ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-1545/02

från María Sornosa Martínez (PSE) till kommissionen

(28 maj 2002)

Ämne: Snabbtågslinjen Madrid-Valencia

Järnvägsförbindelsen mellan Madrid och östra Spanien ingår i förslaget till gemenskapsstödram för de spanska mål 1-regionerna och bör därför kunna erhålla bidrag av gemenskapen inom ramen för ERUF 20002006. Dessutom borde snabbtågsprojektet kunna få gemenskapsstöd via sammanhållningsfonden under budgetposten för transeuropeiska transportnät.

Gemenskapens totala bidrag får enligt den rättsliga grunden för finansiering av dessa transeuropeiska transportnät inte överskrida tio procent av de totala investeringskostnaderna,

På frågorna H-0203/00(1) och H-0612/00(2), som ställdes av undertecknad, svarade kommissionen att man ännu inte mottagit något förslag från de spanska myndigheternas sida om finansiering av snabbtågslinjen MadridValencia och att man inte var informerad om att den autonoma regionen Valencias finansministerium förklarat att nästan hela projektet skulle finansieras via gemenskapsstöd.

Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, ange om man har mottagit något förslag om finansiering av snabbtågslinjen MadridValencia av de spanska myndigheterna och om det fortfarande finns disponibla medel inom de budgetposter som avser dessa infrastrukturer?

(1) Skriftligt svar av den 14 mars 2000.

(2) Skriftligt svar av den 6 september 2000.

Svar från Michel Barnier på kommissionens vägnar

(8 juli 2002)

Järnvägsförbindelsen mellan Madrid och Valencia, inbegripet banan till Albacete, har identifierats som bana särskilt anpassad för höghastighet och har förtecknats som sådan i bilaga I i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet(1). Den kan få gemenskapsstöd från budgeten för transeuropeiska transportnät samt från strukturfonderna och Sammanhållningsfonden.

De spanska myndigheterna har nyligen lämnat in en ansökan om stöd från budgeten för transeuropeiska transportnät för att projektera en snabbtågsförbindelse på sträckan MadridCastillala ManchaValenciaMurcia, där sträckan MadridValencia ingår. Gemenskapsstödet för denna projektering är 37 miljoner EUR för perioden 20012006, av en uppskattad stödberättigande totalkostnad på 104,2 miljoner EUR.

De medel som finns tillgängliga i Europeiska regionala utvecklingsfonden inom ramen för åtgärd 6.3 järnvägar för operativa program i Valencia och Castilla-la Mancha uppgår till 249,7 miljoner EUR respektive 156,5 miljoner EUR för perioden 20002006. Hittills har inget projekt om sådana arbeten anmälts till kommissionen. När det gäller stöd från strukturfonderna är det emellertid endast projekt med en kostnad över 50 miljoner EUR som behöver anmälas till kommissionen för godkännande.

Enligt Sammanhållningsfondens regler skall 50 % av de tillgängliga medlen gå till projekt inom transportsektorn. Hittills har det inte lämnats in någon ansökan om delfinansiering från Sammanhållningsfonden för byggandet av denna järnväg.

(1) EGT L 228, 9.9.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2244/02

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(23 juli 2002)

Ämne: Djurs välbefinnande på marknader

Djurrättsorganisationer har slagit larm om grymheter som djur utsätts för vid boskapsmarknader i Belgien och dessutom spelar marknader av detta slag en roll för överföringen av sjukdomar mellan djur. Anser kommissionen mot bakgrund av detta att det finns ett behov av att utarbeta ett direktiv om skydd av djur på marknader med grundläggande bestämmelser för Europas marknader? Kommer kommissionen att undersöka förhållandena på marknader i EU och de regler som gäller för dem för att bedöma huruvida en sådan eller andra åtgärder behövs?

Om så inte är fallet, förutser kommissionen då att utvidga direktivet om transport av levande djur till att omfatta även boskapsmarknader, i enlighet med yttrandet från den vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande (SCAHAW) i dess rapport från mars 2002, där den föreslog att boskapsmarknader skulle användas i så liten utsträckning som möjligt?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-2161/02, P-2207/02 och E-2244/02ingivet av David Byrne för kommissionen

(23 september 2002)

Fastställande av regler för att förhindra djurplågeri är ett område där EU:s behörighet är begränsad. EU har ingen generell behörighet att lagstifta om djurskydd. Unionen kan dock lagstifta på detta område, antingen i sådana fall där olika nationella djurskyddsbestämmelser riskerar att snedvrida konkurrensen på den inre marknaden, eller om det rör sig om en sektor (t.ex. jordbruket) där unionen har mer långtgående lagstiftande behörighet.

Inom dessa ramar är kommissionen skyldig att använda sin behörighet för att hjälpa till att stoppa oacceptabel praxis i fråga om djurs välbefinnande.

När det gäller det fall som omnämns av parlamentsledamoten har det enligt artikel 226 i EG-fördraget inletts överträdelseförfaranden mot de belgiska myndigheterna beträffande det ofullständiga genomförandet av EU:s rättsliga bestämmelser om djurskydd. Som ett led i denna process har tjänstemän från kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor gjort flera inspektioner i Belgien rörande genomförandet av den europeiska lagstiftningen om djurskydd på gårdar, under transport och på slakterier. Dessa inspektioner omfattade också boskapsmarknader. Resultaten och rekommendationerna från inspektionerna har offentliggjorts på Internet(1).

Erfarenheterna under de senaste åren har visat att det finns ett behov av att förbättra djurskyddet på boskapsmarknader. Ett kommande förslag från kommissionen om skydd av djur under transport kommer att täcka detta område. Avsikten med en sådan lagstiftning är att se till att medlemsstaterna vidtar lämpliga åtgärder för att garantera att hänsynen till djurens välbefinnande blir en integrerad del av verksamheten på boskapsmarknaderna. Det är emellertid inte lämpligt att kommissionen tar på sig övervakningsansvaret för denna verksamhet. Denna uppgift är lämplig för medlemsstaterna, både med tanke på subsidiaritetsprincipen och kommissionens begränsade resurser.

(1) http://europa.eu.int/comm/food/fs/inspections/index_en.html.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1323/02

från John Cushnahan (PPE-DE) till rådet

(2 maj 2002)

Ämne: Europeiska arresteringsordern

I december 2001 enades ministerrådet om innehållet i förslaget till en europeisk arresteringsorder. Irlands justitiekansler (attorney general) hävdade i december 2001 vid en konferens i Trier i Tyskland att Irland inte hade rådfrågats. Kan rådet upplysa om vilket datum Irland rådfrågades första gången i detta ärende?

Svar

(3 oktober 2002)

Kommissionen lade den 19 september 2001 fram ett förslag för rådet om rådets rambeslut om en europeisk arresteringsorder och om överlämnande mellan medlemsstaterna.

Som alla lagstiftningsförslag från kommissionen har detta offentliggjorts(1).

Rådet antog formellt rambeslutet vid mötet den 13 juni 2002. Vid detta tillfälle förde den irländska delegationen in två uttalanden till rådets protokoll. Som medlem av rådet deltog Irland i antagandet (med enhällighet) av rambeslutet.

(1) EGT C 332, 27.11.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0254/02

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(7 februari 2002)

Ämne: Bidrag för renovering av kulturarv i Förenade kungariket

Förenade kungariket ger bidrag för renovering av kulturarv. Detta finansieras genom det statliga lotteriet så att privata ägare skall kunna renovera byggnader som klassats som kulturminnesmärken. Bidragen täcker skillnaden mellan byggnadens marknadsvärde och det belopp som den privata ägaren måste betala för att renovera byggnaden i fråga.

Man är orolig för att kommissionen inom ramen för reglerna för statsstöd nu kan komma att förbjuda dessa bidrag, som är av avgörande betydelse för att byggnader av historiskt värde skall kunna underhållas och användas även i fortsättningen.

Avser kommissionen att förbjuda dessa bidrag, och om så är fallet, vad föreslår den för att man i Förenade kungariket även i fortsättningen skall kunna göra dyra renoveringar av historiska byggnader med relativt lågt marknadsvärde?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(18 mars 2002)

Kommissionen ger sitt fulla stöd till restaurering av historiskt värdefulla byggnader, där medlemsstaterna väljer vilka byggnader som skall restaureras.

Reglerna för statligt stöd i fördraget utgör inte på något sätt något hinder för sådana projekt där kostnaderna som marknaden inte är villig att bära betalas av staten.

Man bör påminna om att förbudet mot statligt stöd i artikel 87.1 i EG-fördraget endast gäller selektiva fördelar till företag, dvs. enheter som utövar en ekonomisk verksamhet som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen.

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse(1) behöver stödåtgärder som inte överstiger 100 000 EUR under en treårsperiod inte uppfylla alla kriterier i artikel 87.1 i EG-fördraget.

Förbudet mot statligt stöd i artikel 87.1 i EG-fördraget gäller dessutom bara om stödet påverkar handeln mellan medlemsstaterna i negativ riktning. Det är osäkert i vilken grad om ens någon bidrag till bevarande av kulturarv som finansieras genom det statliga lotteriet i syfte att restaurera historiskt värdefulla byggnader påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

Om dessa bidrag uppfyller villkoret i artikel 87.1 i EG-fördraget, ger artikel 87.3 d undantag från förbudet mot statligt stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet, om sådant stöd inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en omfattning som strider mot gemenskapsintresset.

(1) EGT L 10, 13.1.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1849/02

från Paulo Casaca (PSE) till kommissionen

(28 juni 2002)

Ämne: Olagligt förslag om fångst av fläckpagell

I sitt förlag till förordning(1) föreslår kommissionen att två medlemsstater skall ges rättigheter att fiska efter fläckpagell inom ICES-delområde X.

Saken är dock den att enligt förordning 2027/95(2), såsom den ändrats genom förordning 149/99(3), skall fiskeansträngningen för dessa medlemsstater inom ICES-delområde X skall vara lika med noll för djuphavslevande arter (bland vilka fläckpagell måste räknas) och för bottenlevande arter.

Inte nog med att denna förordning aldrig har upphävts, den nämns till och med bland skälen till kommissionens förslag.

Kommissionen ombes därför förklara sitt förlag.

Är kommissionen medveten om vilka mycket allvarliga följder dess dåligt genomtänkta stimulanspolitik kan få för ett hållbart fiske kring Azorerna?

(1) KOM(2001) 764.

(2) EGT L 199, 24.8.1995, s. 1.

(3) EGT L 18, 23.1.1999, s. 3.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 augusti 2002)

Det stämmer inte att de två medlemsstater som avses inte skulle ha någon fiskekvot tilldelad i ICES-område X enligt programmet för fiskeansträngningar i gemenskapens västliga vatten (Rådets förordning (EG) nr 2027/95 av den 15 juni 1995 om en förvaltningsordning för fiskeansträngningen för vissa fiskezoner och fisketillgångar inom gemenskapen, ändrad genom rådets förordning (EG) nr 149/1999 av den 19 januari 1999). Dessa medlemsstater har en nollfiskekvot endast i den del av ICES-område X som lyder under Portugals överhöghet och jurisdiktion, och har laglig rätt att fiska i andra delar av ICES-område X. Kommissionens förslag är därför förenligt med befintlig lagstiftning.

De två medlemsstaterna i fråga har tilldelats mycket små kvoter på 10 ton var, för att täcka bifångster och undvika att kasta fångster vid experimentellt fiske. Dessa kvantiteter är för små för att ha någon avgörande betydelse för beståndets hållbarhet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0667/02

från Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) till kommissionen

(8 mars 2002)

Ämne: Brott mot gemenskapsrätten på universitetet i Pavia, Italien

Universitetet i Pavia begär att de grekiska studenterna skall ha uppehållstillstånd för att de skall få omregistrera sig vid universitetets institutioner. Detta står i strid med gemenskapsrätten och medborgarnas rätt till fri rörlighet mellan EU:s medlemsstater.

Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att se till att gemenskapsrätten följs i detta fall?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(25 april 2002)

Enligt rådets direktiv 93/96/EEG av den 29 oktober 1993 om rätt till bosättning för studerande skall medlemsstaterna erkänna rätten till bosättning för varje studerande som är medborgare i en medlemsstat och som bland annat uppfyller villkoret att vara inskriven vid en erkänd utbildningsanstalt för att i första hand delta i yrkesutbildning där.

Studenternas rätt till uppehållstillstånd skall kunna styrkas med ett dokument, vars giltighetstid får begränsas till studiernas varaktighet eller till ett år, om kursen varar längre. I det senare fallet skall dokumentet kunna förnyas årligen. Enligt artikel 5b.3 i lagdekret nr 358 av den 2 augusti 1999, varigenom direktiv 93/96 införlivas med italiensk rätt, begränsas giltighetstiden för uppehållsdokumentet för studerande till utbildningens längd. Enligt denna lagstiftning har grekiska studerande vid universitetet i Pavia alltså rätt att få ett dokument som gäller under hela utbildningen.

Om studentens dokument har löpt ut, får de italienska myndigheterna som villkor för förnyelse kräva att studenten visar att han eller hon är inskriven vid universitetet. Universitetet i Pavia får däremot aldrig kräva att studenten kan visa upp sitt uppehållsdokument för att kunna förnya sin inskrivning vid universitetet.

Om det visar sig att universitetet i Pavia har en sådan praxis, strider den mot direktiv 93/96.

Kommissionen kommer att kontakta de italienska myndigheterna i frågan.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1833/02

från Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2002)

Ämne: Kommissionens stöd till inrättandet av ett allmänt råd för Europas ungdom

Europas ungdomsrörelser strävar efter att få sitt eget allmänna råd och anledningen till detta är behovet av ett instrument som skulle sammanföra ungdomen i de olika länderna i Europa och som skulle ge uttryck för dess särskilda intressen i gemenskapssammanhang och på rådgivande basis fungera som förslagsställare för att lösa dess problem och tillfredsställa dess ambitioner.

För att ett sådant allmänt råd för Europas ungdom skall kunna inrättas behövs det ett särskilt starkt stöd från gemenskapsinstitutionernas sida, eftersom man genom detta råd skulle kunna resa sig över rent lokala och nationella intressen och övervinna såväl fysiska som psykologiska gränser.

Anser kommissionen att den bör ge sitt stöd till att konsolidera planerna på ett allmänt råd för Europas ungdom som skulle fungera som ett forum där det blir möjligt för unga människor i medlemsstaterna att försöka lösa sina problem och att föreslå lösningar på de utmaningar som EU:s integration innebär för dem?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(4 september 2002)

Kommissionen delar parlamentsledamotens inställning när det gäller vikten av att stödja en struktur som gör det möjligt att lyssna på Europas ungdom.

Det är i denna anda som kommissionen har utarbetat vitboken Nya insatser för Europas ungdom(1). Den föregicks av ett omfattande samråd med ungdomar innan den antogs i november 2001. Av samrådet framkom ungdomarnas önskan om att delta mer i samhällslivet. Deltagandet är en av prioriteringarna i vitboken.

För att främja detta deltagande syftar ett av förslagen i vitboken bl.a. till att förstärka en samrådsstruktur för ungdomar på EU-nivå.

Snarare än att stödja skapandet av en ny struktur som parlamentsledamoten föreslår, föreslår kommissionen i sin vitbok att Europeiskt ungdomsforum, som den stöder ekonomiskt sedan 1979, och som är en organisation vars medlemmar är nationella råd för ungdom och icke-statliga ungdomsorganisationer, ska vara grunden för strukturen när det gäller samråd med unga på EU-nivå utan att därför utesluta andra typer av direkt samråd med ungdomar. Man ber även att forumet ska vara öppet för ungdomar som inte är med i någon ungdomsorganisation.

(1) KOM(2001) 681 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2107/02

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(17 juli 2002)

Ämne: Granskning och godkännande av EUGFJ-räkenskaper 2001

Enligt kommissionens beslut 2002/461/EG(1) av den 12 juni 2002 om granskning och godkännande av räkenskaperna för de av medlemsstaternas utgifter, vilka finansierats av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) avseende räkenskapsåret 2001, har de räkenskaper som inlämnats av det grekiska betalningsstället Gedidagep/Opekepe inte godkänts utan avskilts och kommer att bli föremål för kompletterande utredningar och verifieringar.

1. Varför godkändes inte Greklands räkenskaper för räkenskapsåret 2001? På vilka punkter brister det i de grekiska räkenskaperna i termer av fullständighet, exakthet och sanningsenlighet?

2. Har de problem som förekommer både vad gäller Opekepe:s organisering och kontrollsystemet i dess helhet (kommissionens svar på fråga E-0466/02(2)) påverkat beslutet att inte godkänna räkenskaperna och de budgetmässiga korrigeringar som krävts?

(1) EGT L 160, 18.6.2002, s. 28.

(2) EGT C 172 E, 18.7.2002, s. 200.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(13 september 2002)

Genom artikel 1 och 2 i kommissionens förordning (EG) nr 2390/1999 av den 25 oktober 1999 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1663/95 fastställs formerna för och innehållet i den räkenskapsinformation som medlemsstaterna måste ställa till kommissionens förfogande inom ramen för granskning och godkännande av räkenskaperna för EUGFJ:s garantisektion(1) (X-tabellen).

Medlemsstaterna skall översända dessa uppgifter i form av dataregister till kommissionen senast den 10 februari 2002, tillsammans med utbetalningsställenas årsräkenskaper.

När det gäller Grekland inlämnades inte dessa uppgifter inom den fastställda tidsfristen, och de dataregister som senare inlämnades var inte kompletta.

Kommissionen anser att det är ytterligt viktigt att den får de uppgifter om räkenskapen som krävs, och den kommer inte att godkänna räkenskaperna från utbetalningsställen som inte lämnar sådana uppgifter. Eftersom Grekland inte har lämnat dessa uppgifter kan kommissionen ännu inte godkänna räkenskaperna för det grekiska utbetalningsstället för EUGFJ:s räkenskapsår 2001. För räkenskapsåret 2001 avskiljs följaktligen det grekiska utbetalningsstället från kommissionens beslut av den 12 juni 2002 om granskning och godkännande av räkenskaperna för de av medlemsstaternas utgifter, vilka finansierats av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) avseende räkenskapsåret 2001, utan kommer att bli föremål för ett senare beslut.

Av ovanstående framgår att avskiljandet av det grekiska utbetalningsställets räkenskaper inte hänger samman med de korrigeringar som kan tillämpas på problem inom ramen för det övergripande systemet för kontroll. Det är uppenbart att det är problem med den allmänna organisationen i Grekland som ligger bakom denna underlåtenhet att lämna de dataregister som krävs, men dessa problem uppstod innan Opekepe ens existerade.

(1) EGT L 295, 16.11.1999.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0571/02

från Raffaele Costa (PPE-DE) till rådet

(1 mars 2002)

Ämne: Fri rörlighet för patienter i EU

Den spanska hälsoministern Celia Villalobos har uttalat sig om möjligheten för patienter i EU:s femton medlemsstater att fritt kunna få behandling på sjukhus i andra medlemsstater.

Kommissionens ordförande Romano Prodi har uttalat sig om ett framtida europeiskt hälsokort.

Detta är ett lovvärt initiativ. Kan kommissionen ange:

- vilka handlingar som hittills har godkänts?

- om det fastställts någon tidsfrist för när projektet skall vara igång?

- om någon budget beräknats för att genomföra detta initiativ?

- hur långt arbetet hittills fortskridit och hur man tänkt göra de enskilda länderna delaktiga, såväl institutionellt som ekonomiskt?

Svar

(30 september 2002)

1. Vid Europeiska rådets möte i Barcelona den 1516 mars 2002 välkomnades i punkterna 33 och 34 i ordförandeskapets slutsatser kommissionens meddelande om en handlingsplan för kompetens och rörlighet och fattades särskilt det konkreta beslutet att ett europeiskt sjukförsäkringskort skall ersätta de nuvarande pappersformulär som krävs för att erhålla sjukvård i en annan medlemsstat; kommissionen kommer i detta syfte att lägga fram ett förslag före Europeiska rådets vårmöte 2003; ett sådant kort kommer att förenkla procedurerna utan att befintliga rättigheter och skyldigheter förändras. Rådet kan för närvarande inte i detalj besvara alla frågor om förslaget, eftersom det ännu inte har lagts fram.

Europeiska rådet bad vidare att förordning 1408/71 skulle omarbetas i så snabb takt som möjligt, så att den nya förordningen kan antas före utgången av 2003.

2. Som den ärade parlamentsledamoten torde känna till möttes medlemsstaternas hälsoministrar i Malaga den 8 februari 2002 för ett seminarium om hälsofrågor, då en inledande diskussion om fri rörlighet för patienter i Europa hölls. I syfte att förbättra informationen och samordna insatserna mellan alla medlemsstaterna organiserade det spanska ordförandeskapet ytterligare ett informellt möte om Hälsovård i Europa: Rörlighet för patienter på Menorca den 31 maj 1 juni 2002, då specifika frågor som t.ex. det föreslagna europeiska sjukförsäkringskortet stod på dagordningen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1361/02

från Gerhard Schmid (PSE) till kommissionen

(14 maj 2002)

Ämne: Förhandlingar med kandidatländerna på området för rättsliga och inrikes frågor

1. Med vilka kandidatländer är förhandlingarna avslutade när det gäller kapitlet om rättsliga och inrikes frågor och med vilka är de ännu inte avslutade?

2. Finns det kandidatländer som har begärt övergångsfrister när det gäller området för rättsliga och inrikes frågor?

3. Om svaret är ja, för vilka områden har övergångsfrister begärts?

Svar från Günter Verheugen på kommissionens vägnar

(24 juni 2002)

Förhandlingarna om kapitlet rättsliga och inrikes frågor är preliminärt avslutade med Cypern, Estland, Malta, Lettland, Litauen, Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern.

Inget av länderna har begärt övergångsperioder.

Förhandlingarna pågår fortfarande med Bulgarien, Polen and Rumänien.