SKRIFTLIG FRÅGA E-4104/00

från Graham Watson (ELDR) till kommissionen

(10 januari 2001)

Ämne: Tvångsarbete i Nepal, Pakistan och Indien

Vid Internationella arbetsorganisationens konferens 2001 kommer det att finnas en möjlighet att fästa uppmärksamheten vid att de indiska, nepalesiska och pakistanska myndigheterna upprepade gånger misslyckats med att avskaffa tvångsarbete.

Skulle kommissionen kunna ta ställning till följande frågor:

1. Hur kan en oberoende undersökning göras för att fastställa hur många människor som förslavats på detta sätt samt var de befinner sig?

2. Vad ämnar kommissionen göra för att se till att lagar som förbjuder samtliga former av tvångsarbete förstås och genomförs?

3. Vad ämnar kommissionen göra för att se till att ILO utarbetar system för att övervaka hur organisationen bidragit till att bekämpa tvångsarbete?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4104/00 och E-4114/00 ingivet av Christopher Patten för kommissionen

(20 februari 2001)

Kommissionen delar till fullo parlamentsledamöternas oro när det gäller tvångsarbete i södra Asien. Problemets komplexitet och dess nära koppling till sociala, ekonomiska och kulturella faktorer har sin grund i att det fortfarande råder stor fattigdom inom de mest sårbara grupperna av samhället på subkontinenten.

För att lösa problemen med tvångsarbete bör strategierna för utvecklingssamarbete enligt kommissionens mening inriktas på särskilda initiativ som syftar till att minska fattigdomen och därmed förbättra situationen för arbetare inom utsatta sektorer av ekonomin.

Kommissionen erkänner också att de särskilda internationella organen spelar en viktig roll och att det är viktigt att befintliga multilaterala instrument används på ett lämpligt sätt så att arbetsvillkoren för de arbetare som är utsatta för diskriminering förbättras totalt sett.

Internationella arbetsorganisationens (ILO) stundande internationella arbetskonferens 2001 utgör det lämpligaste forumet när det gäller att göra en samlad bedömning av situationen i fråga om tvångsarbete och ge rekommendationer i syfte att komplettera, övervaka och kontrollera efterlevnaden

av redan befintliga arbetskonventioner. Särskilt ILO:s första globala rapport om tvångsarbete som läggs fram som ett led i uppföljningen av ILO:s 1998 framlagda förklaring om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet kommer att utgöra en plattform för behandling av de frågor som parlamentsledamöterna nämner.

Viktiga initiativ i Indien när det gäller att förbättra de mest missgynnade och diskriminerade samhällsgruppernas rättigheter och levnadsvillkor är den lag från 1976 genom vilken tvångsarbetssystemet avskaffades (Bonded Labour System Abolition Act), ILO:s Internationella program för avskaffande av barnarbete (IPEC) och de ständiga bemödandena från gemenskapens och flera olika icke-statliga organisationers sida att koncentrera sig på program för allmän grundutbildning och hälso- och sjukvård.

I Pakistan har regeringen uppgivit att den har för avsikt att se till att efterlevnaden av lagen förstärks. Det finns planer på att ratificera ILO:s konvention nr. 182 om de värsta formerna av barnarbete, och en åtgärdsplan för rehabilitering av tvångsarbetare är under utarbetande. Arbetsministeriet planerar också att på nytt aktivera övervakningskommittéer för att ta itu med frågan om tvångsarbete på lokal nivå. Kommissionen stödjer regeringen genom ett projekt som genomförs av ILO inom ramen för IPEC, och som genom förebyggande åtgärder och åtgärder för rehabilitering tar tag i det mångfasetterade problemet med barn- och tvångsarbete.

Nepal har, förutom en klar författningsmässig rättslig grund (artikel 20) för att garantera människors rätt till skydd mot exploatering, redan ratificerat 7 ILO-konventioner. Den 17 juli 2000 inrättades statliga övervakningskommittéer både på central nivå och på distriktsnivå. En statlig grupp för att övervaka rehabiliteringen av människor som befriats från tvångsarbete har också inrättats, medan ILO:s konvention nr 29 om tvångsarbete för närvarande ligger hos det nepalesiska parlamentet för ratificering.

Kommissionen vill gärna bekräfta att Gemensamma kommitténs möten, på grundval av de samarbetsavtal som gäller med dessa länder, utgjort och fortsättningsvis kommer att utgöra det lämpligaste forumet för regelbunden övervakning av att lagstiftningen om tvångsarbete efterlevs och för att främja initiativ till rehabilitering.