ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2472/98

från Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Tillämpning av anslag i regionen Valencia

Med hänsyn till tillämpningen av de anslag som Europeiska kommissionen har beviljat för omstrukturering och omvandling av jordbruket i områden utan konstbevattning och i bergsområden i regionen Valencia ställs följande frågor:

Har kommissionen utvärderat eventuella obalanser som skapats i naturen, såsom vattenbrist eller överproduktion av citrusfrukter? Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta, ifall sådana obalanser kan bekräftas, för att undvika en oåterkallelig skada på balansen i naturen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(6 oktober 1998)

För att avhjälpa obalanserna i naturen tillämpar regionen Valencia en rad gemenskapsåtgärder, av vilka man i första hand bör nämna åtgärderna inom det operativa programmet Jordbruk och landsbygdsutveckling, som gäller mål 1 i regionen Valencia. Genom detta program införs åtgärder för omstrukturering och modernisering av citrusfruktsektorn med syftet att förbättra kvaliteten på frukterna för att anpassa dem till marknadskraven och därmed minska risken för överproduktion av citrusfrukter i regionen. Programmet innehåller också åtgärder för att bekämpa erosionen, bevara vattenresurserna och effektivisera utnyttjandet av konstbevattning för att skydda miljön. Kompensationsbidrag till jordbrukare i mindre gynnade områden, inbegripet bergsområden, har också betydelse för bevarandet av naturen genom att man upprätthåller jordbruksverksamhet i dessa känsliga områden.

I samband med balansen i naturen måste man även nämna programmet för miljöåtgärder inom jordbruket. Där inrättas en stödordning för jordbruksföretag som förbinder sig att bruka jordbruksmarken i enlighet med kraven på skydd av miljön och bevarande av naturen. Denna samfinansierade ordning inbegriper särskilda bidrag för citrusfrukter. Inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker planeras dessutom för producentorganisationer operativa program, som bland annat syftar till att främja metoder för produktion och avfallshantering som tar hänsyn till miljön, särskilt skyddet av kvaliteten på vattnet, jorden, landskapet och skyddet av den biologiska mångfalden.

Även i framtiden kommer regionen Valencia att eftersträva en integrerad och hållbar harmoniserad utveckling i landsbygdsområdena, genom att bevarandet av miljön och naturen ges en avgörande prioritet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3031/98

från Odile Leperre-Verrier (ARE) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Rabatter till stora familjer

De franska massmedierna har under den senaste tiden behandlat kommissionens avsikt att förbjuda rabatter till stora familjer på de franska järnvägarna.

Det verkar som om kommissionens dementier inte lugnat familje- och konsumentorganisationerna.

Kan kommissionen klart och tydligt ange vad den anser i frågan samt ange på vilket sätt den meddelat allmänheten detta, framför allt i Frankrike.

Flera franska resenärer är dessutom förvånade över att det inte är möjligt att få familjerabatt på de internationella höghastighetstågen trots att de skall betjäna allmänheten. Vad anser kommissionen om detta?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(4 december 1998)

Till följd av att massmedierna skrev om kommissionens motiverade yttrande om möjligheterna för gränsarbetare, som är bosatta utanför Frankrike, att få franska statsjärnvägens (Société nationale des chemins de fer français, SNCF) rabattkort för stora familjer på samma villkor som franska medborgare(1), offentliggjorde kommissionen den 26 juni 1998 ett nytt pressmeddelande, i vilket den betonade att franska medborgare fortfarande har rätt till det rabattkort som SNCF beviljar stora familjer, oavsett om de är bosatta i Frankrike eller inte. Kommissionen konstaterade att alla medborgare i de övriga medlemsstaterna, som är bosatta i Frankrike, skall ha samma rätt och att kommissionens motiverade yttrande berör endast sådana gränsarbetare som inte är franska medborgare eftersom dessa för närvarande inte har rätt till detta rabattkort. Kommissionen bekräftar att den under inga omständigheter uppmanar Frankrike att avskaffa detta rabattsystem.

Det är skäl att betona att kommissionen även har inlett ett förfarande mot tre andra medlemsstater (Belgien, Spanien och Luxemburg) vars lagstiftning innehåller likadana bosättningsvillkor som hindrar gränsarbetare från att få rabatter som beviljas stora familjer(2).

SNCF och Westrail International (Thalys) bekräftar frågeställarens uppgifter om rabatter till familjer som reser på de internationella höghastighetstågen. Enligt de beröra parterna har Thalys-trafiken inte någon förpliktelse överhuvudtaget att sköta offentliga tjänster. Inte heller för normal höghastighetstrafik gäller någon sådan förpliktelse för internationella resor och därför finns det inte något rabattsystem för dessa resor.

(1) IP/98/421.

(2) IP/98/884.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3465/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: EU-medel till delstaten Tirol i Österrike

Kan kommissionen meddela följande om tilldelningen av EU-medel till delstaten Tirol:

1. Vilken summa uppgår de tilldelade EU-strukturmedlen till? Hur fördelas denna på enskilda fonder och olika gemenskapsprogram och -initiativ? Vilka EU-medel från övriga budgetposter har sedan 1995 tilldelats Tirol för pilotprojekt, åtgärder eller - i form av direktutbetalning - exempelvis för forskningsinstitutioner, universitet, företag och andra huvudmän?

2. Hur många arbetstillfällen har skapats och räddats med hjälp av dessa medel?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3073/98

från José Pomés Ruiz (PPE) till rådet

(16 oktober 1998)

Angående: Förslag till förordning om skapande av arbetstillfällen och stöd till små och medelstora företag i Maghrebländerna

I juli 1994 lade Europeiska kommissionen fram ett förslag till förordning om skapande av arbetstillfällen och stöd till små och medelstora företag i Maghrebländerna. Förslaget skulle behandlas enligt samarbetsförfarandet.

Europaparlamentet var medvetet om hur viktigt dess betänkande var och åtog sig att behandla ärendet så snabbt som möjligt. Parlamentet yttrade sig sålunda under första behandlingen den 28 oktober 1994. Senare lade kommissionen fram en ändrad version av det ursprungliga förslaget. I den ändrade versionen ingick de flesta av parlamentets ändringsförslag av den 22 december samma år.

Sedan dess har parlamentet väntat på att rådet skall lägga fram en gemensam ståndpunkt, vilket rådet inte gjort och ingen förklaring på varför så skett har heller getts.

Denna situation försvåras ytterligare av den ökade illegala invandringen från Maghrebländerna (i första hand Marocko), som under den senaste tiden lett till olyckor och endast i år resulterat i över 200 dödsfall i Gibraltar sundet.

Kan rådet ge en förklaring till varför nämnda gemensamma ståndpunkt fördröjts?

Kan rådet uppge när det planerar att lägga fram sin gemensamma ståndpunkt?

Svar

(18-19 januari 1999)

Den ärade parlamentsledamoten hänvisas till rådets svar på den skriftliga frågan nr 0364/98 från Fernando Fernández Martín.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3519/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kontroll av statligt stöd

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (KOM(98) 0073 slutlig - CNS 98/0060)(1). Beträffande tredje mans rättigheter i allmänhet saknas det i detta förslag en bestämmelse som ger kommissionen tillåtelse att offentliggöra anmälningen om ett visst stöd och sprida grundläggande information om det beviljade stödet.

Förutsatt att avsaknaden av en bestämmelse av detta slag skadar insynen och tredje mans rättigheter, kan kommissionen snarast vidta åtgärder som förhindrar detta?

(1) EGT C 116, 16.4.1998, s. 13.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3517/98, E-3518/98 och E-3519/98 ingivna av Karel Van Miert för kommissionen

(15 december 1998)

Kommissionen glädjer sig åt det stöd som parlamentsledamoten ger dess förslag till förordning beträffande stödförfaranden, vilket syftar till att förbättra öppenheten, rättssäkerheten och kontrollens effektivitet.

Artiklarna 11 och 14 är mycket riktigt viktiga instrument för att göra kontrollen effektivare, särskilt i fråga om olagliga stöd. I förordningen fastställs att om ett olagligt stöd även är oförenligt med den gemensamma marknaden skall kommissionen besluta att det återkrävs. Medlemsstaten skall genomföra återkravet utan dröjsmål enligt förfarandena i den nationella lagstiftningen förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt genomföra kommissionens beslut. Dessutom skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga åtgärder, även provisoriska, för att uppnå detta resultat. Kommissionen skall tillse att återkravet inte försenas av tidsödande förfaranden och skall använda alla medel som står till dess förfogande, inklusive att väcka talan hos domstolen, för att säkerställa att dess beslut respekteras.

Förordningens tillämpningsområde omfattar allt stöd enligt artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget. I den mån som vissa skatteåtgärder uppfyller villkoren i artikel 92.1 omfattas således även de av förordningen.

Kommissionens förslag innehåller ingen bestämmelse om offentliggörande av anmälningar av rättsliga eller praktiska skäl. Syftet med ett sådant offentliggörande skulle ha varit att uppmana tredje man att lämna in synpunkter. Enligt EG-fördraget är dock denna roll för tredje man förbehållen det formella granskningsförfarandet, vars inledande offentliggörs i officiella tidningen (EGT). Ett sådant förfarande är obligatoriskt för alla stödärenden som ger upphov till tvivel beträffande deras förenlighet med den gemensamma marknaden. Det förefaller dock överflödigt för ett stort antal rutinärenden som uppenbarligen är förenliga med de kriterier som offentliggjorts av kommissionen och skulle inte göra annat än försena kommissionens beslut. Alla kommissionens beslut offentliggörs emellertid i EGT.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3114/98

från Bernd Lange (PSE) till kommissionen

(16 oktober 1998)

Angående: Produkter för plantakssanering

Känner kommissionen till att produkter för plantakssanering som är godkända och som används i EU:s andra medlemsstater, t.ex. Förenade kungariket, inte är tillåtna i Tyskland på grund av den föråldrade DIN-normen 16726? Detta utgör ett hinder för den inre marknaden.

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar

(27 november 1998)

Kommissionen delar parlamentsledamotens oro vad gäller hinder för byggprodukternas fria rörlighet på den inre marknaden.

Det främsta syftet med rådets direktiv 89/106/EEG(1) om byggprodukter är just att undanröja de tekniska hindren för handeln med denna typ av produkter på den inre marknaden. I direktivet fastställs att dessa produkter bara får släppas ut på marknaden om de är lämpliga för avsedd användning, vilket definieras med hänsyn till vissa väsentliga krav på byggnader som finns angivna i direktivet. I direktivet fastställs också att en produkts lämplighet bedöms i förhållande till harmoniserade tekniska specifikationer som fastställts på uppdrag av kommissionen.

De produkter för plantakssanering som parlamentsledamoten nämner omfattas av ett mandat för standardisering i förbindelse med kommissionens beslut 98/436/EG av den 22 juni 1998 om förfarandet för bestyrkande av överensstämmelse av byggprodukter enligt artikel 20.2 i rådets direktiv 89/106/EEG beträffande taktäckningar, lanterniner, takfönster och tillhörande produkter(2). För dessa produkter skall Europeiska organisationen för standardisering (CEN) utarbeta en harmoniserad standard.

Enligt direktivet skall endast de produkter som överensstämmer med denna standard kunna EG-märkas så att de kan åtnjuta fri rörlighet på den inre marknaden utan ytterligare provningar. Under övergångsperioden gäller de nationella standarderna (dvs. DIN 16726), men medlemsstaterna måste i alla händelser enligt artikel 30 i EG-fördraget godkänna andra nationella standarder om de är jämförbara när det gäller kriterierna för hälsa, säkerhet, energihushållning och miljöskydd. Dessutom överväger kommissionen för närvarande en ändring av direktiv 89/106/EEG för att påskynda standardiseringsprogrammet och för att åstadkomma andra förfaranden för beviljande av EG-märkning, med utgångspunkt i redan fattade beslut vad gäller överensstämmelseintyg och mandat som beviljas i samråd med den ständiga byggkommittén.

(1) EGT L 40, 11.2.1989.

(2) EGT L 194, 10.7.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3517/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kontroll av statligt stöd

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (KOM(98) 0073 slutlig - CNS 98/0060)(1). Kommissionens ansträngningar att effektivisera förfarandena i samband med återbetalning av illegalt stöd understöds, i synnerhet genom föreläggande om att avbryta utbetalningen och interimistiskt återkrav (artikel 11) samt bestämmelsen i artikel 14 stycke 3 som säger att det är "nödvändigt att åtgärder som vidtas enligt nationell lagstiftning inte har en uppskjutande verkan". Förordningen säger dock ingenting om vad som händer om det rättsliga förfarandet i medlemsstaterna inte medger ett omedelbart och faktiskt verkställande.

Med utgångspunkt i den grundläggande principen om lika villkor bör medlemsstaterna åta sig att möjliggöra omedelbara återkrav.

Kan kommissionen kontrollera att det inte införs eller genomförs förhalande förfaranden eftersom stöd som missbrukas skall återkrävas i samma ögonblick som det blir oförenligt med gemenskapens bestämmelser och således blir väsentligen olagligt?

(1) EGT C 116, 16.4.1998, s. 13.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2859/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Regional kulturutveckling

Åtgärder på kulturområdet bidrar till att främja kännedom om den europeiska kulturella identiteten och till att väcka medvetenhet om det europeiska medborgarskapet. Dessa åtgärder utgör dessutom en intern utvecklingsfaktor för regionalpolitiken och kan på ett betydande sätt bidra till att skapa sysselsättning.

Procentandelen anslag som satsas på specifika kulturprogram och på gemenskapsinitiativ till förmån för den regionala kulturutvecklingen är mycket låg (i slutet av 1997 hade endast 8 procent av totalanslagen avsatts för sådan verksamhet).

Anser inte kommissionen, mot denna bakgrund, att budgetmedel avsedda för att främja och bevara den europeiska kulturen borde ökas och att gemenskapsinitiativ till förmån för den regionala kulturutvecklingen borde främjas?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(7 december 1998)

Kommissionen vidtar på flera sätt åtgärder inom kulturområdet och stöder sedan många år tillbaka europeiska kulturprojekt i form av särskilda kulturprogram. Budgetanslagen till pågående kulturprogram har - som parlamentsledamoten framhåller - minskats, vilket ändå inte hindrat kommissionen att inrätta och stödja ett stort antal gemenskapsprojekt på kulturområdet (omkring 1 400 projekt för perioden 1994-1997), också inom områdena samtida konstnärlig verksamhet (Kalejdoskop), böcker och läsning (Ariane) och kulturarvsskydd (Rafael).

Enligt artikel 128.4 i EG-fördraget skall de kulturella aspekterna integreras i gemenskapens övriga politik. För första gången har kommissionen därför enligt artikel 10 i genomförandebestämmelserna till Europeiska regionala utvecklingsfonden(1) för perioden 1994-1999 inlett pilotprojekt i interregionalt samarbete på det kulturella området och beviljat sammanlagt 15 miljoner ecu.

Dessa pilotprojekt lanseras ändå främst för att gemenskapens mindre gynnade områden lättare skall kunna utveckla ett ibland dåligt underhållet kulturarv genom att bygga upp nätverk med andra organisationer i området, vilket i sin tur kan möjliggöra utbyte av praktisk kunskap och ekonomisk utveckling. Pilotåtgärderna för kulturellt samarbete mellan regionerna är en del av sammanhållningspolitiken.

Dessa projekt är under genomförande och kommer också att fullföljas. Ingen ny förslagsinfordran planeras före den nya programperioden 2000-2006.

Det bör noteras att uppvärderingen av det regionala kulturarvet för att bevara eller skapa varaktiga arbetstillfällen också har integrerats i andra interregionala samarbetsåtgärder, särskilt i den senaste förslagsinfordran på initiativ av ECOS-Overture (externa interregionala samarbetsprojekt) den 13 juni 1998.

(1) EGT L 193, 31.7.1993.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3438/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Kvarterspoliser och småbrottslighet i storstäderna

Bland de förslag som har framförts i Italien för att garantera en större säkerhet i särskilt svårkontrollerade områden, som vissa delar av Romområdet, finns tanken på kvarterspoliser.

Ett av de allvarligaste storstadsproblemen i Europa är otvivelaktigt hotet mot medborgarnas säkerhet från småbrottsligheten som växer allt mer, och som genom sin utbredning får stora sociala effekter på samhället.

Därför frågar jag kommissionen:

1. om det finns dokument eller studier av kommissionen om säkerheten i Europas storstäder;

2. om det finns dokument eller direktiv om strategin för att bekämpa småbrottsligheten;

3. om det finns dokument om kvarterspolisen som institution;

4. om det finns en strategi i andra medlemsstater som kan liknas vid en kvarterspolisinstitution.

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(8 januari 1999)

Kommissionen känner till de problem som uppstår till följd av småbrottsligheten och vilka följder denna har för medborgarnas dagliga liv. Kommissionen delar inställningen att det är viktigt att beakta brottsligheten i städerna när EU vidtar åtgärder för att bekämpa den organiserade brottsligheten och så sker också i den handlingsplan för bekämpande av den organiserade brottsligheten som rådet antog under 1997(1).

Kommissionen påminner om att handlingsplanen stöder att EU-instrument införs för att undvika att den organiserade brottsligheten får fotfäste i de europeiska städerna. Projekt kan finansieras genom gemenskapens strukturfonder, men hittills har endast Italien utnyttjat denna möjlighet.

Problemen med brottsligheten i städerna behandlas också i ett tillkännagivande om stadspolitik som kommissionen nyligen antagit(2) vilket innehåller ett kapitel om bekämpande av brottsligheten i städerna.

Det bör slutligen nämnas att rådet (rättsliga och inrikes frågor) under sitt möte den 3-4 december enades om ett förslag till resolution om genomförande av en strategi för att bekämpa den organiserade brottsligheten, vilken också omfattar åtgärder mot brottsligheten i städer. Resolutionen som innehåller en tidsplan och en beskrivning av medlemsstaternas, Europols och kommissionens respektive uppgifter kommer att antas formellt inom kort.

Vad beträffar den dokumentation som parlamentsledamoten efterlyser så har kommissionen inte genomfört studier av småbrottsligheten. Kommissionen anser för övrigt att det med avseende på subsidaritetsprincipen åligger medlemsstaterna att bestämma om införande av olika funktioner såsom kvarterspoliser och att fastställa vilka befogenheter som krävs.

Kommissionen kan inom ramen för sina program, främst Falcone-programmet, samfinansiera projekt som syftar till att bekämpa den organiserade brottsligheten, inklusive dess kopplingar till brottsligheten i städer. Den kan också stödja ett system för utbyte av erfarenheter och effektiva metoder vad gäller förebyggande åtgärder.

(1) EGT C 251, 15.8.1997.

(2) KOM(98) 605 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3496/98

från Bernd Posselt (PPE) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Ansökningsblanketter för Ungdom för Europa

Ansökningsblanketterna till programmet Ungdom för Europa omfattar minst femton sidor med väldigt många frågor som bara delvis är nödvändiga. De utgör därför ett stort hinder för ideellt arbetande ungdomsledare som tvingas kämpa med dessa ansökningar och som har liten erfarenhet av blanketter. Därigenom gynnas ensidigt stora förbund med avlönade funktionärer. Detta kan inte vara meningen med det europeiska ungdomsarbetet. Till och med för motsvarande program i Förbundsrepubliken Tyskland är blanketterna avsevärt mindre omfångsrika och mer överskådliga.

Anser kommissionen att det på detta område finns några möjligheter att avbyråkratisera och förenkla till förmån för ungdomarna?

Svar från Edith Cresson på kommissionens vägnar

(14 december 1998)

Programmet Ungdom för Europa III löper ut i slutet av 1999. Det finns inga planer på att göra några grundläggande ändringar av blanketterna för detta populära program under dess sista år.

Utformningen av ansökningsblanketterna för de olika åtgärderna i programmet ger framförallt möjlighet att göra en möjligast omsorgsfull utvärdering vid urvalet av projekt. Av ansökningsblanketterna bör också framgå i vilken mån ungdomar själva deltar i verksamheten. Dessutom bildar uppgifterna i projektansökan grunden för den utvärdering av innehållet och budgeten som utförs efter det att slutrapporten mottagits.

Kommissionen är dock medveten om att blanketterna upplevs som en belastning av många sökande. Man kommer därför att inför det kommande ungdomsprogrammet från och med år 2000 så långt som möjligt förkorta och förenkla ansökningsblanketterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2459/98

från Honório Novo (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Oväder och jordbruksskador i Portugal

Den senaste tidens klimatförhållanden i Portugal (skyfall, hagel och stora temperaturskillnader) har som bekant förorsakat allvarliga skador inom vissa viktiga jordbrukssektorer i landet.

Minskningen av produktionen av Rochapäron (ca 70-80 procent på nationell nivå), körsbär (ca 70 procent i Beira Interior och Trás-os-Montes), vin (ca 60 procent i Ribatejo, mellan Douro och Minho och Trás-os-Montes) och oliver (framför allt i Alentejo och Trás-os-Montes) utgör några av de mest allvarliga exemplen.

Inkomsterna har därför minskat drastiskt, framför allt för småbrukare och små jordbruksfamiljeföretag.

1. Har den portugisiska regeringen redan lämnat till kommissionen en både kvantitativt och kvalitativt sett uttömmande utvärdering av de skador som ovädren förorsakat och bett EG om administrativa åtgärder och ekonomiskt tilläggsstöd för att råda bot på de negativa följderna? Om så är fallet, ämnar kommissionen godkänna en sådan begäran?

2. Anser kommissionen att det är skäligt att utnyttja möjligheten att bevilja tilläggsmedel för att lindra jordbruksskadorna till följd av ovädren i Portugal?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 september 1998)

1. Den portugisiska regeringen har inte lämnat in någon begäran om ekonomisk hjälp till kommissionen för att täcka de inkomstbortfall inom jordbruket som parlamentsledamoten nämner, eftersom kommissionen saknar rätt att ge ersättning för produktionsstopp inom jordbruket till följd av oväder.

2. I artikel 5 h i rådets förordning (EEG) 4256/88 av den 19 december 1988 om bestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) 2052/88 i fråga om EUGFJ:s utvecklingssektion(1), ändrad genom förordning (EEG) 2085/93(2), fastställs att EUGFJ:s utvecklingssektion kan ge ekonomiskt stöd för att återställa den produktionskapacitet inom jordbruk och skogsbruk som förstörts till följd av naturkatastrofer. Detta kan göras med hjälp av det totala anslaget för strukturfondsåtgärder inom gemenskapens stödram.

Efter de ogynnsamma väderleksförhållandena i november och december 1997 bad de portugisiska myndigheterna om ekonomiskt stöd för den produktionskapacitet som förstörts vid detta tillfälle. Kommissionen godkände denna begäran genom att bevilja 20 miljoner ecu ur de anslag som fortfarande fanns att tillgå för mål 5 a.

Som kompensation för de skador som orsakats av jordbävningen den 9 juli 1998 fick dessutom Azorerna i juli 1998 ytterligare 26,38 miljoner ecu från EUGFJ:s utvecklingssektion och Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF). Detta var möjligt genom användning av 1998 års deflator för gemenskapens stödram för Portugal.

(1) EGT L 374, 31.12.1988.

(2) EGT L 193, 31.7.1993.