SKRIFTLIG FRÅGA P-0810/00

från Pasqualina Napoletano (PSE) till kommissionen

(10 mars 2000)

Ämne: Situationen för tandläkare i Italien

År 1985 införlivade Italien 1978 års europeiska direktiv om regler för verksamhet som tandläkare genom lag nr 409/85. Enligt denna lag får verksamheten även utövas av personer med universitetsutbildning i medicin som skrivit in sig vid universitet före den 28 januari 1980. Denna intervall (mellan år 1978 och år 1985) medförde att tusentals ungdomar läste medicin efter år 1980

för att utöva verksamhet som tandläkare, vilket med retroaktiv verkan förvägrades dem genom 1985 års lag om införlivande av direktivet. De nyutexaminerade läkare som var verksamma som tandläkare fick sina rättigheter ånyo erkända genom lag nr 471/88, vilken EG-domstolen ifrågasatte efter att talan väckts i frågan. Den 8 oktober 1998 utfärdade den italienska regeringen ett lagdekret i vilket föreskrivs att läkare som är verksamma som tandläkare och som skrev in sig vid universitet mellan år 1980 och år 1985 skall göra ett lämplighetsprov som nödvändigt villkor för att få fortsätta utöva verksamhet som tandläkare, även om de har verkat i tio år.

Ovannämnda läkare anser att detta är en orättvis följd av att Italien alltför sent införlivat direktivet.

Som svar på en fråga i just detta avseende som ställdes i november 1998, har kommissionen den 14 januari 1999 genom kommissionsledamoten Monti angivit att lämplighetsprovet inte har ålagts av kommissionen, utan är ett resultat av förhandlingar mellan kommissionen och de italienska myndigheterna.

Den som misslyckas på provet utesluts automatiskt ur tandläkarsamfundet, trots att vederbörande har ett utbildningsbevis och sedan mer än tio år utövar yrket.

1. Skulle kommissionen neka sitt samtycke till att problemet med dessa läkare löses genom en utbildnings- och fortbildningskurs utan slutprov med urval (vilket förfarande har valts för andra yrken, exempelvis för psykoterapeuter och advokater genom lag nr 93/16 och för husläkare lag nr 277/91)?

2. Anser kommissionen under alla omständigheter att det bör ges något skydd för den rättighet som förvärvats av fackmän som varit verksamma som tandläkare i minst tio år?

Svar avgivet av Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(3 april 2000)

Som framgår av det svar på Muscardinis(1) skriftliga fråga nr E-3352/98, som åberopas av parlamentsledamoten, är lämplighetsprovet, som ett medel för legitimering av läkaryrket och ifrågasatt i domstolsutslaget av den 1 juni 1995(2), ett resultat av de förhandlingar, som på begäran av de italienska myndigheterna förts mellan dem och kommissionen. I avsaknad av sådana förhandlingar och i överensstämmelse med artikel 228 (f. d. artikel 171) i EG-fördraget, borde Italien ha vidtagit alla de åtgärder, som ett genomförande av ovannämnda domstolsutslag leder till och som följd därav genomföra ett förbehållslöst återtagande av tillståndet för alla berörda läkare att utöva tandläkaryrket.

Kommissionen har accepterat att ge berörda läkare tillstånd att utöva tandläkaryrket med stöd av bl. a. ett lämplighetsprov och har framlagt ett ändringsförslag till direktiv 78/686/EEG om ömsesidigt erkännande av tandläkarbehörighet(3) med denna innebörd samt inom ramen för förslaget till parlamentets och rådets s. k. Slim-direktiv av den 2 december 1997(4). Detta förslag diskuteras inom ramen för parlamentets och rådets medbeslutandeförfarande. Dessa läkare kommer att på dessa villkor få behålla tillståndet att utöva tandläkaryrket.

(1) EGT C 182, 28.6.1999.

(2) Rättsfallssamlingen 1995, sidan I-1319.

(3) EGT C 233, 24.8.1978.

(4) EGT C 28, 28.1.1998.