ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2700/99

från Alexander de Roo (Verts/ALE), Torben Lund (PSE) och Cristina García-Orcoyen Tormo (PPE-DE) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Revidering av rådets direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall

Direktiv 94/62/EG(1) antogs 1994 efter utdragna förhandlingar. Artikel 6.3 b i detta lyder:

Senast sex månader före utgången av den första femårsperioden enligt punkt 1 a skall rådet, på förslag av kommissionen, med kvalificerad majoritet fastställa målen för den andra femårsperioden enligt punkt 1 c. Denna process skall upprepas vart femte år.

Artikel 6.1 c lyder:

Senast 10 år från den dag då detta direktiv skall vara införlivat i den nationella lagstiftningen skall en viss procentandel av förpackningsavfallet vara föremål för återvinning och materialutnyttjande. Procentandelen skall fastställas av rådet i enlighet med punkt 3 b för att avsevärt utöka de mål som avses i a och b.

När kommer kommissionen att lägga fram sitt förslag om revidering av direktivet till Europaparlamentet och rådet, mot bakgrund av dessa två institutioners tydliga, rättsliga åtagande i dessa artiklar att avsevärt öka målen i ett förslag som skall offentliggöras i slutet av 1999 eller i början av 2000?

Har kommissionen, vad gäller målen i sig, för avsikt att inbegripa ett gemensamt mål om återvinning och återanvändning?

(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(16 mars 2000)

Kravet att grundligt se över målen för återvinning och materialåtervinning ingår i artikel 6.3 b) och 6.1 c) i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall. Den kompromiss som Europaparlamentet och rådet kom fram till efter långa diskussioner i medlingskommittén består av en första omgång kvantifierade mål för återvinning och materialåtervinning som skall uppnås till mitten av 2001, och ett åtagande från gemenskapens lagstiftande organ att höja dessa mål på ett betydande sätt i en andra fas som skall sträcka sig till mitten av 2006.

Förpackningskedjan omfattar många personer och organisationer, bl.a. ekonomiska aktörer, konsumenter, miljöorganisationer och myndigheter. Dessa har mycket skiftande intressen, vilket gör att man måste fastställa ramar för en dialog med syfte att komma fram till en väl avvägd metod. Därigenom får kommissionen möjlighet att bedöma situationen på ett korrekt sätt och ta fram tänkbara lösningar för att göra direktivet effektivare. Man har redan lagt fram flera förslag inför de berörda parterna och medlemsstaterna, och diskuterat med dem, men kommissionen håller fortfarande på att internt fundera över de åtgärder som man slutligen kommer att föreslå.

Översynen tar längre tid än man ursprungligen väntat. Kommissionen har dock för avsikt att lägga fram ett formellt förslag för översyn av direktivet inför rådet och Europaparlamentet, så att en rättsakt kan antas i tid.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2778/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Underlåtenhet att bevara befintliga tjänster på en stödmottagande enhet inom pastaföretaget Misko A.E.

Företaget Misko Pastaindustri A.E., som är ett dotterbolag till det italienska företaget Barilla, har genom den grekiska utvecklingslagen 1892/90 fått finansieringsstöd för att inrätta en ny produktionsenhet i Thebe, på villkor att det bevarar de befintliga 275 fasta tjänsterna. Innan man byggt klart den nya enheten stängde företaget pastafabriken i Patras och tvingade personalen att antingen sluta eller acceptera en förflyttning till andra av företagets enheter. För de anställda som accepterade en förflyttning angav man dock inte vilken typ av tjänst de skulle få eller vilket datum anställningen skulle börja, inte heller vilken typ av arbete det rörde, vilken lön de skulle få eller kostnaderna för flytten, inte ens vad de skulle syssla med efter det att man lagt ner verksamheten vid fabriken i Patras, vilket skedde den 10 september 1999, till dess man skulle uppta verksamheten vid den nya enheten i Thebe.

Eftersom företagets beslut att lägga ner verksamheten vid fabriken i Patras är ett brott mot villkoret att bevara de befintliga tjänsterna och eftersom det skedde utan att föregås av något samråd med de anställda, vilket uttryckligen föreskrivs i direktiv 94/45(1),

vill jag fråga kommissionen:

1. Kommer den att kontrollera stödet till företagets nya enhet vad gäller punkten om att respektera villkoret om att bevara befintligt antal tjänster?

2. Kommer den att utreda om man har iakttagit bestämmelserna i direktiv 94/45 vad gäller åtagandet om information, samråd/förhandlingar med de anställda och med deltagande av fackföreningen för de anställda på Misko i det europeiska arbetarrådet vid företaget Barilla, moderbolag till Misko?

(1) EGT L 254, 30.9.1994, s. 64.

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2778/99 och E-2779/99 ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(1 mars 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2617/99

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Miljöeffekter orsakade av det ökade fårbeståndet i Förenade kungariket

Hur bedömer kommissionen ökningen av fårbeståndet i Förenade kungariket, samt de effekter som detta har på livsmiljöer och den biologiska mångfalden, sedan Förenade kungariket anslöt sig till den före detta Europeiska ekonomiska gemenskapen och därmed till den gemensamma jordbrukspolitiken?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(4 februari 2000)

Antalet får i Förenade kungariket höll sig ganska konstant under de första åren efter anslutningen till gemenskapen 1973. Under 80-talet ökade dock antalet stadigt efter att stödordningen för fårkött lanserats och efter att exportmöjligheterna förbättrats betydligt till följd av öppningar på den franska marknaden. Mellan 1980 och 1993 var ökningen i Förenade kungariket 40 %. Efter att stödordningen för fårkött reformerats och man infört individuella producenttak 1993 stabiliserades sedan antalet djur. Under 1997 och 1998 ökade antalet på nytt i spåren av galna ko-sjukan och den ökade efterfrågan på lammkött som den gav upphov till. Antalet får förväntas dock sjunka under 1999 och 2000.

Genom artikel 5d i förordning (EEG) nr 3013/89 av den 25 september 1989 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött(1) är det möjligt för Förenade kungariket att koppla utbetalningarna av direktstöd inom fårproduktionen till vissa miljövillkor.

De brittiska myndigheterna anger att de har använt sig av denna bestämmelse för att undvika problem med överbetning. Bestämmelsen har sedan skärpts betydligt genom artikel 3 i förordning (EG) nr 1259/99 i samband med den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

Gemenskapens naturvårdslagstiftning(2) innehåller också bestämmelser för att se till att antalet får per ytenhet inte blir så stort att det leder till ekologiska skador i sådana skyddsvärda områden som ingår i nätverket Natura 2000.

(1) EGT L 296, 14.10.1989.

(2) Rådets direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar (EGT L 103, 25.4.1979) och rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, 22.7.1992).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2830/99

från Nicholas Clegg (ELDR) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Årlig översyn av genomförandet av subsidiaritetsprincipen

Mot bakgrund av att kommissionen är fördragens väktare, kan kommissionen lägga fram en fullständig förteckning över EU-åtgärder som har upphävts eller dragits tillbaka i samband med kommissionens årliga översyn av genomförandet av subsidiaritetsprincipen? Kan kommissionen beskriva hur den har för avsikt att i sitt arbete ytterligare förbättra tillämpningen av subsidiaritetsprincipen?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(22 februari 2000)

Som framgår av kommissionens årliga rapport till Europeiska rådet, Bättre lagstiftning(1), drar kommissionen varje år tillbaka förslag som har blivit föråldrade eller passé, bland annat med hänsyn till subsidiaritetsprincipen. År 1999 drog kommissionen tillbaka 90 förslag. Kommissionen föreslår förenklingar av vissa gällande gemenskapsbestämmelser, ofta med tillämpning av proportionalitetsprincipen. Sedan Europeiska rådets möte i Edinburgh 1992 har kommissionen lagt fram omkring 60 förenklingsförslag, varav lagstiftaren har antagit 30.

Kommissionen vinnlägger sig också om att förbättra tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna genom en strikt tillämpning av det protokoll som fogats till EG-fördraget. Till exempel föreslår kommissionen åtgärder endast om detta är nödvändigt eller mer effektivt än om åtgärderna vidtas av medlemsstaterna. Vidare använder sig kommissionens av alternativ till lagstiftning och lämnar utrymmer för självreglering, till exempel inom sociala protokollets tillämpningsområde, och den föreslår bestämmelser som lämnar så stort beslutsutrymme som möjligt åt medlemsstaterna. Kommissionen väljer en insatsform som är så enkel som möjlig, den reviderar sitt system för utvärdering av förslagens verkningar och förbättrar kostnads- och intäktsanalysen för sina initiativ. Slutligen har den förbättrat sitt samråd med berörda parter innan beslut fattas.

(1) Bättre lagstiftning 1996, CSF(96) 7, Bättre lagstiftning 1997, KOM(1997) 626 slutlig, Bättre lagstiftning 1998, KOM(1998) 715 slutlig, Bättre lagstiftning 1999, KOM(1999) 526 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2054/99

från Gérard Caudron (PSE) till kommissionen

(3 november 1999)

Ämne: Avskaffandet av gemenskapens stöd till utdelning av mjölk i skolorna

På alla håll har man påtalat kommissionens beslut om att skära ned och därefter dra in gemenskapens subventioner till utdelningen av mjölk i skolorna.

Enligt näringsspecialister för barn är mjölk ett nödvändigt födoämne för barnens tillväxt. Utdelningen av mjölk i skolorna tillåter för övrigt ännu i dag att man når vissa kategorier av befolkningen som inte kan åtnjuta en balanserad kost.

Detta förslag är oroväckande såväl med tanke på jordbruket som med tanke på folkhälsan:

Medan rådet (jordbruk) den 14 och 15 juni 1999 menade att det är viktigt att uppmuntra konsumtionen av mjölk på grund av dess näringsvärde, särskilt för barn och unga människor, varför tar då kommissionen ett beslut som går emot rådets synpunkt?

Medan folkhälsan nyss har upphöjts till en horisontell, gemenskapspolitisk ställning genom Amsterdamfördraget, hur kan då kommissionen riskera att äventyra hälsan för de europeiska barn som har förmånen att få detta näringstillskott i skolorna?

Kan kommissionen dementera informationen som har kommit ut och lugna de europeiska medborgarna?

Gemensamt kompletterande svar på de skriftliga frågorna E-2029/99 och E-2054/99 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(11 januari 2000)

I samband med sina budgetförslag för år 2000 föreslog kommissionen en sänkning av anslagen till gemenskapens skolmjölksstöd. Förslaget utgick ifrån att detta gemenskapsstöd skulle upphöra från och med år 2000, sedan man i en utvärdering föreslagit att denna stödordning skulle avskaffas.

Budgetförslaget gav dock upphov till en mer djupgående diskussion om stödordningens framtid, något som framgår av slutsatserna från rådsmötet (jordbruk) av den 14 och 15 juni 1999, citerade av parlamentsledamoten. Efter denna diskussion och de framförda argumenten har kommissionen på nytt gått igenom ärendet och föreslår nu att skolmjölksstödet skall fortsätta. Den menar dock att det bör medfinansieras.

Det främsta motivet till denna nya hållning är att man bör respektera den strama budgeten för jordbruket, som kräver att man prioriterar mindre kostsamma marknadsstöd än stödet för skolmjölk. Kommissionen vill dessutom framhålla att en nationell medfinansiering kan öka insatsens synergieffekter dvs. dess totala effektivitet. Parlamentsledamotens alternativa förslag, nämligen en finansiering över hälsopolitiken, verkar intressant och bör tas upp i den framtida diskussionen. Sammanfattningsvis menar kommissionen att en nationell medfinansiering är en förutsättning om man vill inbegripa mål som går utanför jordbruksområdet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2669/99

från Benedetto Della Vedova (TDI) till kommissionen

(12 januari 2000)

Ämne: Statsstöd till företaget Philipp Holzmann AG.

Det förekommer uppgifter om att den tyska regeringen tänker godkänna en rad åtgärder för att främja omstrukturering av byggnadsföretagsgruppen Philipp Holzmann AG.

I kommissionens nyligen utfärdade meddelande om tillämpning av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statsstöd i form av garantier framgår det klart under vilka omständigheter statliga garantier faller under statligt stöd och när detta är förenligt med artikel 87 i EG-fördraget.

De aviserade åtgärderna, lån till ett belopp på 150 miljoner DEM och garantier på över 100 miljoner DEM, innebär statsstöd (och framför allt stöd till undsättning och omstrukturering i enlighet med definitionerna i gemenskapens riktlinjer som publicerades i EGT C 368 av den 23 december 1994) som omfattas av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget.

Anser kommissionen inte att den tyska regeringens åtgärder innebär en allvarlig snedvridning av konkurrensen inom gemenskapen och strider mot bestämmelserna om statligt stöd i artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget?

Kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor och chefen för Europeiska centralbanken har uttalat sig om att åtgärder för och förslag till statlig inblandning på marknaderna sammanfaller med eurons svaga ställning. Tänker kommissionen mot bakgrund av detta och det som nämnts ovan ta initiativ i syfte att begränsa kriterierna för undantag från det förbud mot statsstöd som föreskrivs i artikel 87 i EG-fördraget? Anser kommissionen inte att det vore lämpligt att ta initiativ i syfte att ändra och rent av förbättra gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, ett dokument som utmärks av ett överdrivet vittomfattande och allmänt hållet system för godkännande?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(9 februari 2000)

Huruvida den tyska regeringens åtgärder medför en allvarlig snedvridning av konkurrensen måste granskas noga med utgångspunkt i kriterierna i riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(1). Dessa riktlinjer trädde i kraft den 9 oktober 1999 och ändrar de tidigare riktlinjerna från 1994. De nya riktlinjerna har strängare villkor, till exempel när det gäller att förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrensen och principen om att stöd endast får beviljas en enda gång.

Efter en inledande granskning av det anmälda stödet fann kommissionen att det förelåg tvivel om stödets förenlighet med den gemensamma marknaden. Därför inledde kommissionen den 18 januari 2000 en fördjupad granskning av stödåtgärderna.

(1) EGT C 288, 9.10.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2837/99

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: Områden för forskning om klimatförändringar som inte längre ingår i program

Finns det områden för forskning om klimatförändringar som tidigare har funnits med i program, men som inte längre finns med? Vilka är i så fall dessa?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2836/99 och E-2837/99 ingivet av Philippe Busquin för kommissionen

(10 februari 2000)

Forskning om klimatförändringar måste vara långsiktig, eftersom den inbegriper dels grundläggande förståelse för det komplicerade jordsystemet och för dess utveckling och förändring, dels förutsägelser, detektering och övervakning eller dokumentation av förändringar. Eftersom jordsystemet är icke-linjärt och eftersom frågan är av stor politisk betydelse är det önskvärt att fortsätta med gemenskapsstödet på obestämd tid. Prioriteringar måste dock fastställas, vilket man också gjorde i den senaste inbjudan att lämna in förslag.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2844/99

från Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) till kommissionen

(18 januari 2000)

Ämne: EU-finansierad forskning om klimatförändringar

Har kommissionen analyserat i vilken utsträckning den EU-finansierade forskningen om klimatförändringar och dess följder har riktat uppmärksamheten mot den huvudsakliga landmassan på den europeiska kontinenten, som är av avgörande betydelse för de flesta europeiska medborgare?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-2843/99 och E-2844/99 ingivet av Philippe Busquin för kommissionen

(14 februari 2000)

Området Klimatvariationer och snabba klimatförändringar omfattar förståelsen för klimatförändringar och deras tidigare och framtida påverkan på europeiska landmassor. Ett viktigt forskningsområde är exempelvis vattnets kretslopp och dess samverkan med och påverkan på geosfären-biosfären.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2542/99

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Körkortsbestämmelser för personer med diabetes

1. Från en medicinskt kunnig källa har jag fått veta att det inte finns något bevis på att förare som lider av diabetes skulle utgöra en särskilt stor fara för andra trafikanter. Har kommissionen några bevis på motsatsen, nämligen att dessa förare faktiskt skulle innebära en särskild fara? Vilka bevis är det i så fall?

2. Enligt rådets direktiv 91/439/EEG(1) riskerar insulinberoende diabetiker att förlora sitt körkort och i vissa fall sitt livsupphälle.

3. Håller kommissionen med om att detta utgör orättvis diskriminering av denna grupp av förare?

4. Skulle kommissionen kunna vidta åtgärder för att upphäva direktivet?

(1) EGT L 237, 24.8.1991, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(1 februari 2000)

Frågeställaren hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan E-495/98 som ställts av Richard Howit(1).

Kommissionen konstaterar, att sedan detta svar gavs har det inte hänt något nytt inom det aktuella området som borde föranleda någon ändring av den ståndpunkt som kommissionen uttryckt i det redan lämnade svaret.

(1) EGT C 310, 15.12.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2169/99

från Michl Ebner (PPE-DE) till kommissionen

(29 november 1999)

Ämne: Beskattning av flygbränsle i flygtrafik

I Chicagokonventionen från 1944 fastställs det att användningen av flygbränsle inte får beskattas inom den internationella flygtrafiken. Flyg mellan de enskilda EU-medlemsstaterna betraktas fortfarande som internationella flyg och lyder sålunda under den här bestämmelsen. Konventionen är utan

tvivel gammal och borde omarbetas. Dessutom antog parlamentet nyligen en resolution (B5-0118/1999) där kommissionen bl.a. uppmanas att utarbeta en vitbok om åtgärder inom lufttrafiken och att inom ramen för vitboken lägga grunden till en beskattning av flygbränslen.

Mot bakgrund av detta undrar jag: om kommissionen för avsikt att klassificera flygen inom EU som inrikesflyg tills vitboken är klar? Har kommissionen för avsikt att så snart som möjligt beskatta användningen av flygbränsle i lufttrafiken varvid skatterna skulle kunna användas för miljöprojekt?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(21 januari 2000)

Kommissionen erinrar om sin ståndpunkt beträffande beskattning av fotogen som används i internationell flygtrafik (se rapporten(1)). Ståndpunkten innebär att punktskatterna på mineralolja bör utsträckas till att även omfatta flygfotogen så snart det internationella rättsläget medger att kommissionen tar ut sådana skatter för lufttransporter också från länder utanför EU. Ståndpunkten har inte förändrats.

Efter diskussioner i rådet beställde kommissionen en utredning av beskattningen av flygbränsle. Arbetet är klart, och kommissionen lade nyligen fram sina slutsatser i ett meddelande om lufttransport och miljö till Europaparlamentet och övriga insitutioner(2).

Kommissionen har inte för avsikt att på detta stadium förklara inomgemenskapliga flygningar som inrikesflyg i Chicagokonventionens mening. Kommissionen kommer, i syfte att lägga fram ett initiativ under 2001, att fortsätta arbetet på ett antal marknadsbaserade alternativ, bland annat beskattning som syftar till att minska lufttransporternas miljöpåverkan. Arbetet samordnas med pågående förberedande arbete inom Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO).

(1) KOM(96) 549 slutlig.

(2) KOM(1999) 640 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2529/99

från Markus Ferber (PPE-DE) till kommissionen

(4 januari 2000)

Ämne: Kostnaderna för kommittéförfarandet

Enligt EG-fördraget är det kommissionen som bär ansvaret för att de beslut som rådet fattar genomförs. Rådet låter kommittéer med nationella experter övervaka kommissionens arbete.

Hur många rådgivande kommittéer och förvaltnings- och regelkommittéer med nationella experter följer kommissionens verkställande arbete?

På vilka områden?

Hur höga var kostnaderna för dessa kommittéer under 1997, 1998 och 1999?

Hur höga kommer de genomsnittliga kostnaderna att vara för dessa utskott år 2000?

Svar från Romano Prodi på kommissionens vägnar

(22 mars 2000)

Det finns 260 kommittéer som bistår kommissionen i utövandet av de genomförandebefogenheter som den tilldelats. Av dessa 260 kommittéer tillämpar 27 förfaranden som inte är förenliga med rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987 om närmare villkor för utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(1) och 1999/468/EG av den 28 juni 1999(2) om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter och 233 tillämpar förfaranden som är förenliga med ovan nämnda beslut. Bland de senast nämnda tillämpar 189 kommittéer ett enda förfarande, 24 ett rådgivningsförfarande, 56 ett förvaltningsförfarande och 109 ett regleringsförfarande.

44 kommittéer tillämpar två eller tre förfaranden, 21 kommittéer tillämpar rådgivningsförfaranden och förvaltningsförfaranden, 6 kommittéer tillämpar rådgivnings- förfaranden och regleringsförfaranden, 12 kommittéer tillämpar förvaltningsförfaranden och regleringsförfaranden, 5 kommittéer tillämpar både ett eller flera av dessa förfaranden.

Kommittéerna i fråga finns inom så gott som samtliga EU-områden, framförallt inom områdena för miljö (över fyrtio stycken), företag (över trettio), transport och jordbruk (närmare trettio för vart och ett av områdena), hälso- och sjukvård (över tjugo stycken), osv.

Vad gäller övriga inslag i parlamentsledamotens fråga kommer dessa att lämnas vid ett senare tillfälle.

(1) EGT L 197, 18.7.1987.

(2) EGT L 184, 17.7.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1675/99

från Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen

(22 september 1999)

Ämne: Exotiska djur

Exotiska djur utsätts för obeskrivligt lidande då de transporteras som en vara under fruktansvärda förhållanden. Många djur är döda eller svårt skadade när de når sin bestämmelseort.

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att motverka sådana metoder som innebär djurplågeri?

Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att kontrollera illegala transporter av exotiska djur?

Kommer kommissionen att verka för ett förbud mot import av exotiska djur till Europeiska unionens medlemsstater?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(28 oktober 1999)

Kommissionen skulle vilja understryka för parlamentsledamoten att rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem(1) innehåller nödvändiga bestämmelser i fråga om handel med och transport av arter av vilda djur och växter. I synnerhet måste alla importerade och exporterade exemplar av arter som omfattas av förordningen transporteras i enlighet med internationella normer som fastställs av Internationella flygtransportorganisationen (IATA) eller i konventionen om handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES). Det faktum att djur dör under transporterna övervakas noggrant inom gemenskapen och importrestriktioner kan användas i de fall det är nödvändigt.

Myndigheterna i de enskilda medlemsstaterna har ansvaret för att dessa krav uppfylls. I enlighet med rådets förordning (EG) nr 338/97 har dock en tillsynsgrupp bestående av ansvariga myndigheter i varje medlemsstat inrättats i syfte att bekämpa illegal handel.

Kommissionen anser att bevarandet av många arter i vissa fall gynnas mer av att man tillåter en välövervakad och kontrollerad handel istället för att utfärda ett importförbud.

(1) EGT L 61, 3.3.1997.