ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1947/99

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(4 november 1999)

Ämne: Kosovo

Ställningstaganden för ett självständigt Kosovo blir allt vanligare, särskilt men inte uteslutande bland amerikanska politiska personligheter. I Europa kan vi däremot bevittna å ena sidan en legalistisk offensiv för att återigen bekräfta Jugoslaviens territoriella integritet och å andra sidan ett genomförande av en politik på plats som måste ta hänsyn till den nya verkligheten i Kosovo.

Anser inte rådet att denna tvetydiga europeiska inställning på sikt kan vara till skada för fastställandet av Kosovos slutgiltiga status?

Anser inte rådet att det är unionens plikt att snabbt föreslå en politisk lösning beträffande frågan om Kosovos slutgiltiga status, och ta avstånd både från tvetydiga ståndpunkter som skulle kunna innebära risker på medelfristig sikt och ställningstaganden för en självständighet som bara ytterligare skulle bidra till sönderdelningen på Balkan, genom att redan nu föreslå en återförening mellan Kosovo och Albanien?

I vilket fall som helst, är rådet berett att använda en väsentlig del av anslagen i återuppbyggnadsplanen till att bygga nya kommunikationsförbindelser och förstärka redan befintliga sådana mellan Albanien och Kosovo?

Svar

(31 januari 2000)

EU:s politik beträffande Kosovo har sin fasta grund i genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution 1244 i alla dess delar och av alla berörda parter. Därför kan inte rådet betrakta EU:s handlande som ambivalent. Rykten om oundviklig självständighet för Kosovo är kontra-produktiva och avvisas bestämt av rådet, som fortsätter att försvara principen om Förbundsrepubliken Jugoslaviens territoriella integritet.

Alla medlemmar i stabilitetspakten, i vilken EU spelar en ledande roll, bekräftade helt nyligen högtidligt sina utfästelser om att bl.a. följa principerna och normerna i FN-stadgan, Helsingforsavtalets slutakt, Parisstadgan och 1990 års Köpenhamnsdokument.

Rådet vill informera den ärade parlamentsledamoten om att frågan om att bygga nya kommunikationsleder i sydöstra Europa också finns med på dagordningen i stabilitetpaktens arbetsforum för ekonomisk återuppbyggnad och utveckling och ekonomiskt samarbete. Vid detta arbetsforums invigningsmöte i Bari den 9 oktober framlade flera länder i regionen och EIB (Europeiska investeringsbanken) infrastrukturprojekt, och vars möjligheter till genomförande och finansiering nu håller på att analyseras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1907/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Handlingsprogrammet för förebyggande av Aids (19962000)

Kan kommissionen uppge vilka organ (offentliga eller privata), institutioner, företag, kooperativ och personer som har fått stöd eller bidrag genom handlingsprogrammet för förebyggande av Aids (19962000), och i vilken omfattning (oavsett om beloppen redan har betalats ut eller ej)? De gemenskapsmedel som har avsatts för hela perioden uppgår till 49,6 miljoner ecu, vilket motsvarar 96 miljarder ITL.

Har man kontrollerat hur pengarna verkligen har fördelats och om initiativen har gett bra resultat?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(23 november 1999)

Enligt programmet för att förebygga aids och vissa andra överförbara sjukdomar, antaget den 29 mars 1996 av parlamentet och rådet genom beslut nr 647/96/EG(1), kan projekt som uppfyller programmets mål och som medför ett mervärde för gemenskapen få ekonomiskt stöd.

Enligt de bestämmelser som fastställer att kommissionen skall genomföra programmet skickas årligen en sammanfattande förteckning över de inkomna ansökningarna om ekonomiskt stöd (inklusive de ansökningar som eventuellt kan få stöd) till parlamentet.

För åren 1996, 1997 och 1998 kan alla intresserade enskilda och organisationer ta del av översikter, som i sammanfattande form innehåller de viktigaste upplysningarna om de finansierade projekten. Dokumentationen för 1999 kommer att färdigställas under november månad 1999.

Dessutom finns allmän information om de finansierade projekten även på Internet(2).

Alla projekt som finansieras enligt programmet utvärderas av kommissionen både ur vetenskapliga synvinkel och ur ekonomisk synvinkel.

Beträffande utvärderingen av programmet har kommissionen förelagt parlamentet och rådet en delrapport(3), som huvudsakligen täcker genomförandeperioden mellan 1996 och 1997. I denna rapport understryker kommissionen den höga nivå av överensstämmelse och komplementaritet som finns mellan detta program och den politik, de program och de initiativ som finns på gemenskapsnivå inom detta område. Kommissionen har dessutom gjort en utvärdering av de åtgärder som vidtagits och som har som mål att öka intresset för programmet och att förstärka effekterna av programmet. Här har kommissionen stött sig på uttalandena från en grupp externa experter och från medlemsstaternas företrädare i förvaltningskommittén.

(1) EGT L 95, 16.4.1996.

(2) http://europa.eu.int/comm/dg05/phealth/aids/projects.htm.

(3) KOM(1999) 463 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1457/99

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Funktionella livsmedel

Anser kommissionen att det är motiverat att försena marknadsintroduktionen av Unilevers margarin som sänker kolesterolhalten, med tanke på att en liknande produkt som tillverkas av Raisio i Finland redan finns på den finska marknaden och kommer att marknadsföras i ett flertal EU-länder av McNiels?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 och E-1458/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(15 oktober 1999)

Kommissionen har inte för avsikt att lägga fram några förslag till nya gemenskapsbestämmelser om märkning av så kallade funktionella livsmedel. Denna livsmedelskategori existerar för närvarande inte i gemenskapslagstiftningen, och de aktuella produkterna omfattas därför av de allmänna bestämmelserna i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel.

1997 lämnade Unilever i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(2) in en ansökan i Nederländerna om att på gemenskapsmarknaden få släppa ut ett smörgåsfett med tillsats av fytosterolestrar. Unilever måste ha ansett att deras produkt inte i huvudsak motsvarade den produkt som tillverkas i Finland av Raisio, eftersom man inte åberopade artikel 3.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Den artikeln föreskriver nämligen ett förenklat förfarande för produkter som i huvudsak motsvarar livsmedel eller livsmedelsingredienser som redan finns på marknaden.

Kommissionen hade inga egna invändningar mot rapporten från de nederländska myndigheternas första bedömning av Unilevers produkt. Välgrundade invändningar lades emellertid fram av flera medlemsstater, och därför kan ett godkännande lämnas enbart i enlighet med förfarandet i

artikel 13 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Eftersom de invändningar medlemsstaterna lagt fram rör folkhälsan, har kommissionen rådfrågat Vetenskapliga livsmedelskommittén i enlighet med artikel 11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. För närvarande väntar man på yttrandet från Vetenskapliga livsmedelskommittén.

När det gäller Raisios produkt hänvisar jag frågeställaren till det svar som kommissionen lämnat på den skriftliga frågan P-1506/99 från Jan Mulder(3).

(1) EGT L 33, 8.2.1979.

(2) EGT L 43, 14.2.1997.

(3) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1823/99 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen. Ministerrådet och lokala respektive regionala myndigheters politiska och lagstiftningsmässiga befogenheter.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0058 - 0059



SKRIFTLIG FRÅGA E-1823/99 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen (12 oktober 1999) Ämne: Ministerrådet och lokala respektive regionala myndigheters politiska och lagstiftningsmässiga befogenheter Inför en ny regeringskonferens där unionsfördragen ses över och med beaktande av kommissionens initiativrätt, vill jag fråga: Kan kommissionen föreslå en reform som gör att företrädare för lokala och regionala politiska myndigheter (autonoma regioner, områden i federala stater, etc.), med ansvar för politiska, ekonomiska, sociala respektive kulturella frågor, blir direkt representerade i ministerrådet då det skall behandla frågor av särskilt intresse för dessa myndigheter? Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar (25 november 1999) Det finns stora skillnader mellan medlemsstaternas organisationsstrukturer. Genom artikel 203 (f.d. artikel 146) i EG-fördraget ges medlemsstaterna möjlighet att välja sina företrädare till ministerrådet i förhållande till sin specifika situation.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1654/99

från Jan Mulder (ELDR) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Utnyttjande av jordbruksprodukter för annat än livsmedelsändamål

När man odlar oljeväxter på mark som legat i träda inom EU beviljas ett bidrag på 68,83 euro per hektar. Detta bidrag beviljas endast när det gäller de oljeväxter som anges i bilagan till förordning (EG) nr. 1586/97(1). Oljeväxter som inte förekommer på denna lista kommer inte på fråga vad gäller detta bidrag. Detta har till följd att det är svårt att introducera nya växtsorter icke avsedda som livsmedel.

Är kommissionen beredd att vidta åtgärder så att samtliga oljeväxter kan komma i fråga vad gäller dessa bidragsbestämmelser, för att därigenom underlätta utvecklingen av jordbruksprodukter för annat än livsmedelsändamål?

(1) EGT L 215, 7.8.1997, s. 3.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 oktober 1999)

Det är riktigt att det för tillämpningen av kommissionens förordning (EG) nr 1586/97 av den 29 juli 1997 om genomförandebestämmelser för användningen av jordbruksmark som tagits ur bruk till produktion av råvaror för tillverkning inom gemenskapen av produkter som inte primärt är avsedda till livsmedel eller djurfoder, har föreskrivits att den kompensationsbetalning som fastställs i artikel 2.5 i rådets förordning (EEG) nr 1765/92 av den 30 juni 1992 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor(1), endast skall beviljas för de råvaror som finns förtecknade i bilaga I eller II i förordningen.

I samband med att förordning 1586/97 omarbetades till följd av att Agenda 2000 antogs, förordning (EEG) nr 1765/92 upphävdes och den nya förordningen (EG) nr 1251/1999 av den 17 maj 1999(2) trädde i kraft sågs även klassificeringen av olika råvaror i bilagorna över.

I bilaga I till förslaget till förordning beträffande användningen av jordbruksmark som tagits ur bruk till produktion av råvaror för tillverkning inom gemenskapen av produkter som inte primärt är avsedda till livsmedel eller foder har texten beträffande KN-nummer ex 12050090 för raps- och rybsfrön, av samstämmighetsskäl och för en förenklad och god förvaltning, formulerats så att avgörandet om huruvida en sort är stödberättigande eller inte skall baseras på Gemensamma sortlistan för lantbruksväxter, vilket anges i det nya förslaget till förordning om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) 1251/1999.

När det gäller andra oljeväxter kommer utvecklingen av andra grödor av det slaget som inte är avsedda att användas som livsmedel att gynnas genom att hektarstöd kommer att beviljas.

(1) EGT L 181, 1.7.1992.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1458/99

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Funktionella livsmedel

Anser kommissionen att det finska märket av margarin som sänker kolesterolhalten och som tillverkas av Raisio bör undersökas noggrannare i och med att vissa problem har uppstått i samband med introduktionen av Unilevers likvärdiga märke på marknaden?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 och E-1458/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(15 oktober 1999)

Kommissionen har inte för avsikt att lägga fram några förslag till nya gemenskapsbestämmelser om märkning av så kallade funktionella livsmedel. Denna livsmedelskategori existerar för närvarande inte i gemenskapslagstiftningen, och de aktuella produkterna omfattas därför av de allmänna bestämmelserna i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel.

1997 lämnade Unilever i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(2) in en ansökan i Nederländerna om att på gemenskapsmarknaden få släppa ut ett smörgåsfett med tillsats av fytosterolestrar. Unilever måste ha ansett att deras produkt inte i huvudsak motsvarade den produkt som tillverkas i Finland av Raisio, eftersom man inte åberopade artikel 3.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Den artikeln föreskriver nämligen ett förenklat förfarande för produkter som i huvudsak motsvarar livsmedel eller livsmedelsingredienser som redan finns på marknaden.

Kommissionen hade inga egna invändningar mot rapporten från de nederländska myndigheternas första bedömning av Unilevers produkt. Välgrundade invändningar lades emellertid fram av flera medlemsstater, och därför kan ett godkännande lämnas enbart i enlighet med förfarandet i

artikel 13 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Eftersom de invändningar medlemsstaterna lagt fram rör folkhälsan, har kommissionen rådfrågat Vetenskapliga livsmedelskommittén i enlighet med artikel 11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. För närvarande väntar man på yttrandet från Vetenskapliga livsmedelskommittén.

När det gäller Raisios produkt hänvisar jag frågeställaren till det svar som kommissionen lämnat på den skriftliga frågan P-1506/99 från Jan Mulder(3).

(1) EGT L 33, 8.2.1979.

(2) EGT L 43, 14.2.1997.

(3) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1684/99

från Reino Paasilinna (PSE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Pensionsåldern för brandmän

I Finland pensioneras brandmännen vid 65 års ålder och i andra länder i Europa anges deras pensionsålder av lagstiftningen i landet ifråga. Vid det gemensamma sammanträde om arbetsförhållanden och arbetsvillkor för brandkårspersonal som hölls i Geneve den 9-16 maj 1990 rekommenderade ILO att pensionsåldern för brandmännen skulle sänkas betydligt. Deras arbete är som känt tungt och farligt och det finns med andra ord många skäl för att man i alla EU-länder skulle följa ILO:s rekommendation.

Har Europeiska kommissionen för avsikt att utarbeta några regler eller åtminstone en rekommendation om en sänkning av pensionsåldern för brandmän i alla medlemsländer?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Anna Diamantopoulou

(26 oktober 1999)

Kommissionen har inte för avsikt att föreslå en harmonisering av pensionsåldern för brandmän i medlemsstaterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1632/99

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Missbruk av dominerande ställning på sockermarknaden i den autonoma regionen Azorerna

Det sockerproducerande företaget i den autonoma regionen Azorerna står för en mycket begränsad och sjunkande del av de sockerkvoter som de europeiska institutionerna har beviljat Portugal.

Under de senaste månaderna har socker från raffinaderier på kontinenten dykt upp i butikerna på Azorerna till ett pris som är betydligt lägre än det i affärerna på kontinenten, och detta trots transportkostnaderna för denna autonoma region.

Anser inte kommissionen att det förfarande som tillämpas av de marknadsdominerande företagen att hålla differentierade sockerpriser mellan kontinenten och den autonoma regionen Azorerna kan vara ett fall av missbruk av dominerande ställning?

Vad avser kommissionen att göra i denna situation?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Franz Fischler

(18 oktober 1999)

Sockermarknaden på Azorerna utgör en del av gemenskapsmarknaden. Den är alltså öppen för leveranser från andra regioner. Däremot har socker som producerats på Azorerna inte samma möjligheter, då det produceras på särskilda förmånsvillkor. Enligt syftena för programmet Poseima är dessa förmåner förbehållna den lokala betproduktionen, bearbetningsindustrin och regionens konsumenter. Om det från kontinenten fraktas socker till Azorerna, är det för att de på Azorerna tillämpade priserna gör det möjligt för de aktuella företagen att göra vinster som är jämförbara med dem som är möjliga på kontinenten.

De speciella villkor som sockerbolaget på Azorerna kommer i åtnjutande av borde normalt göra det möjligt för det att leverera till den inhemska marknaden till konkurrenskraftiga priser. Detta eftersom de nämnda villkoren medger att sockerfabriken köper råsocker till världsmarknadspris och säljer det raffinerade sockret till konsumentpris.

Då den lokala betproduktionen för närvarande är mycket begränsad på Azorerna, omfattas största delen av det producerade sockret av denna raffineringsgrad. Kommissionen anser alltså inte att den bör ingripa på det sätt som antyds av parlamentsledamoten.

Parlamentsledamoten ombeds också ta del av de svar som kommissionen gett på hans skrivna frågor E-1630/9(1) och E-1631/9(2).

(1) Se sida 56.

(2) Se sida 57.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0646/99

från Ian White (PSE) till kommissionen

(16 mars 1999)

Ämne: Skatt på anställning av utländska medborgare

Är kommissionen medveten om att det inom den tyska teatervärlden finns en skatt på 20 procent som verkar tas ut vid anställning av en utländsk medborgare? Kan kommissionen bekräfta att det förhåller sig på detta sätt, och håller den med om att en sådan praxis därmed är diskriminerande gentemot andra EU-medborgare i Förbundsrepubliken Tyskland?

Kompletterande svar avgivet på kommissionens vägnar av Frederik Bolkestein

(4 oktober 1999)

Artister som inte är bosatta i Tyskland omfattas av tysk inkomstbeskattning av förvärvsinkomster som intjänas i Tyskland, oavsett om de även omfattas av inkomstbeskattning i den medlemsstat där de är bosatta (den senare måste naturligtvis ta hänsyn till den skatt som betalats i Tyskland). För att säkerställa betalningen av skatt och för att underlätta uppbörden av den är organisatörer, enligt den (tyska) lagen om inkomstbeskattning från 1997, senast ändrad genom lagen om skattelättnader 1999/2000/2002 av den 24 mars 1999, skyldiga att från de arvoden som avtalats med utländska artister, samt från kostnaderna för utförda tjänster och därmed sammanhängande kostnader, göra avdrag för inkomstskatt på 25% (15% före 1996) samt för solidaritetsskatt och mervärdesskatt.

Med en högsta marginalskattesats på 53% motsvarar ett sådant skatteavdrag en skattepliktig vinst på mindre än 50% av bruttoarvodena. I systemet förutses med andra ord avdragsgilla utgifter på mer än 50%, vilket inte förefaller vara en orimligt låg nivå. Dessutom kan en nedsättning av den skatt som skall dras av beviljas efter ansökan till skattemyndigheterna, om det kan visas att den skatt som slutligen skall betalas skulle bli lägre (§ 50a i lagen om inkomstbeskattning). Detta gäller i synnerhet om det förekommer utgifter som normalt inte skulle ingå i beskattningsunderlaget. Under alla omständigheter kan en individuell taxering enligt den progressiva skattesatsen ske genom att en självdeklaration lämnas in. Överskjutande skatt kommer då att återbetalas. Den skatt på 25% som dragits av anses dock vara slutlig om den utländske artisten inte vidtar några åtgärder.

Tyska artister omfattas av samma skatt, men de betalar alltid enligt en individuell skattesats som är avhängig av den inkomst som de uppgivit i sina självdeklarationer.

De olika metoderna för skatteuppbörd anses inte vara diskriminerande, eftersom de återspeglar skillnaden mellan den situation som råder för utländska och tyska artister, och de förefaller inte att vara orimliga.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1788/99

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Fotbollsklubben Lazio och dess researrangemang

Känner kommissionen till rapporter i pressen om att den italienska fotbollsklubben Lazio har tecknat ett treårskontrakt med en resebyrå beträffande resor och biljetter till bortamatcher i Champions' League, vilket medför att fotbollssupportrar måste betala dubbelt så mycket för sina biljetter jämfört med om de själva tar sig till matcherna?

Med tanke på tidigare svar på liknande frågor, i vilka kommissionen angivit att sådana arrangemang skulle bryta mot EG-rätten och innebära missbruk av en dominerande ställning, tänker kommissionen undersöka saken och om uppgifterna stämmer underrätta Lazio om att sådana olagligheter omedelbart måste upphöra?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Mario Monti

(9 november 1999)

Parlamentsledamoten frågar huruvida kommissionen anser att följande kontrakt innebär missbruk av dominerande ställning och strider mot gemenskapsrätten. Enligt uppgift har fotbollsklubben Lazio och en resebyrå tecknat ett avtal, enligt vilket Lazio säljer 70% av sin andel av biljetterna till bortamatcher i Champions' League till resebyrån.

Om vi antar att pressuppgifterna som parlamentsledamoten hänvisar till är riktiga, tycks följden av avtalet bli att en väsentlig andel av bortamatchbiljetterna reserveras för en enda resebyrå för vidareförsäljning till allmänheten. Därigenom hindras andra resebyråer från att sälja biljetter till dessa matcher till Lazios supportrar. Dessutom är det troligt att supportrarna, när de köper biljetter via den utsedda resebyrån, blir tvungna att köpa dem som del i ett paket tjänster, där resa och inkvartering ingår.

Gemenskapens konkurrensregler är endast tillämpliga i den mån avtalet kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. Det är troligt att det närmast uteslutande är italienska supportrar som vill köpa biljetter till Lazios matcher. Därför kan man anta att efterfrågan på dessa biljetter är nationell, regional, eller rentav lokal. Alltså får avtalet konkurrensbegränsande verkan i första hand, om inte till och med enbart, för resebyråer och andra biljettförsäljare på den italienska marknaden.

Kommissionen anser därför att avtalet endast har en liten påverkan, eller ingen påverkan alls, på handeln mellan medlemsstaterna och att gemenskapens konkurrensregler följaktligen inte är tillämpliga.

Avtal eller affärsmetoder med påstått konkurrensbegränsande verkan i endast en medlemsstat kan emellertid bedömas av medlemsstatens konkurrensmyndighet. Parlamentsledamoten kan därför ta upp frågan med italienska Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Via Liguria 26, I-00187 Rom).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1498/99

från Hans Kronberger (NI) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Koncerner som hyr ut legosoldater

Den senaste tiden har antalet rapporter om koncerner som hyr ut legosoldater ökat. I regel organiseras de från Europa och de verkar framför allt i Afrika, men även på andra krigsskådeplatser.

1. Känner kommissionen till dessa företeelser?

2. Anser kommissionen att det är en uppgift som bör lösas på unionsnivå att bekämpa sådana koncerner?

3. Har kommissionen redan vidtagit åtgärder för att förhindra sådana intriger? Om ja, vilka? Om inte, varför inte?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Poul Nielson

(7 oktober 1999)

Kommissionen är medveten om att det ryktas att det finns grupper som hyr ut legosoldater till länder i Afrika och andra krigsskådeplatser och bekymrar sig för denna utveckling. Kommissionen anser att det internationella samfundet bör överväga att vidta effektiva åtgärder för att bekämpa denna företeelse och noterar med intresse det arbete som Förenta nationerna bedriver på detta område.

Kommissionen anser att det, om det finns sådana grupper i medlemsstaterna eller om sådana grupper hyr medborgare från medlemsstaterna, framför allt är de berörda medlemsstaternas myndigheter som måste avgöra hur man skall förhålla sig till dessa grupper, och om de ska bekämpas.