SKRIFTLIG FRÅGA E-1978/01

från Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) till kommissionen

(5 juli 2001)

Ämne: Nya tester för att mäta utsläpp av förorenande gaser

De nya testerna för att mäta utsläpp av förorenande gaser från dieselfordon förorsakar motorhaverier när bilarna ibland accelererar snabbare än vad tillverkarnas

normer tillåter. Genomförandet av dessa tester svarar mot ett direktiv som kräver ett avgassystemet skall rensas genom minst tre fria accelerationscykler eller motsvarande metod. För att genomföra dessa tester accelereras bilarna från stillastående till 5 000 eller 5 500 varv/min, när tillverkarna rekommenderar att man inte skall överskrida 2 200 varv/min.

Inför denna situation har de europeiska biltillverkarnas organisation krävt att kommissionen skall ändra de nuvarande bestämmelserna eftersom de, förutom att de skadar användarna, skadar besiktningsstationernas anseende och goda vilja, eftersom det är de som slutgiltigt tar ansvaret för de skador som uppstår när dessa tester genomförs.

Tänker kommissionen, med tanke på att ett upprepande av tester två eller tre gånger ibland inte räcker för att tydligt upptäcka utsläppsnivån varigenom påfrestningen som fordonen utsätts för är ännu större, reagera på problemen som de europeiska biltillverkarnas organisation tar upp i sina krav?

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(6 september 2001)

Motorfordonens utsläppsprestanda har stadigt förbättrats under det senaste decenniet, främst på grund av bättre motorer och renare bränslen, och kommer att bli ännu bättre. Efterhand som reningsteknikerna förbättras måste även trafiksäkerhetsnormerna utvecklas så att provningsförfaranden och provningsnormer är lämpade för att avslöja fordon med för höga utsläpp.

Syftet med trafiksäkerhetsprovningar för fordonsutsläpp är att hitta de fordon som har höga utsläpp, d.v.s. vars utsläpp överstiger gränsvärdena i betydande grad. Röktäthetstestet måste vara snabbt, enkelt och billigt. Det är inte meningen att testet skall avspegla verkliga förhållanden, utan bara att fastställa om fordonet är illa underhållet.

Dieselavgasers röktäthet behöver provas med ett test där motorn accelereras mot sin egen tröghet med kort, fri acceleration. Testet blev obligatoriskt den 1 januari 1996(1).

Vissa medlemsstater som tillämpar detta test har dock haft problem med motorhaverier. Sådana kan uppstå om motorns underhåll är mycket eftersatt, eller om motorn inte förberetts på rätt sätt (t.ex. om testet utförs med kall motor).

Kommissionen har därför bett den internationella fordonskontrollkommittén (International Vehicle Inspection Committee, CITA) att förbättra test- och kontrollförfarandet. Med utgångspunkt i sina medlem mars erfarenheter av bristande repeterbarhet och motorhaverier föreslog CITA att accelerationen skulle kontrolleras och motorn varmköras innan testen. CITA:s förslag inarbetades i ett ändringsdirektiv(2) som nyligen trätt i kraft.

Provningsinstitutionerna måste alltså utbilda sina provare så att direktivets bestämmelser följs. Detta gäller särskilt den preliminära bedömningen av motorn (för att se om motorn har något uppenbart fel som gör att den kan ta skada under testet), lägsta motortemperatur och gaspådrag.

Liksom bensinbilarna kommer nya personbilsdieslar att utrustas med fordonsburna övervakningssystem (i vissa direktiv kallade system för omborddiagnos) från 2003; för lätta nyttofordon kommer kravet att gälla från 2005. Systemet skall bevaka avgasreningssystemets funktion och kan, när det väl monterats, vara ett kostnadseffektivt alternativ till provningsförfarandet. Kommissionen undersöker hur denna lovande teknik kan integreras i trafiksäkerhetsprovningen.

Tills vidare behövs röktäthetstesten för befintlig fordonspark för att hitta de fordon som har för höga utsläpp, och se till att bristerna åtgärdas innan fordonen får användas fritt.

(1) Rådets direktiv 92/55/EEG, EGT L 225, 10.8.1992.

(2) Rådets direktiv 1999/52/EEG, EGT L 142, 5.6.1999.