ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0669/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Strukturfonder

De regioner vars inkomst per capita understiger 75 procent av den genomsnittliga inkomsten per capita i gemenskapen benämns "mål 1-områden" och åtnjuter betydande gemenskapsstöd.

I förslaget till rådets förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna KOM(98) 131(1) fastställs att man för att få reda på om denna tröskel överskridits eller inte skall beakta siffrorna från de senaste tre åren för vilka Eurostat förfogar över uppgifter.

För närvarande har man endast tillgång till uppgifter för åren 1994, 1995 och 1996.

Vilka siffror uppvisade regionen La Rioja för ovannämnda år?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0471/99

från Gaetano Carrozzo (PSE) till kommissionen

(24 februari 1999)

Angående: Överträdelser av gemenskapsdirektiven om import av skor till EU

Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta för att begränsa de överträdelser av tullbestämmelserna, som sker i samband med vissa östländers export av skor till EU?

Sådan illegal export håller på att orsaka en allvarlig produktionskris i olika italienska industridistrikt, vilket i sin tur får negativa konsekvenser för sysselsättningen inom denna sektor.

Känner kommissionen till dessa överträdelser och vilka åtgärder tänker den i så fall vidta för att skärpa tullkontrollen och för att skydda den europeiska industrin?

Svar från sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(19 mars 1999)

Kommissionen håller för närvarande på att utarbeta lämpliga åtgärder för att bekämpa bedrägerier i samband med import av skor från Asien. Rådet har nyligen givit kommissionen mandat att införa ett system med dubbelkontroll av import av vissa typer av skor från Vietnam. Genom detta system skall det säkras att produkterna i fråga verkligen är av vietnamesiskt ursprung, och det blir därmed möjligt att göra slut på bedrägerier i form av falsk ursprungdeklaration eller omlastning av produkter från andra asiatiska länder. För systemet krävs ett internationellt avtal med Vietnam. Förhandlingar om ett sådant avtal pågår för närvarande mellan kommissionen och de vietnamesiska myndigheterna, och ett avtal kommer förhoppningsvis att kunna slutas i april 1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0213/99

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(12 februari 1999)

Angående: Avgifter för hygienkontroller av kött enligt direktiv 93/118/EG - Min fråga E-2988/98

De standardavgifter för besiktning av kött som anges i direktiv 93/118/EG(1) kan enligt kommissionens uttalanden endast överskridas om verkligen högre avgifter uppkommit (jämför med svaret på min fråga E-2988/98(2)). I Tyskland uppbärs dessa avgifter i regel på kommunal nivå.

Får varje enskild kommun för sig utforma avgifterna kostnadstäckande eller får detta endast ske enhetligt över hela landet med avgiftssatser som är genomsnittligt kostnadstäckande för hela landet?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(9 mars 1999)

Den fråga som parlamentsledamoten ställt behandlas just nu i EG-domstolen (Mål C-374/97 - A. Feyrer mot Landkreis Rottal-Inn). Följaktligen bör kommissionen invänta domstolens dom innan den gör något uttalande i frågan.

(1) EGT L 340, 31.12.1993, s. 15.

(2) EGT C 297, 15.10.1999, s. 40.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0265/99

från Jesús Cabezón Alonso (PSE) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Stöd till skeppsvarven

Hur kan man förklara det faktum att kommissionen har inlett ett förfarande mot Spanien angående statliga stöd till skeppsvarv samtidigt som den illojala konkurrensen främjas från den sydkoreanska skeppssektorn, som utnyttjar stöd från Internationella valutafonden?

Hur skall europeiska skeppsvarv under dessa villkor kunna bemöta konkurrensen från koreanska skeppsvarv?

Vad anser kommissionen om den illojala konkurrensen från Sydkorea?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(18 mars 1999)

Det är riktigt att kommissionen inlett en undersökning beträffande de särskilda skattekrediter på 111 miljoner [fmxeuro] (dvs. 18 451 miljarder pesetas) som 1998 beviljades de statliga skeppsvarv i Spanien som bygger handelsfartyg. Kommissionen betvivlar att dessa särskilda skattekrediter är förenliga med kommissionens beslut från år 1997 att undantagsvis godkänna omstruktureringsstöd till dessa varv som annars skulle ha varit förbjudna i kraft av de gemenskapsbestämmelser som gäller för statligt stöd till varvsindustrin. Det är alltså fråga om en eventuell snedvridning av konkurrensen inom gemenskapen.

Vad beträffar lånen från Internationella valutafonden var dessa avsedda att stabilisera den sydkoreanska centralbankens valutareserver. Det åligger dessutom Internationella valutafonden att kontrollera att det internationella stödet används på ett korrekt sätt och att ställa som villkor för utbetalningen av de olika delposterna att Sydkorea respekterar de villkor som det ålagts.

Kommissionen, å sin sida, bevakar i samarbete med de EU-medlemsstater som är medlemmar i Internationella valutafonden mycket noggrant hur det finansiella stöd som de internationella institutionerna beviljar Sydkorea används. Den förvissar sig framför allt om att dessa lån inte används för att i olagliga former subventionera varven och att landet i fråga fortsätter att respektera sina internationella åtaganden. Om det skulle framkomma bevis för att illojala metoder tillämpas skulle kommissionen vara beredd att som motåtgärd använda de handelspolitiska instrument som står till dess förfogande. Om OECD-avtalet hade kunnat tillämpas i detta fall skulle detta givetvis ha givit gemenskapen ytterligare möjligheter att effektivt bekämpa sådana former av illojala metoder.

Trots den finansiella krisen i Asien, som i Sydkorea lett till en kraftig devalvering av wonen och en mycket aggressiv prispolitik från de sydkoreanska varvens sida lyckades skeppsvarven i gemenskapen under 1998 upprätthålla en mycket aktningsvärd ställning på världsmarknaden (29 % av de nya beställningarna i ton under perioden januari-september 1998 gick till gemenskapen mot 22 % till Sydkorea).
SKRIFTLIG FRÅGA P-0383/99

från Hiltrud Breyer (V) till kommissionen

(19 februari 1999)

Angående: Genomförande av Joule-Thermie-programmet inom det fjärde ramprogrammet för forskning

Kan kommissionen redogöra för skillnaderna mellan de verkliga utgifterna fram till programmets slut och de vägledande belopp som angavs i bilaga II i rådets beslut om det särskilda programmet om energiforskning inom det fjärde ramprogrammet (94/806/EG)(1), vilket delvis har rapporterats i revisionsrättens särskilda rapport nr 17/98(2), och särskilt ange om det stora underskottet på ungefär 70 miljoner ecu i december 1997 för Förnybar energi i Joule-programmet faktiskt hade kompenserats i slutet av 1998?

Kan kommissionen förklara dessa skillnader?

På grund av oenighet 1995/1996 garanterade kommissionsledamot Cresson att den planerade andelen för forskning om förnybar energi skulle uppnås. Kan kommissionen ange vilka konsekvenserna kommer att bli om man inte når den planerade andelen, om detta faktiskt är fallet?

(1) EGT L 334, 22.12.1994, s. 105.

(2) EGT C 356, 20.11.1998, s. 39.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna P-0382/99 och P-0383/99 ingivna av Édith Cresson för kommissionen

(1 april 1999)

Förutom de 153,3 miljoner [fmxeuro] som anges 1998 i revisionsrättens särskilda rapport nr 17/98 anslås 97 miljoner [fmxeuro] i Joule-programmet för projekt inom området förnybar energi.

Det totala beloppet gemenskapsstöd för detta område är 250,3 miljoner [fmxeuro], vilket motsvarar 58,8 % av budgeten, jämfört med den vägledande procentsatsen på 58,6 % i bilaga II till rådets beslut av den 23 november 1994 om ett särskilt program för forskning, teknisk utveckling och demonstration inom området icke-nukleär energi (1994 till 1998)(1). Vad gäller den åtskilda tilldelningen för små och medelstora företag ligger uppdelningen i tabell 2 i revisionsrättens särskilda rapport helt i linje med den fotnot som finns i bilaga II till ovan nämnda rådsbeslut.

(1) EGT L 334, 22.12.1994.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1053/99

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(20 april 1999)

Angående: Lektorer i främmande språk i Italien

Vad anser kommissionen om de upprepade påståenden om diskriminering som assistenter i främmande språk riktar mot de italienska myndigheterna?

Bedömer kommissionen att de italienska myndigheterna till fullo respekterar de domar som EG-domstolen fällt?
SKRIFTLIG FRÅGA E-0348/99

från Mihail Papayannakis (GUE/NGL) till kommissionen

(23 februari 1999)

Angående: Det operativa programmet för modernisering av den offentliga förvaltningen i Grekland

Jag vill fråga kommissionen om utnyttjandegraden fram till dags dato för åtgärderna 2.1, 2.2, 2.3 och 2.4 i delprogram 2 "organisatorisk och administrativ modernisering samt förbättring av infrastrukturer" samt för åtgärderna 3.1, 3.2 och 3.3 i delprogram 3 "Skattesystem och sociala system" inom det operativa programmet för en modernisering av den offentliga förvaltningen i Grekland.

Skulle kommissionen också kunna tala om vilka projekt som har förverkligats inom ramarna för de ovannämnda åtgärderna?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(21 april 1999)

Det operativa programmet för modernisering av den offentliga förvaltningen har en totalbudget på 305,4 miljoner euro, varav 120,9 miljoner euro kommer från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) och 47,7 miljoner euro från Europeiska socialfonden (ESF). Enligt uppgifter från de grekiska myndigheterna har det hittills för programmet som helhet betalats ut 134,4 miljoner euro. Detta motsvarar en utnyttjandegrad på 44 %. Det finns budgetåtaganden på 230,8 miljoner euro. Detta motsvarar 76 % av den totala summan.

Beträffande de särskilda åtgärder som nämns, kommer en tabell som anger den ekonomiska situationen att skickas direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

Beträffande förverkligandet av enskilda projekt inom ramarna för de ovannämnda åtgärderna, hänvisas parlamentsledamoten till det grekiska ministeriet för offentlig förvaltning.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 297 , 15/10/1999 s. 0134



SKRIFTLIG FRÅGA E-0018/99 från Eryl McNally (PSE) till kommissionen (19 januari 1999) Angående: Språkkostnader Skulle kommissionen kunna ange de totala kostnaderna för tolkning och översättning inom Europeiska unionens institutioner? Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar (15 mars 1999) Gemenskapsinstitutionernas totala kostnader för översättning och tolkning i 1999 års budget uppgår till sammanlagt omkring 686 miljoner euro. Fördelningen mellan institutionerna är följande: >Plats för tabell>
SKRIFTLIG FRÅGA E-0995/99

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(20 april 1999)

Angående: Harmonisering av brandskyddsbestämmelserna i Europeiska unionen

När kommer kommissionen att läggra fram ett brandskyddsdirektiv för att garantera de europeiska medborgarnas säkerhet då de bor på hotell, i lägenhet eller i annat liknande boende?

Är det inte synnerligen brådskande nu att föreslå en sådan lagstiftning?

Tycker inte kommissionen att det är pinsamt för den som institution, och för EU som helhet, att det inte redan finns sådana grundläggande bestämmelser?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-0994/99 och E-0995/99 ingivna av Jacques Santer för kommissionen

(30 april 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-0854/98 från Lyndon Harrison(1).

(1) EGT C 13, 18.1.1999, s. 10.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0705/99

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till kommissionen

(26 mars 1999)

Angående: Strukturfonderna

De regioner vars inkomstnivå per invånare är lägre än 75 procent av den genomsnittliga inkomstnivån för gemenskapens invånare klassificeras som mål 1-områden och är berättigade till omfattande gemenskapsstöd.

För att ta reda på om detta tröskelvärde har överskridits eller inte fastställer man i förslaget till rådets förordning (KOM(98) 131)(1) om allmänna bestämmelser för strukturfonderna att man vid beräkningarna skall ta hänsyn till siffrorna för de tre senaste åren som Eurostat har information om.

Generaldirektören för Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat) meddelade vid sammanträdet i parlamentets underutskott för monetära frågor den 17 februari 1999 att de statistiska uppgifterna för budgetåren 1994, 1995 och 1996 redan omfattade uppgifter om den grå marknaden i de regioner som analyserats. Han angav dock inte exakt vilka kriterier man hade följt vid bedömningen av den här typen av verksamhet.

Hur stor andel av de regionala inkomsterna kommer från den "grå marknaden" respektive från den "officiella marknaden" i Kastilien-Léon under vart och ett av de berörda åren?

(1) EGT C 176, 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0400/99

från Robin Teverson (ELDR) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: EU:s livsmedelsbistånd

Kan kommissionen ange utvecklingen för det totala värdet på EU:s livsmedelsbistånd till tredje land under de senaste fem åren? Kan kommissionen dessutom ange värdet på detta livsmedelsbistånd per mottagarland, och om möjligt per givande EU-land under samma period?

Skulle det även vara möjligt att få veta i vilken form biståndet har getts (t.ex. spannmål, mjölk, bearbetade produkter) och hur detta biståndssystem fungerar (vem är berättigad till bistånd, hur fattas besluten osv.)?

Svar från João de Deus Pinheiro på kommissionens vägnar

(20 april 1999)

Det totala värdet av gemenskapens livsmedelsbistånd under de senaste fem åren och det sätt på vilket det har fördelats beroende på biståndets art framgår av de tabeller som skickas direkt till parlamentsledamoten och till Europaparlamentets generalsekretariat.

De beslut som just nu fattas i fråga om livsmedelsbistånd och livsmedelsförsörjning bygger på rådets förordning (EG) 1292/96 av den 27 juni 1996 om principerna för och förvaltning av livsmedelsbistånd samt om särskilda stödåtgärder för livsmedelsförsörjningen(1).

De länder som kan komma i fråga för en insats på detta område framgår av bilagan till den förordningen. Alla anslag på minst 2 miljoner euro måste godkännas av en förvaltningskommitté (som består av företrädare för medlemsstaterna och har en företrädare för kommissionen som ordförande) innan kommissionen kan fatta någon form av beslut.

(1) EGT L 166, 5.7.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0418/99

från Michl Ebner (PPE) till kommissionen

(1 mars 1999)

Angående: Växlingsavgifter i banker

Sedan början av året är Euro 11-ländernas växelkurser låsta gentemot varandra, vilket innebär att bankerna förlorar den vinst som gjorts till följd av kursförändringar. För att kompensera denna förlust har bankerna uppenbarligen höjt växlingsavgiften. Därför är det idag inte ovanligt att banker tar ut avgifter på 3 % eller mer.

Kan kommissionen ange

1. om den inte avser att kräva en indirekt proportionerlig avgift, det vill säga ju högre växlingsbelopp desto lägre avgift, och

2. om det inte generellt sett vore motiverat att låta bankerna ta ut en växlingsavgift på högst 1,5 %?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(30 april 1999)

Enligt gemenskapslagstiftningen skall bankerna från och med nu tillämpa de slutgiltigt låsta växelkurserna mellan de nationella valutaenheterna inom euroområdet och säkerställa full öppenhet i fråga om växlingsavgifter. De kan följaktligen inte längre tillämpa olika köp- och säljkurser för sin valutaverksamhet inom euroområdet. Trots det införde bankerna i slutet av 1998 nya särskilda avgifter för valutatransaktioner för att täcka sina kostnader. På det hela taget kan det leda till prishöjningar i enskilda fall (t.ex. om bankerna tar ut en minimiavgift som, uttryckt i procent, kan visa sig mycket betungande i fråga om små belopp). Kommissionen har vid flera tillfällen uppmanat de stora europeiska bankföreningarna att inte ta ut alltför höga avgifter för transaktioner mellan nationella valutaenheter inom euroområdet, eftersom det allvarligt skulle skada allmänhetens förtroende för euron. Dessutom håller kommissionen för närvarande på med en omfattande undersökning av prisbildningen.

Kommissionen kan dock inte själv ingripa och uppställa regler som gäller prissättning, det vill säga varken föreskriva en högsta avgift på 1,5 % eller kräva att bankerna inför en degressiv differentiering av sina avgifter. Omedelbara åtgärder kan dock vidtas om de nya avgifterna orsakar snedvridningar av konkurrensen, vilket också håller på att undersökas.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0492/99

från Ludivina García Arias (PSE) till kommissionen

(25 februari 1999)

Angående: Budgetering av statsstödet i samband med övergångskostnaderna i elsektorn

I beslut 3632/93/EKSG(1) om gemenskapsregler för statsstöd till kolindustrin fastställdes bl.a. att mekanismer för statlig finansiering, såsom stödet från Byrån för ersättning till elsektorn (OFICO) i Spanien, genom vilka kolproduktionsföretagen ersattes för driftstopp, och andra exceptionella kostnader som finansieras genom innehållande av en procentsats på konsumenternas elräkningar kan "tillåtas endast om" de är upptagna "i medlemsstaternas offentliga budgetar på ett nationellt, regionalt eller lokalt plan" i syfte att öka insynen och därmed också kontrollen.

Anser inte kommissionen därmed att man på grundval av principerna om likabehandling och insyn i och kontroll av statsstödet borde tillämpa samma princip på de så kallade kostnaderna för övergång till en konkurrensutsatt elmarknad?

Hur skulle kommissionen i rättsligt hänseende rättfärdiga att de två olika typerna av stöd behandlades olika?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(23 mars 1999)

Kommissionen granskar för närvarande de ansökningar om övergångsordningar som en del medlemsstater vill tillämpa för att hantera de kostnader som uppstår till följd av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el(2).

Kostnaderna bedöms enligt en annan rättslig grund än stödet till kolindustrin (EKSG-fördraget), vilket kan göra andra lösningar motiverade. Enligt artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget finns det inget krav, om inte annat beslutats, på att stöd skall finansieras på ett visst sätt, så länge stöden är förenliga med den gemensamma marknaden. Finansieringen är således i princip ett beslut som medlemsstaterna kan fatta som ett led i sin ekonomiska politik.

(1) EGT L 329, 30.12.1993, s. 12.

(2) EGT L 27, 30.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0833/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) till kommissionen

(7 april 1999)

Angående: Skifferindustrin och det allmänna preferenssystemet

Enligt kommissionsledamot Leon Brittans svar, i kommissionens namn, på mina tidigare frågor E-4009/97 och E-4011/97(1), har bearbetat skiffer klassificerats som en icke-känslig produkt inom ramen för det allmänna preferenssystemet som upprättats till förmån för utvecklingsländerna, vilket innebär att importen av skiffer är befriad från tull. Leon Brittan anger också i sitt svar att kommissionen inte har för avsikt att se över denna klassificering förrän det nuvarande allmänna preferenssystemet upphör att gälla den 31 december 1998.

Idag har detta system upphört att gälla. Kan kommissionen därför ange om den har inlett en översyn av det allmänna preferenssystemet som upprättats till förmån för utvecklingsländerna, och om inte, när denna översyn kommer att genomföras?

Kan kommissionen särskilt ange om man har sett över klassificeringen av skiffer som icke-känslig produkt, och lämnat information om resultaten av och orsakerna bakom översynen? Om inte, när kommer kommissionen att genomföra denna översyn? Har kommissionen för avsikt att ändra den nuvarande klassificeringen av skiffer?

Kan kommissionen ange vilka specifika kriterier man i allmänhet följer vid klassificeringen av en produkt som icke-känslig inom ramen för det allmänna preferenssystemet?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(29 april 1999)

Rådet antog den 21 december 1998 förordning (EG) 2820/98 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 1999-31 december 2001(2). Denna ordning är den andra som tillämpas inom ramen för de tioåriga riktlinjer som antogs 1995 och som är giltiga fram till år 2004. Klassificeringen av produkter i fyra känslighetsgrader är oförändrad i den nya förordningen.

Som redan angivits i svaret på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-1580/98(3) grundades klassificeringen av produkter efter deras känslighetsgrad inom ramen för det allmänna preferenssystemet huvudsakligen på de känslighetsgrader på gemenskapsmarknaden som fastställdes under de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan. Denna klassificering som är en av grundprinciperna för de tioåriga riktlinjer som nu gäller kommer sannolikt inte att ändras i sak under den pågående tioårsperioden, eftersom ett av målen med dessa riktlinjer är att säkerställa att dessa ordningar fungerar stabilt under hela tioårsperioden.

Givetvis kan enstaka anpassningar göras i samband med att en ny ordning antas. Kommissionen har dock inte ansett det nödvändigt att föreslå någon sådan anpassning inom ramen för den andra ordningen och ingen medlemsstat har heller begärt någon sådan i samband med att rådet antog ordningen.

(1) EGT C 196, 22.6.1998, s. 56.

(2) EGT L 357, 30.12.1998.

(3) EGT C 402, 22.12.1998, s. 145.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0287/99

från Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(17 februari 1999)

Angående: Tillträde för tekniska ingenjörer från Spanien till tjänster inom EU-förvaltningen

Med beaktande av följande:

- Kommissionsledamoten Erkki Liikanen uppger i sitt svar av den 10 februari 1998 på den skriftliga frågan E-4186/97(1) att tyska examina som omfattar minst åtta terminers studier accepteras för tillträde till tjänster i kategori A/LA inom EU-förvaltningen.

- Kommissionen uppger i sitt svar på den ansökan om ogiltigförklaring som lagts fram av Vicente Alonso Morales (T-299/97, punkt 33) att tyska yrkeshögskoleexamina (Fachhochschuldiplom) som omfattar åtta terminers studier accepteras för tillträde till tjänster i kategori A/LA.

- I meddelandet om allmänt uttagningsprov KOM/A/1047(2) fastställs följande: "Vid bedömningen av yrkeserfarenhet tas också hänsyn till varje praktikperiod (...)".

Varför beviljar kommissionen personer som besitter tysk yrkeshögskoleexamen tillträde till tjänster i kategori A/LA inom EU-förvaltningen, när det i detta fall är frågan om en examen som omfattar högst sex terminers studier plus en eller två terminers praktik i företag, dvs. yrkeserfarenhet?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Erkki Liikanen

(3 mars 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga E-2740/98 från Ana Palacio Vallelersundi(3).

(1) EGT C 304, 2.10.1998, s. 15.

(2) EGT C 145A, 13.5.1997.

(3) EGT C 96, 8.4.1999, s. 141.