SKRIFTLIG FRÅGA E-1257/02

från Alejandro Cercas (PSE) till kommissionen

(6 maj 2002)

Ämne: Lagstadgad minimilön

Den europeiska sociala modellen och Lissabonprocessen kräver att man inför ramar för sammanhållning samt minimilönenivåer för att bekämpa fattigdom och social utslagning. Uppgifter som nyligen tagits fram angående minimilönerna i olika EU-medlemsstater visar dock tydligt att det finns en modell som slår fast och legaliserar en situation med legalt fattiga arbetstagare.

Kan kommission tillhandahålla uppdaterade statistiska uppgifter om minimilönerna i Europeiska unionens medlemsstater? Om dessa nivåer sammanfaller med fattigdomströskeln, tänker kommissionen vidta åtgärder för att förbättra situationen?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 juni 2002)

Kommissionen vill upplysa parlamentsledamoten om att, enligt de uppgifter om minimilöner i EU som varje år samlas in av Eurostat (europeiska statistikkontoret), dessa löner i februari 2002 låg mellan 406 euro och 1290 euro i de nio medlemsstater där en nationell lagstadgad minimilön tillämpas(1).

I fråga om politiken mot fattigdom och social utslagning vill kommissionen göra parlamentsledamoten uppmärksam på att den öppna samordningsmetoden inrättats under 2000 och 2001, på grundval av slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon (i mars 2000). Detta arbetssätt grundas på subsidiaritetsprincipen och syftar till en omfattande decentralisering. De allmänna riktlinjerna fastställs gemensamt för hela EU, men det är myndigheterna på nationell, regional och lokal nivå som skall omsätta dem i konkreta politiska åtgärder.

En handlingsram inrättas för ökat samarbete mellan medlemsstaterna. Den grundas på nationella handlingsplaner som medlemsstaterna skall lämna in varannat år. Syftet är att öka var och ens kunskaper, att utveckla informationsutbyte och att bättre utvärdera hur effektiva åtgärderna mot social utslagning är.

Ett av målen för de första nationella planerna, som lämnades in i juni 2001, är att arbeta för ett varaktigt arbete av god kvalitet för alla. Analysen av dessa planer visar att arbete är det bästa skyddet mot fattigdom och utslagning. Trots detta kvarstår problem för personer vars situation på arbetsmarknaden är osäker eller av dålig kvalitet. Sex procent av arbetstagarna levde under fattigdomsgränsen 1997 (vilket skall jämföras med 38 % av de arbetslösa och 25 % av personerna utanför arbetsmarknaden).

I Barcelona (i mars 2002) uppmanade Europeiska rådet medlemsstaterna att själva i sina nationella handlingsplaner fastställa mål för att senast 2010 avsevärt minska antalet personer som hotas av fattigdom och social utslagning.

Det är inte kommissionens uppgift att föreskriva vilka konkreta åtgärder som skall vidtas för att uppnå målen. Det är medlemsstaternas ansvar. Kommissionen kommer att helt och fullt stöjda de utbyten och det samarbete som inletts på EU-nivå, och utvärdera de framsteg som gjorts för att utrota fattigdom och utslagning.

(1) Belgien, Grekland, Spanien, Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket. För ytterligare information, se information om minimilöner på Eurostats internetadress http://europa.eu.int/comm/eurostat under rubriken Collection Statistics in Focus, Population and social conditions.