ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1756/98

från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Angående: Kubas ansökan om anslutning till AVS-EU-konventionen

Den 26 mars 1998 riktade jag en skriftlig fråga (E-0816/98)(1) till Europeiska kommissionen angående Kubas ansökan om anslutning till AVS-EU-konventionen som handlade om hur kommissionen reagerade inför denna ansökan och hur kommissionen tänkte uttala sig.

Den 27 april fick jag svaret att jag skulle läsa svaret på den skriftliga frågan E-0832/98 från Cabezón Alonso. Det svaret ger inga som helst svar på mina frågor från den 26 mars och därför ber jag nu kommissionen att svara på mina frågor, främst frågan om huruvida kommissionen har besvarat Kubas ansökan.

Om så är fallet, vem svarade i kommissionens namn? När besvarade man ansökan? Vem riktades svaret till och hur formulerades svaret?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(8 juli 1998)

Kommissionen har svarat på den skrivelse av den 26 januari 1998 från Kubas utrikesminister i vilken Kuba begär att få delta i förhandlingarna om det nya avtalet mellan gemenskapen och länderna i Afrika, Västindien och Stilla havet (AVS-länderna).

I kommissionens svar av den 20 mars 1998 till utrikesministern noteras denna begäran från Kuba samt den positiva inställning landet har till samarbete mellan gemenskapen och AVS-länderna. I svaret bekräftas att denna begäran kommer att behandlas med all vederbörlig noggrannhet enligt gällande förfaranden i Lomékonventionen.

Därefter har frågan behandlats såväl inom AVS-ländernas grupp som i rådet. I samband med detta förklarade kommissionen att man var positiv till tanken att Kuba skulle medverka som observatör i förhandlingarna om den nya konventionen med AVS-länderna, utan att det påverkar frågan om en överenskommelse uppnås eller inte om landets anslutning till nästa konvention.

(1) EGT C 354, 19.11.1998, s. 27.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2534/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Bilpriser i EU

Som svar på min skriftliga fråga E-1851/98(1) anger kommissionen att den har behandlat många klagomål från enskilda konsumenter beträffande köp av högerstyrda bilar.

1. Hur många sådana klagomål har kommissionen tagit emot totalt sett under de senaste fem åren?

2. Till vilka medlemsstater hänför sig klagomålen, och hur många klagomål har respektive medlemsstat tagit emot under samma period?

3. Till vilka tillverkare hänför sig klagomålen, och hur många klagomål har respektive tillverkare tagit emot under samma period?

4. Förfogar kommissionen över någon uppskattning av i vilken omfattning försäljningen har påverkats av de problem kunder i Förenade kungariket har mött i samband med köp av fordon i en annan medlemsstat?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

1. Kommissionen mottog det första klagomålet beträffande inköp av högerstyrda bilar i mitten av 1997. Sedan dess har omkring 250 enskilda konsumenter kontaktat kommissionen.

2. De flesta klagomålen gäller Nederländerna och Belgien. Ett mindre antal klagomål gäller Tyskland, Frankrike och Spanien.

3. Det flesta klagomålen gäller Volkswagen, följt av Mercedes-Benz och i mindre utsträckning Rover, BMW, Audi och Peugeot/Citroën. Några få klagomål gäller japanska tillverkare, främst Honda, Subari och Mitsubishi.

4. Eftersom de brittiska konsumenterna endast kontaktar kommissionen när det uppstår problem, känner kommissionen inte till hur många framgångsrika parallellimporter av högerstyrda bilar som har genomförts. Uppgifter från tre stora tillverkare tyder emellertid på att parallellimporten av högerstyrda bilar har ökat år 1997/1998.

Som kommissionen nämnde i sitt svar på parlamentsledamotens förra skriftliga fråga E-1851/98 har vissa biltillverkare i Europa inrättat telefonlinjer för människor som får problem när de vill köpa en bil utomlands. Kommissionen avvaktar besked om hur väl dessa "heta linjer" fungerar och kommer att hålla parlamentsledamoten underrättad om utvecklingen på detta område.

(1) EGT C 13, 18.1.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1645/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Inrättande av ett nytt evenemang i EU kallat "Europas hamnar"

Evenemanget "Europas kulturhuvudstad" har krönts med framgång och berett folken i Europa möjlighet att bättre lära känna varandras kulturer.

I EU finns det många viktiga hamnar som på ett avgörande sätt bidrar till transithandeln i det förenade Europa. Bland de ansträngningar som EU lägger ner på att förena och fördjupa relationerna mellan Europas olika folk bör man också lyfta fram hamnarnas avgörande betydelse, och därigenom se till att de tjänster dessa erbjuder förbättras, för att på det här sättet också stärka den europeiska varvsindustrin som nu befinner sig i kris.

Jag vill fråga Europeiska kommissionen om man inte, i analogi med den europeiska kulturhuvudstaden, också skulle kunna inrätta ett årligt evenemang som kanske kunde kallas "Europas hamnar"? Den första hamn som skulle föräras denna titel skulle vara hamnen i Pireus, som är den äldsta på vår kontinent - den har använts ända sedan antiken och har alltså en obruten historia fram till våra dagar - och dess bidrag till den europeiska varvsindustrins utveckling är oomtvistat och röner ett allmänt erkännande.

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(16 juli 1998)

Evenemanget "Europeisk kulturhuvudstad", som inrättades 1985 som ett mellanstatligt projekt, har mött ett allt större gensvar hos EU-medborgarna under åren. Nyligen var evenemanget föremål för ett förslag från kommissionen till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättandet av ett gemenskapsinitiativ till förmån för evenemanget(1). Förslaget granskas för närvarande av gemenskapsinstitutionerna.

Vare sig det rör sig om evenemanget i dess nuvarande form eller kommissionens förslag om dess framtid efter år 2001, finns det ingenting som hindrar, nu eller i framtiden, att en eller flera hamnstäder ansöker om att bli europeisk kulturhuvudstad och väljs ut i enlighet med det aktuella utnämningsförfarandet.

Ett antal hamnstäder har tidigare valts ut och flera av de städer som ansökt om att få hålla i evenemanget de närmaste åren är också hamnstäder. De grekiska myndigheterna har alltså full frihet att överväga att lämna in ett förslag om t.ex. Pireus som kulturhuvudstad, om de så önskar.

Mot bakgrund av det ovanstående verkar det inte särskilt lämpligt att inrätta ett nytt evenemang särskilt för europeiska hamnar.

(1) KOM(97) 549 ändrat genom KOM(98) 350 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1712/98

från Antoine-François Bernardini (PSE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Angående: Licenssystem för idrottsagenter - överensstämmelse med EU:s lagstiftning

Jag har mottagit en skrivelse av en fransk medborgare som menar att licenssystemet för idrottsagenter inte är förenligt med EU:s lagstiftning.

Internationella fotbollsförbundet (FIFA) kräver att alla idrottsagenter uppfyller två villkor:

- att de innehar en licens

- att de innehar en bankgaranti på 200 000 CHF i en schweizisk bank.

Kan Europeiska kommissionen informera mig om dessa två villkor som FIFA har fastställt i sina stadgar är förenliga med europeisk rätt?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(9 juli 1998)

Kommissionen har mottagit ett klagomål mot Internationella fotbollsförbundet (FIFA) i fråga om de regler som detta förbund har antagit avseende spelarnas agenter ("Regulations governing players' agents"). Enligt dessa regler är alla personer som önskar utöva yrket spelaragent skyldiga att genomgå ett prov för att få en FIFA-licens och deponera en garanti på CHF 200 000 i en schweizisk bank. Klaganden hävdar att dessa regler strider mot artiklarna 48, 59 och 85 i EG-fördraget. Kommissionen har inlett en undersökning på grundval av detta klagomål.

Med hänsyn till de upplysningar som parterna har tillhandahållit har kommissionen slutfört en preliminär undersökning av huruvida FIFA:s regler är förenliga med konkurrensreglerna i EG-fördraget.

Enligt kommissionens preliminära bedömning strider reglerna mot artikel 85.1 i EG-fördraget. Det är emellertid möjligt att de ger upphov till fördelar som uppväger dess konkurrensbegränsande effekter och därmed är en åtgärd som kan få undantag enligt artikel 85.3 i EG-fördraget. FIFA har dock i sin korrespondens inte tillhandahållit tillräckliga argument på denna punkt. Kommissionen skrev därför till FIFA i januari 1998 för att ge förbundet möjlighet att lägga fram sina argument i fråga om huruvida artikel 85.1 och 85.3 är tillämpliga på de ifrågavarande reglerna. Kommissionen håller för närvarande på att granska FIFA:s svar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1932/98

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(18 juni 1998)

Angående: Förvaring av plutonium för Koreahalvöns organisation för energiutveckling (KEDO)

Det förbrukade bränslet från de båda lättvattenreaktorerna måste kylas av under minst ett år på plats i Nordkorea. Hur mycket plutonium (i synnerhet Pu239) lagras maximalt, oavsett tidpunkt, i det förbrukade bränslet från dessa båda reaktorer, om deras kapacitet utnyttjas maximalt (2000 MW)?

Svar från sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(14 juli 1998)

Bara utbrända bränslepatroner kommer att lagras i bassängen vid reaktorn. Upparbetning är inte möjlig, eftersom det befintliga radiokemiska laboratoriet kommer att avvecklas och det inte kommer att finnas några möjligheter till upparbetning av bränsle från lättvattenreaktorer i Demokratiska folkrepubliken Korea. Det kommer därför inte att vid något tillfälle finnas någon separerad plutonium i landet. Därför finns det varken planer på eller behov av någon lagringsplats för plutonium vid kraftverket.

Kommissionen vet för närvarande inte om de använda bränslepatroner kan transporteras från Demokratiska folkrepubliken Korea. Något beslut därom kommer inte att fattas ännu på flera år. Eftersom det ännu inte finns någon relevant information går det inte att ge någon tillförlitlig information om hur mycket utbränt bränsle som finns i bassängen.

Kraftverksområdet, inbegripet bassängen med det utbrända bränslet, kommer att omfattas av Internationella atomenergiorganets skyddsbestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2362/98

från Graham Mather (PPE) till kommissionen

(15 juli 1998)

Angående: Lönen för Europeiska centralbankens ordförande

Anser kommissionen det acceptabelt att lönen för Europeiska centralbankens ordförande inte skulle offentliggöras?

Har kommissionen några kommentarer att göra i detta ärende?

Svar från Yves-Thibault de Silguy på kommissionens vägnar

(31 juli 1998)

Kommissionen har enligt EG-fördraget ingen behörighet när det gäller fastställandet av anställningsvillkoren för direktionsledamöterna i Europeiska centralbanken (ECB).

Enligt artikel 11.3 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken har lönen och övriga anställningsvillkor för ECB:s ordförande och de övriga direktionsledamöterna fastställts av ECB-rådet på förslag av en kommitté bestående av tre medlemmar utsedda av ECB-rådet och tre medlemmar utsedda av rådet. Villkoren bestäms i avtal mellan ECB och direktionsledamöterna.

Kommissionen har därför inga synpunkter på anställningsvillkoren för ECB:s ordförande eller någon annan direktionsledamot.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1688/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Innehållet i utvidgningsförhandlingarna

Den 27 april inleddes utvidgningsförhandlingarna mellan unionen och de länder som ansökt om medlemsskap i unionen i form av en granskning av olika delområden inom lagstiftning, politik och ekonomi.

Det hade varit mest logiskt att inleda granskningen på samma delområden i de länder som kommissionen anser att går i bräschen och i de sex andra länderna.

Varför har granskningen inletts på olika delområden i olika länder?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-1687/98 och E-1688/98 ingivna av Hans van den Broek för kommissionen

(15 juli 1998)

Vid Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997 beslutades det att förhandlingar skulle inledas med sex kandidatländer. Samtidigt beslutades det att förberedelsen för förhandlingar med de fem övriga kandidatländerna "kommer att påskyndas särskilt genom en analytisk genomgång av unionens regelverk".

Processen med de sex kandidatländerna skall också inledas med en analytisk genomgång av regelverket men som ett första steg i de verkliga förhandlingarna. De båda processerna har således olika syften och tidsplaner och måste därför föras separat.

Av den anledningen ålades den speciella arbetsgruppen för anslutningsförhandlingar den systematiska genomgången av de "sex" och genomgången av de "fem" ålades generaldirektoratet med ansvar för yttre förbindelser: Europa och de nya oberoende staterna, den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och yttre verksamhet. Dessa tjänstegrenar håller nära kontakt för att se till att förhållningssättet blir enhetligt och att det sker en lämplig koppling mellan den systematiska genomgången, lägesrapporterna och stödprogrammen inom Phare. Resultatet av den systematiska genomgången kommer även att hjälpa kommissionen att vidareutveckla föranslutningsstrategin för att påskynda förberedelsen av kandidatländerna.

Den annorlunda ordningsföljden i genomgången av regelverket i de båda grupperna beror på att samma experter inte samtidigt kan delta i de två olika processerna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1871/98

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(8 juni 1998)

Ämne: Handlingsplan för införande av avancerade tv-tjänster i Europa

Enligt rådets beslut den 22 juli 1993 om att inrätta en handlingsplan för avancerade tv-tjänster i Europa (93/424/EEG)(1) inrättades en handlingsplan, som skulle gälla under en fyraårsperiod som tog slut i juni 1997, i syfte att driva på utvecklingen inom marknaden för avancerade tv-tjänster för vidbildstelevision i format 16:9. Den summa som behövdes för att uppnå målen i handlingsplanen uppgick till 405 miljoner ecu och gemenskaps-finansieringen till 228 miljoner ecu.

Kan kommissionen upplysa mig om vilka grekiska tv-stationer som dragit nytta av denna gemenskapsfinansiering, hur stora belopp de fått, resultaten av finansieringen i Grekland i relation till det eftersträvade målet och om man eventuellt har konstaterat några oegentligheter?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(9 juli 1998)

De tabeller som skickats direkt till frågeställaren och till Europaparlamentets generalsekretariat visar vilka grekiska TV-stationer som fått stöd inom ramen för handlingsplanen för avancerade TV-tjänster i Europa. I tabellerna visas också hur mycket pengar som ställdes till de grekiska TV-stationernas förfogande från handlingsplanens båda budgetrubriker (Sändning (B3-2014) och programproduktion (B3-2013)) under planens fyraårsperiod. Dessa anslag visas i form av utbetalat stöd och sändnings- och programtid.

Kommissionen kommer att inleda en utvärdering av denna handlingsplan under nästa år, när planen slutförts och alla överförings- och sändningskontrakt avslutats. Därigenom kommer man att få tillgång till detaljerade upplysningar om handlingsplanens inverkan på alla medlemsstater, inbegripet Grekland.

Kommissionen känner inte till några oegentligheter i samband med kontrakt för sändning eller programproduktion som slutits med grekiska TV-stationer. Frågeställaren görs uppmärksam på att revisionsrätten granskade handlingsplanen 1996. I den rapport(2) som sammanställdes efter granskningen nämndes inga oegentligheter i Grekland.

(1) EGT L 196, 5.8.1993, s. 48.

(2) EGT C 340, 12.11.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1503/98

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(13 maj 1998)

Ämne: Informationssamhället och den ekonomiska och sociala sammanhållningen

I kommissionens meddelande "Sammanhållningen och informationssamhället" (KOM(97) 7, 22.1.1997) av den 22 januari 1997 står följande: "Informationssamhället ger också stora möjligheter till utveckling av nya anställningsformer och högt kvalificerade arbeten, särskilt genom att det ger små och medelstora företag, som är den huvudsakliga källan till nya arbetstillfällen, tillväxt och konkurrenskraft, de medel som behövs för att de skall kunna förnya sig och anpassa sig till de snabba förändringarna i den ekonomiska omgivningen" (s. 4). Här sägs det alltså att de små och medelstora företagen bör få tillgång till dessa möjligheter, eftersom de utgör en viktig grund för de regionala ekonomiska strukturerna, framför allt i mindre gynnade regioner (s. 5), och att man på så sätt kan undvika att det uppstår en teknokratisk elit, att den sociala och territoriella jämställdheten inom EU minskar och att ett informationssamhälle i två hastigheter skapas. Europaparlamentets utskott för regionalpolitik har uttryckt sig i liknande ordalag i sitt betänkande A4-0399/97.

Kan kommissionen tala om hur dessa behov har behandlats i kommissionens definitiva förslag om reformen av strukturfonderna för den nya perioden 2000-2006, vilka godkändes av kommissionärskollegiet den 18 mars i år, särskilt vad beträffar små och medelstora företag och mindre gynnade regioner (landsbygdsområden, öar och randområden)?
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 031 , 05/02/1999 s. 0146



SKRIFTLIG FRÅGA E-2509/98 från Jean-Yves Le Gallou (NI) till kommissionen (30 juli 1998) Ämne: Påföljder för Frankrike för bristande efterlevnad av gemenskapens bestämmelser om beskattning Mot bakgrund av det stora antal åtgärder som just nu vidtas mot Frankrike för bristande efterlevnad av EG:s lagstiftning om att följa vissa beskattningsregler undrar jag om Europeiska kommissionen skulle kunna tillkänna ge förteckningen över de förfaranden den avser inleda mot Frankrike för dess bristande efterlevnad av gemensamma beskattningsbestämmelser?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0846/98

från Klaus Rehder (PSE) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: Stöd från Europeiska kommissionen till europeiska elevtävlingar

1. På vilket sätt prövar Europeiska kommissionen ansökningar från föreningar, förbund och privatpersoner om stöd från Europeiska kommissionen till europeiska elevtävlingar?

2. Hur fastställer Europeiska kommissionen om sökanden förtjänar att få stöd, har ett pedagogiskt försvarbart program och att sådana tävlingar t.ex. inte missbrukas till att endast samla in adresser?

3. Av vilka orsaker har Europeiska kommissionen gett stöd till "föreningen för främjande av kreativa relationer mellan europeiska barn" och gett föreningen tillstånd att offentligt göra reklam för att den erhållit detta stöd?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(30 april 1998)

1. Kommissionen finansierar inte europeiska elevtävlingar, förutom när det gäller tävlingen "Europa i skolan" - en verksamhet som har funnits till i mer än 40 år och som bedrivs under beskydd av kommissionen, parlamentet och Europeiska kulturstiftelsen. Kommissionen behöver därför inte behandla bidragsansökningar från föreningar och privatpersoner. Kommissionen anser att det europeiska utbildningsprogrammet Sokrates tillhandahåller en prioriterad ram för det gränsöverskridande samarbetet mellan elever och skolor, inbegripet partnerskap mellan skolor enligt åtgärd 1 i Comenius-kapitlet, men någon finansiering av tävlingar planeras inte inom detta program.

2. Kommissionen behandlar inte bidragsansökningar för denna typ av tävlingar och kan därför inte svara på frågan.

3. Eftersom kommissionen inte finansierar europeiska elevtävlingar avslog kommissionen i januari 1998 en begäran från denna förening om finansiering av en europeisk teckningstävling och hänvisade till de många möjligheter som står till buds inom Sokrates-programmet. Kommissionen framhöll särskilt att man genom de partnerskap mellan skolor som ingår i åtgärd 1 i Comenius ger eleverna möjlighet att i ett gränsöverskridande sammanhang arbeta kreativt med frågor som rör den europeiska verklighetens mångfald.

Kommissionen ser dock positivt på initiativ som till exempel en europeisk teckningstävling avsedd att bidra till vänskapen mellan barn över gränserna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2349/98

från James Moorhouse (ELDR) till kommissionen

(27 juli 1998)

Ämne: Situationen i Mauretanien

Vilka medel använder sig kommissionen av för att uppmuntra myndigheterna i Mauretanien att bekämpa användningen av slaveri som fortfarande är vida spridd i landet?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(15 september 1998)

Samarbetet mellan Mauretanien och gemenskapen har bl.a. till syfte att befästa demokratin och rättsstaten samt respekten för de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna.

Jämfört med hur läget var tidigare i Mauretanien har det under de senaste åren gjorts mycket positiva ansträngningar och en betydande demokratiseringsvåg har satts i gång.

När det gäller lagar och grundlagar har slaveriet avskaffats i landet även om det måste medges att vissa sedvänjor fortfarande lever kvar i vissa områden där det fortfarande förekommer, om inte slaveri, så åtminstone ett slags arbetsförbindelser som i mångt och mycket påminner om det.

Inom ramen för Lomékonventionen och det nationella vägledande programmet för Mauretanien är det planerat för finansiering av just sådana åtgärder som är avsedda att befästa rättsstaten. Ett program för stöd till en reformering av det civila samhället och till en allmän folkräkning kommer inom kort att föreläggas gemenskapens beslutsfattande instanser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1226/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(29 april 1998)

Ämne: Försäkringsbolag i Italien

I Italien omfattas försäkringsbolag som ägnar sig åt ekonomisk förvaltning av civilrättsliga bestämmelser och organiseras på samma sätt som affärsföretag. Det finns cirka 25 000 registrerade försäkringsagenter och antalet allmänna försäkringsbolag uppgår till flera tusen. Försäkringsbolagen har underorgan med ett nätverk som omfattar många administrativa medarbetare och ger arbete åt tusentals tjänstemän. De ekonomiska förbindelserna mellan bolagen och agenterna regleras genom en så kallad avräkning, som innebär att provisionen beräknas på förhand för de fleråriga kontrakten. Detta självfinansieringssystem gör det möjligt för försäkringsbolagen att göra stora investeringar i produktion och organisation. När försäkringsbolagen i Italien måste anpassa sig till gemenskapsdirektiven blir det omöjligt för dem att skriva kontrakt för flera år och deras inkomst minskar drastiskt.

Kan kommissionen mot bakgrund av detta meddela

1. om detta framtidsperspektiv kan innebära att försäkringsbolagen i Italien drabbas ekonomiskt,

2. om man har undersökt de eventuella följderna för det italienska försäkringssystemet av denna anpassning,

3. om det är möjligt att även upprätta en europeisk rättslig ram på försäkringsområdet?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(16 juni 1998)

1. Det bör först och främst nämnas att det enda nu tillämpliga direktivet avseende försäkringsombud är rådets direktiv 77/92/EEG av den 13 december 1976 om åtgärder för att underlätta det effektiva utövandet av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster vid verksamhet som försäkringsagent eller försäkringsmäklare (ur grupp 630 ISIC) och särskilt om övergångsbestämmelser för sådan verksamhet(1). De övriga gemenskapsdirektiven på försäkringsområdet, särskilt direktiven om livförsäkring respektive om annan försäkring än livförsäkring, är i gengäld tillämpliga på försäkringsföretag. Dessa direktiv förefaller inte ha skapat obalanser i organisationen av försäkringsagentnät i Italien.

Det finns för övrigt en icke-bindande rekommendation från kommissionen med referensen 92/48/EEG av den 18 december 1991(2) om försäkringsombud.

I de ovan nämnda lagtexterna anges inte hur betalningen av provisioner till försäkringsombud bör organiseras. Denna fråga avgörs helt och hållet av företagens försäljningspolitik.

2. Kommissionen har offentliggjort en studie över gemenskapslagstiftningens verkningar på den inre marknaden inom området försäkringstjänster(3).

3. En utgåva av de gällande europeiska ramföreskrifterna för försäkringsombud är under granskning.

(1) EGT L 26, 31.1.1977.

(2) EGT L 19, 28.1.1992.

(3) Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer (1998): Volym I (försäkring) i delserie II (verkningar för tjänstesektorn) av serien "The Single Market Review". .