SKRIFTLIG FRÅGA P-3047/98

från Dietrich Elchlepp (PSE) till kommissionen

(2 oktober 1998)

Angående: Kritik av den tyska lagen om inmatning av elström i kraftnätet

1. Stämmer det att ledamoten av EU:s kommission, Karel Van Miert, i en skrivelse till den tyska ekonomiministern Günter Rexrodt, riktat kritik mot att den tyska lagstiftningen om kompensation för inmatning av energi i kraftnätet stör konkurrensen inom EU?

2. Är kommissionen medveten om att kommissionen i och med att den gjort ett sådant uttalande gått emot både det gällande EU-direktivet för den inre marknaden för elström och sin egen strategi för utsläppsfria energiformer, en strategi som framlagts i vitboken om förnybara energikällor och som går ut på att andelen för utsläppsfria energiformer solkraft, vindkraft, vattenkraft och biomassa skall fördubblas inom Europeiska unionen fram till år 2010?

3. Hur ser kommissionen på påståendet om att den tyska kompensationen för inmatning av energi i kraftnätet stör den internationella konkurrensen mellan elkraftsproducenterna? Och hur ser kommissionen på påståendet om att merkostnader inom den liberaliserade marknaden för elkraft inte mer kan överföras på konsumenterna, i en situation där själva kännetecknet på en liberaliserad marknad för elkraft består i att det gjorts en åtskillnad mellan å ena sidan försörjnings- och transportnäten och å andra sidan själva kraftproduktionen?

4. Känner kommissionen inte till att den tyska lagen om inmatning av elström i kraftnätet ("Stromeinspeisungsgesetz") som ändrades på våren 1998 entydigt ålägger kraftnätsoperatörerna en skyldighet att ta emot elkraft och betala ersättning för den och att dessa operatörer kan ta med dessa kostnader i de avgifter de uppbär för användningen av elkraft, så att konkurrensen mellan kraftproducenterna på inget sätt kommer att utsättas för störningar?

5. Vilken saklig motivering kan kommissionen anföra till stöd för påståendet om att det lagfästa minimipriset för vindkraftsproducerad elström i Tyskland, vilket för närvarande uppgår till 16,79 pfennig per kilowattimme, skulle innebära en "överkompensation"?

Känner kommissionen inte till att ett vetenskapligt mätnings- och utvärderingsprogram som genomförts av regeringsinstanser i Tyskland givit vid handen att de genomsnittliga kostnaderna uppgår till 16,60 pfennig/kWh och att kompensationen för inmatning av energi i kraftnätet i Tyskland i vilket fall som helst under de kommande åren kommer att sjunka med ungefär 30 procent till 14-15 pfennig per kilowattimme som ett resultat av kopplingen till genomsnittspriserna?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(28 oktober 1998)

1. Den tyska energilagen "Stromeinspeisungsgesetz" godkändes under 1990 som statligt stöd av kommissionen efter anmälan från Förbundsrepubliken Tysklands regering. Enligt fördraget är kommissionen skyldig att inte bara kontrollera nytt statligt stöd utan också fortsätta att bedöma om tidigare godkänt statligt stöd fortfarande är förenligt med reglerna för statligt stöd. I enlighet med detta sände kommissionen under hösten 1996 en skrivelse till den tyska regeringen med förfrågning om utvecklingen inom sektorn fortfarande överensstämde med beslutet om godkännande från 1990 med anledning av att kommissionen hade mottagit flera klagomål.

2. Kommissionens ståndpunkt strider inte mot det mål som fastställs i vitboken om förnybara energikällor(1), nämligen att dessa energikällors marknadsandel bör öka. I princip påverkar vitboken inte reglerna om statligt stöd i den mån som statligt stöd för främjande av förnybara energikällor fortfarande omfattas av de allmänna bestämmelserna om statligt stöd i EG-fördraget. Samtidigt framgår också kommissionens positiva inställning till främjande av förnybara energikällor av dess politik i fråga om statligt stöd. Enligt kommissionens riktlinjer för miljöskydd skall stöd till förnybara energikällor behandlas som miljöstöd. När kommissionen bedömer om en stödåtgärd undantagsvis kan motiveras av miljöskäl, är dess inställning principiellt positiv. Vid granskningen av varje enskilt ärende måste också en avvägning göras mellan miljöskälen och konkurrensaspekterna.

3. Kommissionen ståndpunkt strider inte mot direktivet om gemensamma regler för den inre marknaden för el. Detta direktiv påverkar inte i princip reglerna om statligt stöd. När man bedömer "Stromeinspeisungsgesetz" utifrån reglerna om statligt stöd måste man ta hänsyn till att medlemsstaterna måste ha genomfört direktivet senast i februari 1999 och att kommissionen för närvarande överväger att lägga fram ett förslag till direktiv om harmonisering av behandlingen av förnybara energikällor. Av dessa skäl förefaller det lämpligt att först avvakta den fortsatta utvecklingen.

4. Kommissionen känner till att det i "Stromeinspeisungsgesetz", efter ändring under våren 1998, föreskrivs att kraftbolag som driver kraftnät för allmän distribution skall vara skyldiga att ta emot och betala sådan energi.

5. Kommissionen ifrågasätter inte att det fortfarande krävs stöd som kompensation för vindkraftens konkurrensnackdelar. Med tanke på vindkraftens fortlöpande utveckling sedan 1990 måste det dock bedömas - särskilt mot bakgrund av flera klagomål - om stödnivån fortfarande överensstämmer med de lagstadgade kraven på statligt stöd.

(1) KOM(97) 599 slutlig.