ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-0114/01

från Nelly Maes (Verts/ALE) till rådet

(1 februari 2001)

Ämne: Vapenleverans till Turkiet

I oktober 1999 tillkännagav det belgiska utrikesministeriet en försäljning av maskiner för framställning av ammunition till Turkiet. Denna leverans skall i framtiden göra det möjligt för fabriken i Turkiet att framställa ammunition för kulsprutorna av modellen Heckler & Koch 33. Man behöver knappast tvivla på att dessa livsfarliga vapen kommer att sättas in av turkisk polis och militär.

Icke desto mindre existerar en uppförandekodex, Code of Conduct of the EU concerning the arms export, i vilken (andra kriteriet punkt a) det står att: Om det finns en risk att de vapen som skall exporteras kan komma att användas internt för repressiva syften, skall exportlicensen inte beviljas.

Trots Turkiets dåliga rykte på området för de mänskliga rättigheterna, trots den användning av tortyr som uppmärksammats av internationella organisationer för mänskliga rättigheter, trots det militära ingripandet på det kurdiska området, med hänsyn till samtliga dessa tydliga signaler önskar vi att uppförandekodexen respekteras.

Är denna vapenleverans, enligt rådets uppfattning, korrekt enligt den ovannämnda uppförandekodexen?

Om detta är fallet, behöver då inte uppförandekodexen skärpas?

Om detta inte är fallet, hur kommer rådet då att agera gentemot den berörda medlemsstaten, Belgien?

Svar

(14 maj 2001)

Europeiska unionens ståndpunkt beträffande vapenexport återspeglas i uppförandekoden för vapenexport, som antogs den 8 juni 1998. Bland kriterierna i koden nämns iakttagandet av de mänskliga rättigheterna som ett av de huvudsakliga villkor som skall uppfyllas för att tillståndet skall medges. Beslut fattas av varje medlemsstat enskilt med fullt beaktande av uppförandekoden. Rådet får ingen information om på vilka grunder medlemsstaterna beviljar eller vägrar exportlicenser. Under alla förhållanden ankommer det inte på rådet att fälla omdömen om dem. Medlemsstaterna måste emellertid varje år inom rådet utbyta information om sin vapenexport och på grundval av denna upprättas en årlig rapport. Detta ger möjlighet att allmänt bedöma hur koden fungerar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0219/01 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen. Förfaranden för förbränning av BSE-smittade slaktkroppar i alla medlemsstater.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 187 E , 03/07/2001 s. 0202 - 0202



SKRIFTLIG FRÅGA E-0219/01 från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen (5 februari 2001) Ämne: Förfaranden för förbränning av BSE-smittade slaktkroppar i alla medlemsstater Kommer kommissionen att undersöka förfaranden för att på ett säkert sätt omhänderta BSE-smittade slaktkroppar i alla 15 medlemsstaterna? Svar från David Byrne på kommissionens vägnar (27 mars 2001) Kommissionen kan försäkra parlamentsledamoten att de olika metoderna för att omhänderta BSE-smittade slaktkroppar, däribland förbränning, håller på att undersökas i medlemsstaterna. Kommissionens experter från Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor utför med regelbundna mellanrum kontroller på plats i samtliga medlemsstater för att undersöka hur gemenskapens lagstiftning om BSE och frågor som hänger ihop därmed har genomförts.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0179/01

från Patricia McKenna (Verts/ALE) till kommissionen

(1 februari 2001)

Ämne: Fiskeavtalens miljöeffekter och sociala effekter

I kommissionens nya meddelande om fiske och fattigdomsbekämpning(1) stöder man genomförandet av miljöstudier och sociala studier innan insatser som påverkar miljön och de samhällen som är beroende av resursen genomförs. Hur avser kommissionen att genomföra detta med tanke på fiskeavtalen mellan EU och tredje länder?

(1) KOM(2000) 724.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0179/01 och E-0206/01 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(12 mars 2001)

Inom ramen för de bilaterala förbindelserna på fiskeområdet beaktar kommissionen mer och mer miljöaspekter och den sociala dimensionen beträffande det fiske som bedrivs i vatten under partnerländernas jurisdiktion.

Genom kommissionens förhandsbedömningar, i vilka flera olika enheter deltar, kan man innan förhandlingarna inleds ta hänsyn till dessa aspekter i den utsträckning som det finns tillgängliga uppgifter. Denna förhandsbedömning skickas till rådet och parlamentet.

Kommissionen är medveten om bristerna i det här avseendet, men i de bilaterala förbindelserna på fiskeområdet anstränger den sig enträget för att övertyga partnerna om att de dels måste utveckla ett ansvarsfullt fiske, dels vidta riktade åtgärder för att höja kunskapsnivån i fråga om såväl resursernas tillstånd som fiskemetoder och lokalbefolkningarnas behov.

I sin politik för utvecklingssamarbete uppmanar kommissionen sina partner att komma med förslag och önskemål som går i den riktningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0484/01

från Niels Busk (ELDR) och Elspeth Attwooll (ELDR) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Statligt stöd till fiskesektorn

Kan kommissionen, mot bakgrund av sitt beslut att inleda en formell undersökning om det statliga stöd som i Frankrike och Spanien betalas ut till fiskesektorn till följd av de höjda bränslepriserna, ange vilka former av statligt stöd till fiskesektorn som skulle vara förenliga med den inre marknadens konkurrenslagstiftning?

Har kommissionen informerats om statligt stöd som betalas ut i andra medlemsstater och som avser strukturellt stöd inom fiskesektorn?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(21 mars 2001)

Ordningar för statligt stöd inom fiskerisektorn granskas mot bakgrund av riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk, oavsett på vilka grunder stödordningarna motiveras. När situationen med bränslekrisen uppstod förra året gällde de riktlinjer som antogs av kommissionen 1997(1) och de nu gällande riktlinjerna antogs den 29 november 2000(2).

De nya riktlinjerna utarbetades bl.a. för att ta hänsyn till de nya föreskrifterna och villkoren för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn, som antogs av rådet den 17 december 1999 genom rådets förordning (EG) nr 2792/1999(3). Enligt artikel 19.1 i den förordningen måste medlemsstaterna till kommissionen anmäla stödordningar som faller inom ramen för strukturstöd och därför medfinansieras av Fonden för fiskets utveckling (FFU).

Majoriteten av medlemsstaterna har nu börjat anmäla sådana medfinansierade stödordningar. En del av dessa har redan godkänts av kommissionen.

För ytterligare information om vilka former av statligt stöd som är förenliga med den gemensamma marknaden hänvisas till ovan nämnda riktlinjer. Strukturstöd inom ramen för FFU för att bemöta de problem som aktualiserats genom de höjda bränslepriserna omfattar bl.a. stöd för uppläggning av fartyg, stöd för tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet eller för pilotprojekt för att minska bränsleförbrukningen i samband med fiskeaktiviteter.

Enligt avdelning 1.2 i riktlinjerna är statligt stöd som beviljas utan att mottagarna åläggs en skyldighet men som gör det möjligt att förbättra företagens situation i egenskap av driftsstöd oförenligt med den gemensamma marknaden.

(1) EGT C 100, 27.3.1997.

(2) EGT C 19, 20.1.2001.

(3) EGT L 337, 30.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0521/01

från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen

(22 februari 2001)

Ämne: Skandalerna inom den förra säkerhetstjänsten

Hösten 1997 agerade kommissionens dåvarande ordförande mot de skandaler som uppkommit inom kommissionens säkerhetstjänst. Företaget Group 4/Securitas som ansvarade för kontraktet vad gällde inre och yttre säkerhet i EU-kommissionen hade agerat oriktigt på ett stort antal punkter.

Utredningen lämnades vidare till belgisk åklagare. Denne begärde hösten 1998, enligt uppgift i svenska media, att den diplomatiska immuniteten för åtta tjänstemän skulle hävas.

Har kommissionen följt den belgiske åklagarens utredning och har de tjänstemän för vilka immuniteten hävdes fått någon dom av det belgiska rättsväsendet?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(10 april 2001)

1998 överlämnade kommissionen UCLAF:s undersökningsrapport till de belgiska myndigheterna så att ytterligare åtgärder så småningom skulle kunna vidtas mot misstänkta oegentligheter i fallet Group 4/Securitas.

På de belgiska rättsliga myndigheternas begäran, under det att fallet undersöktes, upphävde kommissionen åtta tjänstemäns immunitet mot rättsliga förfaranden och i de fall som de rättsliga myndigheterna begärde det beviljade de nationella myndigheterna en genomgång av relevanta handlingar för att hitta svar på deras frågor. De nationella myndigheterna har även beviljats tillgång till kommissionens byggnader och dokument.

Undersökningen pågår fortfarande. Enligt belgisk straffrätt fattas beslut om åtal av berörda personer först när undersökningen avslutats. Det ankommer naturligtvis på de belgiska myndigheterna att fatta ett sådant beslut.

Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) följer noggrant de nationella rättegångsförfarandena i detta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3820/00

från Generoso Andria (PPE-DE), Antonio Tajani (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Luigi Cesaro (PPE-DE), Francesco Musotto (PPE-DE) och Guido Viceconte (PPE-DE) till kommissionen

(7 december 2000)

Ämne: Översvämningen i Cervinara

Det finns tragedier som nästan helt faller i glömska men som faktiskt är lika dramatiska som de i Soverato och regionen Piemonte. Ingen minns längre Cervinara: de fem dödsoffren, de totalförstörda husen och de bristfälliga insatserna. Efter denna tragedi utfärdade den dåvarande inrikesministern Rosa Russo Iervolino en förordning vars syfte var att ta itu med översvämningarna och de hydrologiska problemen i Avellino, Benevento, Caserta och Salerno den 1416 december 1999.

I förordningens artikel 5 fastställs att en katastrofplan med riskförebyggande infrastrukturåtgärder skall läggas fram inom 30 dagar efter det att regionen Kampanien och civilförsvarsstyrelsen har genomfört sin undersökning. Denna tidsfrist har nu överskridits med mer än ett år, men hittills har inte några som helst åtgärder vidtagits!

Kan kommissionen uppmana inrikesminister Enzo Bianco att redogöra för skälen till att han inte har godkänt och finansierat (100 miljarder) den plan som för länge sedan lades fram av regionen Kampanien?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(25 januari 2001)

Kommissionen beklagar förlusterna i människoliv och de skador som orsakats av översvämningar och jordskred under den senaste tiden i Italien.

Kommissionen har inte befogenhet att behandla den fråga som tas upp eftersom den helt faller under nationell myndighetsutövning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3777/00

från Marie-Noëlle Lienemann (PSE) till kommissionen

(4 december 2000)

Ämne: Skrapie

Kan kommissionen redogöra för vad den gör för att kontrollera skrapie?

Vad har kommissionen konkret gjort för att undersöka överföringen av BSE till får?

Vilka resultat finns för närvarande tillgängliga om riskerna för överföring av BSE från ett får till ett annat via blodet och vad ämnar kommissionen göra för att råda bot på problemet?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(7 mars 2001)

Skrapie hör till en grupp dödliga progressiva neurodegenerativa sjukdomar med samlingsnamnet transmissibla spongiforma encefalopatier (TSE). Till skillnad från bovin spongiform encefalopati (BSE), som anses kunna överföras till människa genom variant Creutzfeldt-Jacobs sjukdom (vCJD), har man i flera århundraden känt till skrapie hos får och getter utan någon indikation att det skulle kunna påverka människan.

Kommissionen ser dock allvarligt på förekomsten av skrapie inom gemenskapen, eftersom det under fältförhållanden inte är möjligt att skilja mellan skrapie och BSE hos får och eftersom det experimentellt har visats att får kan smittas med BSE. Trots att det idag inte finns några belägg för att får har smittats med BSE, förutom i experimentellt syfte, har kommissionen valt att följa försiktighetsprincipen. En rad gemenskapsåtgärder har vidtagits, exempelvis avlägsnande av specificerat riskmaterial från får, förbud mot utfodring av får med kött- och benmjöl samt aktiv övervakning med avseende på förekomsten av skrapie. Man har också under flera år samfinansierat program för bekämpning av skrapie i flera medlemsstater. I kommissionens förslag till förordning om TSE(1), som nyligen antogs av rådet, finns det dessutom omfattande bestämmelser om övervakning och utrotning av skrapie och om beredskapsplaner som ska genomföras om BSE upptäcks hos får.

Olika aspekter av skrapie och BSE hos får behandlas för närvarande inom sju olika forskningsprojekt som stöds av gemenskapen inom ramen för kommissionens handlingsplan för forskning om TSE. En sammanfattning av dessa projekt finns på gemenskapens webbplats(2). På begäran av rådet (forskning) vid dess möte i november 2000 har man nu också inrättat en expertgrupp som ska vara med och samordna TSE-forskningen i Europa. Slutligen utvärderar kommissionen nu en rad nya BSE-test, bland annat test som kan göra det lättare att skilja mellan BSE och skrapie.

Den vetenskapliga styrkommittén övervägde i sitt yttrande av den 2627 oktober 2000 konsekvenserna av en vetenskaplig publikation om överföring av BSE genom blodtransfusion hos får. När det gäller säkerheten hos blod från får ansåg styrkommittén att riskerna i samband med eventuella låga halter av TSE-smitta i blod redan har beaktats i befintliga vetenskapliga yttranden.

(1) EGT C 45, 19.2.1999.

(2) http://www.jrc.cec.eu.int.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3042/00

från André Brie (GUE/NGL) till kommissionen

(28 september 2000)

Ämne: Uppgifter om det EU-stöd som har gått till Mecklenburg-Vorpommern under 1999

Genom vilka projekt och fonder och vilka belopp har under 1999 gått till Mecklenburg-Vorpommern av EU-medel, närmare bestämt från:

1. Europeiska regionala utvecklingsfonden,

2. Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), utvecklings- och garantisektionen,

3. Europeiska socialfonden,

4. gemenskapens forskningsprogram,

5. gemenskapsprogrammen inom energiområdet,

6. gemenskapsprogrammen inom miljöområdet,

7. gemenskapsprogrammen inom trafikområdet,

8. gemenskapsprogrammen inom området för utbildning och ungdom,

9. gemenskapsprogrammen inom hälsoområdet,

10. gemenskapsprogrammen på det sociala området,

11. programmen för icke statliga organisationer,

12. kulturprogrammen,

13. programmen inom ramen för samarbetet med tredje länder (Central- och Östeuropa, OSS)

14. programmen för vänskapsorter,

15. andra gemenskapsprogram?

Hur pass framgångsrika anser EU att dessa åtgärder är?

Kompletterande svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(20 juni 2001)

Med hänvisning till sitt svar av 06/10/2000(1) sänder kommissionen nu de begärda upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.

(1) EGT C 81 E, 13.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3196/00 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen. EU-anslag till icke-statliga organisationer.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 364 E , 20/12/2001 s. 0002 - 0002



SKRIFTLIG FRÅGA E-3196/00 från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen (12 oktober 2000) Ämne: EU-anslag till icke-statliga organisationer Kommissionen kan inom ramen för den budget som årligen skall fastställas stödja icke-statliga organisationers verksamhet i olika länder. Stöden borde vara öppna för allmän insyn och jag vill därför veta vilka organisationer som kommissionen eller kommissionens kontor i Helsingfors beviljade budgetanslag 1999, samt hur stora belopp det rörde sig om. Kompletterande svar från Romano Prodi på Kommissionens vägnar (18 september 2001) Kommissionen sänder de efterfrågade upplysningarna direkt till ledamoten och till parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3933/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till rådet

(7 december 2000)

Ämne: Gemenskapens utrikespolitik i fråga om Kosovo

Finlands före detta president Martti Ahtisaari har publicerat en bok med titeln Uppdrag i Belgrad. I denna bok beskriver han hur han den 2 juni 1999 som dåvarande EU-fredsmäklare tillsammans med det ryska sändebudet Viktor Tjernomyrdin for till Belgrad för att lägga fram det internationella samfundets fredsplan för Jugoslaviens president Slobodan Milosevic. Ahtisaari hävdar att Milosevic först resolut vägrade att förhandla om denna fredsplan, men att han följande morgon plötsligt gick med på att godkänna planen. Den logiska förklaringen till denna plötsliga helomvändning är, enligt Ahtisaari, att Milosevic träffat en hemlig överenskommelse med de ryska generalerna om att göra norra Kosovo till en serbisk zon. Med anledning av detta skulle jag vilja ställa följande frågor:

1. Kan rådet bekräfta Martti Ahtisaaris teser? Om så inte är fallet: Vilka argument har rådet för att inte acceptera påståendena?

2. Om så är fallet: Hur kan rådet i så fall förklara att regionen norr om Mitrovica i Kosovo under tiden de facto blivit en serbisk enklav, trots att den ryska militären inte själv kunnat genomföra den hemliga överenskommelsen, och trots KFOR:s närvaro?

3. Är rådet berett att göra allt för att snarast möjligt göra slut på upprättandet av en serbisk enklav i norra Kosovo och för att återlämna detta område till dess invånare? Om så inte är fallet: Varför inte?

4. Om så är fallet: När kommer de albanska invånarna att kunna återvända till sina bostäder norr om Mitrovica? Och när kommer sjukhuset och universitetsfakulteterna i Mitrovica återigen att bli tillgängliga för den albanska befolkningen?

Svar

(12 mars 2001)

President Ahtisaari åkte till Belgrad den 2 juni 1999 på initiativ av Europeiska unionen. Rådet hade, vid sitt möte den 31 maj 1999, uttryckligen understrukit sina ansträngningar och hade uppmanat honom att göra ett inlägg vid Europeiska rådet i Köln för att ge sitt bidrag till diskussionerna om Västra Balkan.

Den ärade parlamentsledamoten förstår nog att rådet inte har för avsikt att kommentera en publikation av en personlighet som president Martti Ahtisaari, men det kan försäkra honom om att det inte har fått några upplysningar om någon hypotetisk hemlig pakt mellan Slobodan Milosevic och de ryska generalerna, i syfte att göra Kosovo till serbiskt område.

Det bör erinras om att rådet flera gånger har uttryckt sitt förtroende för och sitt fulla stöd till initiativen av UNMIK/KFOR i Kosovo, och i synnerhet i staden Mitrovica, i syfte att till fullo tillämpa Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 1244 och särskilt att normalisera relationerna mellan olika etniska grupper, inbegripet personers fria rörlighet och flyktingars återvändande.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3504/00

från Jules Maaten (ELDR) till kommissionen

(10 november 2000)

Ämne: Kommissionsavdelningarnas oberoende från tobaksindustrin

1. Kan kommissionen bekräfta att det i tjänsteföreskrifterna finns bestämmelser som tar upp frågan om anställda som efter att ha gått i pension tar en tjänst som har anknytning till deras tidigare arbetsuppgifter?

2. Kan kommissionen bekräfta att en tidigare anställd inom kommissionens rättstjänst, med ansvar för frågor som rör den inre marknaden, strax efter att ha gått i pension tog anställning inom tobaksindustrins kampanj för att stoppa antagandet av direktivet om tobaksreklam, och att han därvid hänvisade till sin tidigare tjänst?

3. Om så är fallet, kan kommissionen då förklara varför tjänsteföreskrifterna inte tillämpades i detta fall?

4. Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående frågor, garantera att dess avdelningar är fullständigt oberoende av tobaksindustrin, i synnerhet när det gäller rättstjänsten, tull- och skatteavdelningarna samt jordbruksavdelningen, och vilka åtgärder, om några alls, har vidtagits för att säkerställa detta oberoende?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(8 februari 2001)

Kommissionen ber att få hänvisa parlamentsledamoten till artiklarna 16 och 17 i tjänsteföreskrifterna; dessa gäller alla f.d. tjänstemän inom gemenskapen, och inte bara sådana som tidigare varit anställda vid institutionernas rättstjänster. Det framgår t.ex. av artikel 16 att en tjänsteman som lämnat sin tjänst är skyldig att uppträda med heder och omdöme när det gäller att acceptera vissa uppgifter.

Kommissionen kan bekräfta att man känt till att en tidigare tjänsteman vid kommissionens rättstjänst har engagerats av tobaksindustrin i dess försök att motarbeta förbudet mot tobaksreklam.

Kommissionen har granskat fallet för att försäkra sig om att personen i fråga har följt tillämpliga bestämmelser i tjänsteföreskrifterna (artiklarna 16 och 17). En grundregel vid sådana bedömningar är att tidigare tjänstemän vid kommissionen bör tacka nej till nya anställningar om dessa medför intressekonflikter med tanke på deras tidigare uppgifter som tjänstemän. Detta är fallet om den nya tjänsten kan kopplas till ett ärende som personen ansvarade för som tjänsteman vid kommissionen och om han i det sammanhanget kommer att motarbeta kommissionens ståndpunkt i ärendet.

En liknande situation uppstår om den f.d. tjänstemannen kan dra fördel av konfidentiella uppgifter som han fått ta del av genom sin tjänst vid kommissionen.

I det fall som parlamentsledamoten tar upp ansåg kommissionen att det inte skett något brott mot tjänsteföreskrifterna, eftersom tjänstemannen under sin tid vid kommissionen inte ansvarat för frågor som rör tobak eller den inre marknaden.

Inga enheter vid kommissionen har några kopplingar till tobaksindustrin (eller några andra industrier). Så snart kommissionen misstänker att en anställd brutit mot gällande regler görs en internutredning som, när så krävs, leder till disciplinåtgärder.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3540/00

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(13 november 2000)

Ämne: Eurokrisen: se över datumet för när de nationella valutorna skall ersättas och minska Europeiska centralbankens personal

Med beaktanade av att:

- Europeiska centralbankens (ECB) oberoende förutsätter att dess ledare är ansvariga för de resultat som uppnåtts beträffande försvaret av eurons köpkraft.

- Euron har minskat mycket i värde i förhållande till såväl dollarn som till andra ledande valutor.

- Övergångsfasen från den virtuella till den verkliga euron är mycket känslig.

- Inledningen av den sista fasen kan allvarligt äventyras av den förtroendekris som drabbat allmänheten.

- Marknaderna måste få en tydlig signal för att utlösa en konkret vändning av trenden.

1. Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående besvara följande frågor: Anser inte kommissionen det vara lämpligt att uppmana ECB:s råd, direktion och allmänna råd att förse Europaparlamentet med en detaljerad rapport om eurons situation, och anser inte kommissionen det vara särskilt lämpligt att se över datumet för när de nationella valutorna skall ersättas av euron?

2. Anser inte kommissionen det vara nödvändigt att minska ECB:s personalstyrka från 770 till 300 personer, vilket skulle vara tillräckligt för den verksamhet som skall utföras?

3. Anser inte kommissionen att befolkningen i Euroområdet, som är offer för inkompetent politik, skulle kunna visa sitt missnöje i folkomröstningar?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(14 december 2000)

1. Europeiska centralbankens (ECB) regelbundna rapportering till parlamentet är, enligt kommissionens mening, det rätta tillfället för att ställa frågor om euron för vilka ECB är behörig. Kommissionen anser att det inte råder något tvivel om lämpligheten av det datum som valts för att införa euromynt och -sedlar.

2. Kommissionen avser inte lämna några synpunkter på antalet anställda vid ECB.

3. Kommissionen anser att euron har inneburit betydande ekonomiska fördelar för deltagarländerna.