ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1215/00

från Daniel Hannan (PPE-DE) till kommissionen

(14 april 2000)

Ämne: Ersättning från parlamentet

Hur många brittiska politiker, förutom ledamöterna av Europaparlamentet, erhåller ersättning från Europeiska gemenskapen, antingen i form av pensioner eller annat?

Vilka är dessa politiker? Hur mycket erhåller var och en av dem? Vilka åligganden har dessa personer att stödja sina tidigare arbetsgivares politik?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(25 maj 2000)

Kommissionen uppfattar ledamoten av Europaparlamentets hänvisning till brittiska politiker som en referens till tidigare ledamöter av kommissionen.

Följande tidigare ledamöter av kommissionen som är brittiska medborgare erhåller för närvarande en pension som började utbetalas när de uppnådde pensionsåldern: George Thompson, Roy Jenkins, Stanley Clinton Davis, Francis Cockfield, Ivor Richard, Bruce Millan och Ralf Dahrendorf. Den sammanlagda kostnad det rör sig om är för närvarande omkring GBP 245 000 per år. Den tillfälliga ersättning Sir Leon Brittan var berättigad till upphörde på dennes begäran att utbetalas från den 1 januari 2000.

Det finns inga åligganden som innebär att tidigare ledamöter av kommissionen ska stödja sina tidigare arbetsgivares politik. F.d. ledamöter av kommissionen är bundna av bestämmelserna i artikel 213 i fördraget och av sin ämbetsed att iaktta redbarhet och visa omdöme vid mottagande av vissa uppdrag eller förmåner efter ämbetstiden. Om dessa förpliktelser åsidosätts får domstolen, på begäran av rådet eller kommissionen, allt efter omständigheterna besluta att de skall berövas rätten till pension eller andra förmåner i dess ställe. Det finns även en skyldighet att informera kommissionen om eventuella förändringar som kan medföra att nivån på ersättningen ändras (artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och rådets förordning nr 422/67/EEG, 5/67/Euratom av den 25 juli 1967 om ersättning till kommissionens ordförande och ledamöter och till domstolens ordförande, domare, generaladvokater och justitiesekreterare(1)).

(1) EGT L 187, 8.8.1967 med ändringar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1882/00

från Emilio Menéndez del Valle (PSE) till rådet

(13 juni 2000)

Ämne: Konflikter i Afrika

När rådet (allmänna frågor) vid sitt möte i Bryssel den 2223 maj 2000 berörde konflikten i området för de stora sjöarna i Afrika framhölls med rätta att dessa frågor var mycket komplexa.

I den preliminära versionen av rådets pressmeddelande nämns politiska, ekonomiska och sociala faktorer.

Anser inte rådet att man bland de faktorer som bidrar till de sönderslitande konflikterna i Afrika även borde beakta den kulturella faktorn?

Svar

(10 oktober 2000)

Rådets slutsatser gör inte anspråk på att vara uttömmande med en uppräkning av alla faktorer som bidrar till konflikten i fråga. Även kulturella faktorer har givetvis betydelse.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1690/00 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen. Kostnaderna för drick mjölk-kampanjen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 081 E , 13/03/2001 s. 0072 - 0072



SKRIFTLIG FRÅGA E-1690/00 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen (29 maj 2000) Ämne: Kostnaderna för drick mjölk-kampanjen Kan kommissionen redogöra för vilka kostnader som är budgeterade för kampanjen trendiga tjejer dricker mjölk-kampanjen som startade i november 1999 för att öka mjölkkonsumtionen i EU-länderna? Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (14 juli 2000) Gemenskapen finsansierade inte kampanjen trendiga tjejer dricker mjölk. Fullständig information om reklamkampanjer för mjölk och mjölkprodukter som finansieras av gemenskapen finns på följande webbadress: http://europa.eu.int/comm/dg06/prom/index_en.htm
SKRIFTLIG FRÅGA E-0862/00

från Marielle De Sarnez (PPE-DE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Kommissionens inställning till reklam i statliga skolor

Sedan flera år har man kunnat notera att företagen trängt in i den statliga skolan i form av reklam, sponsring, varumärken eller genom distansundervisning. Denna verksamhet, som syftar till att förvandla unga elever till konsumenter, tar sig nu oroväckande proportioner i Frankrike och i ett antal andra länder i Europeiska unionen. Fenomenet innebär att principen om jämlikhet som understöds av den statliga undervisningsväsendet hotas. De privata företagen drar nämligen ofta nytta av att lärarna saknar nödvändiga resurser för att utföra sitt arbete.

Då fenomen tenderar att få allmän utbredning och att bli vanligt förekommande i hela unionen skulle jag dels vilja veta kommissionens ställning i frågan, dels om det för närvarande utarbetas någon lagtext som begränsar näringslivets intrång i den statliga skolan?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(27 juli 2000)

Kommissionen är medveten om att det är en viktIg fråga parlamentsledamoten tar upp, samt att det finns för- och nackdelar med denna kommersiella praxis, vilket kan konstateras om man läser undersökningen Le marketing à l'école (Marknadsföring i skolan), som bekostats av kommissionen och som finns tillgänglig på Internet (på engelska, franska och tyska) sedan slutet av 1998(1).

Om denna praxis leder till man sprider vilseledande reklam eller dolda reklambudskap, gäller bestämmelserna i rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam(2).

Med hänsyn till subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen anser emellertid inte kommissionen att den bästa lösningen på problemenet vore att anta mer utförliga lagtexter på gemenskapsnivå. I detta sammanhang har kommissionen redan tagit kontakt med de berörda parterna, däribland konsumentorganisationerna, för att uppmuntra dem till att inleda en dialog om antagande av icke-tvingande regler beträffande kommersiell praxis riktad mot barn och ungdomar.

(1) http://europa.eu.int/comm/dg24/library/surveys/sur03_en.html.

(2) EGT L 250, 19.9.1984.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1757/00

från Alejandro Cercas (PSE) till kommissionen

(31 maj 2000)

Ämne: Fortsättning av stödet till sektorn för torkad frukt och johannesbröd

Kommissionen har erkänt att det finns ett behov av att stödja sektorn för torkad frukt och johannesbröd, på grund av att effekterna av importen håller i sig, genom de instrument som föreskrivs i förordningen om landsbygdsutveckling. Detta är inte tillräckligt för denna sektor eftersom medlemsstaterna redan har utarbetat de regionala utvecklingsprogrammen som inte erhåller tillräckliga budgetanslag för att garantera sektorns överlevnad. Dessutom är det ett marknadsproblem som bör åtgärdas med marknadsåtgärder som kan tillämpas enhetligt i alla produktionsområden för att undvika snedvridningar i konkurrensen mellan producenterna.

Anser kommissionen därför inte att det finns goda grunder för ett fortsatt stöd i sektorn för torkad frukt och johannesbröd?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 juli 2000)

Parlamentsledamoten ombeds ta del av kommissionens svar på skriftlig fråga nr E-524/00 från Giovanni Pitella m.fl.(1), skriftlig fråga nr P-989/00 från Jean-Claude Martinez(2) och skriftlig fråga nr E-1356/00 från Jorge Hernández Mollar(3), samt av det svar som kommissionens gav på den muntliga frågan nr H-428/00 som ställdes av Pere Esteve under frågestunden vid parlamentets plenarmöte i maj 2000(4).

(1) EGT C 26 E, 26.1.2001, s. 57.

(2) EGT C 53 E, 20.2.2001, s. 50.

(3) EGT C 81 E, 13.3.2001, s. 29.

(4) Europarlamentets debatter (maj 2000).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2308/00

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Åtagandebemyndiganden och genomförandenivån för budgetpost B7-546

Vilka uppgifter har kommissionen om genomförandenivån för åtagande- respektive betalningsbemyndigandena för budgetpost B7-546?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

Den 9 juli 2000 var situationen följande vad beträffar anslagen för budgetpost B7-5 4 6 Stöd till återuppbyggnaden av Kosovo: de disponibla åtagandebemyndigandena (inklusive överföringar) hade genomförts till 95 % och betalningsbemyndigandena för budgetåret hade genomförts till 71 %.

Enligt vad som överenskommits med budgetmyndigheten när budgeten för år 2000 antogs, kommer kommissionen inom kort att utarbeta en begäran om överföring av anslag för att kunna förfoga över de ytterligare 40 miljoner euro i åtagandebemyndiganden som aviserades vid årets början. Ännu en begäran om överföring kommer att föreslås för att utöka betalningsbemyndigandena som antas vara förbrukade före september månad.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0878/00

från Ole Krarup (EDD) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: EU:s försvarspolitiska ambitioner

På unionens toppmöte i Helsingfors i december beslutades det att unionen skall ges kapacitet för civil och militär krishantering, bland annat genom etablering av en beredskapsstyrka på 60 000 man. Ordförandelandet Portugal har i detta sammanhang konstaterat att uppbyggnaden av EU:s framtida kapacitet kommer att påverka såväl våra försvarsbudgetar som den allmänna opinionen (ordförandeskapets inbjudan till medlemsstaternas regeringar att diskutera unionens försvarspolitiska ambitioner, den 28 februari 2000).

Kan kommissionen således uppge hur stora ökningar i medlemsstaternas försvarsbudgetar som uppbyggnaden av EU:s militära kapacitet förväntas medföra? Var vänlig ange den totala procentuella ökningen och redogör för de extra utgifter som kommer att åläggas varje enskilt medlemsland.

Svar från Chris Patten på kommissionens vägnar

(3 maj 2000)

Det militära huvudmål som tillkännagavs vid Europeiska rådets möte i Helsingfors kommer förvisso att kräva en samordnad ansträngning från medlemsstaternas sida. Det bör dock påpekas att medlemsstaterna själva ansvarar för de militära utgifterna. Frågor rörande nationella försvarsbudgetar bör därför rätteligen ställas till medlemsstaterna.

Kommissionen, å sin sida, kommer inom ramen för sina specifika behörighetsområden till fullo att bidra till att målen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken uppnås, inbegripet ett förverkligande av huvudmålen. Detta är rätt och riktigt, eftersom det utan tvivel finns en koppling mellan militära och icke-militära aspekter när det gäller förebyggande och lösning av konflikter, konfliktlösning och krishantering. Kommissionen har avsevärd erfarenhet från och omfattande ansvar på det icke-militära området.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2006/00

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Otillåten användning av gemenskapsfonder för utveckling av informationssamhället i Valencias Generalitat

Den 21 juni 1996 antog regeringen i Valencias Generalitat en resolution enligt vilken man skapade Valencias byrå för informationssamhället (OVSI) med bl a målet att samordna och övervaka genomförandet av projektet för integrering av Valencia i informationssamhället, i den form som beskrivs i ett memorandum undertecknat i Bryssel den 28 november 1994.

Emellertid har OVSI ända sedan starten starkt ifrågasatts i politiska, ekonomiska och samhälleliga kretsar med motiveringen att byrån inte utför exakt de funktioner som den skapades för. I detta sammanhang har en styrelsemedlem avgått, enligt uppgift på grund av försumlighet, och kritik har framförts från näringslivsorganisationer om illojal konkurrens inom planen för förnyelse av programmet Infoville (som också är knutet till ramplaneringen av generalitatets telekommunikationer) osv.

Är kommissionen informerad om dessa fakta?

Kan kommissionen ge information om vilka gemenskapsmedel, typ och belopp, som tilldelats generalitatet för OVSI, programmet Infoville (eller andra program som hör till generalitatets Infocenter), särskilt vad beträffar rubrikerna B5-330 och B5-331 som gäller informationssamhället?

Ämnar kommissionen påbörja en utredning för att avgöra om generalitatet använder gemenskapsmedlen i fråga på korrekt sätt och i enlighet med utvecklingsmålen för informationssamhället i Valencia till vilka medlen tilldelades?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(28 juli 2000)

Kommissionen känner sedan tidigare inte till den information som tillhandahållits av ledamoten.

Den 8 juli 1998 erhöll kommissionen en formell ansökan om bidrag från stiftelsen OVSI på ett belopp uppgående till 10 000 euro för en total budget uppgående till 60 000 euro. Syftet var att ge organisationen stöd till den andra sommarskolan om regionalpolitik i samband med informationssamhället och telekommunikation, vilken skulle hållas i Alicante mellan den 21 och 24 september 1998.

Det föreslagna projektet ansågs överensstämma med de mål som angetts i arbetsprogrammet ISAK, och efter bedömning av ISAK/IS2 beslutade man att bevilja bidrag genom budgetpost B5-331. Betalningarna skedde enligt de befintliga bestämmelserna, och slutrapporten och redovisningen visade tydligt att de beviljade medlen faktiskt användes för att organisera evenemanget i enlighet med beskrivningen i ansökan.

19941999 års operativa program för Valenciaregionen, som stöddes av Europeiska regionala utvecklingsfonden, innehöll en åtgärd till stöd för informationssamhället. Stiftelsen OVSI var en av de potentiella mottagarna av denna stödåtgärd. Med tanke på det faktum att kommissionen, förutom när det rör större investeringar, emellertid inte deltar i urvalet av enskilda projekt som erhåller stöd från strukturfonden, så har den inte någon information om användningen av några bidrag som getts till den aktuella stiftelsen.

Kommissionen har begärt att få ta del av relevant information från de spanska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1779/00

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: EU:s fiskeavtal med Marocko

Är Europeiska kommissionen medveten om att kustvattnen söder om 27°4' befinner sig utanför det omtvistade området?

Medger den således att det varken är rätt eller riktigt att inkludera dessa områden på öppna farvatten i något fiskeavtal med Marocko?

Kommer den därför att godkänna att territorialvattnen söder om 27°4' inte bör ingå i det fiskeavtal som för närvarande diskuteras med Marocko?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(7 juli 2000)

Vid eventuella förhandlingar med Marocko kommer kommissionen att med Marockos fiskevatten avse vatten som lyder under Marockos överhöghet eller som omfattas av Marockos lagstiftning.

Denna definition påverkar emellertid inte vilken status som vattnen söder om tjugosjunde breddgraden (27°4') har, eftersom detta regleras i internationell rätt, närmare bestämt genom Förenta nationernas resolutioner, vilka gemenskapen alltid har gett sitt stöd.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1811/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(8 juni 2000)

Ämne: Klimatförändringsavgift

Anser kommissionen att el från vattenkraft är el från förnybara källor? Om vattenkraften är en förnybar form för energi, finns det då något skäl till diskriminering av den i samband med politiken för klimatförändringar?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(18 juli 2000)

Parlamentsledamoten förhör sig om el från vattenkraft inom ramen för klimatförändringspolitiken. I detta sammanhang bör det nämnas att kommissionen den 10 maj 2000 antog ett förslag till ett direktiv om främjande av el från förnybara energikällor på den inre marknaden för el(1). Detta förslag speglar kommissionens traditionella ståndpunkt om rollen för vattenkraft: att den är en förnybar energikälla men att el från stora vattenkraftverk (dvs. med en kapacitet över 10 megawatt (MW)) i allmänhet är konkurrenskraftigt och inte behöver särskilt stöd. Medlemsstaterna kan således inkludera el som produceras från stora vattenkraftverk för att uppnå sina nationella mål för förbrukning av el producerad från förnybara energikällor som angivits i bilagan till förslaget. Alla former av vattenkraft är därför också inkluderade i bestämmelserna om ursprungsintygande då konsumenterna bör kunna få veta om deras el är producerad från förnybara energikällor. När det gäller vattenkraftverk måste det emellertid specificeras på garanticertifikaten om kapaciteten ligger under eller över 10 MW. Dessutom har storskalig vattenkraft inte några fördelar från de mer tekniska bestämmelsen i förslaget, t.ex. prioriterat tillträde till nätet då detta behövs för att säkerställa dess ekonomiska bärkraft på marknaden.

Kort sagt, kommissionen diskriminerar inte mot vattenkraft i sin energipolitik men försöker att koncentrera det allmänna stödet till de sorters förnybara energikällor där stödet mest behövs och är ekonomiskt motiverat.

(1) KOM(2000) 279 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1710/00

från Neil MacCormick (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Vapenexport

Känner kommissionen till den oro som det givits uttryck för inom unionen om kringgående av begränsningar av vapenexport till länder som Sudan? Problemet gäller licensiering av vapentillverkning till tillverkare i tredje land. Vidtar kommissionen åtgärder för att hålla sig underrättad om risken och förebygga den? Om så inte är fallet, varför inte?

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(13 juli 2000)

Hittills har medlemsstaterna, på grundval av artikel 296 (f.d. artikel 223) i EG-fördraget, gjort undantag för vapenhandel från fördragsbestämmelsernas tillämpningsområde. Därför äger kommissionen varken bemyndigande eller medel för att bevaka vapenexport eller licensiering av vapentillverkning.

För närvarande behandlas vapenhandel inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, som kommissionen till fullo är delaktig i. Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken antog unionen i juni 1998 en uppförandekodex för vapenexport, vilken medlemsstaterna måste respektera.

Kommissionen har full förståelse för den oro som uttrycks av parlamentsledamoten beträffande avtal om licenstillverkning i tredje land, vilka i vissa fall skulle kunna innebära en förtäckt export till länder till vilka export normalt inte skulle vara tillåten enligt gällande exportkontrollbestämmelser. För närvarande är det emellertid, på grundval av unionens uppförandekodex för vapenexport, exportlicenser snarare än avtal om licenstillverkning som förhindras.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1877/00

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(9 juni 2000)

Ämne: Hur arbetena med Attikas huvudväg och Atens lokala järnväg framskrider

Attikas stora landsväg, även känd som motorvägen Eleusina-Stavrou-Spata flygplats, är ett stort och viktigt projekt som är intimt sammanknippat både med flygplatsen Spatas funktion och med de olympiska spelen 2004. Projektets ursprungliga budget gick på 450 miljarder drakmer och skulle enligt tidsplanen vara slutfört, och därefter gradvis överlämnas, 20012002. På senare tid har en rad flygbolag hotat med att bojkotta Spata flygplats tills vägbygget blir klart. Samtidigt finns det tecken som tyder på att den lokala järnvägslinje som skall förbinda Spata flygplats med Aten inte kommer att vara klar att tas i bruk då de olympiska spelen inleds i Aten 2004, eftersom uttagningsförfarandet för val av projektledare nu skall ogiltigförklaras.

Jag ber kommissionen upplysa mig om följande:

1. Hur stor del av det belopp som anslagits för projektet har utnyttjats fram till dags dato, hur försenat är projektet, och har man beslutat något om skadeersättning med anledning av förseningen?

2. När uppskattar kommissionen, med beaktande av den takt med vilken vägbygget framskrider idag, att vägen kan tas i bruk?

3. Vilka eventuella konsekvenser kan en försening av Attikas vägbygge ha för Spata flygfält och dess funktion?

4. Vad kommer egentligen att hända med järnvägsförbindelsen mellan Atens centrum och den nya flygplatsen i Spata?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Michel Barnier

(19 juli 2000)

Kommissionen håller på att inhämta de upplysningar som behövs för att kunna besvara frågan. Den kommer att vidarebefordra dessa så snart som möjligt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2588/00

från Proinsias De Rossa (PSE) till kommissionen

(1 augusti 2000)

Ämne: Stabila valutamarknader

Vad tänker EU, med hänsyn till de omotiverade spekulationerna mot euron och andra valutor, göra för att stabilisera valutamarknaderna och få dem att ta ansvar för sina handlingar?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(20 september 2000)

Enligt artikel 111 (tidigare artikel 109) i EG-fördraget får rådet, genom enhälligt beslut på rekommendation från Europeiska centralbanken (ECB) eller kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet, ingå formella avtal om ett växelkurssystem för euron. För närvarande finns inga planer på att ingå ett sådant formellt avtal om förhållandet mellan euron och viktigare valutor i tredje land. Ett sådant system skulle kunna stabilisera de internationella valutamarknaderna, men deltagarnas penningpolitik och övriga ekonomiska politik skulle därmed bli underkastade externa mål som kan strida mot inhemska målsättningar, till exempel prisstabilitet och hög sysselsättning.

I avsaknad av ett växelkurssystem får rådet utarbeta allmänna riktlinjer för valutapolitiken i förhållande till valutor i tredje land. Sådana allmänna riktlinjer skall inte påverka huvudmålet för europeiska centralbankssystemet (ECBS) som är att upprätthålla prisstabilitet. Växelkursutvecklingen beaktas i den utsträckning som den påverkar prisstabiliteten. Om ECB anser att växelkursutvecklingen kan hota prisstabiliteten (genom dess påverkan på importpriserna och exportens konkurrenskraft), får banken motverka dessa tendenser genom sin räntepolitik och interventioner på utländska valutamarknader. I maj 2000 uttryckte finansministrarna i de elva euroländerna, kommissionsledamoten med ansvar för ekonomiska och finansiella frågor och ECB:s ordförande gemensamt sin oro för eurons nivå, som inte motsvarar den ekonomiska verkligheten i euroområdet, men varken rådet, kommissionen eller ECB har ansett det nödvändigt eller önskvärt att utarbeta sådana allmänna riktlinjer.

Annan ekonomisk politik, i synnerhet skatte- och strukturpolitik, påverkar också växelkursen. En välbalanserad blandning av skatte- och penningpolitiska åtgärder, strukturreformer och en välfungerande arbetsmarknad kan höja avkastningsförväntningarna på investeringar i euroområdet och därigenom locka till sig kapital och stärka euron.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1950/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(16 juni 2000)

Ämne: Det utbetalande organet för stöd ur EUGFJ i Grekland och dess funktion

Av revisionsrättens rapport för budgetåret 1998 framgår att det utbetalande organ (Gedidagep) som i Grekland ansvarar för stödförvaltningen ur jordbruksfonden inte har respekterat kriterierna för godkännande och att detta lett till att ett förfarande för budgetdisciplin inletts och de månatliga förskotten anpassats därefter. Den grekiska regeringen bildade 1998 ett nytt organ för utbetalning och kontroll (Opekepe) samt ett certifieringsorgan.

1. Hur har förfarandena för godkännande av det nya utbetalande organet (Opekepe) och certifieringsorganet framskridit fram till dags dato? När förmodas dessa inleda sin verksamhet?

2. Uppfyller det utbetalande organ som för närvarande existerar (Gedidagep) kriterierna för godkännande? Har förfarandena för budgetdisciplin återupptagits även med avseende på 1999?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(26 juli 2000)

1. Kommissionen är medveten om att ett nytt utbetalande organ och certifieringsorgan kommer att införas framdeles. Kommissionen har emellertid inga uppgifter om exakt när de nya organen kommer att inrättas. Enligt gemenskapens lagstiftning är det de grekiska myndigheternas uppgift att utse utbetalande organ och certifieringsorgan.

2. Kommissionen är inte helt nöjd med tillämpningen av det integrerade systemet för administration och kontroll, eller med tillämpningen av kriterierna för godkännande i Grekland.

Bestämmelserna om budgetdisciplin tillämpades under 1999. Detta ledde till att förskotten minskades med 22 900 miljoner drakmer (69,5 miljoner euro) på grund av att det integrerade systemet för administration och kontroll inte tillämpats och med 12 100 miljoner drakmer (35,7 miljoner euro) på grund av att kriterierna för godkännande inte följts.

Noteras bör emellertid att dessa minskade förskott kan komma att justeras uppåt eller nedåt och rentav slopas under förfarandet för granskning och avslutande av räkenskaper.