SKRIFTLIG FRÅGA E-1615/98

från Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) till kommissionen

(27 maj 1998)

Angående: Problem med mervärdesbeskattning i Belgien för icke-belgiska företagare

En nederländsk företagare som i Belgien vill göra avdrag för mervärdesskatt på inkomster som förvärvats i Belgien måste, förutom att ansöka om ett belgiskt mervärdesskatteredovisningsnummer också kunna hänvisa till en av den belgiska staten utsedd lokal företrädare. Denna person företräder sedan den nederländska företagaren i Belgien och kan även ställas till ansvar. Av denna företrädare kräver den belgiska staten en bankgaranti på lägst BEF 300 000, även om det belopp som skall restitueras är lägre.

Känner kommissionen till den belgiska lagstiftning om mervärdesskatt som tillämpas på icke-belgiska medborgare?

Känner kommissionen till att denna lagstiftning orsakar stora problem i och med att företagarna har svårt att finna lokala företrädare i Belgien som vill stå som garanter för minst BEF 300 000?

Anser kommissionen att ett sådant krav på lokal representation utgör ett hinder mot den fria rörligheten för varor och tjänster på den inre marknaden?

Om ja, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(13 juli 1998)

Parlamentsledamoten fäster kommissionens uppmärksamhet på de problem som nederländska företag som är betalningsskyldiga för mervärdesskatt i Belgien utan att vara etablerade där stöter på. Frågeställaren hänvisar särskilt till skyldigheten som Belgien ålägger att utse ett skatteombud och att ställa en bankgaranti på minst 300 000 belgiska franc.

Med tillämpning av den valmöjlighet som ges i artikel 21 i det sjätte direktivet om mervärdesskatt, 77/388/EEG(1), föreskrivs i den belgiska lagstiftningen att ett skatteombud skall utses för att betala skatt åt en skattepliktig som inte är etablerad i Belgien. Skatteförvaltningen får, om den anser det vara nödvändigt, begära att skatteombudet ställer en bankgaranti. Bestämmelsen att denna garanti under alla omständigheter måste vara minst 300 000 belgiska franc har dock upphävts med verkan från och med den 1 september 1996.

Kommissionen är medveten om de problem som ej etablerade företag ställs inför när de skall utse ett skatteombud, vars skyldigheter enligt lagstiftningen i de flesta medlemsstater är mycket betungande. Dessa problem utgör för de flesta företag ett hinder för utvecklingen av deras verksamhet vilket inte är förenligt med den inre marknadens anda.

Dessa problem har tagits upp i en rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om metoderna för beskattning av transaktioner som utförs i ett land av skattskyldiga som inte är etablerade i det landet(2). Kommissionen hade vid detta tillfälle uppmanat medlemsstaterna att se över sin lagstiftning och göra den mera flexibel för att undvika att icke etablerade skattskyldiga belastas alltför tungt.

Eftersom medlemsstaterna inte har genomfört dessa rekommendationer i tillräcklig mån och då de problem som detta ger upphov till har uppmärksammats av SLIM-gruppen (Simpler Legislation for the Internal Market) inom ramen för dess överväganden från oktober 1997, har kommissionen åtagit sig att inom kort lägga fram ett utkast till direktiv om ändring av artikel 21 i det sjätte direktivet om mervärdesskatt i syfte att lätta på de skyldigheter som åläggs dem som är skattskyldiga i ett land utan att vara etablerade där.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.

(2) KOM(94) 471 slutlig.