ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2514/99

från Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Bygge av ett vattenreningsverk som finansieras med EU-medel i ett område där landsbygdsturism stöds genom EU-programmet Leader II och den spanska centralförvaltningens program Future i Abarán (Murcia i Spanien)

I Abarán i Murcia har kommissionen godkänt ett bondgårdsprojekt i området Cañada Hidalgo som den sedan den 18 juni 1999 finansieras genom programmet Leader II (projekt. B.B3.080, i Trinidad González Maquilóns namn för ett belopp på totalt 1 370 096 pesetas).

Dessutom planeras ett bygge av ett reningsverk för avloppsvatten i samma område mindre än 100 meter från ovannämnda projekt. Detta reningsverk, som även finansieras med gemenskapsmedel, bromsar invånarnas planer på att med hjälp av subventioner rusta upp sina hus till förmån för landsbygdsturism.

Å andra sidan har man i samma område godkänt vandringsvägar som den spanska statsförvaltningen finansierar genom programmet Future och via den regionala turistförvaltningen. Dessa vägar har likaså beviljats EU-medel.

1. Känner kommissionen till denna paradoxala situation?

2. Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta för att reda upp denna fråga?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(25 januari 2000)

Kommissionen har inte fått uppgifter om projekt som finansieras inom ramen för gemenskapsinitiativet Leader II i regionen Murcia för år 1999.

Däremot skall kommissionen noga undersöka de fakta som parlamentsledamoten påtalar.

Kommissionen genomför en undersökning i medlemsstaten och kommer givetvis att underrätta parlamentsledamoten om resultatet av denna undersökning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2217/99

från Massimo Carraro (PSE) och Paolo Costa (ELDR) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Åtgärder för Venedig

Den 16 april 1999 godkände Europaparlamentet ett förslag till gemensam resolution (B4-0358, 0359, 0361, 0362 och 0363) om den kritiska situationen i Venedig i vilken det efterlyste att kommissionen, den italienska regeringen och regionen Venetien skulle införliva Venedigs historiska centrum samt området kring lagunen i strukturfondernas nya mål 2. På så sätt skulle det vara möjligt att kringgå konkurrensreglerna i artikel 92.3 c i EG-fördraget och bevilja statligt stöd. Dessutom uppmanades kommissionen att låta bli att motsätta sig det statliga stöd i form av skattelättnader som den italienska regeringen har beviljat företag i Venedig och området kring lagunen eftersom dessa företag är missgynnade i förhållande till konkurrenter på fastlandet och i andra europeiska städer.

Kan kommissionen ange i vilken utsträckning den själv och de italienska myndigheterna, var och en utifrån sina behörigheter, har följt Europaparlamentets uppmaningar och krav?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(6 januari 2000)

I enlighet med rådets förordning (EG) nr 1260/1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) delar kommissionen och medlemsstaterna ansvaret för fastställandet av vilka området som skall omfattas av mål 2 under perioden 20002006. Vilka områden som kommer att föras in i förteckningen över stödberättigade områden beror på vilka prioriteringar som de nationella myndigheterna fastställer med utgångspunkt från de kriterier som anges i förordningen. Förteckningen kommer att färdigställas av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna senast i slutet av 1999 eller i början av 2000. Kommissionen kommer att kontrollera att de områden som väljs ut verkligen är de områden som är värst drabbade av strukturella omställningsproblem.

I fallet Italien ansåg kommissionen sig inte kunna godta det förslag till områdesindelning som de italienska myndigheterna skickade in den 1 oktober 1999. Myndigheterna hade inte tagit hänsyn till att minst 50 % av den befolkning som uppfyller kriterierna i punkterna 5 och 6 i artikel 4 i ovannämnda förordning skall omfattas. Kommissionen har därför uppmanat de italienska myndigheterna att, så snart som möjligt, utarbeta ett nytt förslag som är förenligt med de allmänna bestämmelserna för strukturfonderna.

Kommissionen kan under dessa omständigheter inte uttala sig om huruvida Venedig kan omfattas av mål nr 2.

Beträffande befrielse från sociala avgifter för företag i Venedig och Chioggia under perioden 19951997, beslutade kommissionen vid ett sammanträde den 24 november inom ramen för ett granskningsförfarande enligt artikel 88.2 (f.d. artikel 93) i EG-fördraget att stöd i form av nedsättning av sociala avgifter är förenligt med den gemensamma marknaden, med undantag för sysselsättningsstöd till stora företag utanför de områden som är berättigade till regionalstöd och stöd till upprätthållande av arbetstillfällen.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2838/99 från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen. Säsongsvariationer och regionala variationer i analyser av klimatförändringar.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 303 E , 24/10/2000 s. 0118 - 0118



SKRIFTLIG FRÅGA E-2838/99 från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen (18 januari 2000) Ämne: Säsongsvariationer och regionala variationer i analyser av klimatförändringar Vilka studier har genomförts av kommissionen eller inom forskningsprojekt som kommissionen har finansierat om säsongsvariationer och regionala variationer som förekommer i analyser av naturliga klimatvariationer och klimatförändringar? Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar (11 februari 2000) Flera nya och aktuella projekt (t.ex. Provost och Demeter) tar upp säsongsbetonade och regionala klimatvariationer. Genom olika projekt inom det fjärde ramprogrammet har man utvecklat en unik förmåga att göra prognoser och för första gången kunnat förutsäga fenometet El Nino och dess verkningar i Europa.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2737/99

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Illojal konkurrens när det gäller sprit tillverkad på druvrester

Ren sprit från vinproduktion kan genom utspädning till en alkoholhalt lägre än 86 volymprocent, och om man gör en vid tolkning av vissa gemenskapsdirektiv, bearbetas till en spritdryck som när den introduceras i Italien olagligt saluförs under benämningen grappa.

Denna spritdryck blir betydligt billigare än grappa, eftersom man vid framställning av ren sprit får gemenskapsstöd på 140 000 lite per hektoliter, jämfört med 78 000 lire för grappa.

Denna skillnad på 62 000 lire leder till att det mest genuina italienska brännvinet förfalskas, vilket inte endast leder till stora ekonomiska men för producenterna, utan även innebär rent bedrägeri gentemot konsumenterna.

Kan kommissionen tala om vilka åtgärder den avser att vidta för att gemenskapsstödet till grappa skall bli lika stort som det till ren sprit, så att denna illojala konkurrens och inkorrekta behandling av konsumenter kan avhjälpas?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(14 februari 2000)

Kommissionen har underrättats om problemet med användning av ren alkohol i grappaframställningen vilket strider mot gällande regler.

Frågan togs nyligen upp på ett förvaltningskommittémöte där de berörda medlemssstaterna ombads att när de ger stöd vara uppmärksamma på hur destillationsprodukten skall användas. Det är givetvis medlemsstaternas övervakningsmyndigheters sak att se till att gemenskapens regler tillämpas på ett korrekt sätt.

När det gäller stödnivåerna till destillation av sprit av druvrester och ren alkohol håller kommissionen på att se över dessa stöd inom ramen för genomförandet av reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin som kommer att träda i kraft från och med nästa regleringsår (1 augusti 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2348/99

från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Import av tomater från Marocko

Varför har kommissionen inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att Marocko skall följa bestämmelserna i artikel 3 i protokoll nummer 1 till associeringsavtalet, enligt vilka kvoten skall fördelas jämnt på årets månader, med en tillåten marginal för avvikelser på 20 %?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2344/99, E-2345/99, E-2346/99, E-2347/99, E-2348/99 och P-2483/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(20 januari 2000)

Kommissionen följer noga utvecklingen av importen av färska tomater med ursprung i Marocko.

Efter att i slutet av regleringsåret 1998/99 ha konstaterat att de överenskomna kvantiteterna hade överskridits har kommissionen för de marockanska myndigheterna betonat vikten av att dessa kvantiteter iakttas för att det skall råda balans på gemenskapsmarknaden.

För innevarande regleringsår begärde kommissionen, med beaktande av importutvecklingen under oktober månad 1999, omedelbara samråd med de marockanska myndigheterna. Dessa samråd, som hölls i Rabat den 22 december 1999, gjorde det inte möjligt att finna en lösning som kan garantera att den beviljade kvoten inte överskrids. Med hänsyn till detta, och utan att det påverkar senare samråd, införde kommissionen genom förordning (EG) nr 2767/1999 ett system med importlicenser, i enlighet med skriftväxlingen mellan gemenskapen och Konungariket Marocko av den 22 december 1994.

Kommissionen vill påpeka att medlemsstaterna ansvarar för att gällande bestämmelser tillämpas på ett korrekt sätt vid importen, särskilt fastställandet av de tullavgifter som krävs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1429/99

från Dana Scallon (PPE-DE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Järnvägsförbindelser på Irland

Industri, turism och annan samhällsverksamhet på västra Irland behöver moderna järnvägsförbindelser för att motverka avfolkning och för att ge ny fart åt ekonomin.

Vilken roll spelar järnvägsbehoven i västra Irland i Europeiska kommissionens strategi för järnvägsförbindelser inom Irland och inom Europa?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(18 oktober 1999)

Enligt artikel 154 (f.d. artikel 129b) i EG-fördraget skall gemenskapen bidra till att upprätta och utveckla transeuropeiska nät inom transportsektorn, och skall därvid ta särskild hänsyn till behovet av att förbinda öar, inlandsområden och randområden med gemenskapens centrala områden. Denna målsättning avspeglas i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet(1). Gemenskapen erkänner där den strategiska betydelsen av järnvägsförbindelserna med västra Irland, och enligt bilaga I till riktlinjerna ingår de konventionella järnvägssträckorna från och till Sligo, Tralee, Galway och Limerick i det transeuropeiska nätet.

Den europeiska finansieringen till transportinfrastrukturen har de senaste fem åren inriktats på projekt som rör sträckor och knutpunkter som ingår i de transeuropeiska näten. För järnvägarnas del har detta inneburit stora investeringar i infrastruktur, och i synnerhet i spår och signalsystem. I västra Irland finansierar gemenskapen 50 % av de 30 miljoner engelska pund som spårbytet på Galway- och Sligosträckorna kommer att kosta, och 85 % av kostnaden för utbytet av signalsystemen (4 miljoner engelska pund) på samma sträckor.

Utöver dessa infrastrukturella förbättringar finansieras inköpet av nytt rullande materiel (diesellok och vagnar) genom stöd från strukturfonerna, vilket kommer att innebära högre komfort och säkerhet för passagerarna.

Större delen av västra Irland (regionerna Border, Midlands och West) kommer även i fortsättningen att få stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERDF) i egenskap av regioner med full mål 1-status under perioden 2000-2006. Den irländska regeringen förbereder just nu en nationell utvecklingsplan som kommer att ligga till grund för förhandlingarna med kommissionen om användningen av strukturfonderna under 2000-2006. Investeringar i infrastruktur kommer med all sannolikhet att vara en av de viktigaste utgiftsposterna under nästa förhandlingsrunda för finansieringen från struktur- och sammanhållningsfonderna avsedd att ytterligare förbättra läget i västra Irland.

(1) EGT L 228, 9.9.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2852/99

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Vårdkostnadsförsäkring i Europeiska unionen

När kommissionen den 22 januari 1999 genom kommissionsledamot Flynn besvarade min fråga E-3294/98(1) sades det i detta svar att kommissionen förväntas lämna sina slutsatser i frågan först när svaren på de kompletterande frågorna har lämnats av den nederländska regeringen.

1. Har den nederländska regeringen under tiden, när nästan ett år gått, svarat på de kompletterande frågorna?

2. Om så är fallet: vilka slutsatser drar kommissionen utgående från svaret?

3. Om så inte är fallet: när skall man vänta sig att det kommer ett svar från den nederländska regeringen?

(1) EGT C 320, 6.11.1999, s. 40.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(3 mars 2000)

Efter en bedömning av den information som de nederländska myndigheterna lämnat kan kommissionen konstatera att de privata sjukförsäkringar som finns i Nederländerna inte skall betraktas som lagstadgade system som faller under det materiella tillämpningsområdet av rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71(1).

(1) EGT L 149, 5.7.1971, senast ändrad genom EGT L 28, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2405/99

från Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Uppskjutande av beviljandet av strukturmedel

I hur många fall och i vilka fall har kommissionen beviljat strukturmedel under förutsättning att de berörda medlemsstaterna uppfyller villkoren i gemenskapens miljöskyddsrätt? I vilka fall har kommissionen skjutit upp beviljandet av strukturmedel?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(25 januari 2000)

Ett av villkoren för att beviljas stöd från strukturfonderna är att all gemenskapslagstiftning iakttas. Detta föreskrivs för övrigt i standardklausulerna i de olika besluten om beviljande av gemenskapsstöd. Om lagstiftningen, inklusive miljölagstiftningen, inte iakttas, kan detta följaktligen leda till att stödet dras in, tillfälligt eller definitivt.

Förfarandet för att konstatera överträdelse av gemenskapslagstiftningen är skilt från förfarandet för att avbryta och dra in stöd.

För större enhetlighet avbryts emellertid i princip utbetalningen av gemenskapsstöd när ett överträdelseförfarande inleds (formell underrättelse till medlemsstaten). Ett stöd får inte dras in enbart på grundval av ett klagomål eller en begäran om ytterligare information riktad till medlemsstaten. Kommissionen får avbryta utbetalningen då den genom ett motiverat yttrande konstaterar att gemenskapslagstiftningen överträtts.

Slutligen bör det understrykas att tillfälligt indragande av gemenskapsstödet kan följa i samband med den formella underrättelsen till medlemsstaten (för att göra det möjligt att undersöka överträdelsen utan att försätta kommissionen i en motsägelsefull situation) men att beslut om definitivt indragande däremot aldrig fattas automatiskt.

Överträdelser av miljölagstiftningen inom gemenskapen har lett till att stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden stoppats för följande projekt: Tysklands och Nederländernas gemensamma projekt i industriområdet Aachen/Heerlen, en fördämning i Abrilongo i Portugal, skydd av sköldpaddsarten oäkta carett (Caretta-caretta) i Grekland och för ett vägprojekt i Algeciras i Spanien. När det gäller stöd som beviljats av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket har inga utbetalningar stoppats till följd av att miljölagstiftningen inte iakttagits.

Det kan emellertid finnas specifika villkor i planerna eller programmen som i sig inte medför indragningar men som kan innebära begränsningar när det gäller stödberättigandet. Till exempel fastställs det i den spanska regionen Aragoniens samlade programplaneringsdokumentet för mål 5b att villkoret för stödberättigande för bevattningsarbeten inom sektor VIII är att ett avtal träffas mellan kommissionen och de projektansvariga på nationell och regional nivå. Detta avtal skall ge garanti för att rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar(1) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter(2) iakttas.

(1) EGT L 103, 25.4.1979.

(2) EGT L 206, 22.7.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2519/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(22 december 1999)

Ämne: Konkurs för företaget IMEG (i Lucca)

Företaget IMEG (marmor- och granitindustri) är världens största företag som schaktar och bearbetar marmor. I området Apuo-Versiliese har företaget ett stenbruk som täcker mer än 60 procent av marmorområdet och sysselsätter 180 arbetstagare i tre olika kommuner, nämligen Carrara, Manciano och Massarosa.

Den 2 april 1999 förklarades företaget i konkurs och de anställda friställdes. De två auktioner som skulle hållas för att sälja hela industrianläggningen som en enhet avlystes, och den 30 november 1999 kommer företaget att säljas ut i två olika delar.

1. Kan kommissionen, mot bakgrund av det ovanstående, ange om det finns några gemenskapsbestämmelser som avser att hålla samman en hel industriprocess som en enhet, i synnerhet med hänsyn till att upprätthålla sysselsättningen?

2. Finns det några finansiella instrument som avser stöd för utveckling och omstrukturering av industriverksamhet?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(16 februari 2000)

1. Följande tre direktiv är tillämpliga på den situation som beskrivs: Direktiv 77/187/EEG av den 14 februari 1977, ändrat genom direktiv 98/50/EG av den 29 juni 1998, om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter(1). I detta direktiv föreskrivs skydd för arbetstagare vid överlåtelse av företag, särskilt när det gäller arbetstagarnas rättigheter.

Direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(2). Syftet med detta direktiv är att skydda arbetstagarna vid kollektiva uppsägningar genom att det föreskrivs att arbetstagarrepresentanterna måste informeras och tillfrågas innan det fattas beslut om uppsägningar och att myndigheterna måste informeras om planerade uppsägningar. Huvudsyftet är att motverka kollektiva uppsägningar.

Direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens(3). Genom detta direktiv säkras att arbetstagarnas utestående fordringar gäldas även om arbetsgivaren är insolvent.

2. Genom strukturfonderna är det möjligt att samfinansiera projekt för industriell omställning av det slag som frågeställaren nämner, förutsatt att de berörda företagen är belägna i stödberättigade områden. Även utbildning av arbetslösa i syfte att underlätta dessas återinträde på arbetsmarknaden kan samfinansieras. När det gäller denna typ av åtgärder inom ramen för mål 2 väntar kommissionen på att de italienska myndigheterna skall inkomma med en ny version av sitt förslag som omarbetats i enlighet med gällande bestämmelser för nästa programplaneringsperiod (20002006)(4).

(1) EGT L 201, 17.7.1998.

(2) EGT L 225, 12.8.1998.

(3) EGT L 283, 28.10.1980.

(4) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1854/99

från Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) till kommissionen

(13 oktober 1999)

Ämne: Mauretanska inspektörers handlande gentemot gemenskapsflottan

Gemenskapsfiskare som fiskar efter svart kummel med stöd av fiskeavtalet mellan EU och Mauretanien har i några månaders tid protesterat inför kommissionen mot de tvivelaktiga mauretanska inspektionsmetoder som hittills resulterat i helt omotiverade böter.

Metoderna består av vägning med en romersk våg av sex fisklådor som väljs ut bland de fullaste lådorna. Eftersom målet tydligen är att påvisa att fiskejournalen registrerar kvantiteter som understiger de som verkligen fiskats kan dessa lådor bytas ut mot fullare lådor ända tills önskad kvantitet uppnås.

Man bör emellertid beakta att alla lådor inte har samma vikt, eftersom fyra olika klassificeringar görs ombord och eftersom de lådor i vilka de första fångsterna placerats även innehåller en större mängd is för konservering. En vägning med romersk våg är dessutom under inga omständigheter pålitlig och på öppna havet kan denna metod över huvud taget inte motiveras. Dessa fartyg fångar i genomsnitt 3 000 lådor fisk per år, vilket innebär att en vägning av sex lådor utgör ett urval på endast 0,2 procent av hela lasten. Svart kummel är för övrigt ingen tullkvotsfisk.

Mot denna bakgrund och med hänsyn till de upprepade klagomålen från den berörda sektorn ställs kommissionen följande fråga: Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta tillsammans med de mauretanska myndigheterna för att sätta stopp för denna typ av inspektioner?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(18 november 1999)

Övervakningen till sjöss av fiskeriverksamhet på mauretanskt vatten hör uteslutande till denna kuststats behörighetsområde.

Kommissionen har emellertid flera gånger underrättats om hur övervakningen till sjöss har gått till och har påtalat saken hos de mauretanska myndigheterna.

Detta skedde senast i maj 1999, då den mauretanske fiskeministerns rådgivare besökte Bryssel. Vid detta tillfälle påminde gemenskapen om att övervakningen av fiskeriverksamheten måste vara rättvis och skälig och ske enligt metoder som anpassats för ändamålet.

Kommissionen skall än en gång ta upp frågan vid nästa möte i den gemensamma kommittén, som har till uppgift att kontrollera att avtalet genomförs på ett korrekt sätt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2094/99

från Brigitte Langenhagen (PPE-DE) till kommissionen

(19 november 1999)

Ämne: Slaktbidrag 1998

Hur stora belopp i euro betalade Europeiska unionen 1998 för stöd i form av slaktbidrag eller liknande former av stöd?

Får slaktbidrag och liknande former av stöd följder för hur intensiva djurtransporterna blir i Europeiska unionen och i tredje land?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 december 1999)

Under regleringsåret 1998 betalade kommissionen, inom ramen för marknadsåtgärder i samband med bovin spongiform encefalopati (BSE), cirka 497 miljoner euro varav 96 miljoner euro i form av bidrag till bearbetning av kalvar, 116 miljoner euro i form av bidrag till tidig slakt av kalvar och 243 miljoner euro inom ramen för programmet för slakt av nötkreatur i Förenade kungariket och 42 miljoner euro till obligatorisk selektiv slakt i Förenade kungariket, Portugal, Frankrike och Irland.

Utgifterna för marknadsstöd i Tyskland, Spanien och Nederländerna till följd av svinpesten uppgår till 163,8 miljoner euro.

När det gäller rent veterinära åtgärder uppgick utgifterna för slakt under 1998 till 34 miljoner euro inom ramen för program för utrotning av djursjukdomar och 38,5 miljoner euro epidemin av klassisk svinpest.

Kommissionen kan inte bedöma om detta påverkar djurtransporternas intensitet i gemenskapen, men det är sannolikt att påverkan är minimal med betraktande av bidragens natur och de omständigheter som de beviljats under. När det gäller tredje land är påverkan obefintlig eftersom bidragen varit avsedda för djur i gemenskapen.