ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-0331/98 från Stefano De Luca (ELDR) till kommissionen (6 februari 1998)

Ämne: Föreningsfrihet, tankefrihet och de mänskliga rättigheterna

Är Europeiska kommissionen medveten om att de som vill kandidera till regionala organ i den italienska regionen Marche enligt regionallag nr 34 måste intyga att de inte tillhör någon frimurarorden?

Anser inte kommissionen att den här lagen utgör ett hot mot medborgarnas tankefrihet och föreningsfrihet?

Eftersom det rör sig om unionsmedborgare, vad tänker kommissionen göra för att återupprätta rättsstaten och förhindra sådana här inskränkningar av de medborgerliga fri- och rättigheterna för fria medborgare som är medlemmar av öppna religiösa sammanslutningar eller fritänkarföreningar?

Anser inte kommissionen att den här lagen strider mot fördraget, och särskilt mot principerna om grundläggande fri- och rättigheter?

Svar från Hans Van den Broek på kommissionens vägnar (19 februari 1998)

Kommissionen anser att det är av största vikt att de grundläggande mänskliga rättigheterna respekteras överallt i världen. Unionen ges i fördragen emellertid inte någon allmän behörighet att säkerställa detta. Unionens behörighet på området gäller endast tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, vilken bygger på de grundläggande rättigheterna.

Vad gäller de frågor som tas upp av parlamentsledamoten vill kommissionen erinra om att respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna i stor utsträckning är säkrad i medlemsstaterna, både inom de enskilda medlemsstaterna, genom befintliga förfaranden för överklagande, och externt genom Europrådskonventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

Mot bakgrund av gemenskapslagstiftningens nuvarande utformning är det endast medlemsstaterna som har behörighet i de frågor som parlamentsledamoten tar upp.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0220/98 från José Apolinário (PSE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Finansiering av nätet Natura 2000

Frågan om finansieringen av förvaltningsplaner för särskilda bevarandeområdena är av största betydelse för tillämpningen av Habitatdirektivet, som föreskriver att en nationell förteckning över bevarandeområden skall tillställas kommissionen. Kan kommissionen informera mig om vilka finansiella ramar som fastställts på detta område, i synnerhet med hänsyn till bestämmelserna i artikel 8 i direktiv 92/43/EEG ((EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. ))?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (18 februari 1998)

I artikel 8 i direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, behandlas medfinansiering från gemenskapen för sådana områden i nätverket Natura 2000 som hyser naturliga livsmiljöer eller prioriterade arter.

I punkt 1 föreskrivs att medlemsstaterna skall sända kommissionen sina beräkningar avseende den medfinansiering från gemenskapen som de anser vara nödvändig. Fram till dags dato har ingen medlemsstat ännu inkommit med sådana uppgifter.

I punkt 2-4 föreskrivs att kommissionen skall göra en bedömning av dessa belopp och anta en åtgärdsplan för medfinansieringen. Då inga uppgifter inkommit från medlemsstaterna har kommissionen emellertid inte kunnat utarbeta en sådan plan.

För att underlätta antagandet av en åtgärdsplan i framtiden kommer kommissionen att föreslå att genomförandet av Natura 2000 blir en del av de bidragsberättigande åtgärderna inom ramen för strukturfonderna och den gemensamma jordbrukspolitiken.
SKRIFTLIG FRÅGA P-0293/98 från Johannes Swoboda (PSE) till kommissionen (5 februari 1998)

Ämne: Ny utformning av strukturfonderna vid en utvidgning österut

Med hänvisning till det särskilda stöd till gränsregioner som krävs i Europaparlamentets resolution om en utvidgning av EU (dok. A4-0368/97, punkt 34) ställs följande fråga till kommissionen: Kommer den planerade nya utformningen av strukturfonderna att omfatta finansiella stödåtgärder till förmån för regioner som gränsar till kandidatländerna?

Svar från Monika Wulf-Mathies på kommissionens vägnar (17 mars 1998)

Gränsregioner kommer antagligen att snabbare och mer märkbart än andra regioner känna av att marknaden öppnas och att EU utvidgas men de kommer också att kunna dra fördel av närheten till de nya marknaderna och de nya möjligheterna. De nya marknadernas betydelse för producenterna inom gemenskapen har visat sig i den snabba ökningen av handeln mellan gemenskapen och länder i Central- och Östeuropa och det ökande handelsöverskottet för gemenskapens del. Dessutom kommer effekterna av utvidgningen, särskilt i känsliga områden, att mildras genom övergångsbestämmelser

Under dessa omständigheter anser kommissionen inte att det är nödvändigt att skapa ett speciellt instrument för de regioner som gränsar till länder i Central- och Östeuropa. Enligt kommissionens uppfattning ger de redan befintliga åtgärderna tillräckligt med utrymme och flexibilitet för att möta problemen i dessa regioner.

Många av gränsregionerna får redan stöd genom strukturfonderna. De nya tyska delstaterna samt Burgenland är för närvarande, och kommer sannolikt att förbli, mål 1regioner. De flesta andra gränsregioner i Tyskland, Österrike och Italien får i nuläget stöd enligt mål 5 b. Med hänsyn till att det i nya mål 2 planeras att medlemsstaterna får tillämpa nationella kriterier för att bestämma en betydande del av de stödberättigade områdena, kan de ta med gränsområden om det anses att dessa har särskilda problem.

Utöver dessa ¨huvudprogram¨ föreslår kommissionen att Interreg behålls som ett av tre gemenskapsinitiativ. Interreg är ett lämpligt instrument för att ta itu med de specifika problem som kan uppstå i de regioner inom gemenskapen som gränsar till länder i Central- och Östeuropa. I kombination med det gränsöverskridande samarbetet inom ramen för Phare ger det betydande ekonomiskt stöd för att stärka de ekonomiska banden över de gränser som berörs. Genom interventioner inom ramen för Interreg medverkar man till att marknaderna i de central- och östeuropeiska länderna blir mer lättillgängliga och ett för båda sidor gynnsamt samarbete över gränsen får stöd.

Interregs specifika utformning för den nya programperioden har ännu inte beslutats men det kommer att finnas tillräckligt med flexibilitet för att möta behoven i gränsregionerna eftersom medlemsstaterna har möjlighet att föreslå vilka regioner som skall omfattas och vilka projekt som skall stödjas. Med hänsyn till att antalet gemenskapsinitiativ minskas kommer Interreg också att ha en betydande finansieringsram.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0262/98 från Yiannis Roubatis (PSE) till rådet (17 februari 1998)

Ämne: Rapporten från Amnesty International om situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i Turkiet

I Amnesty Internationals senaste rapport om situationen för de mänskliga rättigheterna i Turkiet anklagas Turkiet för barntortyr, avrättning av fångar och försvinnanden. Enligt uppgifterna från Amnesty International dödades 25 personer medan de satt fängslade under 1997, och 23 personer rapporteras som saknade efter arresteringen.

Jag vill fråga rådet om följande:

1. Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att få de turkiska regeringarna, som den ena efter den andra förlöjligar Europeiska unionen och dess principer, att sluta med detta, och för att den oacceptabla situation som råder beträffande de mänskliga rättigheterna i Turkiet skall få ett slut?

2. Vad tänker rådet göra för att få Turkiets politiska och militära ledning att en gång för alla inse att de inte kan fortsätta att tortera och mörda landets egna medborgare, samtidigt som det internationella samfundet med avsky följer med händelseutvecklingen?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-4055/97 och E-0262/98 (11 maj 1998)

Rådet ser med fortsatt allvarlig oro på situationen i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter i Turkiet. Vid Europeiska rådets möte i Luxemburg den 12*13 december 1997 underströks återigen nödvändigheten av att den turkiska regeringen uppfyller sina grundläggande skyldigheter på demokratins och de mänskliga rättigheternas område. I överensstämmelse med rådets ståndpunkt, som uttrycktes vid mötet i associeringsrådet med Turkiet den 29 april 1997, påminde man om att stärkandet av Turkiets band med EU är avhängigt av att landet eftersträvar politiska reformer inbegripet en anpassning till de normer och praxis för skydd för de mänskliga rättigheterna som Europeiska unionen tillämpar.

Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i Turkiet står fortfarande högt upp på rådets dagordning. Dessa frågor tas upp vid praktiskt taget alla möten med de turkiska myndigheterna.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0087/98 från Carlos Robles Piquer (PPE) till kommissionen (30 januari 1998)

Ämne: Europeisk avfallskatalog

Europeiska unionen antog 1994 en europeisk avfallskatalog med tanke på återvinningen av byggavfall och sedan nästan tjugo år finns det gemenskapsdirektiv som många länder har införlivat i sina respektive lagstiftningar genom bestämmelser om rivning.

Enligt nämnda katalog gäller principen att byggnader skall byggas så att materialet kan återanvändas när de rivs. Principen på detta område varierar betydligt från ett land till ett annat. I vissa EG-länder såsom Spanien återanvänds knappt 5 % av byggnadsmaterialet och i andra länder såsom Holland är procentsatsen 60 %.

Kan kommissionen tre år efter det att unionen fått denna europeiska avfallskatalog uppskatta i hur stor utsträckning den efterlevs dels i hela unionen, dels per medlemsland och, mot bakgrund av resultatet, säga vilka ändringar eller skärpningar som krävs för att man skall uppnå målet att glömma bilden av en grävmaskin som river en byggnad?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar (5 mars 1998)

Gemenskapens avfallsförteckning är ett resultat av beslut 94/3/EG om en förteckning över avfall enligt artikel 1.a i rådets direktiv 75/442/EEG om avfall ((EGT L 5, 7.1.1994. )), ändrat genom rådets direktiv 91/156/EEG ((EGT L 78, 26.3.1991. )). Bygg- och rivningsavfall tas upp under rubrik 17 00 00 i katalogen.

Bygg- och rivningsavfall har av kommissionen ägnats särskild uppmärksamhet genom det program om prioriterade avfallsflöden som kommissionen utarbetade och lanserade i början av 1991. Projektgrupper har upprättats för följande avfallsflöden: uttjänta bildäck, skrotade fordon, klorhaltiga lösningsmedel, sjukvårdsavfall, avfall från elapparatur och elektronisk utrustning samt bygg- och rivningsavfall.

Alla berörda aktörer inom hanteringen av bygg- och rivningsavfall inbjöds att delta i en projektgrupp ledd av Tyskland. Resultaten från gruppens arbete ledde i oktober 1995 till offentliggörandet av en rapport innehållande ett informationsdokument, ett strategidokument samt rekommendationer.

I dokumentet rekommenderas medlemsstaterna att anta ovan nämnda klassificering för att underlätta jämförelsen av statistiska data och därigenom främja hanteringen och planeringen av avfallsflödet inom gemenskapen.

I dagsläget skiljer sig situationen i de olika medlemsstaterna avsevärt åt och låter sig svårligen jämföras. Kommissionen överväger för närvarande initiativ som skulle göra det möjligt att förbättra hanteringen av detta avfallsflöde inom gemenskapen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0150/98 från Jaime Valdivielso de Cué (PPE) till kommissionen (2 februari 1998)

Ämne: Import av vin som inte omfattas av gemenskapens praxis för framställning av vin

Kan kommissionen redogöra för orsakerna till att importen av vin som inte framställs i enlighet med förordning (EEG) nr 822/87 ((EGT L 84, 27.3.1987, s. 1. )) har förlängts med ett år och därvid ta hänsyn till att de undantag som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 1873/84 ((EGT L 176, 3.7.1984, s. 6. )) endast gällde till och med den 31 december 1997?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (5 mars 1998)

Enligt ¨vin-avtalet¨ mellan gemenskapen och USA från 1983 har gemenskapen beviljat undantag för viner importerade från USA som framställts med metoder som inte anges i rådets förordning (EEG) nr 822/87 av den 16 mars 1987 om gemensam organisation av marknaden för vinodling ((EGT L 84, 27.3.1987. )). I slutet av 1997 förnyade rådet detta undantag för ett år, så som kommissionen föreslagit i rådets förordning (EG) nr 2612/97 av den 15 december 1997 om ändring av förordning (EEG) nr 1873/84 om tillstånd att bjuda ut till försäljning eller avsätta för direkt konsumtion vissa importerade viner som kan ha genomgått andra enologiska processer än de som föreskrivs i förordning (EEG) nr 822/87 ((EGT L 353, 24.12.1997. ))

Kommissionen ansåg att det var nödvändigt att förlänga dessa undantag ännu en gång eftersom samtliga bestämmelser i avtalet från 1983 diskuteras mellan gemenskapen och USA, och bland annat bättre skydd av geografiska angivelser och enologiska processer.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0198/98 från Kirsten Jensen (PSE) till kommissionen (11 februari 1998)

Ämne: Kosmetika

Kommer kommissionen att med hänsyn till det ökande antalet allergiker i Europa ändra kosmetikadirektivet 76/768/EEG ((EGT L 262, 27.9.1976, s. 169. )) och i detta inkludera ett krav på fullständig innehållsdeklaration av parfym?

Eller skulle kommissionen alternativt kunna föreslå att det blir obligatoriskt att i innehållsdeklarationen ange de tio ämnen som är mest allergiframkallande?

Svar från Martin Bangemann på kommissionens vägnar (23 mars 1998)

Den vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter har utsett en arbetsgrupp för ¨parfymer och konserveringsmedel¨, med syfte att undersöka hela problemkomplexet med allergirisker och det eventuella sambandet med parfymämnen i kosmetiska produkter.

När den vetenskapliga kommittén avslutat detta arbete kommer kommissionen att dra konsekvenserna därav, antingen generella eller konkret om parfymämnen, om kommittén anser att det krävs en märkning eller varning på de produkter där de ingår. En sådan märkning eller varning planeras redan för en rad ämnen, som förekommer i bilaga III till rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0071/98 från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till rådet (30 januari 1998)

Ämne: ¨Brådskande internationellt initiativ¨ med anledning av den kurdiska frågan

Med anledning av att den kurdiska utvandringen håller på att utvecklas till ett fenomen av allt större proportioner har åtminstone tre regeringar i Europeiska unionen (Italiens, Tysklands och Förenade kungarikets) avgett förklaringar i vilka de understryker att den grundläggande orsaken till problemet är avsaknaden av respekt för kurdernas civila, politiska och mänskliga rättigheter. Det franska mottagandet av det italienska förslaget om att ta ett ¨brådskande internationellt initiativ ¨ för att tackla det kurdiska problemet i Turkiet och norra Irak föder hopp om ett aktiverat försvar för det kurdiska folkets rättigheter.

På vilka sätt ämnar det brittiska ordförandeskapet direkt främja kravet på ett ¨brådskande internationellt initiativ¨? Kommer man att föreslå att en internationell delegation av observatörer skall sändas till nordöstra Turkiet och norra Irak och kräva att journalister samtidigt tillåts röra sig fritt i dessa områden?

Svar (11 maj 1998)

Anledningarna till migrationsströmmen från och genom Turkiet är komplicerade. Det krävs därför ytterligare analys av fenomenet. Beträffande Irak verkar det röra sig om en kombination av politiska och ekonomiska faktorer: den långvariga rivaliteten mellan de två viktigaste kurdiska partierna i norra Irak, gränsöverskridande aktioner som de turkiska styrkorna genomfört mot PKK-organisationen, ekonomisk osäkerhet och Saddam Husseins repressiva politik. I fråga om migrationen från själva Turkiet har den mångåriga konflikten i sydöstra Turkiet mellan de turkiska säkerhetsstyrkorna och PKK lett till fördrivning i stor skala av landsbygdsbefolkningen och en nedgång i den regionala ekonomin. En växande andel av migrationsflödet från/genom Turkiet utgörs varken av turkar eller irakier, utan av personer från tredje länder i Asien eller Afrika.

Rådet inser att det är av mycket stor vikt att upprätta ett effektivt samarbete med den turkiska regeringen för att problemet skall kunna lösas. Ett nära samarbete med UNHCR är också av avgörande betydelse. Ordförandeskapet arbetar aktivt på dessa kontakter.

I detta sammanhang bör det noteras att den turkiska attityden gentemot den kurdiska minoriteten kommer att vara avgörande för hur de framtida förbindelserna mellan EU och Turkiet utvecklas.

Rådet (allmänna frågor) granskade vid mötet den 30 mars på nytt hela genomförandet av en handlingsplan i 46 punkter som godkändes av rådet (allmänna frågor) den 26 januari 1998 för att ta itu med detta problem och drog slutsatsen att detta fortlöper på ett tillfredsställande sätt. Rådet har inte för avsikt att skicka några observatörer till sydöstra Turkiet eller norra Irak, men det har tillgång till den information som företrädare för medlemsstaterna samlat in under sina inspektionsbesök i regionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0062/98 från Johanna Maij-Weggen (PPE) till kommissionen (29 januari 1998)

Ämne: Djurplågeri i Spanien

Känner kommissionen till att det i den spanska tidskriften ¨Quo¨, nr 24 av den 2 september 1997, ingick en artikel av vilken det lär ha framgått att det årligen ordnas 300 så kallade kulturevenemang i Spanien i samband med vilka djur plågas, utsätts för lidande och dödas, allt för att roa den spanska publiken (se bilaga)?

Därvid omnämndes bland annat följande exempel i artikeln:

1. Det så kallade ¨toro embolado¨ där det tänds eld på tjurarnas horn så att brännskador också uppstår på ögon och hud.

2. Rituell grisslakt: grisen hålls fast av ett antal män och efter att det fästs en krok i trynet på grisen får den trynet avskuret av en slaktare. Djuret springer sedan omkring tills det dör.

3. I Nalda, Rioja, hängdes tuppar upp i fötterna och unga män från byn högg sedan huvudet av dem. Efter protester från allmänheten använder man numera döda tuppar!

4. I Coria, Cáceres, springer San Juan tjuren omkring i byn ett helt dygn och under tiden skjuter man pilar på den med ett blåsrör så den blir fullkomligt nerblodad. Sedan sticks ute på ett öppet fält alla slags spetsiga föremål i tjuren. Till sist avlivas den med ett pistolskott och testiklarna skärs av på den.

5. I Zamora kastas den så kallade Manganese-geten ner från kyrkans klocktorn. År 1991 försökte man förbjuda detta spektakel men likafullt blev två getter nerkastade. Därefter belades sådana förehavanden med böter på 100 000 pesetas. Fortfarande förekommer det att getter kastas ner, men nu har man spänt ut ett språngsegel nedanför tornet så att djuren inte skall falla ända ner till marken.

Tycker inte kommissionen som jag att sådana djurplågerier inte hör hemma i ett civiliserat land som hör till Europeiska unionen?

Är kommissionen beredd att utgående från artikeln om djurskydd i Amsterdamfördraget utveckla en lagstiftning som skall sätta stopp för sådana grymheter mot djur eller är kommissionen beredd att göra något annat för att få slut på dem?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar (17 februari 1998)

Kommissionen har vid många tillfällen förklarat att den vänder sig mot alla typer av djurplågeri. Gemenskapens behörighet på detta området är emellertid begränsad och det finns gemenskapslagstiftning endast på området för skydd av djur på jordbruksföretag, i laboratorier, vid slakt och under transport.

Protokollet om djurskydd och djurens välfärd i Amsterdamfördraget understryker vikten av att hänsyn tas till djurens välfärd men betonar att kulturella traditioner och regionalt arv fortsatt skall respekteras. Dessa aspekter förblir därför nationella.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0235/98 från José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE) till kommissionen (13 februari 1998)

Ämne: Frivilligorganisationer på Kuba

Skulle kommissionen kunna redogöra för vilka frivilligorganisationer som har arbetat på Kuba under 1997?

Planerar kommissionen att göra några ändringar under 1998?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar (18 mars 1998)

De icke-statliga organisationer som under 1997 var verksamma på Kuba med finansiering från kommissionen är Gruppo Volontariato Civile (Italien), Oikos (Portugal), Comitato Internazionale per lo Sviluppo dei Popoli (Italien), Caritas (Tyskland), Erikshjälpen (Sverige), Médicos del Mundo (Spanien), Asociación para la Cooperación con el Sur-Las Segovias (Spanien), Save the Children Fund (Förenade kungariket), Médecins du Monde (Frankrike), Röda korset (Tyskland), Nuevo Futuro (Spanien), MPDL (Spanien), Agro Acción Alemana (Tyskland), Asociación para la participación al Desarrollo (Spanien), Care (Frankrike), Brot für die Welt (Tyskland), MSF (Nederländerna), Monimbo (Tyskland).

Gemenskapens samarbete med Kuba har under de senaste åren å ena sidan varit inriktat på att utvidga de icke-statliga organisationernas verksamhetsområde genom att ge dem en huvudroll vid genomförandet av den humanitära hjälpen, lisvmedelsbiståndet och utvecklingssamarbetet och genom att systematiskt verka för att förbättra deras arbetsvillkor.

Å andra sidan har kommissionen, i enlighet med de kriterier som fastställs i rådets gemensamma ståndpunkt av den 2 december 1996, planerat för finansiering av åtgärder som utgör ett komplement till den allmänna planen (mikroprojekt) och som riktar sig till de sårbara grupper som inte omfattas av landets hälsovårdssystem, t.ex. äldre ensamstående personer, kvinnliga familjeförsörjare och personer som lever i extrem fattigdom. Dessa åtgärder vidtas i samarbete med lokala obereoende icke-statliga organisationer, t.ex. Caritas Cuba, och syftar till att stärka det civila samhällets roll på Kuba.

Gemenskapen planerar att fortsätta detta arbete under 1998. Den fjärde allmänna planen för humanitär hjälp, som omfattar en period på åtta månader, gör det möjligt att räkna med i stort sett samma antal icke-statliga organisationer under 1998.

Dessutom skulle t.ex. miljöskydd och förebyggande av katastrofer vid behov kunna utgöra nya verksamhetsområden för de europeiska icke-statliga organisationerna.