SKRIFTLIG FRÅGA E-2942/98

från Carlos Carnero González (PSE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Följderna för kunderna av att telefontaxorna inom den autonoma regionen Madrid differentierats efter införandet av ett "reguljärt distrikt"

Under de senaste veckorna har kommunstyrelser, olika politiska och sociala organisationer samt medborgarsammanslutningar uttryckt sin indignation över de diversifierade telefontaxor som Compañía Telefónica infört inom den automona regionen Madrid. Enligt deras åsikt har detta skett på ett godtyckligt sätt och givit upphov till svåra olägenheter för ett stort antal kunder. Företaget har uppenbarligen delat upp Madridregionen i två områden: dels det så kallade reguljära Madriddistriktet, som bland annat omfattar huvudstadens kommuner, dels resten av den autonoma regionen med flera betydande tätorter, bland andra Alcalá de Henares, Aranjuez och Arganda del Rey (med 195 000, 41 000 respektive 30 000 invånare och viktiga industriområden).

De olägenheter som detta system åsamkar konsumenterna består framför allt i att de samtal som görs från en plats utanför det "reguljära distriktet" till huvudstaden eller till de kommuner som ingår i distriktet blir avsevärt dyrare än de som utförs inom detta, eftersom de betraktas som provinssamtal oberoende av avståndet mellan de båda platserna och trots att de ligger inom samma region. Denna orättvisa och godtyckliga situation påverkar omkring 650 000 personer och tusentals företag. De gällande taxorna innebär faktiskt att en privatkund som inte ingår i det "reguljära distriktet" kan komma att betala i genomsnitt 5 000 pesetas mer i månaden än en som ingår i detta. Vad företagen beträffar kan de som ligger i Alcalá de Henares komma att betala mellan två och nio gånger mer än tidigare. För övrigt har telefonbolaget inte med objektiva kriterier kunnat motivera sitt beslut att införa nämnda distrikt med differentierade taxor, som orsakar allvarliga problem hos den berörda allmänheten.

1. Känner kommissionen till den situation som ovan beskivits? Om inte, har den för avsikt att underrätta sig om detta hos myndigheterna och Compañía Telefónica genom att begära motiverade förklaringar och etablera kontakt med kommunförvaltningar och berörda grannskaps- och konsumentorganisationer i Madridområdet?

2. Anser kommissionen att införandet av ett "reguljärt distrikt" är till skada för konsumenternas rättigheter och står i strid med gällande gemenskapsdirektiv inom området?

3. Kommer kommissionen i så fall att uppmana till en snabb förändring av telefonbolagets beslut och återupprätta lika behandling av konsumenterna och avskaffa de taxeskillnader som "distriktet" innebär?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kommissionen kände inte till den situation som parlamentsledamoten hänvisar till i samband med att Telefónica de España, S.A. skapade ett så kallat "distrito regular" i regionen Madrid.

Enligt den information som kommissionen har tillgång till fastställde de spanska myndigheterna 1969 de avgiftszoner som Spanien, inklusive regionen Madrid, är indelat i vad gäller grundläggande telekommunikationer(1). Några smärre ändringar har därefter godkänts av myndigheterna. Den senaste som omfattade Madridområdet är från 1993. De spanska myndigheterna har på informell väg bekräftat att någon ändring av avgiftszonerna i regionen Madrid inte är planerad. Kommissionen vill göra parlamentsledamoten uppmärksam på det faktum att Telefónica inte kan skapa nya avgiftszoner utan att de spanska myndigheterna först givit sitt godkännande(2).

Kommissionen skulle endast kunna ingripa vid bildandet av nya avgiftszoner om den hade bevis för att de nya avgifterna inte motsvarade de underliggande kostnaderna för tjänsten eller om dessa på något annat sätt stred mot gemenskapens konkurrensbestämmelser.

I slutet av juli 1998 informerade den spanska regeringen kommissionen om att den hade godkänt ett antal ändringar i de avgifter som Telefónica tillämpade för tillhandahållande av grundläggande telefonitjänster i hela Spanien.

Enligt gemenskapsbestämmelserna måste den spanska regeringen dels tillåta att Telefónica omstrukturerar sina avgifter, dels kontrollera att dessa avgifter är kostnadsorienterade. Att omstrukturera innebär bland annat att minska avgiftsskillnaden mellan lokal- och fjärrsamtal. Även om detta på kort sikt skulle kunna innebära en ökning av avgifterna för lokalsamtal, förväntar sig kommissionen att införandet av fri kokurrens på den spanska telekommunikationsmarknaden den 1 december 1998 kommer att leda till en gradvis minskning av alla avgifter för grundläggande telefonitjänster i hela landet. Detta skulle i stor utsträckning stilla den oro som kommit till uttryck. Kommissionen konstaterar att nya aktörer på den spanska marknaden (till exempel Retevision) redan har tillkännagivit avgifter för lokalsamtal som är lägre än Telefónicas.

Enligt direktiv 98/10/EG(3) skall medlemsstaterna säkerställa att taltelefonitjänster tillhandahålls till överkomliga priser, men medlemsstaterna får med hänsyn till de speciella nationella förhållandena själva definiera vad som skall räkas som överkomliga priser. Kommissionen uppfattar det som att de spanska myndigheterna vidtar nödvändiga åtgärder för att säkerställa att Telefónica erbjuder sina taltelefonitjänster enligt de kriterier som anges i direktivet.

Av de skäl som anförs ovan avser kommissionen för närvarande inte vidta de åtgärder som parlamentsledamoten nämner.

(1) Acuerdo de la Comisión delegada para asuntos economicos de 11 de septiembre de 1969.

(2) Secretaria General de Comunicaciones, dependiente del Ministerio de Fomento.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö (EGT L 101, 1.4.1998, s. 24-47).