ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1456/99

från David Bowe (PSE) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Funktionella livsmedel

Kan kommissionen redogöra för sina invändningar mot Unilevers nya margarin som sänker kolesterolhalten och som först godkändes av kommittén för nya livsmedel i Nederländerna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 och E-1458/99 ingivet av Erkki Liikanen för kommissionen

(15 oktober 1999)

Kommissionen har inte för avsikt att lägga fram några förslag till nya gemenskapsbestämmelser om märkning av så kallade funktionella livsmedel. Denna livsmedelskategori existerar för närvarande inte i gemenskapslagstiftningen, och de aktuella produkterna omfattas därför av de allmänna bestämmelserna i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel.

1997 lämnade Unilever i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser(2) in en ansökan i Nederländerna om att på gemenskapsmarknaden få släppa ut ett smörgåsfett med tillsats av fytosterolestrar. Unilever måste ha ansett att deras produkt inte i huvudsak motsvarade den produkt som tillverkas i Finland av Raisio, eftersom man inte åberopade artikel 3.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Den artikeln föreskriver nämligen ett förenklat förfarande för produkter som i huvudsak motsvarar livsmedel eller livsmedelsingredienser som redan finns på marknaden.

Kommissionen hade inga egna invändningar mot rapporten från de nederländska myndigheternas första bedömning av Unilevers produkt. Välgrundade invändningar lades emellertid fram av flera medlemsstater, och därför kan ett godkännande lämnas enbart i enlighet med förfarandet i

artikel 13 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. Eftersom de invändningar medlemsstaterna lagt fram rör folkhälsan, har kommissionen rådfrågat Vetenskapliga livsmedelskommittén i enlighet med artikel 11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97. För närvarande väntar man på yttrandet från Vetenskapliga livsmedelskommittén.

När det gäller Raisios produkt hänvisar jag frågeställaren till det svar som kommissionen lämnat på den skriftliga frågan P-1506/99 från Jan Mulder(3).

(1) EGT L 33, 8.2.1979.

(2) EGT L 43, 14.2.1997.

(3) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1967/99 från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen. Omorganisationen inom kommissionen.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0097 - 0097



SKRIFTLIG FRÅGA E-1967/99 från Anna Karamanou (PSE) till kommissionen (5 november 1999) Ämne: Omorganisationen inom kommissionen Eftersom omorganisationen av generaldirektorat X har framkallat berättigad oro och frågetecken vad gäller framtiden för enheten för information till kvinnor inom f.d. generaldirektorat X, vill jag fråga kommissionen om det är meningen att denna enhet skall överföras till GD Sysselsättning som det planerades från början? Kan kommissionen dessutom redogöra för hur det går med kampanjen för att bekämpa våld inom familjen? Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar (4 januari 2000) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-0726/99 ställd av Valenciano Martínez-Orozco under frågetiden vid parlamentets möte den december 1999(1). (1) Europarlamentets debatter (december 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2271/99

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(13 december 1999)

Ämne: Försäljning av läkemedel via Internet

Möjligheten att sälja läkemedel via Internet har gett upphov till oro och många frågetecken både bland sakkunniga (t.ex. läkare och farmaceuter) och konsumenter. Farhågorna har att göra med hur säkert det är att använda läkemedlen, att det finns förbjudna substanser i omlopp och att obehöriga instanser samlar in uppgifter från patienters sjukjournaler.

Hur stor omfattning har försäljningen av läkemedel via Internet fått? Vad tänker kommissionen göra för att skydda konsumenterna och patienterna från detta sätt att sälja läkemedel?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(10 januari 2000)

Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till är det för närvarande inte möjligt att få fram kvantitativa data om mängden medicinska produkter som säljs via Internet i gemenskapen.

När det gäller de övriga frågorna ber kommissionen att få hänvisa frågeställaren till svaret på den skriftliga frågan E-1852/99, från Jaime Valdivielso de Cué(1), om försäljning av medicinska produkter via Internet.

(1) EGT C 203 E, 18.7.2000, s. 69.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1825/99

från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet

(13 oktober 1999)

Ämne: Översyn av Amsterdamfördraget för att göra sysselsättningspolitiken till en gemensam EU-politik

Inom Europeiska unionen råder ett samband mellan låg inkomst per capita och arbetslöshet. Det är just i de minst utvecklade regionerna som arbetslöshetssiffrorna är de högsta. Tänker rådet inför regeringskonferensen behandla frågan om att göra en översyn av Amsterdamfördraget som omfattar mer än artiklarna 125 till 130, för att göra sysselsättningspolitiken till en gemensam politik på samma sätt som regionalpolitiken?

Svar

(24 januari 2000)

Ändringar i fördraget skall i samförstånd fastställas av Konferensen mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar och inte av rådet.

Rådet erinrar om att Konferensen mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar kommer att inkallas i början av år 2000. Enligt slutsatserna från Europeiska rådet i Köln avser Europeiska rådet att lösa de institutionella frågor som inte kunde lösas i Amsterdam och som måste avgöras före utvidgningen (nämligen Europeiska kommissionens storlek och sammansättning, viktningen av rösterna i rådet och en eventuell utökning av omröstningar med kvalificerad majoritet i rådet). Konferensen kan även behandla andra nödvändiga ändringar i fördraget i den mån de berör de europeiska institutionerna inom ramen för de ovan angivna punkterna eller om de berör processen för genomförandet av Amsterdamfördraget (punkt 53 sista raderna i ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Köln den 34 juni 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-2100/99

från Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Brott mot EU: s uppförandekod för vapenexport Tyskland levererar stridsvagnen Leopard 2 A5 till Turkiet

På min tidigare fråga E-0436/99 av den 10 mars 1999 till det tyska ordförandeskapet om vilken roll kränkningar av de mänskliga rättigheterna i potentiella mottagarländer för vapenexporter spelar fick jag svaret (den 10 juni 1999) att dessa utgör ett av huvudvillkoren att ta hänsyn till vid beslutsfattandet och att någon exportlicens inte utfärdas vid kränkningar av de mänskliga rättigheterna.

Kommissionen konstaterade i sitt beslut av den 13 oktober 1999 om en utvidgning av EU att det saknas förutsättningar för förhandlingar med Turkiet, särskilt på området för de mänskliga rättigheterna.

Förbundsrepubliken Tysklands regering beslutade den 20 oktober 1999 att bevilja exportlicens till Turkiet för stridsvagnen Leopard 2 A5 som på grund av att den är försedd med utrustning för termisk avbildning är lämpad för användning i inbördeskrig.

1. Informerades alla EU:s medlemsstater innan beslutet fattades om den tyska regeringens avsikt att exportera, i enlighet med reglerna i uppförandekoden? Anser rådet att Tysklands avsikt att exportera går att förena med kriterium 2 i uppförandekoden? Uttalade enskilda medlemsstater, vad gäller denna fråga, betänkligheter gentemot Tysklands avsikt att exportera? Om så är fallet, vilka var dessa betänkligheter?

2. Gjorde Tyskland en heltäckande bedömning av situationen för de mänskliga rättigheterna i Turkiet som lades fram för övriga medlemmar i rådet? Om så är fallet, när gjordes detta?

3. Gjorde Tyskland en undersökning av om det är uteslutet att stridsvagnen Leopard 2 A5 kan komma att användas till internt förtryck? Vad gav denna undersökning för resultat?

4. Känner rådet till att turkisk militär även i gränsområdet mot Irak genomför offensiver mot PKK och att man regelbundet i stor skala kränker gränsen mot norra delen av Irak? I vilken utsträckning går detta att förena med kriterium 2 i uppförandekoden, där brott mot territorialprincipen från slutanvändarens sida utesluts?

5. Har Tyskland sett till att den exporterade utrustningen inte på omvägar kan nå fram till en slutanvändning som inte motsvarar uppförandekoden? Om så är fallet, vilka säkerheter finns? Har rådet bedömt dessa säkerheter som tillräckliga? Om så är fallet, av vilka skäl?

6. Skulle rådet även godkänna ytterligare större leveranser av stridsvagnen Leopard 2 A5, eller delar till denna, till Turkiet? Om så är fallet, med vilken motivering?

Svar

(24 januari 2000)

Europeiska unionens ståndpunkt om vapenexport återspeglas i uppförandekoden för vapenexport som antogs den 8 juni 1998. Beslut fattas av varje medlemsstat individuellt varvid uppförandekoden till fullo beaktas. Rådet får ingen information om på vilka grunder medlemsstaterna beviljar eller avslår ansökningar om exportlicenser. Under alla omständigheter ligger det utom rådets befogenhet att bedöma dem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1909/99

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Genomförandet av gemenskapsinitiativet Leader i Grekland

Skulle kommissionen kunna upplysa mig om hur genomförandet av gemenskapsinitiativet Leader framskrider i Grekland om man ser till utbetalningar av beviljade anslag? Jag undrar också om kommissionen anser att det hela framskrider på tillfredsställande sätt, och om så inte är fallet vill jag fråga kommissionen vad förseningarna, vilka de än må vara, beror på?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(12 november 1999)

Kommissionen hänvisar parlamentsledamoten till sitt svar på den skriftliga frågan E-0001/99 från Alexandros Alavanos(1) i ett liknande ärende. Svaret innehåller kommissionens lägesanalys av genomförandet av Leader II i Grekland.

Som tillägg kan kommissionen meddela att följande åtaganden och utbetalningar för närvarande gäller för strukturfondernas del i Leader II i Grekland:

- EUGFJ (Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket): åtaganden på 93,02 miljoner euro, utbetalningar på 57,61 miljoner euro.

- ERUF (Europeiska regionala utvecklingsfonden): åtaganden på 66,69 miljoner euro, utbetalningar på 41,04 miljoner euro.

- ESF (Europeiska socialfonden): åtaganden på 2,90 miljoner euro, utbetalningar på 1,45 miljoner euro.

Sammanfattningsvis uppgår åtagandena för de tre strukturfonderna till 162,61 miljoner euro, dvs. 97%, och betalningarna till 100,10 miljoner euro, dvs. 60%, av de sammanlagt 167,65 miljoner euro som beviljats från strukturfonderna.

Självfallet är det beloppet för utbetalningarna som bäst återspeglar hur programmet fungerar i praktiken.

(1) EGT C 289, 11.10.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2854/99 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen. Skandalen på informationskontoret i Stockholm.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 203 E , 18/07/2000 s. 0178 - 0179



SKRIFTLIG FRÅGA E-2854/99 från Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) till kommissionen (18 januari 2000) Ämne: Skandalen på informationskontoret i Stockholm Kommissionen borde stänga kontoret i Stockholm. Citat Per Stenmark, moderat EU-parlamentariker i Aftonbladet den 20 november 1999. Känslorna i Sverige är upprörda efter den senaste skandalen på kommissionens informationskontor i Stockholm gällande utbetalningar av pengar till icke-existerande personer. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit mot de som är ansvariga för de felaktiga utbetalningarna och anser kommissionen att den dåvarande chefen för kontoret är ytterst ansvarig för skandalen? Svar avgivet på kommissionens vägnar av Romano Prodi (1 februari 2000) Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på muntlig fråga nr H-712/99 ställd av Pierre Schori under frågetiden vid parlamentets möte i december 1999(1). (1) Parlamentsdebatter (December 1999).
SKRIFTLIG FRÅGA E-1961/99

från Gerhard Hager (NI) till rådet

(9 november 1999)

Ämne: Kollektiv straffeftergift i Italien förenlighet med Schengenavtalet

Den italienska regeringens allmänna praxis är att tillgripa instrumentet condono, dvs. bevilja straffeftergift, så snart den inte längre kan hantera upprepade brott mot gällande lagar. Detta skedde även i början av detta år, då regeringen legaliserade omkring 250 000 illegala invandrare genom detta konstgrepp. Det faktum att den italienska staten uppenbart inte är kapabel att effektivt kontrollera sina gränser påverkar självfallet även de övriga medlemsstaterna i Europeiska unionen, liksom Schengenavtalet.

1. Känner rådet till denna praxis?

2. Är Italiens agerande förenligt med Schengenavtalet?

3. Om så är fallet, hur motiverar man detta?

4. Om så inte är fallet, vilka åtgärder ämnar rådet vidta eller har det redan vidtagit?

Svar

(31 januari 2000)

I samband med utbyte av information om migrationspolitik som rutinmässigt äger rum i rådet har medlemsstater som har infört program för att reglera olagliga migranters ställning eller har planerat att införa sådana program inom en nära framtid informerat rådet om detta.

De åtgärder för att förbättra medlemsstaternas kontroll av de yttre gränserna som utvecklats inom ramen för Schengen (och som till följd av ikraftträdandet av Amsterdamfördraget har integrerats i Europeiska unionen) påverkar inte medlemsstaternas rätt att fastställa villkoren för att tillåta medborgare i tredje land som inrest eller vistas på deras territorium utan nödvändiga dokument och som under längre tid vistats där att fortsätta att göra det.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2239/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Kostnader för översättning och tolkning

Skulle ni vilja ange EU:s kostnader för översättning och tolkning under 1999, och uppskatta vad dessa kostnader skulle uppgå till om den nuvarande språkstrategin tillämpas och om de officiella språken skulle utökas med ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio eller elva språk?

Svar från Michaele Schreyer på kommissionens vägnar

(19 januari 2000)

Gemenskapsinstitutionernas totala kostnader för översättning och tolkning i 1999 års budget uppgår till sammanlagt omkring 686 miljoner euro. Fördelningen mellan institutionerna är följande:

>Plats fÄHor tabell>

Hur kostnaderna kommer att påverkas med ytterligare ett eller flera officiella språk kommer att anges i ett kompletterande svar på frågan när samtliga gemenskapsinstitutioners beräkningar finns tillgängliga.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2056/99

från Eryl McNally (PSE) till kommissionen

(29 oktober 1999)

Ämne: Bytesringar av typen LETS (Local Exchange Trading Schemes)

Vad gör EU för att främja framväxten av bytesringar av typen LETS (Local Exchange Trading Schemes) genom att införa dem i målen för strukturfonderna och genom att sprida god praxis i medlemsländerna?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(11 november 1999)

När det gäller spridning av information om lokala handelsutbytesinitiativ (local exchange trading schemes, LETS) är kommissionen i färd med att förbereda ett antal möten i medlemsstaterna för att demonstrera bästa praxis som har provats i vissa företag och som antas kunna förbättra konkurrenskraften i andra företag. Om parlamentsledamoten vänligen kan skicka oss närmare uppgifter om de lokala handelsutbytesinitiativ som avses kommer kommissionen, under förutsättning att dessa inte innebär ren byteshandel och att de uppfyller skattemyndigheternas krav, att överväga huruvida de skall inbegripas i de exempel på bästa praxis som skall presenteras.

När det gäller strukturfonderna kan lokala handelsutbytesinitiativ, under ovan nämnda förutsättningar, beaktas inom ramen för stöd till lokala utvecklings- och sysselsättningsiniativ, oavsett om det rör sig om nya arbetstillfällen, nya företagsformer eller nya former av hantverk eller turism.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1764/99

från Roberta Angelilli (UEN) till kommissionen

(11 oktober 1999)

Ämne: Kris på fiskmarknaden och grekisk illojal konkurrens

Den kris som präglade marknaden för vissa fiskarter (havsabborrar och guldbraxen) i början av 1999 förvärrades ytterligare under sommaren. De italienska uppfödarna har svårigheter att sälja denna fisk, som därför har blivit kvar på fiskodlingarna i flera månader. De grekiska produkterna, som utan tvivel inte är lika fräscha som de italienska, har gått ner till underpris som inte motsvarar produktionskostnaderna, det vill säga att havsabborre säljs för 8 000 lire kilot och havsbraxen för 9 000 lire kilot.

Eftersom kostnaderna för foder, fiskyngel och transport är större än i Italien kan man förmoda att Grekland dumpar sina fiskpriser. Detta skulle kunna förklaras med att de största fiskproducenterna i Grekland är börsnoterade och därför är mer intresserade av omsättningens storlek för att kunna visa upp en vinst på aktiemarknaden än av vinst som kommer av den egentliga verksamheten.

Kan kommissionen svara på

1. om ovanstående fakta inte visar på en risk för dumpning,

2. om det inte vore lämpligt att undersöka om det har skett någon överträdelse av principerna om fri konkurrens,

3. om det inte vore lämpligt att undersöka om det har skett någon överträdelse av gemenskapsförordningarna (och eventuell spekulation med gemenskapsmedel) som har fått negativa följder för sysselsättningen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(23 november 1999)

Kommissionen känner till den svåra marknadssituationen för havsabborre och guldbraxen. Orsaken till denna är att odlingen av dessa fiskarter snabbt har ökat, vilket har lett till att utbudet överstiger efterfrågan. Den totala EG-produktionen 1988 var 2 801 ton och 1998 uppskattades den till 60 188 ton.

Mot bakgrund av erfarenheterna inom laxsektorn, som har genomgått en rad marknadskriser under det gångna årtiondet på grund av att utbudet överskrider efterfrågan, vill kommissionen se till att havsabborr- och guldbraxensektorn inte drabbas av samma svårigheter. Man bör dra lärdom av dem och inse att en effektiv marknadsföring är en förutsättning för att denna viktiga del av vattenbruket i Medelhavsområdet skall kunna anta en fast form och växa. Detta är först och främst industrins uppgift, men det finns möjlighet att få bidrag från Fonden för fiskets utveckling (FFU), och detta har redan utnyttjats i en del medlemsstater.

Frågan om dumpning är inte aktuell mellan medlemsstater, men försäljning till underpriser eller missbruk av en dominerande marknadsställning, om detta kan bevisas, omfattas av konkurrensreglerna. Kommissionen kommer att intensifiera sin övervakning av den nuvarande marknadssituationen och överväger om ytterligare åtgärder behövs för att förebygga att produktionen överskrider efterfrågan på marknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1554/99

från Cristiana Muscardini (UEN) till kommissionen

(1 september 1999)

Ämne: Kris inom sektorn för grisuppfödning

Kan kommissionen bekräfta om överskottsproduktionen inom nämnda sektor uppgår till omkring 20 procent?

Om så är fallet, anser kommissionen då detta vara den huvudsakliga orsaken till den kris som sektorsorganisationerna har tillkännagivit, eller är orsakerna andra och i så fall vilka?

Har kommissionen möjlighet att begränsa överskottet genom att på gemenskapsnivå införa produktionstak?

Anser den inte vidare att man genom att införa enhetliga miljö- och hälsobestämmelser i hela EU skulle gynna genomförandet av grundvillkor som är lika för alla?

Varför låter man inte varje import som inte är belagd med någon tull av gris från tredje land motsvaras av en lika stor export av behandlat griskött till andra marknader än den europeiska?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(11 oktober 1999)

Produktionen av griskött i gemenskapen har ökat på senare år. Den totala volymen 1997 var 16,25 miljoner ton, och under 1998 ökade den med 8 % till 17,56 miljoner ton. Produktionen i år beräknas stiga med ytterligare cirka 2 %, men större delen av denna ökning förväntas ske under den första halvan av året. Under det andra halvåret 1999 och första halvåret 2000 kommer produktionen troligen att gå ner. Den subventionerade exporten av griskött till tredje land uppgick under det fjärde Gatt-året (1 juli 199830 juni 1999) till 743 000 ton, vilket motsvarar 4 % av den totala produktionen. Denna volym kan anses motsvara den överproduktion som finns på marknaden.

Överproduktionen av svin var med säkerhet en av de viktigaste orsakerna till de mycket låga producentpriserna under den andra hälften av 1998 och första hälften av 1999. Svinmarknaden varierar också cykliskt, med perioder av hög produktion och låga priser ungefär vart tredje till femte år. Men prisfallet hade också andra orsaker, till exempel den ekonomiska krisen i viktiga importländer och ökad konkurrens från olika exporterande länder. Detta förvärrade läget för den europeiska svinnäringen.

Kommissionen har vid ett flertal tillfällen fört diskussioner med medlemsstaterna om möjliga åtgärder för att minska produktionen, men dessa åtgärder har hittills bara fått begränsat stöd från de flesta medlemsstater. Vid diskussionerna har man från kommissionens sida också betonat att medlemsstaterna borde se till att såväl gemenskapens som det egna landets miljöbestämmelser verkligen efterlevs fullt ut, eftersom detta skulle jämna ut topparna med överproduktion.

Den tullfria importkvoten under Gatt-året 199899 låg på 7 000 ton, men av detta utnyttjades bara 2 500 ton. Under samma Gatt-år låg gemenskapens tak för hur mycket griskött som fick exporteras med exportbidrag på 483 000 ton, en kvot som fylldes helt och hållet. Exporten från gemenskapen var därför många gånger större än den volym som importerades tullfritt.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2221/99

från Christopher Huhne (ELDR) till kommissionen

(1 december 1999)

Ämne: Befordringar inom kommissionen och i medlemsstaterna

Hur stor andel av de anställda inom kommissionen är det som blivit uppflyttade en, två respektive tre lönegrader under de senaste fem åren, och jämföra med situationen för de statsanställda i de fem största medlemsstaterna?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(9 december 1999)

En tabell med uppgifter om det sammanlagda antalet kommissionsanställda som befordrats en, två respektive tre lönegrader och deras fördelning under femårsperioden 1994-1998 sänds direkt till frågeställaren och till parlamentets sekretariat.

Kommissionen har inga jämförbara siffror för medlemsstaternas statsförvaltningar och inga rättsliga befogenheter att kräva att sådana statistiska uppgifter skall lämnas.