ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1224/01

från Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) och Concepció Ferrer (PPE-DE) till kommissionen

(26 april 2001)

Ämne: Registreringsskyltar för fordon

Med tanke på den vitalitet och närvaro regionerna har i EU:s medlemsstater, och med tanke på att många av dessa medlemsstater är indelade i områden som baseras på dessa regioner, anser vi att det vore positivt om deras identitet syntes på de europeiska registreringsskyltarna.

Europeiska unionen borde föreslå en harmonisering av en europeisk registreringsskylt som innefattade regionerna.

Är kommissionen beredd att godkänna detta förslag utifrån den europeiska verkligheten?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1211/01 och E-1224/01 ingivet av Loyola de Palacio för kommissionen

(21 juni 2001)

De närmare bestämmelserna om fordonsregistrering ingår huvudsakligen i medlemsstaternas befogenhet. De tillämpar sin egen lagstiftning inom ramen för Wienkonventionen från 1968 om vägtrafik, som slöts genom Förenta Nationernas ekonomiska kommission för Europa. Enligt denna konvention skall alla motorfordon i internationell trafik ha en bakre skylt som förutom registreringsnumret har ett specifikt märke för den medlemsstat fordonet är registrerat i (t.ex. E för Spanien).

I enlighet med subsidiaritetsprincipen ingriper gemenskapen beträffande registreringsskyltar enbart om det är nödvändigt för att den fria rörligheten för varor och personer skall fungera inom gemenskapen.

Flera medlemsstater har nyligen infört en standardregistreringsskylt som längst till vänster har ett blått fält med 12 gula stjärnor för den europeiska flaggan och det särskiljande märket för medlemsstaten där fordonet är registrerat, den s.k. gemenskapsskylten.

Eftersom vissa medlemsstater inte godkände det särskiljande märket på gemenskapsskylten antogs rådets förordning (EG) nr 2411/98 av den 3 november 1998 om erkännande vad gäller trafik inom gemenskapen av nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken motorfordon och släpvagnar till motorfordon är registrerade(1). Syftet med förordningen är att för trafik inom gemenskapen ge nationalitetsmärket på gemenskapsskyltarna samma status som de särskiljande märken som krävs enligt Wienkonventionen.

Detta är den enda gemenskapslagstiftning som finns om registreringsskyltar. Eftersom erfarenheterna av Wienkonventionen är så goda har kommissionen inga planer på att föreslå lagstiftning om harmonisering av nationella registreringsskyltar och därför inte heller att behandla frågan om regionala eller andra märken som kan finnas på dem.

(1) EGT L 299, 10.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0289/01 från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen. Promeuro.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 340 E , 04/12/2001 s. 0018 - 0018



SKRIFTLIG FRÅGA E-0289/01 från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen (9 februari 2001) Ämne: Promeuro Kommer kommissionen att ställa kopior av det material som framställts av Promeuro med EU-stöd till förfogande i Europaparlamentets bibliotek? Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar (2 april 2001) Kommissionen deponerar gärna publikationer från Promeuro i Europaparlamentets bibliotek. De har framställts med ekonomiskt stöd från gemenskapen inom ramen för programmet Prince.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1485/01

från Robert Goebbels (PSE) till rådet

(21 maj 2001)

Ämne: Identitetskontroll på Charles de Gaulle-flygplatsen

Ett av de viktigaste stegen mot ett medborgarnas Europa togs när Schengenavtalet undertecknades och, genom Europeiska rådets protokoll i Amsterdam, införlivades i hela det regelverk som Europeiska unionen vilar på. En av de viktigaste förutsättningarna för att medborgarna skall kunna röra sig fritt inom unionen är att medborgare som reser inom Schengenområdet inte utsätts för systematiska identitetskontroller. Denna princip kränks för närvarande på Charles de Gaulle-flygplatsen i franska Roissy. Flygbolaget Air France tvingar med hjälp av ett vaktbolag varje passagerare som reser till en destination inom unionen att bevisa sin identitet innan de släpps fram till utgångarna för ombordstigning. Det genomför alltså en obligatorisk säkerhetskontroll.

Hur avser rådet att agera mot detta nya hinder för den fria rörligheten?

Svar

(27 september 2001)

Rådet informerar härmed den ärade parlamentsledamoten om att i och med ikraftträdandet av Amsterdamfördraget sorterar frågor som rör invandring, viseringar och asyl, inbegripet gränskontroller, under gemenskapens behörighet enligt avdelning IV i FEG. Det tillkommer således kommissionen att i egenskap av övervakare av fördragen kontrollera om medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter när det gäller dessa frågor.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1638/01 från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen. Ekofin-rådets beslut i Versailles.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 350 E , 11/12/2001 s. 0205 - 0205



SKRIFTLIG FRÅGA E-1638/01 från Robert Goebbels (PSE) till kommissionen (12 juni 2001) Ämne: Ekofin-rådets beslut i Versailles Kommissionen, rådet och Europeiska centralbanken (ECB) tillbakavisar alla krav om att allmänheten i förväg skall kunna förse sig med euro och gömmer sig bakom Ekofin-rådets så kallade beslut som fattades i Versailles, enligt vilket eurosedlar inte får sättas i omlopp före den 1 januari 2002. Ekofin-rådets möte i Versailles var ett informellt möte mellan ekonomi-och finansministrarna och rådets informella möten är enligt fördraget inte beslutsmässiga. Vilken rättslig grund har det beslut som kommissionen, rådet och ECB anger som skäl för att inte vilja låta allmänheten förse sig med en rimlig mängd euro i små valörer före den 1 januari 2002? Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar (20 juli 2001) De förklaringar som publiceras efter ett Ekofin-möte oavsett om det är formellt eller informellt utgör politiska åtaganden. Ett beslut om att i förväg låta allmänheten få tillgång till eurosedlar är en politisk handling som kräver enhällighet inom rådet och ett godkännande av ECB, som är ansvarig för införandet av sedlarna. Det informella Ekofin-mötet är ett lämpligt forum för denna typ av debatt, eftersom det samlar alla berörda parter. Beslutet i Versailles fattades efter en lång diskussion inom denna grupp.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0943/01

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(28 mars 2001)

Ämne: Beviljande av regionalt stöd till kvalitetskontroll av produkten steirisches Kernöl enligt förordning (EEG) nr 2081/1992

Enligt artikel 10 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92(1) av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel skall medlemsstaterna inrätta kontrollorgan som skall garantera att jordbruksprodukter och livsmedel som bär en skyddad beteckning uppfyller de krav som fastställts i produktspecifikationen. Enligt artikel 10.3 kan kontrollorganen anlita ett annat organ för vissa kontrollåtgärder. Kostnaderna för kontrollerna skall enligt artikel 10.7 bäras av de producenter som använder den skyddade beteckningen. Steirisches Kernöl är en produkt som åtnjuter skydd enligt denna förordning.

Vilka organ har Österrike meddelat till kommissionen som kontrollorgan för steirisches Kernöl?

Ställs anslag från EU:s regionalstöd till förfogande för kontrollen av steirisches Kernöl och hur stora är de anslagen?

Om anslag beviljas, till vem utbetalas dessa stödmedel?

Om anslag beviljas, finns det då några redovisningar för hur dessa stödmedel använts?

Om redovisningar föreligger, kan det då utgående från dem uteslutas att de ovannämnda kontrollerna subventioneras?

Om så är fallet, vore en subventionering av kontrollerna liktydigt med att stödmedel från EU används på ett sätt som strider mot avsikten med dem?

Om så är fallet: skulle en subventionering av kontrollerna strida mot artikel 10.7 i förordning 2081/92?

Om så är fallet, finns det några föreskrifter om hur regionalt stöd skall användas för att inga snedvridningar av konkurrensen mellan olika kontrollorgan kommer åt att uppstå?

(1) EGT L 208, 24.7.1992, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 juni 2001)

De kontrollstrukturer som medlemsstaterna anmält i enlighet med artikel 10.2 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel, har nyligen offentliggjorts(1).

Österrike har meddelat kommissionen att det offentliga verket Der Landeshauptmann Steiermark på adress Herrengasse 16, 8010 Graz, är kontrollorganet för Steierisches Kürbiskernöl.

Inget gemenskapsfinansierat regionalt stöd beviljas till kontrollverksamhet i fråga om rådets förordning (EEG) nr 2081/92.

(1) EGT C 365, 19.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1503/01

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(11 maj 2001)

Ämne: Vitbok om kemikaliepolitiken

Vilken analys har kommissionen gjort av resurserna som finns tillgängliga inom Europeiska unionen för att genomföra test av 30 000 kemikalier under en tioårsperiod när det gäller tillgång till nödvändig vetenskaplig expertis, antal toxikologer och resurser till djurförsök?

Vilka ytterligare åtgärder måste vidtas om målet skall uppnås?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 juni 2001)

Man kan i dagsläget inte förutsäga den totala omfattningen av testerna, utan detta kommer att visa sig först under utvärderingsprocessen. För att endast de tester som verkligen är nödvändiga skall genomföras, har kommissionen föreslagit att testningen skall anpassas med hänsyn till vilka ämnen det rör sig om.

Följande faktorer kommer att beaktas:

- Den information som redan finns tillgänglig. När det gäller befintliga ämnen har myndigheterna endast tillgång till information om ämnen vilkas produktionsvolym överskrider 1 000 ton(1).

- Ämnets användning och den troliga exponeringen.

- Ämnets egenskaper som konstateras i tester.

- Ämnets kemiska struktur.

Av de 30 000 ämnena föreslår kommissionen att det skall genomföras djurförsök avseende ca 10 000 ämnen, vilkas produktionsvolymer överskrider 10 ton. Testerna av ämnen som produceras i volymer mellan 10-100 ton kommer i allmänhet att inriktas på de omedelbara eller något fördröjda effekterna. För sådana tester krävs endast begränsade resurser (ca 85 000 euro per ämne). När det gäller ungefär 4 300 ämnen som produceras i volymer större än 100 ton måste det genomföras djupgående tester för att avgöra ämnenas långsiktiga effekter.

Kraven på testning kommer inte bara att få konsekvenser för gemenskapens kemiska industri. Eftersom även importörer måste genomföra tester och utvärdera resultaten kommer resurser som finns tillgängliga över hela världen att användas för att få fram den information som krävs.

(1) Gränserna i ton avser varje tillverkares produktionsvolym (eller den volym som en importör importerar) per år.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0666/01

från Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) till rådet

(8 mars 2001)

Ämne: Europeiska rådet i Lissabon och överenskomna indikatorer

Europeiska rådet i Lissabon 2000 uppmanade rådet och kommissionen att främja en bättre förståelse av social utslagning genom en fortlöpande dialog och utbyte av information och bra lösningar på grundval av gemensamt överenskomna indikatorer. Har dessa indikatorer fastställts och om så är fallet, vilka är de?

Svar

(16 juli 2001)

Med anledning av uppdraget från Europeiska rådet i Lissabon har rådet uppmanat Kommittén för socialt skydd att göra ett urval av indikatorer och utveckla dem för att stödja målet att bekämpa den sociala utslagningen. Eftersom denna uppgift huvudsakligen är av teknisk natur, har Kommittén för socialt skydd själv inrättat en undergrupp vars specifika uppgift är att ta itu med denna fråga.

Undergruppen förväntas rapportera till Kommittén för socialt skydd i juni och november i år, så att förslagen skall kunna införas i kommitténs rapporter till rådet före Europeiska rådet i Laeken i december 2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0695/01

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(8 mars 2001)

Ämne: Textilindustrin i Bangladesh

Tänker kommissionen efterkomma de upprop som gjorts av Bangladeshs premiärminister Sheikh Hasina om att Förenta staterna skall utsträcka de möjligheter att saluföra produkter fritt från tullar och kvotbegränsningar, som landet redan erbjuder 33 av de minst utvecklade länderna, till att gälla även för textilier och konfektionsvaror från Bangladesh? Kommer det att tas direkta kontakter med EU:s motparter på handelns område inom Förenta staterna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0695/01 och P-1068/01 ingivet av Pascal Lamy för kommissionen

(14 maj 2001)

Kommissionen förstår Bangladeshs oro för landets marknadsposition och marknadsandel till följd av att USA har antagit American Trade and Development Act (USTDA 2000) som Bangladesh, tillsammans med andra minst utvecklade länder i Asien, inte omfattas av.

Vad gemenskapen beträffar innebär Bangladeshs status som minst utvecklat land att landets textil- och beklädnadsprodukter är befriade från tullar och kvotbegränsningar vid export till gemenskapen, vilket har gjort det möjligt att avsevärt öka exporten av dessa produkter till den europeiska marknaden så att landet nu är gemenskapens tionde största leverantör.

Kommissionen uppmanar andra industriländer att behandla minst utvecklade länder på liknande sätt. Reaktionen från länder som Chile och Nya Zeeland på gemenskapens initiativ Allt utom vapen som utsträcker friheten från tullar och kvotbegränsningar vid export till gemenskapen till att gälla alla produkter från de 49 minst utvecklade länderna, är i detta avseende uppmuntrande för kommissionen.

Initiativet Allt utom vapen avspeglar den vikt gemenskapen lägger vid full integrering av utvecklingsländer, särskilt de minst utvecklade länderna, i det multilaterala handelssystemet. Detta är naturligtvis ett ämne för diskussion med andra handelspartner bland industriländerna, inklusive USA.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0620/01

från Nelly Maes (Verts/ALE) till kommissionen

(1 mars 2001)

Ämne: Respekt för regionala språk och minoritetsspråk

På en tidigare ställd fråga (E-3702/00)(1) om den språkliga mångfalden inom Europeiska unionen svarade kommissionsledamot Reding att respekt för den språkliga och kulturella mångfalden är en av unionens grundsatser.

Dessutom tillkännagav kommissionsledamoten att man skulle undersöka hur ett särskilt åtgärdsprogram skulle kunna skydda och främja regionala språk och minoritetsspråk.

1. När exakt kommer denna undersökning att vara avslutad, och när kan ett åtgärdsprogram starta?

2. Är kommissionen beredd att konkretisera den något vaga formuleringen respekt för minoriteter och uttrycka den enligt Köpenhamnskriterierna, för att på så sätt kunna förverkliga respekten och skyddet för minoritetsspråken?

3. Hur kan kommissionen använda sig av påtryckningar gentemot ansökarländer om språklagstiftningen i ett land endast används för att försäkra sig om anslutning och alls inte är avsedd att utgöra extra garantier för minoriteten i fråga?

(1) EGT C 174 E, 19.6.2001, s. 119.

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(15 maj 2001)

1. Europeiska året för språk kommer att under hela 2001 utgöra grunden för mycket verksamhet och debatt kring allt som rör den europeiska språkliga mångfalden, särskilt regionala språk och minoritetsspråk. Kommissionen avser att dra lärdomar av alla dessa initiativ och funderingar och från och med nästa år formulera slutsatser.

2. Kriterierna för medlemskap som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993 omfattar respekt och skydd för minoriteter. När kommissionen bedömer de framsteg som kandidatländerna gjort i förhållande till detta kriterium ägnar den särskild uppmärksamhet åt respekt för och genomförande av principerna i Europarådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter, däribland principerna om användning av minoritetsspråk.

3. Sedan 1997 har kommissionen regelbundet bedömt kandidaternas framsteg vad gäller Köpenhamnskriterierna, först i sina yttranden från 1997 och därefter i sina regelbundna rapporter som antogs hösten 1998, 1999 och 2000.

För att hjälpa kandidatländerna att åtgärda de svaga punkter och brister som kartlagts i de regelbundna rapporterna har kommissionen inrättat ett associerings-partnerskap för varje kandidatland. Dessa associerings-partnerskap föreslår prioriteringar för varje land på kort och medellång sikt för att länderna ska uppfylla anslutningskriterierna. De anger också vilket ekonomiskt stöd gemenskapen kan tillhandahålla till dessa prioriteringar och vilka villkor som detta bistånd innebär. De uppdateras regelbundet.

Den regelbundna bedömningen av framsteg som gjorts av kandidatländerna med stöd av associerings-partnerskapen för att möta kraven i de politiska kriterierna från Köpenhamn, har lett till positiva resultat i kandidatländerna, även vad gäller respekt för minoriteternas rättigheter och skydd för minoriteter, däribland användningen av minoritetsspråk. Kommissionen fortsätter arbetet i denna riktning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0564/01

från Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) till kommissionen

(27 februari 2001)

Ämne: Revisionsförklaring för generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd

Vid budgetkontrollutskottets möte den 7 februari 2001 meddelade kommissionsledamot Fischler att den exakta felfrekvensen 1999 för de ekonomiska transaktionerna inom generaldirektoratet för jordbruk uppgick till 3,06 procent.

I den anda av samarbete och öppenhet som råder mellan de europeiska institutionerna skulle jag vilja be den kommissionsledamot som har ansvaret för hälsa och konsumentskydd att ta fram motsvarande siffra för de ekonomiska transaktionerna inom detta generaldirektorat? Om det inte kan göras, vad är orsaken till detta?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 och E-0570/01 ingivet av Michaele Schreyer för kommissionen

(11 april 2001)

Kommissionen vill erinra ledamoten om att revisionsrätten inte anger någon felmarginal i sin revisionsförklaring till den allmänna budgeten, eftersom rätten anser att det skulle ge en alltför förenklad bild av kommissionens ekonomiska förvaltning om man grundade sig endast på denna indikator.

Därför beslutade revisionsrätten för tre år sedan att inte ange någon allmän felmarginal och att ändra revisionsförklaringens innehåll för att därmed ge den myndighet som beviljar ansvarsfrihet en mer utförlig, beskrivande framställning.

Revisionsrätten har vid flera tillfällen påpekat att angivande av en eventuell felmarginal på lägre nivå (till exempel per sektor eller generaldirektorat), framräknad från en allmän felmarginal, skulle vara helt missvisande. De transaktioner som revideras av rätten är alltför fåtaliga och det vore inte möjligt att fastställa en korrekt felmarginal på lägre nivå.

Följaktligen kan kommissionen inte lämna de begärda uppgifterna till parlamentsledamoten.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0989/01

från Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 mars 2001)

Ämne: Oacceptabel inställning hos amerikanska senatorer

Torsdagen den 8 mars 2001 besökte representanter för EU den amerikanska kongressen och bland dem fann herr Rodota, chef för arbetsgruppen om artikel 29. Enligt artiklar i europeisk press utsattes de för kraftiga angrepp från amerikanska senatorer som anser att direktivet om personligt skydd på Internet är alldeles för strikt. Senator Buyer hyllade närmare bestämt sina förfäder för att de tagit det korrekta beslutet att lämna Europa.

Tänker kommissionen ge efter för de amerikanska påtryckningarna eller avser den att fortsätta det inledda arbetet med att skapa ett effektivt skydd av Internetanvändarnas rättigheter?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(6 juni 2001)

Kommissionens förslag till direktiv om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sektorn för elektronisk kommunikation av den 12 juli 2000(1), som frågeställaren hänvisar till, diskuteras för tillfället inom ramen för medbeslutandeförfarandet. Kommissionen anser att förslaget innehåller det lämpligaste tillvägagångssättet för att skydda personuppgifter inom sektorn för elektronisk kommunikation, inbegripet Internet, och hoppas att det kommer att antas av parlamentet och rådet före innevarande års slut.

(1) EGT C 365 E, 19.12.2000.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0257/01

från Lord Inglewood (PPE-DE) till rådet

(14 februari 2001)

Ämne: Rätt till ersättning vid vidareförsäljning

Vilka åtgärder avser rådet att vidta för att garantera en enhetlig skyddsnivå inom ramen för förslaget till direktiv om rätt till ersättning vid vidareförsäljning, för att se till att medlemsstaterna respekterar bestämmelserna i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen när de genomför förslaget till direktiv, i synnerhet vad avser skattebehandling?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0257/01, E-0259/01, E-0261/01 och E-0263/01

(13 juli 2001)

De frågor som den ärade parlamentsledamoten ställer rör ärenden som fortfarande ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde och svaren kan därför variera beroende på medlemsstaternas åtgärder vid genomförandet av direktivet om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (följerätt), liksom även beroende på andra relevanta bestämmelser i nationell lagstiftning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1074/01

från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet

(5 april 2001)

Ämne: Tvångsarbete i Myanmar

Känner rådet till att tvångsarbete förekommer i Myanmar? Om så är fallet, vilka åtgärder har det för avsikt att vidta för att detta skall avskaffas?

Svar

(16 juli 2001)

Rådet delar den avsky som man i internationella kretsar hyser över bruket av tvångsarbete i Burma/Myanmar, något som rådet fruktar ännu inte har upphört. Som den ärade parlamentsledamoten förmodligen känner till, upphävde Europeiska gemenskapen 1997 tills vidare landets förmåner inom ramen för det allmänna preferenssystemet (GSP) på grund av bruket av tvångsarbete. Rådet har naturligtvis också, som gensvar på den politiska situationen i Burma/Myanmar, vidtagit ett antal andra åtgärder under de senaste fyra åren, vilka framgår av rådets gemensamma ståndpunkt.

Rådet gav sitt fulla stöd till den resolution som Internationella arbetskonferensen antog i juni 2000 och gladde sig åt att de åtgärder som rekommenderades i resolutionen trädde i kraft efter mötet i ILO:s styrelse den 30 november 2000.

Regeringar i medlemsstaterna har med arbetsmarknadens parter diskuterat hur man bäst skall få rekommendationerna i resolutionen att ge resultat. Både de och kommissionen har också avlagt rapport om dessa ansträngningar till generaldirektören för ILO.

Rådet medger att regeringen i Burma/Myanmar har vidtagit vissa åtgärder som syftar till att få ett slut på bruket av tvångsarbete. Det är emellertid nödvändigt att göra tvångsarbete olagligt, få bruket att upphöra i praktiken, och varje person som fortsätter utnyttja tvångsarbete måste straffas. Rådet utövar en nära övervakning av situationen och, om myndigheterna i Burma/Myanmar skulle underlåta att vidta nödvändiga åtgärder i detta hänseende, är rådet berett att vidta ytterligare åtgärder.

Rådet klargjorde sin oro över tvångsarbete under EU-trojkans besök i Burma/Myanmar i januari 2001. Rådet förväntar sig att frågan kommer att stå under fortsatt bevakning av ILO/Internationella arbetskonferensen samt av Ecosoc. Rådet hoppas verkligen att kontakter kommer att återupptas mellan ILO och Burma/Myanmar och att en närvaro av ILO skall kunna inrättas i landet i syfte att kontrollera att bruket av tvångsarbete definitivt upphört.