ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1545/00

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(10 maj 2000)

Ämne: Ändring av AWBZ-lagstiftningen i Nederländerna

Svaret på den skriftliga frågan P-0706/00(1) ger inget klart svar på frågan om huruvida ändringen av AWBZ-lagstiftningen i Nederländerna står i strid med den fria rörligheten för personer inom unionen. I Nederländerna omfattas alla av stadgandena i den allmänna lagen om särskilda sjukdomskostnader (Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten, AWBZ). Från och med den 1 januari gäller AWBZ-stadgandena dock inte för nederländare som är bosatta i andra medlemsstater av EU.

Strider den nederländska regeringens beslut om att från och med den 1 januari skall nederländare som är bosatta utomlands inte längre omfattas av AWBZ-stadgandena mot den grundläggande europeiska principen om den fria rörligheten för personer inom unionen? Om så är fallet vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att se till att Nederländernas AWBZ-lagstiftning på nytt kommer att stämma överens med den grundläggande europeiska principen om den fria rörligheten för personer inom unionen? Om inte: vilka (juridiska) argument vill kommissionen anföra till förmån för att AWBZ-lagstiftningen i Nederländerna står i fullständig överensstämmelse med den grundläggande europeiska principen om den fria rörligheten för personer inom unionen?

(1) EGT C 303 E, 24.10.2000, s. 207.

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(14 juni 2000)

Kommissionen vill påpeka att rätten till bosättning i en annan medlemsstat för nederländska medborgare som är bosatta eller vill bosätta sig i ett sådant land utan att förvärvsarbeta (pensionstagare, studerande och andra personer som inte ingår i arbetskraften) inte har ifrågasatts, eftersom den bestämmelse som skall avskaffas avser särskilda sjukvårdskostnader som inte täcks av sjukförsäkringen i flera medlemsstater. För att komma i åtnjutande av denna rätt skall de berörda personerna för övrigt omfattas av en sjukförsäkring som täcker alla risker i medlemsstaten. Detta föreskrivs i rådets direktiv 90/364/EEG av den 28 juni 1990 om rätt till bosättning(1), rådets direktiv 90/365/EEG av den 28 juni 1990 om rätt till bosättning för anställda och egna företagare som inte längre är yrkesverksamma(3) samt rådets direktiv 93/96/EEG av den 29 oktober 1993 om rätt till bosättning för studerande(2). Eftersom dessa personer inte behöver betala några avgifter för särskilda sjukvårdskostnader, kan de om de så önskar teckna en kompletterande (privat eller annan) försäkring i medlemsstaten för att täcka sådana kostnader, genom att betala som försäkringspremier de avgifter som tidigare inbetalades till Nederländernas sociala trygghetssystem. Ändringen i nederländsk lagstiftning innebär därför inte ett hinder för den fria rörligheten för nederländska medborgare som inte ingår i arbetskraften.

(1) EGT L 180, 13.7.1990.

(2) EGT L 317, 18.12.1993.

(3) EGT L 180, 13.7.1990.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1977/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Modellen för jordbruksproduktion i regioner som Galicien

Har kommissionen för avsikt att främja en modell för landsbygdsutveckling i regioner, som Galicien, där jordbrukssektorn baseras på uppfödning och där det krävs konkreta och specifika åtgärder för att bland annat ge möjligheter att överföra mark, skapa en jordbank och förbjuda att jordbruksmark växer igen med skog?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1975/00 och E-1977/00 ingivet av Franz Fischler för kommissionen

(27 juli 2000)

I den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter föreskrivs inte något slag av avtal med medlemsstaternas regionala myndigheter beträffande utveckling av lokala mejerisektorn.

I framtida operativa program för regional utveckling för Galicien kommer hänsyn att tas inom ramen för politiken för jordbruk och landsbygdens utveckling till de åtgärder som avser att stödja och stärka strukturen i mjölk- och nötkreaturssektorn och dess förädlingskedja (mjölk- och köttindustrin).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1728/00

från Ioannis Souladakis (PSE), Ulpu Iivari (PSE) och Michel Rocard (PSE) till rådet

(5 juni 2000)

Ämne: Upphovsrättsligt skydd för europeisk musik i USA

Enligt gällande lagstiftning i USA undantas restauranger, barer och liknande företag i landet från kravet att betala avgift för upphovsrätt för musik som de spelar i sina lokaler. När dessa typer av företag spelar europeisk musik utgår alltså ingen upphovsrättslig ersättning. Världshandelsorganisationen anklagade nyligen USA för att bryta mot internationella upphovsrättsnormer för musik. USA har hittills inte vidtagit några åtgärder för att komma till rätta med situationen. Den europeiska musikindustrin går därför fortfarande miste om stora intäkter.

Vilka åtgärder kommer rådet att vidta för att värna om upphovsrätten för den europeiska musik som spelas i USA av den typ av företag som nämns ovan?

Svar

(28 september 2000)

I den fråga som de ärade parlamentsledamöterna hänvisar till, dvs. paragraf 110.5 i Förenta staternas lag om upphovsrätt, ändrad genom Fairness in Music Licensing Act (som antogs den 27 oktober 1998), har EG och dess medlemsstater konsekvent agerat för att denna lag skall ändras så att europeiska artisters och upphovsmäns intressen skyddas effektivt i Förenta staterna.

EG och dess medlemsstater har, särskilt inom ramen för WTO, begärt och uppnått att en panel inrättas enligt artikel 6 i Överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning och artikel 64.1 i Avtalet om handelsrelaterade immateriella rättigheter (TRIPs-avtalet). Panelen har utarbetat en rapport som skickades ut den 15 juni 2000.

I rapporten konstaterar panelen att delar av den relevanta lagstiftningen i Förenta staterna inte uppfyller kraven i TRIPs-avtalet och rekommenderar att WTO:s tvistlösningsorgan skall begära att Förenta staterna ändrar lagen så att den överensstämmer med Förenta staternas skyldigheter enligt TRIPs-avtalet.

En part i en tvist kan inom 60 dagar efter den dag då rapporten skickas ut överklaga till WTO:s överprövningsorgan. Denna tidsfrist går ut den 14 augusti 2000 och rådet kommer då att kunna överblicka situationen och bedöma, särskilt genom Artikel 133-kommittén, hur det bäst kan tillvarata Europas intressen i denna fråga, i enlighet med WTO:s bestämmelser.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1674/00

från Jillian Evans (Verts/ALE) till kommissionen

(29 maj 2000)

Ämne: Resolution om religionsfrihet

Parlamentet antog den 11 februari 1999 en resolution om religionsfrihet (B4-0131/1999(1)), som särskilt behandlar förföljelsen av religiösa minoriteter i Indien. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att se till att den indiska regeringen skyddar de religiösa minoriteterna och att de relevanta människorättsklausulerna i fördrag som undertecknats med Indien strängt respekteras?

(1) EGT C 150, 28.5.1999, s. 385.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(22 juni 2000)

Sedan ett antal angrepp mot kristna familjer och anläggningar ägt rum under 1998 har kommissionens delegation i New Delhi, i nära samråd med medlemsstaternas beskickningar, följt upp de religiösa minoriteternas situation i Indien. Särskilt har man därvid lagt sig vinn om att bedöma

verkningarna av eventuella diskriminerande lagstiftningsåtgärder som skulle kunna påverka trosfriheten för de kristna och för andra religiösa grupper i Indien. Kommissionens delegation och EU-staternas ambassadörer har vid flera tillfällen framfört sina farhågor härvidlag till den indiska regeringen.

Vid det förestående toppmötet mellan Europeiska unionen och Indien den 28 juni 2000 kommer parterna att få tillfälle att bekräfta sitt gemensamma engagemang för universella värden såsom demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna, rättstatsprincipen och de grundläggande friheterna, hävdvunnen mångfald, pluralism och tolerans.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2135/00

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juni 2000)

Ämne: Underlåtenhet från Greklands sida att följa CITES-förordningen

I en pamflett utgiven av den brittiska organisationen RSPCA anklagas Grekland för att inte följa förordningen om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem (nr 338/97 CITES(1)). Grekland anklagas för att inte ha någon rådgivande kommitté för denna fråga, för att inte ha infört några skyddstak, för att inte utmäta böter vid överträdelser och för otillräcklig tullkontroll. En undersökning som organisationen utfört på den grekiska marknaden visade att en mängd produkter och varor som hörrör sig från skyddade arter (fram för allt päls och elfenben) är föremål för fritt köpslående, detta utan vare sig tillstånd eller intyg av något slag.

Kan kommissionen dementera eller styrka uppgifterna från ovannämnda organisation? Kan kommissionen, om dessa uppgifter är riktiga, tala om för oss a) på vilka punkter i hela denna process den anser att det finns mest brister, och b) vilka åtgärder den ämnar vidta för att sätta stopp för den olagliga handel som försiggår i Grekland?

(1) EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(31 juli 2000)

De grekiska myndigheterna har upplyst kommissionen om att den nationella lagstiftning som krävs för att komplettera gemenskapens bestämmelser om handel med vilda djur och växter har införts (Lag 2637/1998, tillsammans med ministerbeslut där så behövs).

I enlighet med rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem samt med konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) har en vetenskaplig kommitté upprättats. Dessutom har det införts böter och administrativa sanktioner för brott mot gemenskapslagstiftningen om handel med vilda djur och växter, skyddsgränsvärden har fastställts, och antalet införsel- och utförselpunkter har begränsats.

Olaglig handel fortsätter naturligtvis att vara ett problem, och måste bekämpas kraftigt. Kommissionen har för avsikt att följa upp denna fråga inom ramen för verksamheten i den efterlevnadsgrupp som inrättats i enlighet med artikel 14 i förordning (EG) nr 338/97.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1273/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Hjälp till Mocambique

Medan världslivsmedelsprogrammet påtalade den svaga reaktionen på vädjanden om hjälp till offren för översvämningarna i Mocambique, kritiserade flera frivilligorganisationer, enligt medierna, det faktum att världen redan glömt de problem som drabbat detta land genom den tragedi som inträffade för bara några veckor sedan. Gäller denna kritik även Europeiska unionens insatser? Vad ämnar EU göra för att förbättra situationen i Mocambique, särskilt vad gäller återuppbyggnad av de infrastrukturer som förstörts när floderna Limpopo och Save svämmat över?

Svar

(29 september 2000)

Rådet diskuterade situationen i den 20 mars. Det hade noga och med stor oro följt situationen i Moçambique och uttryckte sin solidaritet med folket och regeringen i Moçambique och andra länder i regionen, när de kämpade mot de förödande följderna av översvämningarna och det uttryckte sin sympati för dem när de började bygga upp sin tillvaro på nytt.

Rådet insåg de omfattande konsekvenserna som denna katastrof troligen skulle få på Moçambiques ekonomi. Det stödde regeringen i Moçambique när den både arbetade för att tillgodose hjälpbehoven och återuppbygga drabbade områden och för att säkerställa såväl den makroekonomiska stabiliteten som bibehållandet av pågående bistånd.

I detta syfte deltog praktiskt taget alla medlemsstaterna och kommissionen i den internationella återuppbyggnadskonferensen för Moçambique som hölls under värdskap av Italiens regering i Rom den 34 maj och som hade sammankallats av Moçambiques regering i samarbete med Förenta nationerna.

Denna konferens var en stor framgång, dess mål på 450 miljoner dollar uppfylldes, till stor del på grund av det aktiva och positiva bidraget från gemenskapen och medlemsstaterna som tillsammans utlovad 228,5 miljoner euro, vilket utgjorde ungefär hälften av hela beloppet på 495 miljoner euro.

Det föreslogs att gemenskapsstödet skulle innefatta medel för översvämningsskydd och stadsgator i Gazaprovinsen, liksom budgetstöd till återuppbyggnadsprogrammet och medel för projekt för transport, telekommunikationer på landsbygden, grundläggande social service, landsbygdsproduktion och minröjning.

Dessa fonder går utöver de 100 miljoner euro som utbetalades till Moçambique enligt gemenskapens biståndsprogram och upp till 150 miljoner euro förväntas bli utbetalade under 2000.

Rådet kommer även i fortsättningen att noga följa situationen i Moçambique.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1967/00

från José Ribeiro e Castro (UEN) till kommissionen

(21 juni 2000)

Ämne: Ny politik gentemot Indonesien

Kommissionen svarade den 12 april 2000 på min fråga (P-0926/00)(1) om det ämne som denna fråga gäller.

Kommissionens svar är inte helt tydligt på vissa av de punkter jag har tagit upp.

När det gäller Europeiska unionens nya politik gentemot Indonesien, vilket är en mycket känslig fråga, måste det framgå med största tydlighet att den nya politiken är förbunden med villkor som bland annat rör garantier för att

1. de medborgare i Timor som så önskar skall få återvända fritt och utan villkor till Östtimor, utan förekomst av varken tvång eller diskriminerande behandling avseende de rättigheter som uppnåtts eller av falsk information och särskilda villkor och utan medverkan av milisen och före detta TNI,

2. indonesiska militära grupper helt har upphört med att direkt eller indirekt stödja milisen eller andra provocerande grupper som kan medverka till att destabilisera området.

Efter allt våld som befolkningen i Östtimor har varit utsatt för är det oerhört viktigt att Europeiska unionen (och hela världssamfundet inom ramen för dess kamp för de mänskliga rättigheterna) inte låter vissa faktorer falla i glömska. Europeiska unionen måste därför föra en synnerligen hård linje i dessa frågor. Det är dessutom viktigt att Europeiska unionen på plats kan kontrollera att positiva förändringar verkligen har skett.

Kan kommissionen tydligt och bestämt bekräfta att den fortsättningsvis systematiskt kommer att ställa vissa minikrav, enligt ovan, och att den även på platsen kommer att kontrollera att sådana krav uppfylls innan den skapar en ny politik gentemot hela Indonesien som syftar till att befästa demokratin i det civila samhället i Indonesien och att verka för fullständigt självbestämmande och framsteg i Östtimor och stabilitet i hela regionen?

(1) EGT C 46 E 13.2.2001, s. 79.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(25 juli 2000)

Kommissionen är också mycket angelägen om en snabb lösning på flyktingproblemet i Östtimor. Det bör dock understrykas att det fortfarande är den indonesiska regeringen som bär ansvaret för genomförandet av det frivilliga återsändandet och för flyktingarnas säkerhet i lägren i Östtimor. Innan flyktingarna återvänder måste de ovillkorligen få ta del av en fri och objektiv information om den aktuella situationen i Östtimor så att de fritt kan välja om de vill återvända till Östtimor eller integreras i Indonesien. Kommissionen beklagar att denna förutsättning för närvarande ännu inte är uppfylld.

Kommissionen har meddelat de indonesiska myndigheterna att den är beredd att hjälpa de organ som ansvarar för införandet av ett program för frivilligt återsändande. När det gäller integrationen av en del av de personer som flytt till Indonesien har kommissionen tagit initiativ till att undersöka möjligheterna till bistånd tillsammans med EU:s medlemsstater och FN:s flyktingkommissariat (UNHCR).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2439/00

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till kommissionen

(19 juli 2000)

Ämne: Flygplatsen i Porto och lösningen av problemet rörande de internationella flygförbindelserna från Galicien

Under de senaste dagarna har det i galiciska medier förekommit uppgifter om den portugisiska regeringens planer för utvidgningen av flygplatsen i Porto med investeringar som syftar till att anpassa dess kapacitet så att den år 2003 kan ta emot sex miljoner passagerare. På detta sätt räknar man med att attrahera en stor del av den internationella trafiken från Galicien. De spanska myndigheterna och det statliga flygbolaget förvägrar emellertid praktiskt taget alla internationella förbindelser möjligheten att flyga direkt på Santiago de Compostela, utan tvingar dem att ta vägen via Madrid eller Barcelona.

Anser inte kommissionen att regionen Galicien som har nästan tre miljoner invånare har fler alternativ paradoxalt nog när man tar steget mot projektet för en inre europeisk flygmarknad än att passivt acceptera anspråken från Porto, vars flygplats ligger knappt en timme från Vigo och två timmar från Santiago, eller än att utsättas för den absurda centraliseringen av flygtrafiken till Madrid? Vilka politiska och företagstekniska skäl hindrar Galicien från att ha en internationell flygplats i Santiago som motsvarar dess befintliga och framtida behov?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(11 september 2000)

Sedan den 1 januari 1993 får lufttrafikföretag i gemenskapen helt fritt starta lufttrafik som de anser vara kommersiellt meningsfull mellan gemenskapsflygplatser som är öppna för kommersiell verksamhet.

Förmågan hos en individuell flygplats i gemenskapen att inrätta direkt luftförbindelse med destinationer i andra medlemsstater beror på faktorer som styr dess kommersiella potential och på dess förmåga att uppmärksamma potentiella operatörer på dessa möjligheter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2339/00

från Stephen Hughes (PSE) till kommissionen

(11 juli 2000)

Ämne: Bestämmelser om farliga hundar

Har kommissionen statistik över hur många människor som varje år attackeras av hundar inom EU, uppdelat på antalet dödsfall, skador och offrens ålder?

Lagarna om kontroll av hundar som kan vara farliga varierar avsevärt från medlemsstat till medlemsstat. Anser kommissionen att enhetliga miniminormer måste införas för att i synnerhet skydda barn som reser inom EU?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(13 september 2000)

Kommissionen kan meddela parlamentsledamoten att den inte har någon statistisk över olyckor inom gemenskapen som orsakats av att hundar har attackerat människor.

Kommissionens arbetsprogram innehåller för närvarande inte något lagförslag för att fastställa miniminormer inom gemenskapen för att skydda människor mot aggressiva hundar.

Kommissionen anser att det är medlemsstaternas ansvar att i enlighet med subsidiaritetsprincipen vidta de åtgärder som de anser vara nödvändiga, samtidigt som hänsyn måste tas till bestämmelserna i EG-fördraget.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1424/00

från Charles Tannock (PPE-DE) till kommissionen

(5 maj 2000)

Ämne: Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna skall tas med i den konsoliderade versionen av fördraget om Europeiska unionen

Håller kommissionen med om att ordalydelsen i artikel 6.2 i den konsoliderade versionen av fördraget om Europeiska unionen, i vilken artikel det utsägs att Unionen skall som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i Rom den 4 november 1950, och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner, innebär att ovannämnda Europakonvention införlivats med den konsoliderade versionen av fördraget om Europeiska unionen?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(13 juli 2000)

Artikel 6.2 i Fördraget om Europeiska unionen, som ledamoten hänvisar till, kräver att de grundläggande fri- och rättigheterna skall respekteras såsom generella principer inom gemenskapsrätten. Kommissionen anser att denna bestämmelse, som gjort det möjligt att ta in EG-domstolens tidigare praxis i primärrätten, inte innebär att Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna införlivats med den konsoliderade versionen av fördraget. Samma anmärkning gäller även de grundläggande fri- och rättigheter som följer av de gemensamma konstitutionella traditioner som också nämns i artikel 6.

Kommissionen vill för övrigt även framhålla att det förslag till stadga om grundläggande rättigheter i Europeiska unionen som håller på att utarbetas enligt instruktionerna från Europeiska rådet i Köln kommer att omfatta rätten till frihet och jämlikhet samt de grundläggande procedurrättigheter som garanteras i Europakonventionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1213/00

från Daniel Hannan (PPE-DE) till rådet

(27 april 2000)

Ämne: Arbetsgrupper

Skulle rådet kunna lämna en förteckning över alla arbetsgrupper samt vilka uppgifter de har?

Svar

(10 oktober 2000)

I artikel 19.3, andra stycket, i rådets arbetsordning av den 5 juni 2000(1) stadgas följande: Generalsekretariatet skall uppdatera och offentliggöra förteckningen över förberedande organ. Endast de kommittéer och arbetsgrupper som anges i denna förteckning får sammanträda i egenskap av rådets förberedande organ.

Rådets generalsekretariat kommer att sända den senaste versionen av ovan nämnda förteckning till den ärade parlamentsledamoten.

(1) EGT L 149, 23.6.2000, s. 21.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1908/00

från Neena Gill (PSE) till kommissionen

(6 juni 2000)

Ämne: Gemensamma forskningscentret

Det har framkommit att den nuvarande direktören för Gemensamma forskningscentret skall gå i pension i oktober. Vilka åtgärder har vidtagits för att besätta denna tjänst?

Hur många bland de anställda vid forskningscentret har treåriga respektive femåriga tillfälliga kontrakt? Hur många av dessa tillfälliga kontrakt förnyas proportionellt sett?

Kan kommissionen ge en presentation av sina framtida planer för GFC? Vilka åtgärder har vidtagits för att se till att Gemensamma forskningscentret skall drivas på effektivare sätt?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(25 juli 2000)

Den nuvarande generaldirektören för Gemensamma forskningscentret (GFC) skall gå i pension den 31 oktober 2000. Kommissionen kommer att vidta de åtgärder som krävs för att tillsätta tjänsten så snart som möjligt.

GFC tillämpar den personalpolitik för forskare som 1996 antogs för hela kommissionens forskningsbudget. Av de anställda vid centret är 832 tillfälligt anställda. Av dessa har 155 treåriga tillfälliga kontrakt (som inte kan förnyas), 183 inledande femåriga kontrakt, 143 förnyade femåriga kontrakt och 451 kontrakt på tillsvidareanställning.

Vad beträffar framtiden för GFC har en högnivågrupp under ledning av Etienne Davignon nyligen avlagt rapport och lämnat rekommendationer om olika sätt att förbättra genomförandet av GFC:s uppdrag. Rapporten överlämnades till parlamentets ITRE-utskott i en skrivelse från kommissionär Busquin av den 4 juli.

Gemensamma forskningscentret har redan genomfört flera reformer i syfte att effektivisera förvaltningen, däribland fullständig kvalitetsstyrning, överföring av förvaltningsuppgifter till instituten och införande av intern revision.