SKRIFTLIG FRÅGA E-1703/01

från Glyn Ford (PSE) till kommissionen

(14 juni 2001)

Ämne: Beskattning av bilar

Köper man en flaska vin i ett EU-land skattar man för den i inköpslandet. Köper man en bil i ett EU-land skattar man för den i det land där bilen registreras och inte i inköpslandet. Anser inte kommissionen att alla varuköp borde behandlas lika?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(30 juli 2001)

När en icke-skattskyldig person inköper andra varor än sådana som omfattas av punktskatt i en medlemsstat och transporterar varorna själv till en annan medlemsstat, exempelvis där vederbörande har sin permanenta adress eller hemvist, betalar han mervärdesskatt i den medlemsstat där han inköper varorna. Rådet beslutade emellertid 1992, när det gäller varor som är nya transportmedel, att anta en särskild ordning varigenom en ny skatteplikt inrättades. Denna nya skatteplikt, som anges i artikel 28a 1 b i det sjätte mervärdesskattedirektivet (rådets direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1)), inträder när skattskyldiga personer, icke-skattskyldiga juridiska personer eller andra icke-skattskyldiga personer förvärvar nya transportmedel inom gemenskapen mot vederlag i medlemsstaten i fråga. Detta innebär när det gäller nya transportmedel som inköps av en icke-skattskyldig person att mervärdesskatten skall betalas i ankomstmedlemsstaten, som normalt är den stat där det nya transportmedlet skall registreras.

Nya transportmedel definieras i artikel 28a.2 i det sjätte mervärdesskattedirektivet.

En bil anses vara ett nytt transportmedel när:

- dess cylindervolym överstiger 48 kubikcentimeter eller dess effekt är större än 7,2 kilowatt och den är avsedd för transport av personer eller gods,

- den levereras högst sex månader efter det att den först togs i bruk, eller

- den har körts mindre än 6 000 kilometer.

Rådet beslutade i samband med införandet av den nuvarande mervärdesskatteordningen att anta en särskild ordning för leveranser av nya transportmedel, eftersom de befintliga olikheterna när det gällde de skattesatser som tillämpades i de olika medlemsstaterna sannolikt skulle medföra allvarliga snedvridningar av konkurrensen för de berörda varorna. Risken för en ändring av handelsflödena beräknades vara för stor för att man skulle kunna tillåta icke-skattskyldiga personer att inköpa dessa varor till den mervärdesskattesats som tillämpades i ursprungsmedlemsstaten och dessa undantagsbestämmelser infördes därför för leveranser av nya bilar.

Liknande budgethänsyn råder när det gäller andra personbilsrelaterade skatter, särskilt skatten för inregistrering och den årliga vägskatten, för vilka det ännu endast finns ett fåtal gemenskapsbestämmelser. De enskilda medlemsstaterna har därför rätt att tillämpa sina egna nationella skattebestämmelser, förutsatt att de respekterar de allmänna bestämmelserna i EG-fördraget, särskilt bestämmelsen om icke-diskriminering. Den nuvarande harmoniseringen berör endast två rådsdirektiv som antogs 1983(2).

Kommissionen lade 1998 fram ett förslag till ett rådsdirektiv(3) med det övergripande målet att åstadkomma större överensstämmelse mellan skattebehandlingen av fordon som medföljer privatpersoner vilka förflyttar sig från en medlemsstat till en annan och idén bakom den inre marknaden och dess principer och att uppdatera bestämmelserna i de båda ovannämnda rådsdirektiven. Detta förslag ligger alltjämt kvar hos rådet, eftersom alla beslut om skattefrågor måste tas med enhällighet i rådet.

(1) EGT L 145, 13.6.1977.

(2) Rådets direktiv 83/182/EEG och 83/183/EEG av den 28 mars 1983 beträffande undantag från skatt för vissa transportmedel som införs temporärt från en medlemsstat till en annan, och undantag som tillämpas i samband med permanent införsel från en medlemsstat till en annan av enskilda personers personliga egendom, inbegripet personbilar, EGT L 105, 23.4.1983.

(3) EGT C 108, 7.4.1998.