ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1615/99

från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen

(15 september 1999)

Ämne: Bisonkött och bidrag under EU: s nötköttsordning

Kan kommissionen uppge om det finns någon möjlighet att den kommer att samtycka till att bidragssystemet under EU:s nötköttsordning utökas till att omfatta även bisonkött? Om inte, varför?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(8 oktober 1999)

Kommissionen har inte behörighet att ta med bison i stödordningen för nötkött. Det står klart att ett beviljande av nötköttsstöd för bison varken omfattas av den gällande grundförordningen för nötkött (förordning (EEG) nr 805/68(1) eller den nya

gemensamma organisationen av marknaden för nötkött. Den senare regleras av rådets nya förordning (EG) nr 1254/199(2) och är ett resultat av överenskommelsen om Agenda 2000. Vad gäller levande djur förhåller det sig så att definitionen på nötkretur i artikel 1.2 i nämnda förordning (EEG) nr 805/68 (och i motsvarande artikel i förordning (EG) nr 1254/1999) enbart täcker levande husdjur av nötkreatur som förekommer i den kombinerade nomenklaturen (NC)(3) I pratiken utesluter detta andra nötkreatur (däribland bison) från tillämpningsområdet för stöd till husdjur av nötkreatur.

Att ta med bison i stödordningen för husdjur av nötkreatur skulle skapa två typer av problem. Det första handlar om att antalet djurraser som är föremål för gemenskapsstöd ökar. Medlemsstaterna har vid flera tillfällen visat sig tveksamma till en sådan ökning. Det visar sig dessutom att saken behandlades under diskussionerna om Agenda 2000 och att slutsatsen av denna debatt var att man, när det gäller stödet för nötkreatur, inte ändrade lagstiftningsförhållandena för bison. Det andra problemet rör gemenskapens internationella relationer. I november 1999 startar nämligen en ny förhandlingsrunda om världshandeln (Världshandelsorganisationen, WTO) och gemenskapens direktstöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken kommer sannolikt att ifrågasättas av gemenskapens partner. Under dessa omständigheter förefaller det således inte tillrådligt att utöka antalet djurraser som är föremål för detta stöd.

(1) EGT L 148, 28.6.1968.

(2) EGT L 160, 26.6.1999.

(3) Se kommentarerna i EGT C 287, 15.9.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2362/99

från Stephen Hughes (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Tillhandahållande av uppgifter i kriminalregistret om arbetssökande

1. Forskning som European Offender Employment Forum åberopar visar stora skillnader mellan olika EU-länder när det gäller bestämmelser om att tillhandahålla möjliga arbetsgivare uppgifter om tidigare begångna brott. Har kommissionen gjort någon bedömning av effekterna av dessa skillnader på den fria rörligheten för arbetstagare inom EU eller på sysselsättningsmöjligheterna för före detta brottslingar?

2. European Offender Employment Forum uppskattar att en halv miljon människor lämnar fängelserna i EU varje år och att många ställs inför akuta problem när de skall återintegreras på arbetsmarknaden. Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att främja utbildnings- och sysselsättningsinitiativ för före detta brottslingar och för att ta itu med diskriminering av dem när det gäller sysselsättning?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(18 januari 2000)

Skillnaderna mellan de olika medlemsstaternas bestämmelser om att tillhandahålla möjliga arbetsgivare uppgifter om tidigare begångna brott har inte en så direkt koppling till den fria rörligheten för arbetstagare att kommissionen anser att dessa skillnader är särskilt relevanta för rätten till fri rörlighet.

Enligt de europeiska riktlinjerna för sysselsättningen hör före detta brottslingars svårigheter att skaffa sig relevanta färdigheter och att komma in och bli kvar på arbetsmarknaden till riktlinje 9. I denna riktlinje uppmanas medlemsstaterna att fästa särskild vikt vid behov hos funktionshindrade, etniska minoriteter och andra grupper och individer som kan vara missgynnade, samt utarbeta lämpliga förebyggande och aktiva politiska åtgärder som främjar deras integrering på arbetsmarknaden.

Dessutom kan den sociala och ekonomiska återanpassningen av före detta brottslingar täckas av de åtgärder som nämns i artikel 137 (f.d. artikel 118) i EG-fördraget och som skall främja samarbetet mellan medlemsstaterna genom initiativ som syftar till att öka kunskapen, utveckla utbytet av information och beprövade erfarenheter samt främja nyskapande tillvägagångssätt. Kommissionen förbereder för närvarande ett utkast till program på grundval av denna artikel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1987/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Åtgärder mot korruption

Med tanke på de alarmerande signaler om korruption bland det ledande skiktet i Ryssland har G7-gruppen nyligen beslutat att frysa alla lån till Ryssland. Gruppen kräver en kvartalsredogörelse av Rysslands finanser som villkor för att landet återigen skall få pengar.

Rådet uppmanas att tillsätta en undersökningskommitté för att ta reda på hur Ryssland har använt de gemenskapsmedel som landet fick inom ramen för samarbetsavtalen.

Svar

(31 januari 2000)

Den ärade parlamentsledamoten frågar om rådet skulle kunna tillsätta en kommitté för att undersöka vart de gemenskapsmedel har tagit vägen som beviljats Ryssland inom ramen för samarbetsavtalen med landet.

Rådet har ingen möjlighet att tillsätta en undersökningskommitté. Enligt artikel 274 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen ansvarar dessutom kommissionen för genomförandet av gemenskapernas allmänna budget. På samma sätt är de lån som utanordnats av Europeiska investeringsbanken i första hand bankens ansvar, också när de är räntesubventionerade eller garanterade av gemenskapens budget. Det måste också understrykas att Ryssland är en suverän stat.

Icke desto mindre använder rådet den behörighet som fördragen ger till att så långt möjligt säkerställa kontroll av gemenskapsmedlens användning, särskilt i Ryssland.

Rådet har i förordning (EG) nr 2802/98 av den 17 december 1998(1), som styr distributionen i Ryssland av 1 850 000 ton livsmedelsprodukter till ett belopp av 470 miljoner euro, särskilt angett att ett memorandum mellan kommissionen och de ryska myndigheterna bör möjliggöra den uppföljning, revision, kontroll och utvärdering som skall göras på ryskt territorium, särskilt av revisionsrätten eller externa organ som i detta syfte getts behörighet av kommissionen. Rådet beslutade dessutom den 26 november 1999 i samband med den andra behandlingen av budgeten för år 2000 att öka anslagen till kontroll av vart detta stöd tar vägen från 12,4 till 20,4 miljoner euro. Den anmärkningsvärt höga andel finansiella medel som anslagits till övervakning av operationen visar den vikt som rådet lägger vid denna fråga.

Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) har för övrigt i kraft av Europaparlamentets och rådets förordning nr 1073/99(2) en allmän behörighet för skydd av gemenskapens ekonomiska intressen, vare sig det gäller medel ur gemenskapens allmänna budget eller lån från Europeiska investeringsbanken.

(1) EGT L 349, 24.12.1998, s. 12.

(2) EGT L 136, 31.5.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2352/99

från Freddy Thielemans (PSE) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Livsmedelskvalitet

Känner kommissionen till att ostarna Parmigiano-Reggiano och Grana Padana lär innehålla stora mängder koppar med halter ända upp till 20 gånger de tillåtna nivåerna i ost med kontrollerad ursprungsbeteckning? Som bekant är de kopparsalter som sannolikt används på grund av sin egenskap att förhindra jäsning i mjölk mycket giftiga. Avser kommissionen att utlösa systemet för tidig varning?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(24 januari 2000)

Kommissionen känner till de fakta som parlamentsledamoten beskriver. Kommissionen och medlemsstaterna uppmärksammades på denna situation redan vid en undersökning som kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor genomförde i mars 1999. Rapporten från den undersökningen (rapport nr XXIV/1099/99) finns på Internet (http://europa.eu.int/comm/dg24/health/vi/reports/index_en.html).

Eftersom alla medlemsstater har fått denna rapport, som även är tillgänglig på Internet, är det inte längre lämpligt att återigen vidarebefordra samma information via systemet för snabbt informationsutbyte om livsmedel.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1885/99

från Esko Seppänen (GUE/NGL) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Kommissionens informationsmaterial

Kommissionen har gett ut ett info press-meddelande daterat i juni 1999 om strukturfonderna i Finland under de fyra åren 19951999. Detta informationsmeddelande är inexakt från början till slut och fullt av sakfel. Hur går kommissionen till väga när den granskar innehållet i ett sådant här material och ämnar kommissionen i framtiden producera material som är mera tillförlitligt?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(6 december 1999)

Parlamentsledamoten har framfört klagomål gällande oriktiga uppgifter i ett Infopress-meddelande och missvisande jämförelser mellan budgeten för innevarande programperiod respektive de nya programperioderna för strukturfonderna i Finland.

Generaldirektoratet för regionalpolitik publicerar Infopress-broschyrer om strukturfonderna för varje medlemsstat som innehar ordförandeskapet i EU. De är avsedda att vara översiktliga vägledningar för allmänheten. Ett misstag gjordes visserligen vad gäller siffrorna i broschyren för Finland de ungefärliga utgifterna för strukturfonderna i Finland uppgavs vara 2 200 miljoner euro under den nya programperioden, medan de i själva verket uppgick till omkring 2 100 miljoner euro men detta berodde till stor del på att det när broschyren sammanställdes inte var avgjort hur anslagsfördelningen för gemenskapsinitiativen såg ut. Kommissionen godtar inte påståendet att jämförelserna mellan innevarande programperiod och de nya programperioderna ger allmänheten en missvisande bild.

Alla förordningar, beslut och riktlinjer beträffande strukturfonderna och finansiering av dessa i den nya programperioden återges i sin helhet på kommissionens webbplatser på Internet. Under år 2000, efter att strukturfondernas program har antagits, kommer kommissionen att publicera mer utförliga broschyrer om de olika programmen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2009/99

från Ulpu Iivari (PSE) till kommissionen

(9 november 1999)

Ämne: Bibliotekens roll i det moderna samhället

Till följd av en begäran från talmanskonferensen meddelade parlamentets talman den 15 maj 1998 att man gett tillstånd till parlamentets utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media att utarbeta ett betänkande om bibliotekens roll i det moderna samhället. Till föredragande valde utskottet ledamot Mirja Ryynänen. Initiativbetänkandet antogs i plenum(1) i oktober 1998. Det konstaterades att diskussionen i betänkandet motsvarade grönboksskedet.

Kommissionen beslutade att utarbeta ett meddelande i frågan och att till den fortsatta diskussionen ge mycket noggrannare information än vad som togs fram i betänkandet. Nu har vi redan väntat ett år på meddelandet.

I vilket skede befinner sig kommissionens meddelande? Vilken tidsplan har kommissionen för att utveckla biblioteksfrågorna?

(1) EGT C 341, 9.11.1998, s. 373.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(3 december 1999)

Det betänkande som parlamentsledamoten hänvisar till är viktigt, i och med att det tar upp frågor som är mycket betydelsefulla för biblioteken i dagens värld. Kommissionen menar även att biblioteken är en del av en större kulturell helhet där också arkiv och museer ingår, institutioner som tillsammans erbjuder och garanterar medborgarna tillgång till kunskap och kultur i det moderna informationssamhället.

Kommissionen ger kommitténs arbete sitt odelade stöd, samtidigt som möjligheterna och det bästa sättet att sätta in bibliotekens verksamhet i detta större sammanhang diskuteras, i synnerhet mot bakgrund av det arbete på informationssamhällets område som utförs inom det femte ramprogrammet. Målet är att inom de närmaste månaderna försöka skapa konkreta ramar för samordning av de olika kulturbevarande institutionernas arbete och för samarbete dem emellan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2003/99

från Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) till kommissionen

(9 november 1999)

Ämne: Gemenskapsinitiativet Interreg III

Hur avser kommissionen befästa och förvalta den fysiska planeringen i EU genom gemenskapsinitiativet Interreg III?

Vilka konsekvenser kommer de nuvarande transnationella interregionala samarbetsprojekten för stora europeiska områden, som erhåller stöd genom Interreg II C, att få i framtiden inom ramen för Interreg III?

Kommer dessa geografiska områden att upprättas på samma sätt i det nya gemenskapsinitiativet Interreg III som i det tidigare Interreg IIC?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

I det utkast till riktlinjer för gemenskapsinitiativet Interreg III(1) som godkändes av kommissionen den 13 oktober 1999 fastställs det i punkterna 6 och 12 att syftet med detta nya initiativ skall vara att bidra till harmonisk territoriell integration inom EU i avsikt att främja en högre grad av områdesbaserad samordning mellan stora grupperingar av europeiska regioner, i syfte att uppnå varaktig, harmonisk och balanserad utveckling i Europeiska unionen.

I punk 14 anges det att de åtgärder som väljs måste understödja ett samordnat områdesbaserat tillvägagångssätt som svarar mot vanliga problem och att det i programmen bör tas hänsyn till rekommendationerna för territoriell utveckling av Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (European Spatial Development Perspective, ESDP).

I punkt 14 i utkastet anges även att förslag till transnationellt samarbete skall bygga på erfarenheter från Interreg II C. Kommissionen kommer därför att be medlemsstaterna att i första hand fortsätta samarbetet på de områden inom vilka det visat sig framgångsrikt inom ramen för Interreg IIC och inleda samarbete på de områden inom vilka den inledande utredningsfasen avslutats. Det är nämligen önskvärt att de rekommendationer som gjorts inom ramen för Interreg IIC kan överföras och genomföras inom ramen för Interreg III.

Med stöd av de samlade erfarenheterna av bl.a. Interreg IIC har kommissionen föreslagit geografiska grupperingar i riktlinjerna. Det ankommer på medlemsstaterna att lämna konkreta förslag med utgångspunkt från dessa och enligt sina egna prioriteringar vilka skall vara vederbörligen motiverade och välgrundade.

(1) KOM(1999) 479 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2132/99

från Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Situationen i Saudiarabien

Enligt uppgifter från både internationella organisationer och rapporter antagna av FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna (E/CN.4/1998/44, stycke 19 och 21; E/CN.4/1998/43, stycke 13 och 405; E/CN.4/1998/68, stycke 89 och 92) är situationen i Saudiarabien mycket allvarlig för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

FN-organet kritiserar i synnerhet de saudiarabiska myndigheterna för godtyckliga fängslanden, tortyr, framtvingade eller ofrivilliga försvinnanden samt extrajudiciella, informella eller godtyckliga avrättningar (till exempel avrättades över 70 utländska medborgare under 1997 i Saudiarabien där dödsstraffet även tillämpas på personer som är minderåriga då brottet begås). I allmänhet använder sig myndigheterna i Riyad av mycket våldsamma repressalier mot politiska meningsmotståndare (totalförbud mot politiska partier) och religiösa minoriteter, och de utövar en total kontroll över pressen. Det görs allt fler arresteringar på grund av meningsskiljaktigheter och man fortsätter i stor utsträckning att tillämpa stympningsstraff.

Vad anser kommissionen om situationen i Saudiarabien?

Kan kommissionen tala om vilka åtgärder den har vidtagit eller ämnar vidta för att se till att de saudiarabiska myndigheterna åtminstone visar ett minimum av respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i Saudiarabien är sannerligen oroväckande. Det finns inte någon särskild överenskommelse mellan gemenskapen och Saudiarabien som skulle kunna ligga till grund för ett direkt utbyte av synpunkter och en dialog. En regelbunden politisk dialog har etablerats mellan gemenskapen och länderna i Gulfstaternas samarbetsråd (GCC) inom ramen för unionens samarbetsavtal med GCC, som inkluderar Förenade arabemiraten, Saudiarabien, Bahrain, Qatar, Oman och Kuwait.

I samband med ett möte i Riyad i mitten av oktober 1999 mellan olika regionala direktörer från gemenskapen och Gulfstaternas samarbetsråd togs samtliga politiska och sociala frågor upp till diskussion, även de frågor som rör de mänskliga rättigheterna. Under detta forum diskuterades särskilt kvinnors och barns rättigheter, dödsstraffet och mänskliga rättigheter i allmänhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1983/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(5 november 1999)

Ämne: Marijuana

Den senaste forskningen om läkemedel mot fetma och hungerkänslor har riktat in sig på en ny serie produkter som framställs ur marijuana. Färska studier om marijuanans likvärdighet med dessa läkemedel har påvisat att denna substans har egenskaper som minskar hungerkänslor, men studierna har även betonat de farliga effekterna som är allt annat än försumbara.

Med tanke på att den vetenskapliga världen är mycket tveksamt inställd till användningen av marijuana, i synnerhet eftersom den hos barn mellan 12 och 15 år kan blockera hjärnans utvecklingsprocess och ge katastrofala följder för en rad funktioner som minne, inlärningsförmåga och samordning av rörelser,

uppmanas kommissionen att ingripa för att reglera forskningsinstitutens användning av marijuana vid läkemedelsexperiment.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 december 1999)

Gemenskapens läkemedelslagstiftning reglerar utsläppandet på marknaden av läkemedel och villkoren för försäljningstillstånd utifrån en bedömning av produktens kvalitet, säkerhet och verkan.

Gemenskapens läkemedelslagstiftning reglerar också i viss utsträckning genomförandet av kliniska provningar. Ett utkast till direktiv rörande tillämpning av god klinisk sed har lagts fram(1) och diskuteras för närvarande i rådet. Det främsta syftet med detta förslag är en harmonisering av de allmänna förhållandena och villkoren för tillstånd och genomförande av kliniska provningar. Varken den befintliga läkemedelslagstiftningen eller utkastet till direktiv reglerar, eller föreslås reglera, vilka ämnen som får testas i kliniska provningar, eftersom principen är att alla ämnen kan ha en positiv effekt vid behandling av vissa sjukdomar. Myndigheterna måste därför göra en bedömning från fall till fall när det gäller förslag till klinisk provning.

(1) KOM(97) 369 slutlig ändrad genom KOM(1999) 193 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2146/99

från Freddy Blak (PSE) till kommissionen

(24 november 1999)

Ämne: Dubbelt medborgarskap

Problemet med illegal arbetskraft blir allt större, särskilt inom byggnadsbranschen i Europa.

Facket i Europa har på sistone rapporterat in allt fler exempel på att polska byggarbetare, bland annat i Tyskland och Danmark, har dubbelt medborgarskap: både ett polskt och ett fiktivt tyskt medborgarskap.

Känner kommissionen till denna problematik och har vi att emotse några initiativ som kunde ändra på denna ohållbara situation?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(19 januari 2000)

Kommissionen känner inte till några problem med dubbla medborgarskap för arbetstagare inom byggbranschen.

Eftersom frågan om tilldelning av medborgarskap i en medlemsstat i princip ingår i den berörda medlemsstatens ansvarsområde, åligger det under alla omständigheter den medlemsstaten att kontrollera om de arbetstagare som anställs på dess territorium är medborgare där eller i ett tredje land.

Om parlamentsledamoten med sin fråga avser situationer där arbetstagare utstationeras i samband med transnationella tjänster, kan det vara på sin plats att hänvisa till målen i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster(1). Syftet med direktivet är att säkerställa lojal konkurrens mellan företag som tillhandahåller tjänster och samtidigt att garantera att utstationerade arbetstagare får lämpligt skydd. När det gäller direktivets tillämpningsområde måste det betonas att det skall tillämpas på företag som utstationerar arbetstagare i en annan medlemsstat utan att göra åtskillnad mellan arbetstagare, vare sig de är EU-medborgare eller ej.

I den branschvisa dialogkommittén för byggsektorn har arbetsmarknadsparterna i både European federation of building and wood workers och Federation of the European construction industry diskuterat problemet med illegal arbetskraft under de senaste åren. Varken i dessa diskussioner eller i andra kontakter med arbetsmarknadens parter har kommissionen hört talas om det problem som parlamentsledamoten tar upp.

(1) EGT L 18, 21.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2002/99

från Olivier Dupuis (TDI) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Iran Aid

Iran Aid är en välgörenhetsorganisation som inrättades 1983 och som ger humanitärt bistånd till människor som lever i nöd och förtryck i Iran, särskilt föräldralösa barn oberoende av etnisk, religiös och politisk bakgrund. Man prioriterar barn till de dissidenter och mohareb (de som kämpar mot gud) som regimen avrättat. Sedan nyligen utövades denna hjälpverksamhet inom landet självt. Denna sorts hjälp strider mot en fatwa (religiöst påbud) och gör att hjälparbetarna betraktas som mohareb och döms till åtföljande straff. Därför måste identiteter och adresser hållas hemliga för verksamma inom Iran Aid:s nätverk samt för de som tar emot hjälpen. Många frivilliga hjälparbetare har med åren fängslats, torterats och till och med dödats i sitt arbete för organisationen.

En undersökning av Iran Aid:s verksamhet pågår sedan maj 1998 eftersom organisationen har anklagats för att ha haft förbindelser med en terroristorganisation. Dess verksamhet har tvingats upphöra och organisationens alla dokument har beslagtagits. Högre tjänstemän inom välgörenhetsorganisationen är rädda för att informationen om biståndsmottagarna i de känsligaste arkiven kommer att offentliggöras och bli känd för den iranska regeringen. Enligt rapporter i media och enligt aktivister inom organisationen har den iranska underrättelsetjänsten och polisen redan fått reda på vissa iranska hjälparbetares namn och en våldsam repressionskampanj har nyligen påbörjats.

Vad kan rådet ge för information i samband med detta ärende?

Svar

(24 januari 2000)

Iran Aid undersöks för närvarande av den brittiska kommissionen för välgörenhetsorganisationer (Charity Commission). Rådet gör inte några uttalanden om pågående undersökningar i medlemsstaterna.