ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2848/99

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Skyldighet att bära identitetshandlingar i Nederländerna

Sedan den 1 juni 1994 gäller i Nederländerna en skyldighet att bära identitetshandlingar. Justitieministeriet har utgivit en broschyr med titeln Alles over identificatieplicht (Allt om skyldigheten att bära identitetshandlingar). Denna broschyr tjänar inte bara ändamålet att informera den stora allmänheten utan den används också av sådana institutioner som handelskammare, institutioner för social trygghet, arbetsgivare, notarier etc.

På sida 12 i denna broschyr står att läsa vilka identitetsbevis som är tillåtna. Det enda icke-nederländska dokument som är tillåtet är pass från andra länder än Nederländerna. Det görs ingen skillnad mellan EU-medborgare och medborgare i länder utanför EU.

1. Anser kommissionen att den tillämpning av nederländsk lagstiftning som framkommit i broschyren strider mot EU:s lagstiftning inom detta område, särskilt mot stadgandena om fri rörlighet för personer och principen om icke-diskriminering?

2. Är det fråga om diskriminering nu, när ett nederländskt körkort duger som identitetshandling men däremot inte ett körkort från någon annan medlemsstat?

3. Är det fråga om diskriminering nu, när identitetskort från andra EU-stater inte erkänns, utan endast pass, trots att dessa identitetskort erkänns som resedokument och Nederländerna nog erkänner sina egna identitetskort?

4. I vissa fall duger det inte med bara ett pass utan i passet måste också finnas uppehållstillstånd. Är det inte heller i dessa fall fråga om diskriminering?

5. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att få till stånd en förändring av situationen?

6. Om det förhåller sig så, att Nederländernas lagstiftning stämmer överens med EU-fördraget, men broschyren däremot inte gör det, kan kommissionen i så fall se till att texten i broschyren ändras, då ju denna broschyr i praktiken uppfattas som bindande instruktioner?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(7 februari 2000)

Kommissionen kommer att kontakta nederländska myndigheter för att få en förklaring av den situation parlamentsledamoten tar upp. Ett förfarande kan komma att inledas enligt artikel 226 (tidigare artikel 169) i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2666/99

från Francis Decourrière (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Direktiv 92/43/EEG

Vad gäller tillämpningen av bilaga 3 till rådets direktiv 92/43/EEG(1) av den 21 maj 1992, klargör artikel 2 b (etapp 2) att man vid bedömningen av huruvida ett område är av gemenskapsintresse skall ta hänsyn till områdets geografiska läge i jämförelse med vandringsvägarna av de arter som anges i bilaga 2 och huruvida det eventuellt hör till ett sammanhängande ekosystem som ligger på ömse sidor av en eller flera av gemenskapens inre gränser.

Den socioekonomiska verksamheten på ömse sidor av en gräns är ibland helt olika eftersom den regleras av nationell rätt. I Frankrike är till exempel jakt och fiske laglig och traditionell verksamhet på allmänna vattenområden medan de är obefintliga på andra sidan av gränsen i Belgien.

1. Eftersom de ekonomiska, sociala och kulturella behoven samt de regionala och lokala särdragen skall beaktas enligt artikel 2 i sagda direktiv, hur ämnar kommissionen harmonisera förvaltningen av dessa angränsande områden som är av stort ekologiskt värde (klassificering som naturreservat, biogenetiskt reservat) och som berörs av en art i bilaga 2 (Phoca vitulina), då det på sagda områden utövas så olika slags verksamhet?

2. Bör dessa områden förvaltas på ett enhetligt sätt?

3. Omfattas dessa gränsöverskridande områden av de särskilda villkor, bland annat av villkoren av ekonomisk art, som gäller i det skede direktivet 92/43/EEG genomförs och som gäller inom ramen för direktivets faktiska tillämpning år 2004?

(1) EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

Förvaltningen av områden, inom ramen för artikel 6.1 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, hör till medlemsstaternas ansvarsområden. Det åligger varje medlemsstat att inrätta de nödvändiga bevarandeåtgärder som motsvarar de ekologiska behoven hos de arter i bilaga 2 som finns i områdena. Vad beträffar kommissionen ingriper den vad gäller valet av områden men inte avseende deras förvaltningsbestämmelser.

I direktivet föreskrivs ingen skyldighet om enhetlig förvaltning för områden som sträcker sig över gränserna. Det åligger varje medlemsstat att tillsammans med sina grannar utvärdera den grad av samarbete som är nödvändig för att säkerställa att direktivets mål uppfylls.

I direktivet föreskrivs inte, inom ramen för dess artikel 8 om medfinansiering av bevarandeåtgärder för områden som hyser prioriterade livsmiljötyper eller prioriterade arter, någon prioritet för områden som sträcker sig över gränserna. Emellertid gör flera av gemenskapens finansieringsinstrument det möjligt att ägna dessa områden särskild uppmärksamhet. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att använda dessa befintliga instrument för att förvalta de Natura 2000-områden som sträcker sig över gränserna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1819/99

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(12 oktober 1999)

Ämne: Programmet Europa mot cancer

Kan kommissionen ange i vilken utsträckning och till vilka organisationer (offentliga eller privata), institut, företag, kooperativ eller enskilda personer anslag har beviljats (antingen överföringarna redan har skett eller inte) beträffande programmet Europa mot cancer handlingsplan 1987-1989, 1990-1994, 1996-2000?

Har det kontrollerats att anslagen går dit de skall och att initiativen ger goda resultat?

Kompletterande svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(21 januari 2000)

Parlamentsledamoten hänvisas till utvärderings- och genomföranderapporterna för de tre handlingsplanerna för kampen mot cancer. Närmare upplysningar sänds direkt till parlamentsledamoten och Europaparlamentets sekretariat.

Att gemenskapsanslagen för dessa handlingsplaner används på ett korrekt sätt kontrolleras genom utvärdering av de vetenskapliga rapporter och budgetrapporter som de avtalsslutande parterna lämnat in och genom kommissionens granskning av räkenskaperna i särskilda fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2344/99

från Salvador Jové Peres (GUE/NGL) och Pedro Marset Campos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Import av tomater från Marocko

För tomater från Marocko finns det en importkvot på 150 676 ton. Trots detta exporterade Marocko 181 542 ton till EU mellan oktober 1998 och mars 1999, och kränkte därmed bestämmelserna i artikel 2.4 i protokollet om ordningen för import till Europeiska gemenskapen av jordbruksprodukter med ursprung i Marocko. Enligt bestämmelserna förpliktar sig Marocko att se till att den totala exporten till Europeiska gemenskapen under de berörda perioderna och enligt de villkor som fastställs i protokollet inte överstiger den mängd som överenskommit enligt protokollets artikel 3 och 4.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till att protokollets bestämmelser efterlevs i framtiden? Hur tänker kommissionen kompensera gemenskapsproducenterna för de ekonomiska förluster som uppstår på grund av att protokollet inte följts?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2344/99, E-2345/99, E-2346/99, E-2347/99, E-2348/99 och P-2483/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(20 januari 2000)

Kommissionen följer noga utvecklingen av importen av färska tomater med ursprung i Marocko.

Efter att i slutet av regleringsåret 1998/99 ha konstaterat att de överenskomna kvantiteterna hade överskridits har kommissionen för de marockanska myndigheterna betonat vikten av att dessa kvantiteter iakttas för att det skall råda balans på gemenskapsmarknaden.

För innevarande regleringsår begärde kommissionen, med beaktande av importutvecklingen under oktober månad 1999, omedelbara samråd med de marockanska myndigheterna. Dessa samråd, som hölls i Rabat den 22 december 1999, gjorde det inte möjligt att finna en lösning som kan garantera att den beviljade kvoten inte överskrids. Med hänsyn till detta, och utan att det påverkar senare samråd, införde kommissionen genom förordning (EG) nr 2767/1999 ett system med importlicenser, i enlighet med skriftväxlingen mellan gemenskapen och Konungariket Marocko av den 22 december 1994.

Kommissionen vill påpeka att medlemsstaterna ansvarar för att gällande bestämmelser tillämpas på ett korrekt sätt vid importen, särskilt fastställandet av de tullavgifter som krävs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2701/99

från LORD Inglewood (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Rättsliga åtgärder beträffande brittiskt nötkött på den franska marknaden

Kan kommissionen väcka talan vid EG-domstolen för att få ett avgörande om interimistiska åtgärder som gör det möjligt för brittiskt nötkött att åter få importeras till den franska marknaden som det olagligt uteslutits från?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(16 februari 2000)

Kommissionen har redan inlett ett överträdelseförfarande mot Frankrike enligt artikel 226 i EG-fördraget. Målet inkom till domstolen den 4 januari 2000 (ärendenummer C-1/00).

Kommissionen beslöt att inte lämna in någon begäran om interimistiska åtgärder till domstolen. Ett antal mycket stränga villkor måste uppfyllas för att en sådan begäran skall bifallas. Mot bakgrund av tidigare rättspraxis i mål som gällt frågan om interimistiska åtgärder, särskilt på folkhälsoområdet, drog kommissionen den slutsatsen att det var föga troligt att domstolen skulle förordna om sådana åtgärder i detta fall.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2532/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Europeiska året för språk och klassiska studier

Den 19 oktober 1999 antog kommissionen förslaget från kommissionsledamot Reding om att förklara år 2001 till Europeiska året för språk. Enligt kommissionsledamoten är syftet att skydda Europas språk, främja undervisning i främmande språk och göra allmänheten uppmärksam på berörda frågor. Programmet för Europeiska året för språk täcker Europeiska unionens elva officiella språk, irländska, luxemburgska, språk som är erkända i medlemsstaterna såsom katalonska och baskiska samt språk som kan föreslås av Europeiska unionens medlemsstater.

Delar kommissionen uppfattningen att programmet även bör omfatta klassiska språk, det vill säga antik grekiska och latin vilka till stor del utgör grunden till den europeiska litteraturen och kulturen? Skulle inte detta utgöra en positiv signal gentemot den nedåtgående trenden vad gäller undervisning i dessa språk i medlemsstaterna? Skulle kommissionen stödja ett förslag i denna riktning om det lades fram av en medlemsstat?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(10 februari 2000)

Kommissionen antog den 13 oktober 1999 ett förslag till Europaparlamentet och rådets beslut om det europeiska året för språk 2001(1).

Syftet med det europeiska året för språk är att informera allmänheten om den språkliga mångfalden, att uppmuntra till språkinlärning under hela livet och att sprida information om möjligheterna till detta.

Språkkunskaper är viktiga särskilt för personlig utveckling och karriärutveckling, förståelse mellan kulturer och de europeiska företagens konkurrenskraft. Språkkunskaper ger också möjlighet till att utnyttja den fria rörligheten inom EU.

Eftersom det europeiska årets huvudbudskap inte är inriktat på något specifikt språk, har man fastställt i beslutet att målspråken är de officiella EU-språken, iriska och luxemburgska samt de övriga språk som medlemsstaterna erkänner.

(1) KOM(1999) 485 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2728/99

från Thierry La Perriere (UEN) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Subventioner till utgivningen av de två broschyrerna Equality of Lesbians & Gay Men och Égaux en droit

Europeiska kommissionen bidrog 1998 till utgivningen av två broschyrer utgivna av föreningen ILGA Europe (International Lesbian and Gay Association), varav den ena, Equality of Lesbians & Gay Men publicerades i juni 1998, och den andra, Égaux en droit, publicerades i november samma år.

- Under vilken budgetpost togs publiceringen av dessa broschyrer upp?

- Har kommissionen för avsikt att på samma sätt finansiera andra publikationer om olika sexuella vanor?

- Vilka belopp avsatte kommissionen under samma tid för publicering av dokument ägnade att skydda och främja kärnfamiljen?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(2 mars 2000)

Kommissionen delfinansierade 1997 ett projekt som presenterades av föreningen ILGA (International lesbian and gay association) inom ramen för en ansökningsomgång för projekt under budgetpost B3-4101 om civil dialog. Kommissionens bidrag uppgick till 35 635 euro. Projektet delfinansierades även av Österrikes förbundsministerium för arbets-, hälso- och socialfrågor och Österrikes förbundsministerium för kvinnofrågor och konsumentskydd.

Som en del i projektet gjorde ILGA en del forskning och skrev en rapport om den juridiska och sociala situationen för homosexuella i alla medlemsstater, inklusive fakta om lagstiftning och socialpolitik som syftar till att skydda homosexuella kvinnor och män från diskriminering. För att stärka banden och utveckla den civila dialogen mellan ILGA Europe och andra icke-statliga organisationer som arbetar med sociala och mänskliga rättigheter presenterades resultaten för andra icke-statliga organisationer som arbetar på europeisk nivå och diskuterades med dessa.

Rapporten utgjorde också ett bidrag till förberedelserna inför gemenskapsåtgärden att genomföra artikel 13 (f.d. artikel 6a) i EG-fördraget som förbjuder diskriminering på sex olika grunder, däribland sexuell läggning.

Vid samma ansökningsomgång anslog kommissionen 34 294 euro till ett projekt som presenterades av Kommittén för familjeorganisationer inom Europeiska gemenskaperna (Coface), med seminarier för organisationer som arbetar i familjesektorn och för andra experter, där de tittade närmare på en rad socialskyddsfrågor, bland annat barnomsorg, familjeförmåner, hälso- och sjukvård, långvård och hemhjälp, liksom andra frågor som skulle tas upp på 1998 års europeiska forum för socialpolitik. Detta ledde till att Coface utarbetade ett förslag och en rapport publicerades.

Under samma period stödde kommissionen andra projekt som rörde familj och barn under budgetpost B3-4108 (åtgärder till förmån för familjer och barn). Summan som anslogs till dessa projekt uppgick år 1997 till 2,38 miljoner euro.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2808/99

från Yasmine Boudjenah (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Gemenskapslagstiftning rörande märkning av gasdrivna fordon

De yrkesverksamma brandmännen i Frankrike är vid brand utsatta för extra stor fara när det gäller gasdrivna fordon. Man har nu konstaterat att det är nödvändigt att informera den franska allmänheten om de särskilda farorna med detta bränsle.

Brandmännen ifrågasätter dock om synlig, yttre och permanent märkning av gasdrivna fordon är berättigad. Den kan ge upphov till vandalisering och dessutom blir märkning på exempelvis registreringsskyltarna osynlig vid brand. De yrkesverksamma brandmännen förespråkar i stället ett identifieringssystem som aktiveras och blir synligt endast vid brand.

Finns det någon gemenskapslagstiftning som rör lämpligheten av denna sorts märkning?

Om så inte är fallet, anser kommissionen att det är nödvändigt att anta sådan lagstiftning?

Vad anser den om detta förslag till märkning avsedd för identifiering i händelse av brand?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(8 februari 2000)

Kommissionen tackar parlamentsledamoten för att ha uppmärksammat vikten av det särskilda skydd som behövs för brandmän mot de brandfaror som gasdrivna fordon medför.

Kommissionen bekräftar att Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa i sin förordning nr 67 fastställer säkerhets- och installationsvillkor för utrustningen till gasdrivna fordon. I denna förordning föreskrivs att en högtrycksventil skall monteras på tanken, vilket bör eliminera explosionsrisken i händelse av brand. Gemenskapen, å sin sida, undersöker möjligheten att ansluta sig till denna förordning, som i sådant fall skulle bli bindande för samtliga medlemsstater. I samband härmed skall en sådan bestämmelse tillämpas vid EG-typgodkännande av nya gasdrivna fordon. Vissa medlemsstater har redan förutsett en sådan bestämmelse.

Vad gäller gasdrivna fordon som är i bruk förespråkar kommissionen att de franska myndigheterna finner en lösning med en särskild märkning som gör det möjligt att bättre skydda brandmän i händelse av brand orsakad av ett gasdrivet fordon. Dessutom är kommissionen redo att stödja ett initiativ på detta område inom ramen för rådets beslut 1999/847/EG av den 9 december 1999 om att inrätta ett program för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten(1), t.ex. ett större projekt om förebyggande.

(1) EGT L 327, 21.12.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2869/99

från Frédérique Ries (ELDR) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Brevporton i Belgien

Portot för ett normalbrev från Belgien till Frankrike var för några månader sedan samma som för ett normalbrev inom Belgien, dvs. 17 belgiska franc.

Sedan dess har dock brevportot från Belgien till Frankrike höjts till 19 franc för ekonomibrev och 21 franc för 1:a-klassbrev. Inrikesportot ligger kvar på 17 franc.

Anser inte kommissionen att konkurrensreglerna åsidosätts när det är dyrare att skicka ett brev inom unionen än inom en medlemsstat?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(25 februari 2000)

Från och med den 1 januari 1999 har den belgiska posten infört olika porton för inrikes post och post till resten av gemenskapen.

Enligt postdirektivet(1) skall priserna grunda sig på kostnaderna. Denna princip kan alltså föranleda ett postverk att anpassa sina porton till kostnaderna, särskilt kostnaderna för inrikes respektive utrikes post. På förfrågan motiverar den belgiska posten sitt ändrade porto på detta sätt, med särskild hänvisning till sina nyligen gjorda investeringar för att öka kvaliteten på utrikes postbefordran.

Denna prisprincip syftar till att motverka subventioner, men kan också belysa några av förhållandena på den inre marknaden. I ett tiotal medlemsstater är portokostnaderna olika för inrikes post respektive post inom gemenskapen.

Att ha olika priser för inrikes respektive utrikes post kan bero på att den tjänst som tillhandahålls är annorlunda, vilket om skillnaden är motiverad inte strider mot gemenskapens konkurrensregler. Enligt postdirektivet skall kostnaderna redovisas, vilket gör att det går att granska om priserna är motiverade.

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna, EGT L 15, 21.1.1998, s. 12.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2554/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(11 januari 2000)

Ämne: Brännugnar

Kan kommissionen ange om det finns några EU-bestämmelser om utsläpp och andra miljöbestämmelser om brännugnar för avfall, och jämföra dessa bestämmelser med de bestämmelser som gäller i Förenta staterna och i Japan?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(9 februari 2000)

Det finns för närvarande tre direktiv som syftar till att begränsa utsläppen från förbränningsanläggningar. De är rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall(1), rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar(2) och rådets direktiv 89/429/EEG av den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar(3). Dessa tre direktiv kommer att ersättas av ett enda direktiv, i vilket det kommer att anges utsläppsgränsvärden för relevanta föroreningar. Den 25 november 1999 antog rådet en gemensam ståndpunkt(4) om det kommande förbränningsdirektivet. Andra behandlingen kommer att ske i mars 2000 och det slutliga antagandet förväntas under hösten 2000. De föreslagna utsläppsgränsvärdena kommer att vara tillämpliga för befintliga anläggningar fem år efter det att direktivet antagits, dvs. förmodligen under hösten 2005.

Det är svårt att jämföra gemenskapens befintliga och framtida standarder med dem i USA och Japan. Andra länder tillämpar en annan definition av avfall och deras lagstiftning kan vara olika när det gäller omfattning. Dessutom försvåras jämförelsen av faktorer som standardsyreinnehållet i gasen från skorstenarna eller olika mätintervall.

(1) EGT L 365, 31.12.1994.

(2) EGT L 163, 14.6.1989.

(3) EGT L 203, 15.7.1989.

(4) Pressmeddelande 13293/99.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2410/99

från Cristina Gutiérrez Cortines (PPE-DE) till kommissionen

(16 december 1999)

Ämne: Gemenskapsinitiativet Interreg II: samarbete mellan Spanien och Marocko

Inom ramen för gemenskapsinitiativet Interreg II finns det ett program för samarbete mellan Spanien och Marocko som i sin tur omfattar fyra samarbetsområden: åtgärder för socioekonomisk utveckling, åtgärder för kultur- och naturarvet, förbättring av de gränsöverskridande kommunikationerna samt förvaltning och kontroll av programmet.

Kan kommissionen ge detaljerad information om vart och ett av de anslag som beviljats för dessa fyra områden, mottagare samt hur stora beloppen är?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(17 januari 2000)

Det stöd som beviljats inom ramen för programmet SpanienMarocko under gemenskapsinitiativet Interreg för perioden 1994-1999 uppgår till 104,1 miljoner euro.

Stödfördelningen per delprogram ser ut på följande sätt:

>Plats fÄHor tabell>

Projekten leds av följande organ: Administración Central; Junta de Andalucía; Ayuntamiento de Cádiz; Ayuntamiento de Málaga; Ciudad Autónoma de Ceuta; Ciudad Autónoma de Melilla; Mancomunidad de Municipios del Bajo Guadalquivir; Diputación Provincial de Málaga; Diputación Provincial de Cádiz; Red Eléctrica; Telefónica; Autoridad Portuaria de la Bahía de Cádiz; Autoridad Portuaria de la Bahía de Algeciras; Autoridad Portuaria de Ceuta y Autoridad Portuaria de Melilla.

En närmare beskrivning av de projekt som delfinansieras genom dessa fyra delprogram samt de slutliga mottagarna och beloppen som de beviljats kan erhållas från övervakningskommitténs ledning, i detta fall Spaniens ekonomi- och finansministerium.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2833/99 från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen. Strategiska skäl till att bedriva forskning om klimatförändringar.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 280 E , 03/10/2000 s. 0143 - 0143



SKRIFTLIG FRÅGA E-2833/99 från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen (18 januari 2000) Ämne: Strategiska skäl till att bedriva forskning om klimatförändringar På vilka områden anser kommissionen att det finns strategiska skäl till att man bör forska om klimatförändringar, som exempelvis hänger samman med samarbete med USA eller behov som fastställts i internationella forskargrupper tillsatta inom ramen för FN-program? Svar från Philippe Busquin på kommissionens vägnar (14 februari 2000) Flera prioriterade områden har identifierats i strategiskt hänseende och inom ramen för samarbetet med USA och Japan. Till dessa områden hör klimatprognoser, kolets kretslopp och forskning om klimateffekter. Dessutom prioriteras forskningsområden i anslutning till Kyotoprotokollet.