SKRIFTLIG FRÅGA E-2679/02

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(24 september 2002)

Ämne: Tillståndskraven på mottagningscentraler för tillfälligt omhändertagande av skyddade djurarter kommer att jämställas med tillståndskraven för djurparker

1. Känner kommissionen till att mottagningscentraler för tillfälligt omhändertagande av skyddade djurarter, såsom Stichting AAP i den nederländska staden Almere, en stiftelse som drivs av frivilliga med begränsad budget, befarar att de från och med den 9 april 2003 inte längre skall kunna fortsätta fungera, eftersom de, ifall de tar om hand fler än 10 skyddade djurarter och har öppet för allmänheten mer än sju dagar per år, kommer att likställas med djurparker?

2. Stämmer det att detta kommer att leda till att de tillstånd som beviljas är förenade med en skyldighet att de burar som djur av hela tiden växlande arter förvaras i skall förses med en skylt med artnamnet samt med krav på att en evakueringsplan skall utarbetas, medan däremot cirkusar och de flesta anläggningar av typ bondgårdar där barn får bekanta sig med husdjur inte omfattas av dessa krav och inte heller djuraffärerna, trots att djuren vistas länge på alla dessa ställen?

3. Anser kommissionen att det på allvar går att jämföra en anläggning som drivs av frivilliga och sysslar med tillfälligt omhändertagande av djur och där antalet besökare inte är särskilt stort med stora professionella anläggningar där djuren vistas under långa perioder och där publiktillströmningen är stor?

4. Är det enligt kommissionens uppfattning så, att farhågorna för om direktiv 1999/22/EG(1) om hållande av vilda djur i djurparker (miniminormer) kan genomföras eller inte har sin grund i själva direktivet eller grundar de sig snarare på hur direktivet kommit till uttryck i den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning samt på hur tillsynsorganen, såsom Nederländernas visitatiecommissie, handhar bedömningarna av tillståndsansökningar?

5. Vad bör enligt kommissionens åsikt göras om de nya reglerna i praktiken gör det omöjligt att fortsätta med att som nu tillfälligt omhänderta hemlösa djur som tillhör någon skyddad djurart?

Källa: Rotterdams Dagblad, 7 september 2002.

(1) EGT L 94, 9.4.1999, s. 24.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 november 2002)

Kommissionen känner till Nederländernas Dierentuinenbesluit av den 19 april 2002 som trädde i kraft den 26 juli 2002 och genom vilket rådets direktiv 1999/22/EG av den 29 mars 1999 om hållande av vilda djur i djurparker införlivas i den nationella lagstiftningen.

Medlemsstaterna måste följa direktivets bestämmelser. De nationella myndigheterna har emellertid en viss marginal beträffande åtgärderna, så länge dessa är i linje med direktivets bestämmelser och mål, dvs. skyddet av vilda djur och den biologiska mångfalden.

I artikel 2 i rådets direktiv 1999/22/EG står följande: I detta direktiv skall med djurparker avses alla permanenta anläggningar där levande djur som tillhör vilda arter hålls för att förevisas för allmänheten under minst sju dagar per år, med undantag av cirkusar, djuraffärer och anläggningar som medlemsstaterna undantar från kraven i detta direktiv eftersom de inte förevisar ett betydande antal djur eller arter för allmänheten och undantaget inte äventyrar målen med detta direktiv. Enligt direktivet finns det alltså en möjlighet till undantag för vissa anläggningar, och det innehåller ingen definition av begreppet betydande antal, som anges ovan. Direktivet kan alltså tillämpas på anläggningar som tar hand om fler än 10 skyddade djurarter, men detta krävs inte uttryckligen i direktivet.