god tjänst och har nyligen föreslagit ett antal åtgärder som skall återspegla detta, inte bara vid tiden strax före pensioneringen, utan även under en offentligt anställds karriär.

Dessa föreslagna åtgärder diskuteras för närvarande med personalrepresentationen i de partsammansatta kommittéerna för sociala frågor och de skall genomföras så snart som ett slutgiltigt beslut har tagits 2002.

Följande framgår klart av kommissionens svar:

1. Systemet med utmärkelser håller på att ses över i lämpliga representativa kommittéer. Det antagande som fråga E-2056/01 baserats på, visade uppenbar bristande kunskap om detta faktum. Genom att ge en korrekt och aktuell lägesrapport av arbetet med att se över systemet med utmärkelser svarade kommissionen uttömmande på parlamentsledamotens första fråga, och därigenom även på de två andra frågorna.

2. Varken tonen eller innehållet i kommissionens svar på parlamentsledamotens fråga visade något absolut förakt eller någon form av bristande respekt från kommissionens sida.

3. Kommissionen har definitivt inte undvikit att svara på parlamentsledamotens fråga eller visat något som helst prov på fräckhet.

Då allt detta är självklarheter ställer sig kommissionen frågande inför den osedvanligt ilskna tonen i parlamentsledamotens fråga och undrar om han inte agerar utifrån felaktig eller vilseledande information.

Parlamentsledamoten påstår att kommissionen nästan aldrig besvarar mina frågor. Kommissionen skulle uppskatta om parlamentsledamoten antingen kunde bevisa detta påstående eller ta tillbaka det.

Som parlamentsledamoten säkert har klart för sig innebär påståendet en antydan om att kommissionen medvetet och vid upprepade tillfällen bryter mot artikel 197 (f.d. artikel 140) i fördraget vilket bevisligen inte är fallet.