ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-4009/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Greklands deltagande i program för äldre

Enligt ett specialnummer från det europeiska nätverket för äldre (Eurolink Age) kan äldre personer och äldreorganisationer dra nytta av av vissa EU-program, såsom:

- Främjande av hälsa, budgetpost B3-4300

- Hälsokontroll, budgetpost B3-4306

- Alzheimers sjukdom, budgetpost B3-4304

- Fri rörlighet för arbetstagare och åtgärder till förmån för migrerande arbetstagare, budgetpost B3-4110

- Åtgärder för integrering av flyktingar, budgetpost B3-4113

Kommissionen tillfrågas:

1. Har Grekland ansökt om deltagande i ovanstående program?

2. Om så är fallet - i vilka program, vilka åtgärder berörs och hur stor är budgeten?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(18 mars 1999)

Kommissionen har nöjet att ge parlamentsledamoten information om de budgetrubriker som han nämner i sin fråga.

- Programmet för hälsofrämjande (B3-4300): åtta projekt från Grekland har fått stöd med en total budget på 2 195 421 [fmxeuro]. Kommissionen har medfinansierat med 1 045 508 [fmxeuro].

- Alzheimer's sjukdom och därtill knutna syndrom (ADRD) (B3-4300, B3-4307 och B3-4304): tre projekt från Grekland har valts ut med en total budget på 237 592 [fmxeuro]. Kommissionen har medfinansierat med 159 231 [fmxeuro].

- Kommissionen har hittills inte gett stöd till projekt från grekiska organisationer eller medborgare när det gäller hälsoövervakning (B-4306).

- Inga ansökningar från grekiska organisationer eller medborgare när det gäller insatser för äldre invandrare har lämnats in för att ingå i något av programmen för fri rörlighet för arbetstagare och åtgärder för invandrare (B3-4110) eller insatser för att integrera flyktingar (B3-4113).

Kommissionen skulle vilja påpeka att varje medlemsstat, organisation eller enskild kan dra fördel av de europeiska offentliga hälsoprogram som antagits i enlighet med artikel 129 i EG-fördraget. Kommissionen medfinansierar dock endast projekt som omfattar flera medlemsstater och helst samtliga. Vissa ansökningar har haft grekiska medborgare och organisationer som projektledare. Grekiska medborgare och organisationer har även deltagit i många fler projekt där projektledarna inte varit av grekisk nationalitet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3446/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Personal på civila flygplan

Rörande förslag till rådets direktiv om krav på säkerhetsutrustning och dokumentation av personalens kompetens inom trafikflyget (KOM(97) 0382-97/0212(SYN))(1) frågar jag om kommissionen kan fastställa minimiåldern till 21 år (artikel 4.1) för personer med ledande funktion inom trafikflyget, så som planeras för andra sektorer av persontransport. Besättningsmedlemmar med ledande funktioner, som har ett ansenligt ansvar, särskilt i nödsituationer, bör besitta en viss livserfarenhet, men även praktiska kunskaper om kabinservice.

(1) EGT C 263, 29.8.1997, s. 5.

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3420/98 och E-3446/98 ingivna av Neil Kinnock för kommissionen

(4 februari 1999)

Det är helt riktigt att kommissionens förslag till direktiv om säkerhetskrav och intygande av yrkesmässig kompetens för kabinpersonal inom civil luftfart endast skulle gälla den personal som utsetts till uppgifter i passagerarkabinen på en luftfarkost, med undantag av extra besättningsmedlemmar som endast utför andra uppgifter än säkerhetsuppgifter, exempelvis försäljning av varor.

Även fortsättningsvis är det endast de nationella luftfartsmyndigheterna eller lufttrafikföretagen som kan utöka förslagets räckvidd till att även omfatta personal som endast utsetts till andra uppgifter än säkerhetsuppgifter.

I förslaget föreskrivs att en medlem av denna slags personal skall vara minst 18 år, och kommissionen anser att det är onödigt att fastställa ytterligare föreskrifter om denna personalkategori. Detta kan överlåtas till arbetsmarknadens parter eller lufttrafikföretagen själva. Ytterligare föreskrifter skulle enligt kommissionens uppfattning leda till onödiga hinder på arbetsmarknaden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3522/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Kompensation för nekad ombordstigning

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till rådets förordning (EG) 295/91 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik (KOM(98) 0041 slutlig - SYN 98/0022)(1). Kan kommissionen vart tredje år lägga fram en redogörelse om förordningens effektivitet på grundval av rapporter från medlemsstaterna? Kan kommissionen även göra en fullständig kostnad- och nyttoanalys av förordningen genom att konsultera berörda parter innan denna förordning ses över och samtidigt göra en jämförande studie av gällande bestämmelser om kompensation för nekad ombordstigning i medlemsstaterna och Europeiska unionen?

Svar från Neil Kinnock på kommissionens vägnar

(29 januari 1999)

Kommissionen håller med frågeställaren om att det, för att ha tillgång till pålitlig information beträffande de problem som passagerare upplever, är viktigt med statistik över fall av kompensation för nekad ombordstigning.

I sitt ändrade förslag till rådets förordning om ändring av rådets förordning (EEG) 295/91 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik(2), instämde kommissionen därför med de förslag i ärendet som tidigare förts fram av Europaparlamentet.

Kommissionen instämmer vidare i att kostnads- och nyttoanalyser, liksom konsultation med berörda parter och jämförelser med liknande lagstiftning i andra länder, är viktigt för att man riktigt ska kunna utvärdera behovet av ändrad lagstiftning i framtiden. När så krävs kommer kommissionen att samla in denna information.

(1) EGT C 120, 18.4.1998, s. 18.

(2) EGT C 351, 18.11.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3437/98

från Roberta Angelilli (NI) till kommissionen

(24 november 1998)

Angående: Sophämtning i Rom

Från flera håll har under de senaste månaderna kritik riktats mot staden Rom och mot företaget AMA, som hämtar stadens sopor, och mot metoderna för denna sophämtning, som direkt förhindrar en korrekt användning av sopkärlen med sopsortering.

Därför frågar jag kommissionen:

1. vilka metoder för sophämtning används för närvarande i de andra medlemsstaterna i EU;

2. om inte denna felaktiga hantering strider mot de europeiska direktiven om sophämtning och återanvändning;

3. vilket allmänt omdöme avger kommissionen om situationen?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(21 december 1998)

1. Det finns inga särskilda direktiv om sophämtning och det finns många olika sophämtningsrutiner i medlemsstaterna. Det är inte möjligt att ge ett heltäckande svar på parlamentsledamotens fråga, eftersom så många faktorer måste tas i beaktande, till exempel klimat, matvanor och lokala förhållanden. I allmänhet skiljer sig rutinerna också åt mellan olika områden i en viss medlemsstat just för att de lokala förhållanden varierar.

2. I artikel 4 i direktiv 75/442/EEG om avfall(1) i dess ändrade lydelse enligt direktiv 91/156/EEG(2) sägs att avfall skall återvinnas eller bortskaffas utan fara för människors hälsa och utan att processer eller metoder används som kan skada miljön. Medlemsstaterna får själva utforma närmare bestämmelser om sophämtning och de har ett stort handlingsutrymme på detta område. Åsiktsskillnader mellan en lokal myndighet och ett företag som bedriver hämtning av hushållsavfall omfattas inte av gemenskapens miljölagstiftning om avfall.

3. De upplysningar som parlamentsledamoten lämnat är inte tillräckliga för att kommissionen skall kunna uttala sig i frågan.

(1) EGT L 194, 25.7.1975.

(2) EGT L 78, 26.3.1991.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3798/98

från Giuseppe Rauti (NI) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Ett starkt nej till det multilaterala investeringsavtalet

Följer kommissionen de livliga diskussioner som förs i hela Europa - och även i USA och Kanada - om det multilaterala investeringsavtal som skall undertecknas samtidigt av Europeiska unionens medlemsstater?

Syftet med detta avtal sägs vara att säkerställa liberaliseringen av de internationella investeringarna och skyddet av dem, men i själva verket framställs det som - och är det - ett manifest över den nya kapitalismen, den mest långtgående och otyglade formen av fri kapitalism, eftersom det garanterar alla rättigheter för de multinationella företagen och finansiärerna, medan staterna fråntas all överhöghet och handlingskraft. Man behöver bara nämna att det kapitel som uttryckligen handlar om investerarnas rättigheter innehåller en förklaring om friheten att investera och köpa naturtillgångar, gruvor, telekommunikationstjänster och till och med så kallade kulturella strukturer, och att allt detta sker utan någon fördröjning eller begränsning, medan regeringarna endast har skyldigheten att säkerställa ett fullt utnyttjande av investeringarna.

Anser kommissionen mot bakgrund av detta inte att man genast bör ta stark ställning mot detta avtal, som har förberetts av OSSE i största hemlighet - och som helt nyligen kom i ljuset på grund av olika journalistiska initiativ - genom att kalla det för vad det är: en kränkning av alla stadgeenliga och sociala rättigheter i namn av profitens och den fria marknadens "religion"?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(2 februari 1999)

Den ledamot av kommissionen som har ansvar för detta område gjorde den 20 oktober 1998, under plenarsessionen, ett uttalande i den fråga som parlamentsledamoten hänvisar till. Detta uttalande är fortfarande korrekt när det gäller kommissionens ståndpunkt beträffande förhandlingarna om ett multilateralt investeringsavtal inom ramen för OECD (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling). Tills vidare pågår inte längre några förhandlingar om ett multilateralt investeringsavtal.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3516/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(25 november 1998)

Angående: Djurhälsa/handel med nötkreatur och svin

Nedanstående fråga ställs mot bakgrund av förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av 64/432/EEG om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen (KOM(98) 0081 slutlig - COD 98/0052)(1). Samtidigt som kommissionens förslag om genomförande av det planerade datoriserade systemet understöds konstateras det att den befintliga databasen fortfarande inte är i drift.

Dessa brister bidrar garanterat inte till att återupprätta trovärdigheten och konsumenternas förtroende.

Kan kommissionen lägga fram en lägesrapport för hela gemenskapen?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(28 januari 1999)

I artikel 5 i rådets förordning (EG) 820/97 av den 21 april 1997 om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter(2), föreskrivs att databaserna senast den 31 december 1999 skall "vara fullt fungerande och från och med detta datum innehålla alla uppgifter som krävs enligt /.../ direktiv 64/432/EEG". För närvarande håller myndigheterna i medlemsstaterna på att införskaffa de verktyg som behövs för att tillmötesgå detta krav. Situationen är därför olika i de olika medlemsstaterna. På grund av de svårigheter som vissa medlemsstater har stött på delar kommissionen parlamentsledamotens oro och den avser att på nytt fästa medlemsstaternas uppmärksamhet vid hur viktigt det är att det föreskrivna datumet iakttas.

Eftersom det enligt artikel 6.3 första strecksatsen i förordning (EG) 820/97 åligger kommissionen att bedöma driftsdugligheten för var och en av databaserna har den för rådet och parlamentet lagt fram det förslag som parlamentsledamoten åsyftar. Rådets arbete med denna fråga har ännu inte avslutats. Ett frågeformulär har skickats ut till alla medlemsstater. Till följd av de svar som nu börjat inkomma bör de första besluten om godkännande av databaser fattas av kommissionen under första halvåret 1999.

(1) EGT C 100, 2.4.1998, s. 23.

(2) EGT L 117, 7.5.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3714/98

från José García-Margallo y Marfil (PPE) till rådet

(11 december 1998)

Angående: De europeiska centralbankernas revisorer

I protokoll nr 3 om stadgarna för de europeiska centralbankerna och Europeiska centralbanken står det i artikel 27 att "europeiska centralbankens och de nationella centralbankernas redovisning skall kontrolleras av externa och oberoende revisorer, som rekommenderats av regeringsrådet och godkänts av rådetmldr".

Tror rådet att revisionsrätten, om den också skulle fungera som revisionsorgan, skulle arbeta mot de europeiska centralbankernas självständighet?
SKRIFTLIG FRÅGA E-3796/98

från Phillip Whitehead (PSE) till kommissionen

(22 december 1998)

Angående: Betalningar för projekt som genomförs som en del av Tacis-programmet

Kan kommissionen försäkra att dess system för utbetalningar när det gäller Tacis-projekt inte strider mot direktivet om betalningsförseningar?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3500/98 och E-3796/98 ingivna av Hans van den Broek för kommissionen

(27 januari 1999)

Kommissionen förekom införandet av det föreslagna direktivet om betalningsförseningar(1) och införde 1997 interna regler om betalningsfrister enligt vilka betalningar bör göras inom 60 dagar från det att betalningskravet mottagits. Från denna regel kan undantag göras om, till exempel, betalningskravet inte är på rätt sätt underbyggt med bestyrkande handlingar eller om det behövs ytterligare kontroller.

Vad gäller TACIS, liksom PHARE, har fristen överskridits i ett antal fall, vilket medfört en genomsnittlig betalningstid under de tio första månaderna 1998 på 73,6 dagar. Detta genomsnitt avser betalningsmottagare i allmänhet, oberoende av hur väl utformade deras betalningskrav var.

Kommissionen har, med anledning av betalningsförseningar, mottagit påpekanden från ett antal organisationer och enskilda, främst konsulter baserade i Förenade kungariket. Kommissionen ber att få hänvisa frågeställarna till dess svar på den skriftliga frågan E-3236/98 från Graham Mather(2).

Kommissionen sammanställer inte statistik över obetalda fakturor uppställd enligt leverantörens ursprungsland. Detta skulle ta i anspråk resurser som behövs för granskning och handläggning av betalningskraven.

Vad gäller framtiden kan påpekas att den nyligen inrättade Gemensamma tjänsten för administration av gemenskapsbistånd till tredje land avdelar resurser för att så snabbt som möjligt minska betalningstiderna och att det redan gjorts märkbara framsteg. Vidare ser kommissionen över kontraktens finansiella struktur i syfte att förbättra granskningen samt att förenkla och harmonisera förfarandena.

(1) KOM(98) 615 slutlig.

(2) EGT C 182, 28.6.1999, s. 53.
SKRIFTLIG FRÅGA E-4040/98

från Antonios Trakatellis (PPE) till kommissionen

(13 januari 1999)

Angående: Konstaterande av brott mot gemenskapslagstiftningen till följd av den grekiska lagstiftningen om märkning av livsmedel

Den grekiska lagen 2538/97, som innehåller bestämmelser om vissa livsmedel (mjölkprodukter, olivolja, förpackade fruktjuicer, honung och förpackade köttprodukter), ställer krav på en märkning som i hög grad belastar produktionen av och handeln med livsmedel. Lagen skapar även ett övermått av byråkratiska procedurer och lägger samtidigt hinder ivägen för handeln inom gemenskapen. Dessutom föreskriver denna lag utförande av kontroller och administrativa sanktioner, bötesföreläggande samt straffsanktioner om man inte rättar sig efter lagens bestämmelser.

Enligt kommissionens svar på min tidigare fråga i detta ärende (P-2344/98, 5.8.1998)(1) verkar dessa olika märkningskrav vid första anblicken vara ett brott mot direktiv 79/112/EEG(2) och av denna anledning förband sig kommissionen att undersöka ärendet för att eventuellt inleda förfarandet vid fördragsbrott enligt artikel 169.

1. Vilken blev kommissionens bedömning angående brott mot direktiv 79/112/EEG på grund av denna lag, som påbjuder:

a) angivande av procentandelen av de ingredienser som använts i ifrågavarande livsmedel,

b) angivande av produktens ursprungsland och ursprungsland för använda ingredienser,

c) angivande på produkten av namnet och adressen till tillverkaren, till förpackaren, eller om det inte är en grekisk produkt, till distributören i Grekland?

2. Vilken är den grekiska regeringens inställning efter det att den har fått kommissionens utlåtande i frågan?

3. Om lagen är ett brott mot gemenskapsbestämmelserna, vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att säkerställa en normalisering av produktionen och handeln med livsmedel i Grekland?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Martin Bangemann

(10 mars 1999)

Kommissionen hänvisar ledamoten till sitt svar på hans skriftliga fråga E-4039/98(3).

(1) EGT C 13, 18.1.1999, s. 157.

(2) EGT L 33, 8.2.1979.

(3) Se s. 118.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3969/98

från Glenys Kinnock (PSE) till kommissionen

(4 januari 1999)

Angående: Program för "förbättrade eldstäder"

Vilken policy har kommissionen när det gäller att förse flyktingläger med bränsle för matlagning och uppvärmning? Förespråkar kommissionen användning av "förbättrade eldstäder" och har man tagit del av de utvärderingar som gjorts nyligen som ifrågasätter de "förbättrade eldstädernas" effektivitet i förhållande till den traditionella eldstaden med tre stenar?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-3968/98 och E-3969/98 ingivna av João de Deus Pinheiro för kommissionen

(1 mars 1999)

Det samband som råder mellan flyktingar, energi från biomassa och förbättrade eldstäder är komplicerat. Kommissionen försöker angripa problemet från flera olika infallsvinklar: både användningen och produktionen av energi från biomassa beaktas.

Kommissionens deltagande i de åtgärder som vidtas av Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO), särskilt vad beträffar flyktingläger, sker huvudsakligen genom finansiering av program som genomförs av Förenta nationernas flyktingkommissariat (UNHCR).

Ved och miljöskydd är två mycket viktiga aspekter när det gäller flyktingbistånd. I Afrikas torrområden och i västra Tanzania medför den stora koncentrationen av flyktingar att påfrestningarna på miljön ökar. Tillsammans med UNHCR analyseras detta problem från fall till fall, från planeringen av hjälpen till bedömningen av möjliga förläggningsställen för nya flyktingar.

Gemenskapen ser också på frågorna rörande energi från biomassa ur ett allmänpolitiskt perspektiv. Två projekt pågår som underlättar formuleringen och genomförandet av politiken: i) program för hållbart skogsbruk i länder i Afrika, Västindien och Stilla havet (AVS) och ii) ett program för bevarande av energi från biomassa i södra Afrika. En studie om förbättrade och traditionella eldstäder i Afrika, Asien och Latinamerika, "Stove Images"(1), har utarbetats och distribuerats i informationssyfte.

(1) ISBN 3-86099-136-1.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2885/98

från Jaime Valdivielso de Cué (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Fiske

Fiskefartyg från olika EU-länder har upprepade gånger, under innevarande fiskesäsong och under tidigare år, använt drivgarn i tonfiskebankarna utanför Kantabrien. Har kommissionen mot denna bakgrund beaktat någon form av sanktioner mot dessa lagbrytare med hänsyn till hur allvarligt de har skadat den spanska fiskesektorn i allmänhet och den baskiska fiskesektorn i synnerhet?

Svar från Emma Bonino på kommissionens vägnar

(26 november 1998)

Fiske efter tonfisk med drivgarn förbjuds först den 1 januari 2001. Enligt rådets beslut är det tillåtet att både under fiskeåret 1998 och tidigare fiskeår använda drivgarn. Däremot gäller vissa begränsningar vad gäller drivgarnens längd. Kommissionen har arbetat mycket hårt för att se till att bestämmelser iakttas och har varje år i en rapport meddelat parlamentet om resultaten av de iakttagelser som gjorts. Enligt dessa har bestämmelserna sedan 1995, då garnlängden begränsades till 2,5 km, tillämpats på ett tillfredsställande sätt och någon överträdelse har inte konstaterats. Det finns alltså ingen anledning att diskutera sanktioner. Eventuella sanktioner skulle i vilket fall som helst falla under medlemsstaternas ansvarsområde.

Kommissionen kommer för sitt vidkommande att fortsätta att se till att bestämmelserna när det gäller drivgarn iakttas, och kommer givetvis, när förbudet träder i kraft, att analysera medlemsstaternas uppföljning vid en konstaterad överträdelse.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2831/98

från John McCartin (PPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Sektorn för fläskkött

Kan kommissionen ange vilka penningbelopp som har utbetalats till europeiska grisuppfödare som ersättning för de förluster som svinpest inneburit för dem? Anser kommissionen att utbetalningarna har lett till ökad produktion, vilket i sin tur resulterat i en kollaps på marknaden för fläskköttsprodukter?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(16 oktober 1998)

Från utbrottet av klassisk svinpest-epidemin i början av 1997 fram till september 1998 har totalt 1 297 miljoner ecu betalats ut till europeiska grisuppfödare som kompensation, dels för de djur som avlivades av veterinära skäl, dels i form av åtgärder till stöd för marknaden. Kostnaderna för de djur som avlivades av veterinära skäl var 470 miljoner ecu av vilka medlemsstaterna har betalat 50 %. Kostnaderna för undantagsåtgärderna till stöd för marknaden har hittills varit 827 miljoner ecu, varav medlemsstaternas andel är 30 %. Den totala kostnaden för gemenskapen har således fram till september 1998 varit 814 miljoner ecu.

Den statistik som visar en stark produktionsökning under 1998 kan ge en felaktig bild av situationen eftersom produktionen faktiskt ökade kraftigt redan under 1997. Detta framgår inte av produktionsstatistiken, eftersom ett stort antal grisar under 1997 togs tillbaka från marknaden till följd av klassisk svinpest.

I områden där klassisk svinpest brutit ut var det nödvändigt att ta tillbaka grisar från marknaden så att man kunde utrota sjukdomen och undvika allvarliga störningar på marknaden. Eftersom efterfrågan på griskött var stor kan detta ha uppmuntrat uppfödare i andra områden att ytterligare öka sin produktion. En investering i ett jordbruksföretag är naturligtvis alltid ett beslut som den enskilde lantbrukaren själv måste fatta.

Slutsatsen av detta är inte att kompensationen till vissa lantbrukare har lett till en högre produktion av griskött i Europa. Man måste också ha i åtanke att det av kartläggningen av antalet grisar framgår att grisbesättningarna i Europa har ökat under en lång tid. Ökningen under de senaste tio åren har varit snabbast i Irland (+79 %), Frankrike (+30 %), Danmark (+27 %) och i Belgien (+26 %). Det finns även andra förklaringar till det låga marknadspriset. Den ekonomiska turbulensen i Fjärran Östern och Ryssland samt den skärpta konkurrensen från USA och Kanada har lett till problem för exporten från Europa.