SKRIFTLIG FRÅGA E-0075/02

från Maurizio Turco (NI) till kommissionen

(25 januari 2002)

Ämne: Arbetsgrupp inom den gemensamma tjänsten för tolkning och konferenser (SCIC) om användning av det internationella språket esperanto

Europeiska kommissionen har, genom sin vice ordförande Neil Kinnock, uppmanat den gemensamma tjänsten för tolkning och konferenser (SCIC) att tillsätta en arbetsgrupp som skall ha till uppgift att analysera projekt kring inlärning av esperanto. Arbetsgruppen skall även bedöma i hur stor omfattning esperanto skulle kunna användas som reläspråk inom tolkningen.

Kan kommissionen mot denna bakgrund besvara följande frågor:

- När riktades denna uppmaning officiellt till SCIC? Har arbetsgruppen tillsatts? När skedde i så fall detta? Vilka deltar i arbetsgruppen? Vilka kvalifikationer har dessa deltagare och utifrån vilka kriterier valdes de?

- Har arbetsgruppen redan sammanträtt? När skedde i så fall detta? Finns det protokoll och/eller bandupptagningar från dessa möten, och är dessa i så fall offentligt tillgängliga? Vilka källor och vilka studier har arbetsgruppen eventuellt beaktat (till exempel det italienska utbildningsministeriets utredning från 1995)?

- Vilka slutsatser har arbetsgruppen eventuellt dragit? Om den ännu inte har nått fram till några slutsatser, när och hur planerar den att göra detta?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(12 mars 2002)

Ledamoten tänker på den undersökningen som Gemensamma tjänsten för tolkning och konferenser (SCIC) gjort om möjligheten att lära in och använda esperanto som reläspråk vid konferenstolkning. SCIC har undersökt detta internt, och med ett antal av deras externa partner inom universitetsvärlden.

Att använda esperanto som reläspråk vid tolkning kan i förstone tyckas vara en bra idé, men närmare undersökningar visar att det är förknippat med allvarliga praktiska, ekonomiska och tekniska svårigheter.

Kommissionen är mycket angelägen om flerspråkigheten som ett sätt att underlätta kommunikationen mellan deltagarna i gemenskapens möten. Därför har den alltid försökt att få fram tolkning till och från så många språk som behövs vid varje möte, med hänsyn till budgetskäl och tillgång på tolkar. Ett användande av reläspråk ger kommissionen en nödvändig flexibilitet utan att man behöver ta till språk som inte används av någon deltagare.

Enligt vad SCIC har kommit fram till finns det inga professionella utbildade esperantotolkar och de utbildningsinstitutioner som SCIC är beroende av för tolkutbildning kommer troligen inte att erbjuda esperanto bland sina språk. SCIC kan inte själv starta utbildning för esperanto av logistiska och ekonomiska skäl för nuvarande och blivande tolkar. Att utbilda en tolk till krävd nivå i ett officiellt språk för passiv användning tar upp till tre eller fyra års deltidsstudier och kostar ungefär 70 000 euro.

Dessutom utförs ungefär hälften av tolkningen som kommissionen erbjuder av frilanstolkar. Det vore naturligtvis svårt, eller snarast omöjligt, att se till att de lär sig esperanto, särskilt som de inte skulle ha stor praktisk nytta av det i andra sammanhang.

Vidare finns det inga bevis för att en användning av esperanto som reläspråk skulle höja kvaliteten allmänt sett på tolkningen. Tvärtom finns det en risk för att om man använder ett språk som man inte använder dagligdags kan man inte få fram alla meddelanden och tankar som kommer fram under mötena.

Det finns en brist på tolkar i många av de nuvarande och kommande gemenskapsspråken. I enlighet med kommissionens politik att koncentrera sig på nyckelverksamheter är SCIC:s första prioritering att se till att det finns ett lämpligt antal tolkar för dessa språk, särskilt för kandidatländerna och man har därför satt i gång en rad handlingsplaner för att uppnå detta mål.

Denna inställning står naturligtvis inte i motsättning till det intresse esperanto kan ha för andra syften än tolkning.