ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0742/99

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Uppsägningar vid Cartiere Milani Fabriano

Bland de planer som nyligen tillkännagivits om företagsorganisation, effektivisering och organisatorisk optimering inom företaget Cartiere Milani Fabriano AB, som till 98,2 procent ägs av Poligrafico italiano och därmed lyder under finansministeriet, har företagets avsikter att säga upp 430 av 950 arbetstagare uppmärksammats, samtidigt som det fortsätter att göra nya investeringar, genomföra nya industriella projekt och anlita entreprenörer.

Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, meddela

1. om den inte anser att den företagspolitik som förs av tryckeriet, och därmed av finansministeriet, bör ha som ett av sina främsta mål att värna om sysselsättningen?

2. om den inte anser det lämpligt att bevaka dessa händelser med tanke på hur känslig denna sektorn är som framställer vattenstämplat papper för sedlar och andra värdepapper och som eventuellt kommer att framställa papperet för eurosedlarna?

3. om den oundvikliga försvagningen av företaget på grund av ovannämnda initiativ och planerade privatisering inte skulle medföra att dess produkter lanserades på marknaden till priser som långt understiger det effektiva värdet, vilket skulle förorsaka störningar i den fria konkurrensen och på företagets marknad?

4. vilka åtgärder den skulle kunna vidta för att skydda det kända företagsmärket i fråga?

5. vad den i allmänhet anser om dessa händelser?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(20 april 1999)

Den 28 oktober 1998 beslutade kommissionen att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i fördraget med avseende på stöd som italienska staten eventuellt beviljat Poligrafico och dess dotterbolag. Den italienska regeringen inkom med synpunkter den 1 februari 1999. Kommissionen ansåg att dessa synpunkter var ofullständiga och begärde ytterligare upplysningar för att kunna granska ärendet. Hittills har kommissionen inte erhållit någon omstruktureringsplan för Poligrafico-koncernen eller för dess dotterbolag Cartiere Miliani.

Kommissionen saknar befogenhet att bedöma industripolitiska beslut om omstruktureringar av offentligägda företag som fattas av medlemsstaternas regeringar. Om kommissionen på grundval av de uppgifter som lämnats finner att statligt stöd enligt artikel 92 i EG-fördraget beviljats Poligrafico eller Cartiere Miliani, kommer detta att bedömas utifrån artikel 92.2 och 92.3 i EG-fördraget.

Om den italienska regeringen skulle fatta beslut om att privatisera statliga företag såsom Cartiere Miliani kommer kommissionen att uppmärksamt följa utvecklingen och se till att privatiseringen sker på ett öppet sätt och utan statligt stöd till vare sig det privatiserade företaget eller till eventuella köpare.

Om det förekommer kollektiva uppsägningar som omfattas av rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(1) blir de nationella genomförandebestämmelserna tillämpliga på dessa.

(1) EGT L 225, 12.8.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0087/99

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(27 januari 1999)

Angående: Italienska myntverket Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato

Kommissionsledamoten Van Miert har inlett ett förfarande mot italienska Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato (IPZS) för överträdelse av den gemensamma konkurrenslagstiftningen. Också i Italien är parlamentet, informationsorgan och Roms åklagarämbete alltmer oroade över den katastrofala situationen för IPZS, som under 1997 gjorde förluster på 614 miljarder lire medan den totala omsättningen var cirka 1 000 miljarder lire.

Dessa förluster beror till stor del på hur förvaltningen sköttes av före detta chefen Ruggieri och före detta direktören Maggi, som tillsammans med andra ledare skapade ett imperium på 35 företag över vilka de förfogade som de ville, utan att ens stå till svars inför styrelsen. I fem år har den före detta styrelseledamoten Tribuni försökt göra finansministeriet uppmärksamt på dessa förhållanden, vilket endast har lett till att han har avsatts från sitt uppdrag på ett otillbörligt sätt.

Orsaken till att den ansvariga ministern eventuellt försöker sopa denna fråga under mattan kan vara att det (även i andra länder) cirkulerar miljardbelopp i falska statsobligationer som ser ut exakt som dem som IPZS verkligen utfärdar.

Kan kommissionen

1. tala om ifall den anser att verksamheten vid IPZS absolut måste granskas,

2. redogöra för sin allmänna åsikt i denna fråga?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-0072/99 och E-0087/99 ingivna av Karel Van Miert för kommissionen

(12 mars 1999)

Kommissionen inledde granskningen av eventuellt statligt stöd till Poligrafico i april 1997. De uppgifter som vid flera tillfällen lämnats av de italienska myndigheterna på kommissionens begäran har inte övertygat kommissionen om att statligt stöd inte förekommit.

Den 28 oktober 1998 beslutade kommissionen att inleda det förfarande som avses i artikel 93.2 i EG-fördraget. Den italienska regeringen underrättades om detta beslut i en skrivelse av den 26 november 1998, och har begärt en ytterligare frist för att inkomma med synpunkter och de uppgifter som begärts.

Genom förfarandet kommer kommissionen att kunna fastställa huruvida kapitaltillskotten till Cartiere Miliani di Fabriano, ett företag som kontrolleras av Poligrafico, och den ensamrätt som Poligrafico beviljats för att leverera varor och tjänster till italienska staten utgör statligt stöd och om stödet i så fall är förenligt med den gemensamma marknaden. Kommissionen kommer också att granska de eventuella ytterligare stöd som givits vid koncernens omstrukturering. Åtgärderna kommer att granskas utifrån bestämmelserna om statligt stöd i fördraget och riktlinjerna för statligt stöd

Om kommissionen skulle finna att åtgärderna är oförenliga med den gemensamma marknaden kommer stödbeloppet att återkrävas från stödmottagarna.

Kommissionen saknar möjlighet att uttala sig om huruvida brott har begåtts av tidigare medlemmar av ledningen för Poligrafico och om statliga värdepapper förfalskats.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0175/99

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(11 februari 1999)

Angående: Bekämpning av doping

De nuvarande nationella bestämmelserna om bekämpning av doping i samband med sportutövning är inte längre tillräckliga för att på ett effektivt sätt bekämpa detta gränsöverskridning fenomen som kommit att bli mycket allvarligt.

Särskilt oroande är det att doping idag inte bara förekommer i samband med professionell sportutövning, utan även i samband med sportaktiviteter som utförs av amatörer på deras fritid.

Vad anser kommissionen om att så snart som möjligt anta ett direktiv som avser en harmonisering av de befintliga nationella bestämmelserna, och att man i detta direktiv

1. fastställer minimikrav som skall tillämpas i samband med kontroller,

2. harmoniserar laboratorietekniken genom att upprätta en europeisk kontrollbyrå,

3. i definitionen av narkotika inte bara inbegriper de som är hälsovådliga utan även de som, trots att de kan tyckas ofarliga, kan påverka den fysiska prestationsförmågan,

4. inför ett system av sanktioner som kan tillämpas inom hela EU i samband med att användning av dopingpreparat upptäcks?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(15 mars 1999)

Kommission delar ledamotens åsikt att dopning inom idrotten är ett problem av internationell omfattning som även drabbar amatöridrotten.

Kommissionen har tagit del av uppmaningen från Europeiska rådet i Wien om kampen mot dopning, parlamentets resolution av den 17 december 1998 i samma fråga liksom uttalandet från rådets ordförandeskap till följd av det informella idrottsministermötet den 18 januari 1999 i Bonn. Kommissionen har också deltagit i den internationella konferensen mot dopning som Internationella olympiska kommittén ordnade i Lausanne.

Kommissionen har beaktat de olika ståndpunkterna genom att inrätta en arbetsgrupp tillsammans med medlemsstaterna och Europarådet där den har observatörsstatus och där den avser att utreda behoven av eventuella gemenskapsinsatser. Dessa insatser skulle bland annat beröra de frågor som ledamoten tar upp.

Kommissionen kommer att lägga fram en rapport om resultaten av detta arbete vid det informella idrottsministermötet i Paderborn 31 maj-2 juni 1999. Rapporten kommer också att överlämnas till parlamentet.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 370 , 21/12/1999 s. 0133



SKRIFTLIG FRÅGA E-0871/99 från James Nicholson (PPE) till kommissionen (8 april 1999) Angående: Urban-initiativ och Nordirland Hur mycket pengar har inom ramen för Urban-initiativet anslagits för Nordirland under innevarande programperiod?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0508/99

från Klaus Lukas (NI) till kommissionen

(8 mars 1999)

Angående: EU-medel till Europahögskolan i Natolin

1. Till vilken summa uppgår EU:s sammanlagda utbetalningar till Europahögskolan i Natolin?

2. Hur mycket blir detta räknat per studerande?

3. Existerar någon undervisningsinrättning som erhållit ännu högre bidrag från kommissionen?

4. Har Europahögskolan hittills någonsin åstadkommit någon vetenskaplig publikation?

5. Hur stor är andelen EU-medel per publikation?

6. Hur stor är andelen lärare, övrig personal och polska studenter som kommer från Lodz, liksom institutschefen Sariusz-Wolski?

7. Skulle kommissionen kunna tänka sig att det möjligen vore mer befogat att stödja andra institutioner för forskarutbildning inom EU som har bättre vetenskapligt anseende och som inte nästan uteslutande tillsatts med vänner till institutschefen?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar

(30 mars 1999)

Europahögskolan i Natolin i Polen har medfinansierats i enlighet med artikel 76 i Europaavtalet om att främja undervisning i europeiska studier. Utvecklingen av Europahögskolan i Natolin svarar mot yttranden och rekommendationer från parlamentet och gemenskapens och Polens gemensamma parlamentariska kommitté. Europahögskolan har en unik femtioårig tradition av att utbilda studenter enligt ett helt europeiskt program för akademiska studier med personer som själva är aktivt verksamma i europafrågor som lärare, och detta avspeglar sig i resultatet. Europahögskolan i Natolin utbildar en ny generation europeiska studenter, särskilt från Central- och Östeuropa, för att underlätta överföringen av en sakkunskap för vilken det föreligger ett akut behov för att man skall kunna förbereda sig för att möta de krav som ställs i och med utvidgningen. I enlighet med parlamentets yttranden har Phareprogrammet sedan starten bistått med 400 000 euro, och 1997 kom ett program omfattande 3 miljoner euro för utvecklingen av ett treårigt program i Natolin. Utvecklingen av Natolinprogrammet har som målsättning att efterhand minska gemenskapens medfinansiering och att uppnå gradvisa minskningar i kostnaderna per student under utvecklingsplanen på samma sätt som de stordriftsfördelar som uppnåtts i Brügge. Natolinstudenternas ursprung avspeglar den europeiska mångfalden: 60 % av studenterna kommer från Västeuropa, 28 % från länderna i Central- och Östeuropa och de nya oberoende staterna och 12 % kommer från Polen. Europahögskolans urvals- och rekryteringsförfaranden tillämpas enhetligt och de Pharefinansierade programmen genomförs i enlighet med Phareförordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1007/99

från Ian Hudghton (V) till kommissionen

(20 april 1999)

Angående: Transport av levande djur

Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att få till stånd en harmonisering av maximal tillåten transporttid för transport av djur mellan medlemsstaterna?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Genom antagandet av rådets direktiv 95/29/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 90/628/EEG om skydd av djur vid transport(1) fastställdes gemensamma bestämmelser för maximal tillåten transporttid för transport av levande djur mellan medlemsstaterna.

I kapitel VII, punkt 2, i direktivet fastställs att transporttiden för nötkreatur, hästar, getter, får och svin inte skall överskrida åtta timmar, om inte fordonen inte uppfyller vissa speciella villkor. I kapitel VII, punkt 4, i ovan nämnda direktiv fastställs hur länge djur av dessa arter i så fall får transporteras, innan de måste lastas av på en mellanstation eller på bestämmelseorten.

Kommissionen anser därför inte att det finns något behov av att främja ytterligare harmonisering av den maximala tillåtna transporttiden för transport av levande djur mellan medlemsstaterna.

(1) EGT L 148, 30.6.1995.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0738/99

från Alessandro Danesin (PPE) till kommissionen

(29 mars 1999)

Angående: Förhandlingar med Slovenien inför anslutningen till EU

Tack vare att Sloveniens institutioner gjort verkliga framsteg, att dess politik är stabil och att dess ekonomi är tillförlitlig, är landet ett av de sex stater i den första (prioriterade) gruppen som EU redan i mars 1998 inledde anslutningsförhandlingar med (även om Europaavtalet inte trädde ikraft förrän den 1 februari).

Man har emellertid ännu inte löst frågan om hur den egendom tillhörande den italienska minoritet som alltid har bott i området skall återställas (denna konfiskeringspraxis existerar fortfarande, om än i mindre former, och var följden av en arrogant exproprieringspolitik som fördes av den före detta jugoslaviska regimen).

Föremålet för konflikten fortsätter att utgöra en uppenbar diskriminering av den italienska minoritetens rättigheter trots överenskommelser mellan den italienska och den slovenska regeringen och problemet förefaller, mot bakgrund av de nya förbindelserna mellan EU och Slovenien, än mer omotiverat på nivån för anslutningsförhandlingarna.

Bland de anslutningskriterier som fastställdes av Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 och som kandidatländerna var tvungna att leva upp till före anslutningen, figurerar ett enda politiskt krav på att minoriteters rättigheter till fullo skall erkännas men också att den egendom som konfiskerats i det förflutna skall återställas.

1. Känner kommissionen till denna ännu olösta fråga?

2. Har kommissionen redan beaktat frågan under förhandlingarna med de slovenska myndigheterna (just i dagarna skall det första sammanträdet på ministernivå hållas inför anslutningen)?

3. Anser kommissionen att förhandlingarnas gång bör göras avhängig av huruvida problemet får en lösning?

Svar från Hans van den Broek på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Kommissionen känner till att avnationaliseringsprocessen i Slovenien går mycket långsamt. Kommissionen har däremot inte kännedom om att den italienska minoriteten i Slovenien skulle vara utsatt för någon diskriminering i samband med avnationaliseringsprocessen. I den nuvarande avnationaliseringslagen förutses ingen sådan diskrimination. Enligt denna lag åtnjuter personer från den italienska minoriteten lika rättigheter när de ansöker om slovenskt medborgarskap.

Avnationaliseringsprocessen diskuterades nyligen i allmänna ordalag med den slovenska regeringen på det möte mellan associeringskommittén för gemenskapen och Slovenien som hölls i Ljubljana den 25 mars 1999. Regeringen lämnade aktualiserad information om processens fortskridande.

Med tanke på vad som nämnts ovan anser kommissionen inte att det finns något behov av att ändra anslutningsförhandlingarnas gång.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0642/99

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(16 mars 1999)

Angående: Danmarks importförbud mot blykristall

1. Känner kommissionen till om bly kan frigöras i form av joner från blykristall?

2. Hur bedömer kommissionen den danska regeringens anmälan om förordningen om förbud av import, försäljning och tillverkning av bly och vissa produkter som innehåller bly, med hänsyn till det importförbud mot blykristall som den innehåller?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(30 april 1999)

Vid framställning av blykristallprodukter vid mycket höga temperaturer blir blyinnehållet en integrerad del av glasstrukturen och uppvisar en hög grad av kemisk och fysikalisk stabilitet. Utfällning av bly täcks av den gällande ISO-standarden som omfattar utfällning av bly ur glas och porslin. Enligt ISO-standarden går gränsen vid 2,50 ppm (parts per million) bly för stora kärl och 5,00 ppm (parts per million) bly för små kärl.

En reviderad standard, enligt vilken gränserna kommer att sättas till 0,75 ppm bly för stora kärl och till 1,5 ppm bly för små kärl, är under utarbetning. Den internationella sammanslutningen för kristalltillverkare (International Crystal Federation) har redan antagit och börjat tillämpa dessa nya gränsvärden såsom frivilliga standarder.

De danska myndigheterna anmälde den 31 december 1998 till kommissionen ett förslag till dekret om förbud mot import, försäljning och framställning av bly och vissa produkter som innehåller bly. Detta skedde inom ramen för det förfarande som fastställs i direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998, vilket utgör en kodifiering av direktiv 83/189 EEG med påföljande ändringar, om ett anmälningsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(1).

Det anmälningsförfarande som fastställs i ovan nämnda direktiv syftar till att förebygga ogrundade hinder mot handeln mellan medlemsstaterna. Det förslag till dekret som anmälts av de danska myndigheterna har bland annat som syfte att förbjuda import av kristallprodukter som innehåller bly. Detta förbud skall förhindra att kristallprodukter som lagligen har tillverkats eller saluförts i en annan medlemsstat, saluförs på den danska marknaden. Ett sådant handelshinder kan anses vara oförenligt med artikel 30 i EG-fördraget om det inte på objektiva grunder kan påvisas att handelshindret är proportionerligt och motiverat. I detta fall skulle de objektiva grunderna utgöras av skydd av människors hälsa och miljön.

I detta skede är förslaget fortfarande föremål för överläggning och kommissionen har ännu inte tagit slutgiltig ställning till det.

(1) EGT L 204, 21.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0465/99

från Ulla Sandbæk (I-EDN) till kommissionen

(5 mars 1999)

Angående: Vapen och Marocko

Eftersom Marocko sedan 1973 orättmätigt ockuperar Västsahara och det är allmänt känt att landet tidigare spenderade 1 miljon USD per dag på detta krig, riktas följande frågor till kommissionen:

1. Exakt hur stora belopp använder Marocko idag för att upprätthålla denna orättmätiga ockupation?

2. Hur stor del av EU:s stöd går till vapen?

3. Vilka EU-länder säljer vapen till Marocko?

4. Hur är detta förenligt med EU:s sammanhållningspolitik?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(16 april 1999)

Kommissionen har inte tillgång till några uppgifter beträffande de marockanska utgifterna på Västsaharas territorium.

Gemenskapens bistånd till Marocko är avsett att stödja den ekonomiska övergången och den ekonomiska och sociala utvecklingen. Det finns således inga medel avsatta för vapen.

Eftersom den vapenexport som sker från medlemsstaterna inte regleras av någon gemenskapsrättsakt, ber kommissionen parlamentsledamoten att vända sig till Förenta nationernas (FN) register över konventionella vapen, vilket inrättades genom FN:s generalförsamlings resolution 46/36 L av den 9 december 1991. Enligt denna resolution skall FN:s medlemsländer senast den 30 april varje år anmäla sin import och export av konventionella vapen.

Kommissionen kan upplysa parlamentsledamoten om att, enligt den offentliga statistik för 1997 som kommissionen har tillgång till, sålde följande medlemsstater vapen (enligt kapitel 93 i Kombinerade nomenklaturen med rubriken "Vapen och ammunition; delar och tillbehör till vapen och ammunition") till Marocko: Spanien, Frankrike, Italien, Portugal och Förenade kungariket.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0629/99

från Anne McIntosh (PPE) till kommissionen

(12 mars 1999)

Angående: Direktivet om arbetstid

Har kommissionen undersökt vad den föreslagna utvidgningen av direktivet om arbetstid kommer att få för konsekvenser för transportindustrin?

Anser kommissionen inte att den kostnad som detta medför skulle vara prohibitiv, och innebära en risk för att vissa långtradarchaufförer måste lägga ner sin verksamhet?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(5 maj 1999)

Kommissionens bedömning av konsekvenserna för transportindustrin av den föreslagna utvidgningen av direktivet om arbetstid anges i dess förslag(1) under Konsekvens av förslaget när det gäller företag, särskilt med tanke på små och medelstora företag. I denna bedömning dras slutsatsen att det inte är möjligt att exakt uppskatta kostnader för och fördelar med att genomföra direktivet. Den bästa indikationen på den troliga storleksordningen när det gäller nettoeffekten av förslaget skulle ligga omkring en nettokostnad av 0,2 % av lönekostnaderna. Med beaktande av fördelarna i förslaget (bättre sociala villkor och ökad vägsäkerhet) anses det inte att direktivet, när det har antagits, skulle leda till oöverkomliga kostnader eller konkurs inom vägtransportsektorn.

(1) EGT C 43, 17.2.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0795/99

från Reimer Böge (PPE) till kommissionen

(22 mars 1999)

Angående: Slakttransporter

I Europeiska unionens budget för 1999 framgår det i kommentaren till artikel B2-511 att ett belopp på 2 500 000 euro avsatts för kontroll av djurskyddet under slakttransporter inom eller utom Europeiska unionen. Samma formulering fanns med i budgetarna för 1997 och 1998. Kan kommissionen förklara varför ingenting av dessa pengar hittills använts för detta viktiga ändamål trots att det funnits gott om tid att utarbeta lämpliga förslag?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 maj 1999)

Kommissionen har inom Generaldirektoratet för konsumentpolitik med konsumenthälsa (DG XXIV) skapat Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor med uppgift att genomföra kontroller av tillämpningen av den europeiska lagstiftningen beträffande djurskydd, som fastställs i rådets direktiv 91/628/EG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport, och om ändring av direktiv 90/425/EEG och 91/496/EEG(1).

Kommissionen håller på att undersöka lösningar och administrativa medel för att göra beloppet enligt budgetpost B2-511 tillgängligt för Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor för att stärka kontrollerna av transport av slaktdjur inom och utanför gemenskapen.

(1) EGT L 340, 11.12.1991.