SKRIFTLIG FRÅGA P-1528/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till rådet

(5 maj 2000)

Ämne: Bosman-målet Översyn av EG-fördraget, protokoll om professionell fotboll eller idrott i allmänhet

Domslutet i Bosman-målet(1) har i grunden förändrat fotbollens förutsättningar i Europa, vilket även erkänts av kommissionen. Genom domen fastslogs att artikel 39 i EG-fördraget (f.d. artikel 48) hindrar idrottsförbunden (till exempel nationella förbund eller UEFA) från att anta några som helst regler som innebär att fotbollsklubbarna skulle begränsa användningen av professionella fotbollspelare från andra EU-medlemsstater. De ekonomiskt starkaste klubbarna som oftast finns inom ett begränsat antal länder med rik nationell marknad har i omfattande grad börjat köpa upp olika spelare som ofta fortfarande är under utbildning och befinner sig långt borta från de klubbar de tillhör, klubbar som i allmänhet ligger i spelarnas respektive ursprungsländer. Vi har fått två slags fotboll, dels en med stora pengar och stora affärer i vissa (få) länder, dels en lägre nivå där fotbollen hela tiden får se de bästa spelarna ge sig iväg, frestade av de ständigt ökade ekonomiska lockbeten som de större klubbarna kan erbjuda. Med detta scenario av total avreglering är själva de sportsliga resultaten i hög grad bestämda på förhand: pengafaktorn segrar över det idrottsliga värdet i vid bemärkelse. Den genuina idrottsliga sanningen håller på att förstöras, liksom grundläggande principer om socialt förankrade idrottstävlingar. Själva Europa och dess mångfald skadas också av detta. Nu har kommissionen genom ledamoten Viviane Reading gjort uttalanden i pressen, där den föreslår att ett sätt att komma till rätta med problemet skulle kunna vara att man funderade ut system för solidaritet mellan rika och fattiga klubbar, till exempel att klubbarna skulle dela de kolossala summor som fås in vid försäljning av TV-rättigheterna till de olika matcherna. Men dessa frågor hänger inte alls samman. TV-rättigheterna kan helt rättmätigt anses vara ett strikt kommersiellt ämne, som skall omfattas av allmänna regler. Vad frågan nu gäller, direkt och med all rätt, är giltigheten i de idrottsliga bestämmelserna i strikt mening avseende fotbollslagens sammansättning. EG-fördraget bör inte kunna påverka detta ämne och inte inspirera till beslut som är direkt skadliga för sporten. Tyvärr tycks man på nytt vilja hänföra ämnet till ekonomiska och finansiella kriterier, när det i stället är just på grund av pengafaktorns betydelse som idrotten i allmänhet och fotbollen i synnerhet för varje dag som går framstår som allt mer förvanskad. Det är konstigt att unionens institutioner inte kan lösa den idrottsliga frågan utan fortsätter att endast hörsamma pengarnas lockrop. Lösningen måste vara en ändring av EG-fördraget, så att man gör som många personer redan föreslagit och bilägger ett protokoll som skyddar och ger full giltighet åt de idrottsliga myndigheternas särskilda regler då relevanta strikt idrottsliga intressen står på spel.

Delar rådet kommissionens ståndpunkt, eller tänker rådet under regeringskonferensen 2000 ta upp detta problem som har så vittomfattande sociala effekter, och försöka få till stånd en ändring av EG-fördraget så att man utarbetar ett särskilt protokoll som bilaga till fördraget, vilket redan föreslagits bland annat av det nuvarande ordförandelandet?

(1) Dom av den 15 december 1995 i mål C-415/93, belgiska fotbollsförbundet (Union royale belge des sociétés de football association ASBL) mot Jean-Marc Bosman med flera, och UEFA (Union des associations de football européennes) mot Jean-Marc Bosman.

Svar

(18/19 september 2000)

Rådet är väl insatt i händelseutvecklingen inom den professionella fotbollen efter domstolens avgörande i Bosman-fallet.

Rådet har emellertid inte tagit ställning till denna händelseutveckling och har inte fått några förslag från kommissionen i syfte att reglera den fråga som beskrivs.

Regeringskonferensens nuvarande dagordning upptar inte någon revidering av EG-fördraget med avseende på sport på det sätt som föreslås i frågan eller på annat sätt. Som den ärade ledamoten förmodligen känner till har rådet ingen roll att spela i konferensen mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar och kan därför inte lämna några synpunkter på det arbete som utförs av konferensen.