ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-3044/01

från Ioannis Marínos (PPE-DE) till kommissionen

(5 november 2001)

Ämne: Sammanhållningsfonden och det kommunala vatten- och avloppsbolaget i Chalkida

Det kommunala vatten- och avloppsbolaget i Chalkida har ansökt om finansiering från sammanhållningsfonden. Ansökan var i enlighet med kommissionens riktlinjer, vilket även konstaterats vid kontrollen hos ansvarig enhet i regionen Grekiska fastlandet. Men ansökan har helt omotiverat inte bifallits av ansvarig enhet vid det grekiska finansdepartementet. Även under den föregående perioden av sammanhållningsfonden behandlades bolaget på samma sätt, vilket också framgår av slutrapporten från fonden.

Det är berättigat att invånarna i huvudstaden på den stora grekiska ön Evia undrar över varför de diskrimineras och varför man bryter mot principen om att alla greker har samma rättigheter. Har denna anklagelse någon grund? Är kommissionen villig att utreda saken och att ingripa gentemot ansvariga grekiska myndigheter, så att utnyttjandet av gemenskapsmedel kan ske på grundval av meriter, med full insyn och på ett sätt som inte ger intryck av att EU inte behandlar alla greker lika eller tolererar att de inte behandlas lika?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2957/01 och E-3044/01ingivet av Michel Barnier för kommissionen

(28 november 2001)

I kapitel 4.9 Genomförande Sammanhållningsfonden, i gemenskapsstödramen för Grekland under programperioden 20002006 beskrivs de principer som styr inlämningsförfarandet för projekt till kommissionen inom ramen för nämnda fonder.

I det fall som parlamentsledamöterna tar upp är det förvaltningsmyndigheterna för det regionala operativa programmet för det grekiska fastlandet som, efter att ha utvärderat den tekniska mognadsgraden hos de projekt som läggs fram av kommunerna och andra lokala operatörer, överlämnar de utvalda förslagen till det grekiska ministeriet för nationalekonomi för uppföljning av förfarandet. Det grekiska ministeriet för nationalekonomi samlar in de olika antagna förslagen från de olika förvaltningsmyndigheterna, utvärderar dem, rangordnar dem och sänder över de projekt som slutligen väljs ut för godkännande till kommissionen. För projekt inom Miljösektorn, som det som nämndes i frågan, måste förvaltningsmyndigheterna och det grekiska ministeriet för nationalekonomi även utvärdera dem enligt principerna i dokumentet Strategi för Sammanhållningsfonden Miljösektorn som ingår i texten till det operativa programmet Miljö för perioden 20002006(1).

I enlighet med subsidiaritetsprincipen och de tidigare nämnda avtalen, faller genomförandet av interventioner, och alltså urvalet av projekt, på medlemsstaternas ansvar, och dessa skall sända sina slutliga förslag till kommissionen.

I detta skede har inte kommissionen mottagit några förslag om samfinansiering genom Sammanhållningsfonden för projekt för vattenförsörjning och avloppsrening i Chalkida.

(1) Kommissionens beslut nr C(2001)1357 av den 24.7.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2611/01

från Torben Lund (PSE) till kommissionen

(27 september 2001)

Ämne: Sellafield och radioaktivitet

Mätningar har påvisat ökad radioaktivitet i Barents hav, på Kolahalvön och på Svalbard, något som härrör från den brittiska upparbetningsanläggningen Sellafield. Britterna skall reducera utsläppen av det radioaktiva ämnet technetium-99, men ämnar inte begränsa utsläppen från Sellafield med 80 procent förrän 2006.

Vad ämnar kommissionen således göra för att bibehålla det gällande avtalet med de brittiska myndigheterna om en minskning av de radioaktiva utsläppen? Kommissionen uppmanas dessutom att generellt bedöma farorna i samband med utsläpp av bl.a. technetium-99 från Sellafield.

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(13 november 2001)

Genom att underteckna Sintra-deklarationen av den 23 juli 1998 i enlighet med Oslo-Paris-konventionen (OSPAR) betonade de undertecknande parterna, bl.a. Förenade kungariket, sitt engagemang i ett antal målsättningar för OSPAR som lades fram i deklarationen, däribland målsättningar vad gäller radioaktivt avfall. I Sintra-deklarationen noterades den oro som vissa av de avtalsskrivande parterna till OSPAR gav uttryck för när det gällde den ökning som då hade skett av utsläppen av teknetium från Sellafield. Parterna ansåg också att dessa utsläpp skulle upphöra. I deklarationen noterades vidare de brittiska ministrarnas åtagande att ta hänsyn till denna oro i framtida beslut om tillstånd för utsläpp från Sellafield.

Vi samma tid antog de avtalsskrivande parterna också en strategi för ledningen av OSPAR-kommissionens framtida arbete med radioaktiva ämnen. Ansvaret för att bedöma om strategins åtgärder är effektiva och om de avtalsskrivande parterna gör framsteg när det gäller att uppfylla sina åtaganden ligger fortfarande hos OSPAR-kommissionen, som skall göra en översyn av strategin vart femte år och om nödvändigt ändra den.

Kommissionen har åtagit sig att delta i OSPAR:s arbete på flera nivåer. När det gäller radioaktiva ämnen genomför den en undersökning för att aktualisera Marínaprojektet om exponering för radioaktiv strålning i nordeuropeiska havsområden. Det här arbetet omnämns i OSPAR-strategin beträffande radioaktiva ämnen och kommissionen har tagit hänsyn till OSPAR:s åsikter om undersökningens omfattning och karaktär innan den inledde arbetet. Studien skall offentliggöras under senare delen av 2002 och en lägesrapport skall föreläggas OSPAR i början av 2002. Studien kommer bl.a. att innehålla en aktuell bedömning av de effekter utsläpp av teknetium-99 från Sellafield har på människor och biota.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2269/01

från Gordon Adam (PSE) till kommissionen

(31 juli 2001)

Ämne: Mul- och klövsjukan handelsproblem med kandidatländerna

Kan kommissionen bekräfta att det inom ramen för den förstärkta föranslutningsstrategin fortfarande är viktigt att kandidatländerna respekterar sina åtaganden i enlighet med både Europa- och associeringsavtalen?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågornaE-2266/01, E-2267/01, E-2268/01 och E-2269/01ingivet av David Byrne för kommissionen

(27 september 2001)

Gemenskapsbesluten om skyddet inom veterinär- och växtskyddsområdet utgör en integrerad del av den gällande gemenskapsrätten. Anslutningsförhandlingarna förs utifrån principen att kandidatländerna införlivar gemenskapslagstiftningen i den nationella lagstiftningen. Efter anslutningen är kandidatländerna bundna av den gällande gemenskapsrätten, däribland skyddsbestämmelserna för mul- och klövsjuka och bovin spongiform encefalopati (BSE). Samtliga kandidatländer har accepterat denna princip. Därutöver insisterar kommissionen på att kandidatländerna under föranslutningsperioden successivt inför gemenskapsrätten.

Under föranslutningsperioden regleras förbindelserna mellan gemenskapen och kandidatländerna av associeringsavtalen. I samband med dessa såväl som i samband med olika internationella forum har kommissionen tagit upp frågan om de ibland alltför restriktiva åtgärder som kandidatländerna vidtagit. Kommissionen gör vad den kan för att dessa åtgärder inte går utöver de förebyggande åtgärder som gemenskapen antagit. Kommissionen bekräftar att kandidatländernas åtgärder inte får innebära godtycklig diskriminering eller förtäckta handelshinder. I detta hänseende utgör associeringsavtalen en viktig beståndsdel i föranslutningsstrategin. Kommissionen har för avsikt att fortsätta på denna väg. Kommissionen lämnar dessutom vid sina täta kontakter med kandidatländernas veterinärmyndigheter upplysningar om den senaste utvecklingen i medlemsstaterna och om de åtgärder som vidtagits.
SKRIFTLIG FRÅGA P-3133/01

från Avril Doyle (PPE-DE) till kommissionen

(6 november 2001)

Ämne: Rådets förordning 925/1999 om registrering och användning inom gemenskapen av vissa typer av civila jetmotordrivna underljudsflygplan

Den 20 september 2001 avgav generaladvokaten ett yttrande om tolkningsbeskedet rörande ogiltigheten hos artiklarna 2 och 3 i förordning (EG) nr 925/1999(1), genom vilken flygplansanvändningen begränsas på europeiska flygplatser i syfte att minska bullret. Denna förordning grundades konstigt nog på konstruktionskriterier snarare än kriterier för prestanda, något som är diskutabelt. Det är inte rimligt att använda sig av konstruktionskriterier som till skillnad från kriterier för prestanda gör att vissa tillverkare av jetmotorer gynnas framför andra. Kan kommissionen mot bakgrund av ovanstående ange om den kommer att föreslå att rådets förordning 925/1999 om registrering och användning inom gemenskapen av vissa typer av civila jetmotordrivna underljudsflygplan skall dras tillbaka eller ändras?

(1) EGT L 115, 4.5.1999, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 december 2001)

Kommissionen har fått kännedom om generaladvokatens yttrande av den 20 september 2001 om huruvida artiklarna 2 och 3 i rådets förordning (EG) nr 925/1999 av den 29 april 1999 om registrering och användning inom gemenskapen av vissa typer av civila jetmotordrivna underljudsflygplan som har modifierats och omcertifierats som bevis på att de uppfyller normerna i volym I, del ii, kapitel 3 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, tredje utgåvan (juli 1993)(1) är förenliga med gemenskapslagstiftningen. Den avvaktar med intresse domstolens beslut.

Kommissionen har inte för avsikt att dra slutsatser innan detta beslut har fattats. Oavsett beslutet antog kommissionen den 28 november 2001 ett utkast till direktiv för att genomföra det beslut som Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO) nyligen fattade om åtgärder mot flygplansbuller.

(1) EGT L 115, 4.5.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2206/01

från Bart Staes (Verts/ALE) till kommissionen

(23 juli 2001)

Ämne: Importstöd till förmån för Uzbekistan

Produkter från den centralasiatiska republiken Uzbekistan påläggs en avgift på 10,5 procent vid import till Europeiska unionen. Företag från Uzbekistan skall dock i likhet med företag från Bangladesh, Burma och Kambodja använda sig av det så kallade GSP-formulär A. För att stödja den socio-ekonomiska utvecklingen i Uzbekistan fullt ut vore det påkallat att tillämpa alla aspekter av GSP-formulär A, däribland befrielse från importstöd, vid import till Europeiska unionen av produkter från denna centralasiatiska republik.

1. Varför tillämpas i analogi med bestämmelserna för produkter från Bangladesh, Burma och Kambodja inte alla aspekter av GSP-formulär A, däribland befrielse från importavgifter, på import av produkter från Uzbekistan?

2. Är kommissionen beredd att tillämpa alla aspekter av GSP-formulär A, däribland befrielse från importavgifter, på import av produkter från Uzbekistan, mot bakgrund av den prekära socio-ekonomiska situationen i denna centralasiatiska republik? Om så inte är fallet, varför vill inte kommissionen tillämpa alla aspekter av GSP-formulär A, däribland befrielse från importavgifter, på produkter från Uzbekistan?

Svar från Pascal Lamy på kommissionens vägnar

(10 september 2001)

Uzbekistan omfattas av Europeiska unionens Allmänna preferenssystem (GSP) och kommer alltså i åtnjutande av de tullförmåner som fastställs i rådets förordning (EG) nr 2820/98 av den 21 december 1998 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 199931 december 2001(1). Förmånstillträdet till gemenskapens marknad är begränsat till produkter med ursprung i förmånsländerna, och ett bevis om ursprung måste uppvisas i form av ett ursprungsintyg formulär A. Leveranser som åtföljs av ett giltigt ursprungsintyg formulär A åtnjuter samtliga de fördelar som erbjuds inom ramen för Allmänna preferenssystemet.

Det finns emellertid olika ordningar inom ramen för Allmänna preferenssystemet. Den mest förmånliga av dessa ordningar beviljas bara de länder som av Förenta nationerna på grundval av kriterier såsom låg inkomst, otillräckligt utvecklade mänskliga resurser och låg ekonomisk diversifiering betecknats som minst utvecklade länder(2). Bangladesh, Kambodja och Myanmar finns med på FN:s förteckning över minst utvecklade länder. GSP-förmånerna för Myanmar har emellertid tillfälligt upphävts.

Uzbekistan tillhör inte de minst utvecklade länderna och är därför endast berättigat till de allmänna ordningarna inom ramen för Allmänna preferenssystemet. Landet åtnjuter alltså samma förmåner som varje annat förmånsland som omfattas av dessa ordningar.

(1) EGT L 357, 30.12.1998.

(2) http://www.unctad.org/en/pub/ldcprofiles2001.en.htm.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3085/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(13 november 2001)

Ämne: Framsteg i samband med förverkligandet av programmen inom gemenskapens stödram och projekten inom sammanhållningsfonden

Skulle kommissionen, med hjälp av en jämförande och analytisk tabell, kunna upplysa mig om hur förverkligandet av programmen inom gemenskapsstödramarna och sammanhållningsfonden framskrider (åtagandebemyndiganden, utbetalningar) i de fyra sammanhållningsländerna? Är kommissionen nöjd med hur programmen framskrider?

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(11 januari 2002)

Kommissionen kommer att direkt till parlamentsledamoten och till parlamentets generalsekretariat översända tabeller över åtaganden och utbetalningar under strukturfondernas programperiod 19941999, i fråga om de fyra medlemsstater som får stöd från Sammanhållningsfonden. I tabellerna redovisas också siffrorna för Sammanhållningsfonden, men i detta fall för perioden 19932001.

Det verkliga genomförandet av åtagandena, vilket alltså motsvarar den del av gemenskapens stöd som betalats ut, kan anses utgöra en ungefärlig, men inte avgörande, indikator på hur långt man kommit i programmens praktiska genomförande. Denna genomförandegrad är indirekt kopplad till den verkliga genomförandegraden ute på fältet.

I de medlemsstater som får stöd från Sammanhållningsfonden är genomförandegraden när det gäller åtagandena i strukturfondsprogrammen högre än genomsnittet i gemenskapen, vilket alltså gäller även för det praktiska genomförandet ute på fältet.

Genomförandegraden i Sammanhållningsfondens program är lägre än i strukturfondernas program. Dessa är emellertid inte jämförbara eftersom perioderna är olika. Sammanhållningsfondens verksamheter genomförs i form av projekt under hela programperioden. En stor del av de utbetalningar som gjordes under 2000 och 2001 gäller antingen slutbetalningar för tidigare projekt eller förskott i fråga om nya beslut, vilket leder till en lägre genomförandegrad. Dessutom är reglerna för den här fondens utbetalningar mer direkt kopplade till det verkliga genomförandet ute på fältet.

Genomförandegraden i Sammanhållningsfondens verksamheter är emellertid generellt sett tillfredsställande. I det här avseendet uppvisar Irland och Portugal en högre genomförandegrad än Grekland och Spanien.

Om man som indikator på förseningar tar en genomförandegrad som är lägre än 80 % rör det sig om följande antal program i de olika stödramarna: 13 program av 53 i Grekland, 12 program av 98 i Spanien, 4 program av 33 i Portugal, och ingen försening bland de 18 programmen i Irland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2559/01

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(20 september 2001)

Ämne: EU:s bidrag till problemet med nationella vårdköer

Kommissionen har nyligen gjort ett antal korrekta uttalanden till stöd för Förenade kungarikets initiativ att sända sjuka till andra medlemsstater för att förkorta väntelistorna. Problemet med vårdköer är emellertid allmänt i hela unionen, vilket tydligt framgår av situationen i Spanien, där flera dödsfall har inträffat till följd av att de berörda inte kunnat opereras i tid på grund av långa väntelistor.

Undertecknad har redan i fråga E-2415/00(1) påpekat för kommissionen att detta är ett allvarligt problem. Frågan besvarades av kommissionsledamoten Byrne den 25 september 2000. I sitt svar hävdade denne att gemenskapen saknar befogenheter på folkhälsoområdet enligt artikel 152 i fördraget och påpekade att kommissionen för att bidra till att lösa problemet avsåg att agera inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet.

I EG-domstolens dom i mål C-157/99 erkänns patienternas rätt till vård i andra medlemsstater om systemen på ursprungsorten inte har någon ledig kapacitet. Avser kommissionen med hänsyn till detta att föreslå ett initiativ för samordning inom gemenskapen för att lösa problemet med vårdköer genom en rekommendation till medlemsstaterna?

Vilka konkreta åtgärder avser kommissionen att vidta inom ramen för gemenskapens aktionsprogram för att främja utbytet av patienter mellan medlemsstaterna?

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001, s. 195.

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2559/01 och E-2586/01ingivet av David Byrne för kommissionen

(29 oktober 2001)

Kommissionen hänvisar till sitt svar på parlamentsledamotens skriftliga fråga E-2415/00(1). Den känner väl till problemet med långa väntelistor för patienter i många medlemsstater. Det nya folkhälsoprogrammet diskuteras för närvarande av parlamentet och rådet. När det väl antagits, kommer det att ge möjlighet till att övervaka och analysera utvecklingen inom medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem.

När det gäller åtgärder som skall vidtas enligt artikel 152 (f.d. artikel 129) i EG-fördraget förblir situationen oförändrad. Gemenskapsåtgärder inom folkhälsoområdet skall till fullo respektera medlemsstaternas ansvar för organisation och tillhandahållande av hälso- och sjukvårdstjänster samt medicinsk vård.

Alla konsekvenser av den rättspraxis som EG-domstolen utvecklat successivt i fråga om ersättning för gränsöverskridande hälso- och sjukvård granskas för närvarande av kommissionen.

(1) EGT C 89 E, 20.3.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3588/01

från Pere Esteve (ELDR) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Stöd till Coface

Kommissionen har beviljat olika slags stöd till Coface (Kommittén för familjeorganisationer i Europeiska gemenskaperna). Detta stöd kommer tydligen inte att beviljas under budgetåret 2002.

Kan kommissionen meddela om detta stöd faktiskt kommer att försvinna under nästa period och vilket är i så fall anledningen till att detta strukits ur gemenskapsbudgeten? Vilket annat stöd skulle Europeiska unionen kunna bevilja Coface i framtiden?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(11 februari 2002)

I enlighet med den dom från maj 1998 där EG-domstolen konstaterar att kommissionen inte har någon rättslig grund för bland annat familjepolitiska åtgärder, har kommissionen tvingats dra in alla generella bidrag eller driftsbidrag som utgått till ett antal icke-statliga organisationer, som Coface (Kommittén för familjeorganisationer).

Dessa organisationer kan dock fortfarande få bidrag för undersökningar och särskilda projekt inom ramen för de program som kommissionen genomför, under förutsättning att det sker efter förslagsinfordran från kommissionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2905/01

från Pietro-Paolo Mennea (ELDR) till kommissionen

(22 oktober 2001)

Ämne: Regionala anslag till utbildning

Kan kommissionen ange om det i Italien finns regioner som får anslag från Europeiska socialfonden för utbildning men inte har några föreskrifter för hur sådana anslag skall användas? Kommissionen ombeds dessutom att kontrollera om några regioner använt delar av medlen till att finansiera utbildning av yrkesgrupper som inte är rättsligt erkända och som inte kommer att ha någon möjlighet att hitta arbete.

Om så är fallet, vilka beslut tänker kommissionen då fatta?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(20 november 2001)

Enligt den italienska konstitutionella ordningen ansvarar regionerna för sysselsättning och utbildning.

Alla italienska regioner får stöd från Europeiska socialfonden för utbildning inom ramen för mål 3 (de norra och centrala regionerna) och mål 1 (de sydliga regionerna och öarna). I enlighet med rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(1) har alla regioner försetts med administrativa instrument (regional verksamhetsplan, programkomplement, etc.), som styr tillgången till dessa medel.

Särskilt programkomplementen, som i detalj beskriver åtgärderna, har antagits av övervakningskommittéerna för programmet. I dem är alla behöriga parter företrädda (arbetsmarknadens parter, provinsiella myndigheter, etc.) för att säkerställa att det val som görs är relevant. Det samma gäller urvalskriterierna för utbildningsinsatserna.

De regioner som får ekonomiskt stöd av detta slag är följaktligen tvungna att finansiera instrument för genomförande (cirkulär, riktlinjer) för att kunna förbruka de beviljade medlen.

För att bland annat mäta effektiviteten på de interventioner som Europeiska socialfonden finansierar när det gäller stödmottagarnas möjlighet att komma in på eller återvända till arbetsmarknaden, utvärderas gemenskapsinsatsen i förväg, löpande och när den är avslutad.

(1) EGT L 161, 26.6.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3309/01

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(28 november 2001)

Ämne: Dålig förvaltning bland försäkringsinstanser i Grekland

Den grekiska ombudsmannen slår i sin årsrapport fast att försäkringsorganen i landet karaktäriseras av dålig förvaltning och att detta skapar allvarliga problem i samband med utfärdandet av pensioner, i synnerhet i samband med så kallad successiv försäkring, antingen inom Grekland eller vilket gäller i ganska många fall i länder som hör till Europeiska unionen.

Som ett resultat av dessa förseningar går en stor grupp av medborgare främst grekiska utvandrare och migrerande arbetskraft miste om rätten till att få sina pensionshandlingar i god tid, något som utgör ett direkt hinder för den fria rörligheten bland arbetstagare, vilket är ett av Europeiska unionens grundläggande mål.

1. Har kommissionen kunnat konstatera att liknande fenomen av dålig förvaltning förekommer i de grekiska försäkringsorganen, och att detta inverkar på den fria rörligheten bland arbetstagare i Europeiska unionen?

2. Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att förmå Grekland att anpassa sig till gemenskapens lagstiftning på det här området?

Svar från Anna Diamantopoulou på kommissionens vägnar

(17 januari 2002)

Det är riktigt att kommissionen har fått vissa klagomål från europeiska medborgare som önskar att kommissionen skall vidta åtgärder när det gäller det särskilda problemet att erhålla sociala förmåner, bland annat vissa familjebidrag, på grundval av nationalitet. Efter att ha undersökt dessa klagomål begärde kommissionen att domstolen skulle fastställa att Grekland brutit mot gemenskapsrätten genom att, i föreskrifter eller förvaltningsrättslig praxis, utestänga medborgare i andra medlemsstater med anledning av deras nationalitet. I domen av den 29 oktober 1998 (i mål C-185/96, kommissionen mot Grekland), fann domstolen att Grekland underlåtit att uppfylla de förpliktelser som åligger medlemsstaten enligt gemenskapsrätten.

Till följd av denna dom har de grekiska myndigheterna ändrat sina föreskrifter på området.

Kommissionen har inte fått kännedom om några andra exempel på dålig förvaltning i de grekiska socialförsäkringsorganen i de situationer som den ärade parlamentsledamoten åsyftar.