ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1715/99

från Lucio Manisco (GUE/NGL) till kommissionen

(29 september 1999)

Ämne: Amerikanska underrättelsetjänstens kontroll av Internet

Efter Echelon, det amerikanska systemet för kontroll av kommunikation mellan medborgare, kan den nationella säkerhetsbyrån NSA (National Security Agency) och CIA genom ett federalt nät för övervakning av intrång (Fidnet) kontrollera all information och kommunikation som förekommer i världen via Internet. Detta sker mot bakgrund av Förenta staternas nationella plan för skydd av informationssystem (United States national Plan for Information System Protection) som det nationella säkerhetsrådet har utarbetat.

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att inom unionen skydda medborgares och deras företags integritet mot detta nya angrepp mot individens frihet och den fria handeln?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 november 1999)

Den 24 oktober 1995 antog parlamentet och rådet direktiv 95/46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(1). Den 15 december 1997 antog parlamentet och rådet direktiv 97/66/EG om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet(2). Tidsfristen för att genomföra dessa direktiv löpte ut den 24 oktober 1998. Båda direktiven syftar till att skydda den enskildes rätt och frihet vid bearbetning av personuppgifter, och särskilt rätten till privatliv.

Dessa direktiv är givetvis relevanta för de frågor som tas upp i parlamentsledamoten skriftliga fråga. Direktivens räckvidd begränsas av naturliga skäl till sådana frågor som omfattas av ramverket till EG-fördraget och båda direktiven tillåter undantag för att skydda särskilda intressen som allmän säkerhet eller att förebygga, undersöka, upptäcka och beivra brott. Varje medborgare som anser att hans eller hennes privatliv kränks kan antingen klaga hos den nationella datainspektionen eller hos en nationell domstol.

Frågan om påstådda ingripanden som gjorts av nationella säkerhetsskäl faller utanför kommissionens behörighet enligt EG-fördraget. I detta hänseende hänvisas ledamoten till de svar som lämnats av kommissionen till den skriftliga frågan E-1039/98 av Nel van Dijk(3), E-1040/98 av Nel van Dijk(4), E-1306/98 av Cristiana Muscardini m. fl.(5), E-1429/98 av Daniela Raschhofer(6), E-1776/98 av Lucio Manisco(7), E-1987/98 av Nikitas Kaklamanis(8), H-1067/98 av Patricia McKenna

under frågestunden vid parlamentets session i december 1998(9), H-1237/98 av Inger Schörling under frågestunden vid parlamentets session i januari(10) och H-0092/99 av Ioannis Theonas under frågestunden vid parlamentets session i februari 1999(11).

(1) EGT L 281, 23.11.1995.

(2) EGT L 24, 30.1.1998.

(3) EGT C 354, 24.11.1998.

(4) EGT C 354, 24.11.1998.

(5) EGT C 402, 6.1.1998.

(6) EGT C 50, 22.2.1999.

(7) EGT C 50, 22.2.1999.

(8) EGT C 50, 22.2.1999.

(9) Europarlamentets debatter (december 1998).

(10) Europarlamentets debatter (januari 1999).

(11) Europarlamentets debatter (februari 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2757/99

från Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Administrativa förenklingar

Den 29 april 1999 lade kommissionen för rådet fram en handlingsplan som stöddes av samtliga medlemsstater, och som avsåg att förbättra de administrativa förhållandena för näringslivet och avskaffa alla onödiga uppgifter som belastar dem och som begränsar de europeiska företagens konkurrenskraft.

Vilket bemötande har kommissionens initiativ fått i de olika medlemsstaterna? Vilka konkreta åtgärder har kommissionen vidtagit för att förbättra företagens konkurrenskraft?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(25 februari 2000)

I handlingsplanen för att främja företagaranda och konkurrenskraft som godkändes av medlemsstaterna den 29 april 1999 anges att kommissionen skall utarbeta regelbundna rapporter om de förskott som har utbetalats.

Eftersom kommissionen och medlemsstaterna nu befinner sig mitt i arbetet med handlingsplanen har kommissionen inte möjlighet att lägga fram en första rapport innan det franska ordförandeskapets rådsmöte som kommer att äga rum vid utgången av år 2000. Det är för tidigt att göra en första utvärdering. Kommissionen håller emellertid på att utveckla bilaterala kontakter tillsammans med de olika medlemsstaterna för att göra en ordentlig uppföljning av de antagna åtgärderna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2727/99

från Ulpu Iivari (PSE) till rådet

(13 januari 2000)

Ämne: EU-medborgares rätt att använda egen bil i en annan medlemsstat

Till EU-medborgares grundläggande rättigheter hör rätten till fri rörlighet och vistelse i EU:s medlemsstater. Till exempel flera pensionärer från de nordiska länderna tillbringar tillfälligt långa tider i en annan medlemsstat. Flera av dem önskar använda sin egen bil som registrerats i hemlandet. De nationella bestämmelserna i flera medlemsstater begränsar användningstiden för en bil som registrerats i en annan medlemsstat.

Har rådet för avsikt att vidta åtgärder för att en medborgare i ett EU-land skall kunna använda sin i det egna hemlandet registrerade bil under den tid han/hon vistas i en annan medlemsstat?

Svar

(10/11 april 2000)

1. Enligt fördraget har endast kommissionen rätt att föreslå förändringar av nuvarande situation. Kommissionen har ännu inte lagt fram något förslag i denna riktning och såvitt rådet vet håller inte heller något förslag till bestämmelser om vägtrafik på att förberedas. För närvarande kan rådet således inte agera i frågan.

2. När det gäller beskattning skall medlemsstaterna enligt direktiv 83/182/EEG om tillfälligt bruk av fordon tillåta tillfälligt bruk av fordon utan betalning av skatt under en sammanhängande eller inte sammanhängande tid av högst sex månader under en 12-månadersperiod.

3. Rådet vill dessutom upplysa den ärade parlamentsledamoten om att kommissionen den 16 februari 1998 antog ett förslag till rådets direktiv om skattebehandling av privata motorfordon vid permanent införsel till en annan medlemsstat i samband med byte av hemvist eller vid tillfälligt bruk i en annan medlemsstat än den där de är registrerade. Detta förslag håller på att behandlas inom rådets instanser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2407/99

från John McCartin (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Esperanto

Har kommissionen genomfört någon undersökning om bruket av esperanto i Europeiska unionen? Har den intrycket av att esperanto skulle kunna utgöra en medel för att skapa sammanhållning mellan nuvarande och framtida nationer i Europeiska unionen? Ingår esperanto i något av EU:s pågående språkprojekt?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(10 februari 2000)

Respekten för den kulturella och språkliga mångfalden är av avgörande betydelse för uppbyggnaden av unionen. Därför är främjandet av en bättre kännedom och förståelse för andra europeiska medborgares kultur och språk särskilt viktigt. Även i framtiden kommer språket att vara ett sätt att lära känna andra nationaliteter.

Esperanto ingår inte i något av gemenskapens program för utbildning och yrkesutbildning. Syftet med dessa program är att främja den språkliga mångfalden och lika ställning för alla unionens olika språk. Undervisningen i, och användningen av språk bör därför varieras så att varje medborgare får ta del av den kulturella rikedom som den språkliga mångfalden i unionen utgör.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2597/99

från Ari Vatanen (PPE-DE) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: EU: s ungdomsprogram

Kommissionen har lagt fram ett förslag om ett nytt gemenskapsprogram för ungdom, varvid avsikten var att programmet skulle köra i gång från och med början av 2000. Det föreslagna programmet berör närmast ungdomar i åldern 15-25 år och i programmet sammanslås funktionerna hos de ungdomsprogram som löper ut i slutet av 1999, nämligen Ungdom för Europa och Europeisk volontärtjänst för ungdomar. Parlamentet har vid sin andra behandling föreslagit att det sjuåriga programmet skulle få en budget på 980 miljoner euro. Rådet har inte godkänt parlamentets ståndpunkt och tänker inte heller inleda förlikningsförfarande under innevarande år. Detta innebär att något beslut om programmet inte kommer att kunna fattas i tid före årsskiftet.

Hur avser kommissionen säkerställa att EU:s ungdomsprogram kan fortsätta under en tid då de nuvarande programmen löpt ut i slutet av 1999 och det nya programmet ännu inte kört i gång?

Hur avser kommissionen förhindra att förslaget till program förfaller och verka till förmån för att ett beslut om det nya programmet snabbt kan fås till stånd?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

Rådet och parlamentet har för närvarande ännu inte kommit fram till någon slutgiltig kompromiss om programmet Ungdom. Förlikningskommittén träffades första gången den 27 januari 2000 med Portugal som ordförandeland. Kommissionen är övertygad om att det nya programmet kommer att antas. Om en förlikning inträder under det första kvartalet 2000, kommer allt att göras för att programmet skall kunna löpa utan avbrott.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2845/99

från Fernando Fernández Martín (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Omstrukturering av Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd

Flera förändringar av den driftsmässiga, politiska och administrativa strukturen för Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) har genomförts inom kommissionen under de senaste åren. Nu senast, under den föregående kommissionens mandatperiod, ingick det i behörighetsområdet för den kommissionsledamot som har ansvar för humanitärt bistånd och fiske. Under den nuvarande kommissionen ingår det i behörighetsområdet för den kommissionsledamot som har ansvar för utveckling och humanitärt bistånd. De två områdena (utveckling och samarbete och humanitärt bistånd) har alltid, vad gäller parlamentet, ingått i behörighetsområdet för utskottet för utveckling och samarbete.

Enligt vissa källor planerar man överlåta ansvaret för det humanitära bistånd som utförs av ECHO till EU:s höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.

Den nuvarande driftsstrukturen, som för in ECHO under behörighetsområdet för den kommissionsledamot som har ansvar för samarbete och utveckling, Nielson, är resultatet av ett välgrundat beslut i syfte att öka samstämmigheten inom de två avdelningarna och göra deras verksamhet mer enhetlig. Därför är det oroande att konstatera att man trots den korta tid som gått redan funderar över en ändring, som inte kan motiveras varken när det gäller politiskt ansvar eller förbättrad samordning och ökad effektivitet i förvaltningen av budgeten.

Har kommissionsledamoten med ansvar för utveckling och samarbete någon information i detta avseende?

Vad anser berörda kommissionsledamot om möjligheten att genomföra en sådan omstrukturering och på vilket sätt kan den motiveras?

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(22 februari 2000)

Kommissionen känner inte till de källor som parlamentsledamoten avser, enligt vilka man planerar att låta det humanitära bistånd som beviljas av Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) sortera under den höge representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.

Det har inte vid något tillfälle varit fråga om att överlåta ansvaret för förvaltningen av det humanitära biståndet till rådet. Kommissionen önskar, som den givit uttryck för inom ramen för det meddelande(1) som nyligen överlämnades till rådet och parlamentet, fortsätta sitt humanitära bistånd genom ECHO och ytterligare förbättra kvaliteten på detta, och har inga planer på en sådan omstrukturering som parlamentsledamoten nämner.

Kommissionen är högst medveten om den fördel som det innebär att de två portföljerna utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd har förts samman hos en enda kommissionsledamot. I det meddelande rörande sammanfogande av hjälpaktioner och återhämtnings- och utvecklingsbistånd som man planerar att lägga fram i juli 2000 avser man att betona fördelen av att dessa två portföljer knyts närmare till varandra.

(1) KOM(1999) 468 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2857/99

från James Nicholson (PPE-DE) till rådet

(19 januari 2000)

Ämne: Världskonferens om utbildning för alla 1990

Vid världskonferensen om utbildning för alla 1990 åtog sig Europeiska unionens regeringar att till 2000 införa grundskoleutbildning i hela världen. Enligt beräkningar får 130 miljoner barn i utvecklingsländerna fortfarande inte någon grundskoleutbildning.

Åtar sig rådet fortfarande att genomdriva grundskoleutbildning för alla? Vad görs i så fall för att fullfölja åtagandet?

Svar

(13 mars 2000)

Det åtagande som den ärade parlamentsledamoten hänvisar till gjordes i samband med en mellanstatlig världskonferens.

Av detta följer att gemenskapens institutioner, och i synnerhet rådet, står utanför i detta sammanhang.

Den fråga som den ärade parlamentsledamoten tar upp ligger därför inte under rådets ansvarsområde.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2734/99

från Carlo Fatuzzo (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Diskriminerande italiensk lag mot funktionshindrade som är äldre än sextiofem år

I artikel 13 i Amsterdamfördraget föreskrivs det att unionen skall bekämpa all diskriminering på grund av ålder.

Är kommissionen medveten om att italiensk lag artikel 19 i lag nr 118 av den 30 mars 1971 och ändringar av denna föreskriver möjligheten till livslångt ekonomiskt stöd till gravt funktionshindrade personer på villkor att de lämnar in en ansökan om detta innan de fyller 65 år? De personer som uppfyller alla övriga villkor men lämnar in ansökan efter det att de har fyllt 65 år utesluts alltså från denna möjlighet. Är kommissionen medveten om det faktum att äldre italienare som uppfyller de krav på funktionshinder som ställs i lagen, på detta sätt utsätts för diskriminering på grund av den ålder de har när de lämnar in ansökan om stöd, och att frågan om huruvida de kommer att få detta stöd eller inte avgörs på detta sätt?

Tänker kommissionen uppmana Italien att avskaffa denna lag snarast?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(1 mars 2000)

Kommissionen har ingen rättslig grund att anmoda en medlemsstat att avskaffa en sådan åtgärd. Det är medlemsstaterna som är behöriga att bygga upp de sociala trygghetssystemen, under förutsättning att vissa grundläggande principer i gemenskapsrätten respekteras. I gemenskapsrätten finns dock inte några bestämmelser om rättigheter när det gäller lika behandling för olika åldersgrupper.

Den 25 november 1999 antog kommissionen två lagförslag och ett program för att bekämpa diskriminering inom gemenskapen på grundval av artikel 13 (f.d. artikel 6a) i EG-fördraget(1). Dessa förslag måste godkännas av rådet innan de kan träda i kraft.

Ett av dessa initiativ är ett övergripande direktiv för att bekämpa diskriminering på grund av funktionshinder eller ålder. Förslaget gäller emellertid endast arbetslivet och omfattar därför inte sociala förmåner.

(1) KOM(1999) 564 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2257/99

från Robert Evans (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Transport av åsnor

Kan kommissionen ange vilka åtgärder den vidtar för att garantera humana transporter av åsnor och andra hästdjur såväl inom EU som mellan medlemsstater och tredje land?

Väljare har till mig överlämnat bevis som tyder på att transportvillkoren fortfarande är oacceptabla, med djur som dör och lider i trånga och olämpliga transportfordon.

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(10 januari 2000)

Kommissionen är också av den åsikten att djur inte skall utsättas för onödigt lidande. Därför ändras EU:s lagstiftning fortlöpande med hänsyn till de senast tillgängliga forskningsresultaten om djurskydd.

I rådets direktiv 95/29 (EG) av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport(1), föreskrivs i bestämmelserna om transporttider, utfodrings- och vattningsintervall och viloperioder för djurtransporter.

Medlemsstaterna ansvarar för det dagliga genomförandet av bestämmelserna för djurskydd i enlighet med att deras nationella lagstiftning genomför direktiven. Myndigheterna i medlemsstaterna bör även genomföra lämplig övervakning och inspektion för att se till att bestämmelserna följs.

Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor genomför särskilda övervaknings- och kontrollresor för att kontrollera att medlemsstaterna tillämpar gemenskapens lagstiftning på ett effektivt och enhetligt sätt.

När det gäller framtida åtgärder från kommissionen på detta område, har man nyligen inrättat en ständig veterinärkommitté som skall behandla särskilda problem med genomförandet av direktivet vad gäller långdistanstransporter. Kommissionen kan komma att överväga en ändring av nuvarande gemenskapslagstiftning på grundval av arbetsgruppens slutsatser.

Från kommissionens sida känner man, på grund av rapporter från veterinärinspektioner från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och klagomål från olika organisationer, till att direktivet inte genomförs på ett tillfredsställande sätt i flera medlemsstater. Kommissionen förbereder att inleda överträdelseförfaranden.

(1) EGT L 148, 30.6.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2173/99

från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Lager av olivolja

En granskning av lagren av olivolja visar att dessa i Italien förmodligen endast kommer att uppgå till cirka 50 procent och i Grekland till ungefär 30 procent av vad som ursprungligen beräknades.

Vad är enligt kommissionen orsaken till denna enorma minskning? Som en följd av detta, kommer också den beräknade produktionen i de båda länderna att justeras nedåt?

Med tanke på att WTO:s beslut i framtiden måste vila på tillförlitlig statistik, vilka åtgärder har kommissionen vidtagit eller kommer den att vidta för att undvika att denna situation uppstår igen och för att undvika att detta ger upphov till ett orättvist och diskriminerande regelverk för övriga medlemsstater?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 december 1999)

I samband med arbetet i Internationella olivoljerådets ekonomiska kommitté lämnar rådets medlemmar in statistiska uppgifter om bland annat övergångslager.

Gemenskapen har anslutit sig till Internationella olivoljerådet och lämnar som medlem in statistiska uppgifter.

Parlamentsledamoten vet säkert mycket väl att gemenskapen sedan 1993/1994 har reserverat sig för olivoljerådets statistik. Dessa reservationer motiverades bland annat av att uppgifterna om gemenskapens försörjningsbalans inte var trovärdiga.

Vid olivoljerådets 81:a möte lade gemenskapen, efter mycket arbete med att undersöka uppgifternas sannolikhet, fram statistiska uppgifter som enligt gemenskapens mening låg så nära verkligheten som möjligt. Gemenskapen drog därefter tillbaka sin reservation för olivoljerådets uppgifter.

Revisionen omfattade flera regleringsår och uppgifterna om försörjningsbalansen för olika producentmedlemsstater justerades i de fall det behövdes. Justeringar gjordes också av de olika medlemsstaternas uppgifter om förbrukning, lager och produktion som måste anses som utsläppt på marknaden. Den stödberättigande mängden kan variera, bland annat eftersom den också omfattar en mängd som beräknats med hänsyn till utbetalningar till småproducenter.

Kommissionen har efter denna nödvändiga revision av tidigare uppgifter vidtagit åtgärder för att göra alla uppgifter mer tillförlitliga i framtiden. En av de viktigaste åtgärderna är att man har tagit fram en objektiv metod för att beräkna varje träds olivavkastning, vilket gör att man får större kunskap om produktionen i senare led. En annan viktig åtgärd är att man skärpt kontrollen i olivoljefabrikerna genom att bland annat införa automatisk vägning av oliverna och destinationskontroll för den producerade olivoljan.

Slutligen har kommissionen i samarbete med producentmedlemsstaterna skärpt kontrollerna inom olivbranschen och ser till att bestämmelserna, både om mängden producerad olivolja och dess kvalitet, efterlevs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2631/99

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Beviljandet av skyddad ursprungsbeteckning för den traditionella kakan Spongata från regionen Emilia-Romagna, tillverkad i provinserna Reggio Emilia och Parma

Redan på den tid romarna intog det område som idag bildar provinserna Reggio Emilia och Parma, kände man till produktionen av den traditionella kakan Spongata som bakas av honung, nötter, mjöl och russin. På medeltiden lade man vid produktionen av detta bakverk också till kryddor. Som bevis på bakverket var finns det ett brev från 1557, i vilket man på grund av en svår hungersnöd samma år förbjöd produktionen av denna kaka i Reggio Emilia.

Under vårt århundrade har ett antal producenter av traditionell Spongata-kaka från Emilia-Romagna belönats i nationella och internationella tävlingar för sina speciella och goda produkter.

Den traditionella kakan från Emilia-Romagna uppskattas, säljs och konsumeras idag både i Emilia-Romagna, i andra italienska regioner och sedan några år, även utomlands.

Kakan bakas idag av små företag, bland annat familjeföretag, i provinserna Reggio Emilia och Parma enligt traditionella recept.

Anser kommissionen att den traditionella kakan Spongata som produceras i Reggio Emilia och Parma uppfyller kraven för att beviljas skyddad ursprungsbeteckning, och därmed skyddas i egenskap av typisk regional kaka som i århundraden har tillverkats enligt traditionella, lokala recept?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(31 januari 2000)

Kommissionen kan inte ge något detaljerat svar om den av parlamentsledamoten nämnda produkten. Den saknar nämligen närmare uppgifter, framför allt om specifikationerna enligt artikel 4 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel(1).

Dessutom måste de som är intresserade av detta initiativ lämna in en registreringsansökan till jordbruksministeriet. Ansökan skall avse en eventuell ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning, i enlighet med förordningen i fråga. Anser ministeriet att ansökan är befogad och innehåller nödvändiga uppgifter, överlämnas den till kommissionen för registrering på gemenskapsnivå.

Dessutom kan vissa produkter genom vissa särdrag tydligt skilja sig från andra, liknande produkter. Parlamentsledamoten bör då uppmärksamma att man i detta fall skall tillämpa förordning (EEG) nr 2082/92 om särartsskydd, som hänvisar till speciella och traditionella produktionsmetoder. Om en nationell myndighet för produkten i fråga inkommer med en ansökan om registrering av ursprungsbeteckning eller särartsskydd, kommer kommissionen att uppmärksamt granska denna.

(1) EGT L 208, 24.7.1992.