SKRIFTLIG FRÅGA E-3357/01

från Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) till kommissionen

(5 december 2001)

Ämne: Afghanistan och EU:s humanitära bistånd

För att följa upp min fråga till rådet om att hindra jordbrukarna i Afghanistan från att odla och lagra opium (där rådet i sitt svar på min fråga H-0856/01(1) bland annat hänvisar mig till er) skulle jag vilja veta vilka prioriteringar kommissionen (Echo) antagit för användningen av det direkta humanitära biståndet för att tackla omedelbara behov (25 miljoner euro), samt också i andra hand få veta hur det sammanlagda beloppet om 320 miljoner euro som man beslutat ställa till landets förfogande är tänkt att utnyttjas.

Har kommissionen för avsikt att inom ramarna för det här humanitära biståndet och planen för landets utveckling och återuppbyggnad främja en politik som hindrar jordbrukarna från att på nytt börja odla opium och producenterna från att sälja de lager som finns? På vilka sätt skall detta ske?

(1) Skriftligt svar av den 14 november 2001.

Svar från Poul Nielson på kommissionens vägnar

(5 mars 2002)

Kommissionen är, genom kontoret för humanitärt bistånd (ECHO), den störste givaren av humanitärt bistånd till Afghanistan efter Förenta staterna. Kommissionen har sedan 1993 bidragit med 150 miljoner euro. Till detta belopp skall läggas bidragen från andra avdelningar inom kommissionen generaldirektoratet för bistånd /Byrån för samarbete EuropeAid och generaldirektoratet för yttre förbindelser inom ramen för livsmedelsbistånd och stödåtgärder till förmån för afghanska flyktingar.

År 2001 uppdrev ECHO 54,7 miljoner euro. Beaktas även livsmedelsbiståndet (om 28 miljoner euro), biståndet till flyktingar i angränsade länder (om 22,5 miljoner euro) samt biståndet till minröjning (om cirka 10 miljoner euro) uppgår det av kommissionen hanterade biståndet till förmån för det afghanska folket år 2001 till 116 miljoner euro. Om medlemsstaternas bistånd läggs till detta belopp, överstiger unionens stöd för år 2001 320 miljoner euro.

Det av kommissionen (via ECHO) fördelade humanitära biståndet till Afghanistan uppgick före den 11 september 2001 till 23,4 miljoner euro, och avsåg främst två stycken särskilt utsatta befolkningsgrupper:

- Personer på flykt undan torka och strider. Denna grupp omfattades av program för vattenförsörjning och vattenrening, distribution av livsnödvändiga produkter, och läkemedels- och nutritionsprogram.

- Distribution av livsmedel till den bofasta befolkning som drabbats av torka.

Händelserna den 11 september 2001 har försvårat genomförandet av dessa projekt, eftersom den utländska personalen lämnat landet. Tack vare den lokala afghanska personalens kompetens och uppoffringar har projektens genomförande emellertid inte avbrutits (med undantag av minröjningsprojekten).

Det tilläggsanslag ur gemenskapsbudgetens reserv för katastrofbistånd om 25 miljoner euro vilket godkändes av budgetmyndigheten den 15 oktober 2001, har tagits i anspråk gradvis. Detta har möjliggjort en anpassning till utvecklingen på plats, i såväl behovshänseende som i tillträdes- och säkerhetshänseende.

I ett första finansieringsbeslut tilldelades Internationella rödakorskommittén ett belopp om 1,5 miljoner euro. Beslutet fattades efter koalitionens första militära anfall, och syftade till att möjliggöra för organisationen att förstärka sina medicinska strukturer över hela landet.

Ett andra anslag om 15 miljoner euro har använts dels för att fortsätta biståndsprogrammen till förmån för personer på flykt, vars antal uppgår till 1 miljon, dels för att garantera den bofasta befolkningens livsmedelsförsörjning.

Ett tredje finansieringsbeslut om 8,5 miljoner euro har möjliggjort för ECHO att anpassa sig till de nya behov som uppstått till följd av den senaste militära utvecklingen, där talibanerna dragit sig tillbaka från större delen av landet. Dessa nya behov rör minröjningsprogram, utbildningsprogram för röjning av ny explosiv materiel använd av den militära koalitionen (cluster bombs), stöd i syfte att möjliggöra för de personer som drivits på flykt av konflikten att återvända till sina hemorter, inrättandet av stöd till den hårt bombade södra delen av landet.

Vad beträffar de övriga instrumenten har kommissionen, medveten om de svårigheter som drabbat lantbrukarna till följd av talibanernas förbud mot odlingen av vallmo (cirka 400 000 personer anses vara på flykt av denna anledning), beslutat att finansiera alternativa grödor och alternativa inkomstkällor i de provinser som träffats hårdast av odlingsförbudet. Kommissionen har fattat sitt beslut i samband med planeringen av sina åtgärder under budgetrubrik B7-302(1).

Till följd av händelserna den 11 september 2001 har planerna ändrats i avsikt att beakta (a) det möjliga återupptagandet av vallmoodlingen och (b) det internationella samfundets reaktion på återuppbyggnadsfasen. Problemen med illegal odling av vallmo och narkotikaanvändning kommer att utgöra en av de sektorsövergripande nyckelfrågorna, och kommer som sådan med säkerhet att behandlas i det anslag om 187 miljoner euro ämnat för återuppbyggnaden och återanpassningen av landet (i vilket inte beaktar det humanitära biståndet inte ingår) som kommissionen avser att uppdriva år 2002, och i samtliga framtida återuppbyggnadsåtgärder.

Möjligheten att odlingen av vallmo återupptas är, på grund av avsaknaden av central kontroll och säkerhetsproblemen i större delen av landet, reell. Unionens bistånd och myndigheternas stöd måste inriktas på alternativa lösningar genom program koncentrerade på alternativa grödor, och en förstärkning av jordbruksinkomsterna genom andra källor.

En villkorsklausul är tänkbar i de internationella programmen i syfte att förmå de regionala myndigheter och lokala gemenskaper som erhåller bistånd, att skriftligen förbinda sig att minska eller överge odlingen av vallmo i sin region.

Vad avser redan existerande lager finns det anledning att skilja mellan frölager och narkotikalager.

För att behandla frågan om frölager och odlingen av vallmo planerar kommissionen att delfinansiera ett projekt för odlingsövervakning.

Vad beträffar narkotikalagren, finns det anledning att beakta att det idag främst rör sig om heroin och inte om opium och att lagren, som fram tills nu inte har kunnat uppskattas eller lokaliseras, sannolikt är i händerna på gäng och kriminella organisationer. Det krävs därför helt andra åtgärder än i fråga om vallmoproducenterna. Det handlar här om att spåra lager som mycket väl kan ha lämnat afghanskt territorium för att förstöra dessa, men även om att förbättra kapaciteten för bekämpning av smugglingen på regional nivå.

I detta syftet har kommissionen nyligen finansierat en åtgärd som avser att förbättra kapaciteten hos Tadzjikistans centrala narkotikabekämpningsmyndighet (400 000 euro) och fortsätter sin verksamhet längs heroinvägen med nya projekt i Centralasien, i Iran och i Kaukasus.

(1) B7-302, Hjälp till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd i Asien. Planerat bistånd för verksamheten i Afghanistan 20012004: cirka 90 miljoner euro.