SKRIFTLIG FRÅGA E-3464/97 från Allan Macartney (ARE) till kommissionen (31 oktober 1997)

Ämne: Antidumpingsåtgärd avseende import av oblekt bomullstyg från Kina, Egypten, Indien, Pakistan och Turkiet

Den 21 februari införde Europeiska kommissionen åtgärder till följd av ett klagomål från Eurocoton om dumping från de tre ovannämnda länderna. En tillfällig antidumpingavgift infördes från den 20 november 1996 eftersom ärendet skulle utredas. I maj 1997 slog kommissionen fast att det inte var motiverat att införa åtgärder och intäkterna från de antidumpingavgifter som samlats in återbetalades till de berörda importörerna. Eurocoton gjorde då ett andra liknande klagomål.

Finns det någon mekanism inom EU som gör det möjligt att komma med invändningar mot att klagomål bedöms som tillåtliga av kommissionen, om de i hög grad liknar, eller är identiska med, andra klagomål som nyligen behandlats?

Hur mycket kostade utredningen, de diskussioner som förts och administrationen kring Eurocotons fösta klagomål?

Med hänvisning till det andra klagomålet som Eurocoton inkommit med, kommer kommissionen upprepa hela det förfarande som det nyligen avslutade ärendet gav upphov till?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar (4 december 1997)

Kommissionen vill för det första påpeka att den när det gäller fastställande av slutgiltiga åtgärder slutförde sin tidigare undersökning med att fastställa att de berörda exporterande länderna hade gjort sig skyldiga till skadevållande dumpning. Ett förslag från kommissionen lades därefter fram för rådet enligt vilket det var i gemenskapens intresse att införa slutgiltiga antidumpningsåtgärder. Eftersom emellertid de flesta av medlemsstaterna motsatte sig kommissionens förslag infördes inga slutgiltiga antidumpningstullar varför de tillfälliga åtgärderna löpte ut. Kort därefter inlämnade de klagande, Eurocoton, ett nytt klagomål.

Kommissionen beslutade på grund av detta nya klagomål att inleda ett nytt antidumpningsförfarande den 11 juli 1997. Det bör påpekas att kommissionen, i enlighet med gemenskapens antidumpningslagstiftning, är skyldig att inleda ett antidumpningsförfarande om en tillräckligt representativ andel av gemenskapstillverkarna inlämnar ett godtagbart klagomål som innehåller tillräckliga bevis för dumpning och därav följande skada. Eftersom detta var fallet, var kommissionen rättsligt skyldig att inleda förfarandet. Det finns i själva verket inte någon bestämmelse i den lagstiftningen om att kommissionen får avslå ett tillräckligt underbyggt klagomål, även om rådet inte godkänt ett förslag från kommissionen om införande av slutgiltiga antidumpningstullar i ett tidigare förfarande gällande en annan tidsperiod.

Det aktuella förfarandet kommer att följa det normala förfarande som fastställts i gemenskapens antidumpningslagstiftning dvs. undersökning av dumpning, skada, orsakssamband och gemenskapens intresse.

Berörda parter kan för utövande av sina rättigheter yttra sig om alla aspekter av förfarandet. Om det framgår av undersökningen att dessa påpekanden är välgrundade, tar kommissionen vederbörlig hänsyn till detta när den fattar beslut om preliminära eller slutgiltiga antidumpningsåtgärder.

Den faktiska kostnaden för att undersöka, för att överlägga om och handlägga Eurocotons ursprungliga klagomål kan inte anges, eftersom kommissionen inte beräknar kostnaderna för varje enskilt fall och personalkostnaderna tas från kommissionens allmänna personalbudget. Det kan dock försäkras att fallet avslutades inom de föreskrivna korta tidsfristerna och således också på ett rationellt och kostnadseffektivt sätt.