SKRIFTLIG FRÅGA E-0010/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(17 januari 2002)

Ämne: Lägre myndigheters möjligheter att övervaka att reglerna för EU:s stöd efterlevs samt den omständigheten att någon information från Fryslân ännu inte inkommit i september

1. Drar sig kommissionen till minnes sitt svar den 3 september 2001 på min fråga nr E-1473/01(1) med rubriken Nationella, regionala och lokala sekretessbestämmelser förhindrar upplysningar om att EU:s föreskrifter om stöd efterlevs. Svaret inleddes med ett meddelande om att det i detta skede inte stod i kommissionens makt att, utgående från de upplysningar som kommissionen i skrivande stund förfogade över, utförligt uttala sig om det av mig omnämnda exemplet på det system av hemlighållande som praktiseras i den nederländska provinsen Fryslân. Efter detta inskränkte kommissionen sitt svar till ett allmänt ställningstagande till principen om beviljande av stöd och möjligheten att häva ett avtal om stöd.

2. Har kommissionen därefter, tre månader efter att svaret avgivits, fått några upplysningar utgående från vilka kommissionen skulle kunna bedöma om beslutsfattandet i Fryslân eventuellt strider mot EU:s föreskrifter?

3. Om svaret på fråga 2 är jakande: kan kommissionen då också stå mig till tjänst med de svar som utgående från tillräckliga upplysningar bör kunna ges på de sex delfrågorna i fråga E-1473/01?

4. Om svaret på fråga 2 är nekande: hur lång tid anser kommissionen då behöva för att få tillgång till de upplysningar som behövs och kan kommissionen tillställa mig resten av svaret?

5. Anser kommissionen det är möjligt att kommissionen med hjälp av de medel som kommissionen förfogar över alltså utan att regionala eller europeiska politiker oombedda skulle ha stått till tjänst med information inte hade fått veta något om huruvida och i vilken utsträckning det i Fryslân eller på annat håll ageras eller har agerats på ett sätt som strider mot den underförstådda skyldighet att gå ut med information som gäller för dem som fått stöd ur EU:s medel?

6. Om svaret på fråga 5 är jakande: i vilken mån kan det kommissionen i sitt tidigare svar sagts om principerna för beviljande av stöd genomföras i praktiken, mot bakgrund av att kommissionen i praktiken inte i tillräcklig grad kan övervaka om de berörda myndigheterna smiter undan sina skyldigheter?

7. Kan kommissionen bekräfta eller förneka att provinsstyret i Fryslân, också som en följd av att kontroversiella förfaranden kommit ut till offentligheten, därefter handskas med hemlighållande på ett annat sätt än under åren 19972000? Hur ser kommissionen på händelseutvecklingen?

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 28.

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(1 mars 2002)

1. och 2. Kommissionen minns frågeställarens tidigare fråga E-1473/01(1), och konstaterar att den har gjort de nödvändiga kontrollerna av hur Europeiska socialfonden (ESF) används. Den ansvariga enheten har inte hittat något bevis för att några regler skulle ha överträtts i samband med denna investering.

3. (tidigare fråga 1. och 2.) Kommissionen känner till att frågorna gäller statligt stöd som beviljats SCI-Systems. Den har bedömt flera finansiella åtgärder och inledde granskningsförfarandet enligt artikel 88.2 genom sitt beslut av den 6 februari 1999(2). Kommissionen fattade ett slutligt beslut den 13 februari 2001, vilket har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3). Kommissionen inledde sin granskning när en tredje part påstod att statligt stöd i olika former beviljas mer än vad som kan tillåtas enligt godkända stödordningar. Som en följd av detta begärde kommissionen att de nederländska myndigheterna skulle lämna upplysningar om stödåtgärderna. De nederländska myndigheterna hävdade ursprungligen att en del av åtgärderna inte utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. När kommissionen ställde specifika frågor, gav myndigheterna detaljerade svar. Kommissionen är också medveten om att en lokalpolitikers inblandning i detta ärende har kommenterats i tidningsartiklar.

(tidigare fråga 3. och 4.) Det är svårt att besvara frågan om kommissionen har kännedom om andra fall där lokala, regionala eller nationella myndigheter i medlemsstaterna utnyttjar bestämmelser om konfidentialitet för att skydda sig mot undersökningar som gäller missbruk av ekonomiskt stöd från gemenskapen eller överträdelser av gemenskapslagstiftningen. Eventuell information av det slaget samlas inte in systematiskt. Kommissionen vill i detta sammanhang betona artikel 10 i EG-fördraget, som gäller samarbete mellan medlemsstaterna.

(tidigare fråga 5. och 6.) Fakta i ärendet ger inte kommissionen någon anledning att ändra sin politik när det gäller kontrollen av statligt stöd. I detta fall är kommissionen övertygad om att den har fattat ett beslut som bygger på alla de upplysningar som har betydelse för ärendet. Generellt utgår kommissionen från att dess kontrollmöjligheter och dess befogenheter att begära upplysningar är tillräckliga för att hindra felaktiga beslut på grund av brist på information. Kommissionen vill betona att den, t.ex. med stöd av bestämmelserna i procedurförordningen(4), genom ett beslut kan begära att en medlemsstat skall lämna vissa upplysningar. I det aktuella fallet lämnade de nederländska myndigheterna upplysningarna utan ett sådant föreläggande om att lämna upplysningar.

4. Ej tillämplig.

5. och 6. Ja. Skyldigheten att lämna upplysningar till kommissionen härrör i första hand från artikel 88.3 i EG-fördraget. Rådet har antagit procedurregler både för anmält och oanmält stöd, men det kan inte uteslutas att ett enskilt stöd eller en enskild stödordning ibland genomförs utan kommissionens vetskap. Konkurrenter till stödmottagarna samt privatpersoner blir dock allt aktivare när det gäller att informera kommissionen om eventuella stöd som inte anmälts till kommissionen.

7. Kommissionen har inte tillräckligt med information om de interna förfarandena i provinsen Friesland och kan därför inte besvara denna fråga. Dessutom gäller förfarandet för statligt stöd relationerna mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten. Det är medlemsstaten som har befogenheter att avgöra vilken myndighet i medlemsstaten i fråga som är ansvarig för ärendet.

(1) EGT C 81 E, 4.4.2002, s. 28.

(2) EGT C 144, 22.5.1999

(3) EGT L 186, 7.7.2001.

(4) Artikel 10.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget, EGT L 83, 27.3.1999.