SKRIFTLIG FRÅGA P-4051/97 från Monica Baldi (UPE) till kommissionen (15 december 1997)

Ämne: Försäkringsbolaget Fondiaria Assicurazione

Ett stort försäkringsbolag i Italien (Gruppo Fondiaria Assicurazioni) är i färd med att göra en omstrukturering som innebär en personalminskning med 2 000 personer under fem år, 900 uppsägningar, kraftig nedskärning av antalet chefer och löntagare och drastisk minskning av försäkringsagenternas provision.

Försäkringsagenterna har tvingats välja mellan att avsäga sig sina uppdrag eller fortsätta sin verksamhet och gå med förlust. De har valt det förstnämnda alternativet vilket orsakar oväntade stängningar av försäkringsagenturer i Italien och hot om uppsägning av löntagarna vid dessa kontor.

Denna obehagliga situation drabbar tusentals försäkringsagenter, 10 000 löntagare och medarbetare och miljoner försäkringstagare och den får starkt negativa följder inte bara för sysselsättningen utan även för hela försäkringsbranschen.

På knappt tre månader har 39 chefer avskedats och 240 000 försäkringsbrev sagts upp, vilket motsvarar 5 procent av hela bolagsgruppens behållning. Allt detta har lett till oförsvarliga besvär för användarna som plötsligt hamnat i den situationen att de står utan de tjänster de har rätt till.

Jag vill fråga:

1. Hur tänker kommissionen agera, mot bakgrund av de beslut som nyligen togs vid toppmötet om sysselsättning i Luxemburg den 20-21 november, för att skydda de hundratals löntagare som plötsligt står utan arbete?

2. Hur tänker kommissionen gå till väga för att den enorma våg av uppsägningar som förutspås eller nedläggningarna av försäkringsagenturerna inte skall fortsätta och ytterligare förvärra den redan bistra sysselsättningssituationen, som även drabbar de anhöriga?

3. Vad kan göras för att undgå de negativa effekter som inte endast sysselsättningen utan även försäkringsbranschen drabbas av?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar (30 januari 1998)

Införandet av ett kapitel om sysselsättning i det nya fördraget som antogs i Amsterdam i juni 1997, liksom slutsatserna från det extraordinära Europeiska rådet som nyligen hölls i Luxemburg, syftar till att stärka samordningen av nationell sysselsättningspolitik genom fastställande av gemensamma riktlinjer.

Den nya processen tillåter medlemsstaterna att på nytt överväga sysselsättningssituationen varje år på ett övergripande och integrerat sätt som även omfattar sund makroekonomisk politik, att den inre marknaden fungerar tillfredsställande och med beaktande av sysselsättningsfaktorn inom gemenskapens alla politikområden.

Sysselsättningspolitiken tillhör emellertid fortfarande medlemsstaternas behörighetsområde, liksom åtgärder för att förebygga och motarbeta arbetslösheten. Inom ramen för sitt sysselsättningssystem har Italien en hel rad instrument för att förebygga arbetslöshet och för att skydda personer som riskerar att bli arbetslösa. Det rör sig huvudsakligen om sociala ¨stötdämpare¨, som för närvarande rationaliseras. Dessa bestämmelser knyts mer och mer samman med ¨aktiva åtgärder¨ som ger förmånstagarna möjlighet att delta i yrkesinriktade omskolningsprogram för att underlätta återinträdet på arbetsmarknaden; detta regleras av sektorsavtal.

I sina slutsatser av den 21 november 1997 ansåg Europeiska rådet att särskild uppmärksamhet skall riktas mot de sektorer som genomgår betydande industriella omstruktureringar. Rådet inbjöd en expertgrupp på hög nivå under kommissionens ledning att analysera det industriella omstruktureringsperspektivet inom gemenskapen och att undersöka vilka medel som är bäst när det gäller dessa omstruktureringar för att sörja för att de ekonomiska och sociala effekterna är förenliga med EG-fördragets principer. Efter det att arbetsmarknadens parter har yttrat sig skall en första rapport föreläggas rådet i syfte att översändas till Europeiska rådet i Cardiff.