SKRIFTLIG FRÅGA E-3598/01

från Ilka Schröder (GUE/NGL) till kommissionen

(8 januari 2002)

Ämne: Så kallade Gefährderanschreiben från polisen till personer som antagits vilja delta i protester mot toppmötet i Laeken

Enligt uppgifter i massmedierna (bland annat i Berliner Zeitung den 10 december 2001) förekom det i flera tyska delstater under första hälften av december att personer som antogs vilja delta i protester mot toppmötet i Laeken varnades för att lämna landet eller rentav hindrades att göra det. I delstaten Baden-Württemberg utfärdades till exempel utreseförbud och infördes anmälningsplikt och i Berlin fick folk sina pass och identitetshandlingar indragna.

I Göttingen skickade polisen ut skrivelser med rubriken Gefährderanschreiben (ungefär: skrivelse till [potentiella] oroselement) till personer om vilka det antogs att de kunde vara beredda att protestera mot EU. I dessa skrivelser uppmanades mottagarna att inte delta i demonstrationsaktioner från och med den 13 till och med den 15 december. Som motivering till detta anfördes att mottagarna endast på detta sätt kunde undgå att utsätta sig för risken att drabbas av förebyggande åtgärder från polisens sida som ett led i strävandena att avvärja faror (inklusive risken för att avvisas vid den tysk-belgiska gränsen) eller bli föremål för straffrättsliga åtgärder till följd av att de förövat straffbara handlingar i samband med en demonstrationsaktion. Som grund för sitt handlande angav ledningen för polisen i Göttingen en databank över våldsverkare, vilken skulle ha upprättats i november 2000.

I anslutning till tidigare svar på parlamentariska frågor bör det i detta fall framhållas att protesterna skulle sammanfalla med ett EU-toppmöte. I och med att det inte finns någon gemenskapspolis genomfördes polisåtgärderna i nationella eller regionala institutioners regi.

Ifall kommissionen inte skulle anse sig ha någon behörighet i de nedanstående frågorna bör kommissionen ge en ingående motivering till detta:

- Har kommissionen någon kännedom om vad som tjänat som rättslig grund för myndigheterna i Tyskland när de upprättat den ovannämnda databanken, där det uppenbarligen också tagits med personer som måste anses som oskyldiga?

- Hur ser kommissionen på att de grundläggande rättigheterna beskurits på ett sådant sätt, som bland annat strider mot artikel 11 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna och artiklarna 11 och 12 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna?

- Det ovannämnda tillvägagångssättet har till följd att folk får sina grundläggande rättigheter beskurna, i och med att de hindras att utöva de rättigheter som tillkommer dem som medborgare i Europa. Vad tänker kommissionen göra för att sätta stopp för sådant?

Svar från António Vitorino på kommissionens vägnar

(12 februari 2002)

Ledamotens frågor gäller främst en bedömning av om vissa åtgärder rörande den fria rörligheten som en medlemsstat har antagit av orsaker som rör den allmänna ordningen är förenliga med gemenskapsrätten.

Rätten att röra sig och vistas på en annan medlemsstats territorium är en grundläggande rättighet som varje unionsmedborgare har i kraft av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget). Begränsningar i denna rättighet kan vara möjliga på grund av orsaker som rör den allmänna ordningen, den allmänna säkerheten eller folkhälsan.

De åtgärder som medlemsstaterna vidtar när det gäller den allmänna ordningen skall ses mot ljuset av direktiv 64/221/EEG(1) och domstolens rättspraxis. När begränsningar avseende de rättigheter som säkerställs genom de angivna artiklarna vidtas av hänsyn till allmän ordning och säkerhet får de inte gå utöver vad som är nödvändigt för att skydda dessa intressen(2).

Det är de nationella myndigheterna som har att i främsta rummet bedöma den konkreta situationen och därefter vidta lämpliga åtgärder med beaktande av gemenskapslagstiftningen. Bland annat skall de antagna åtgärderna för att skydda allmän ordning och allmän säkerhet genomföras med respekt för proportionalitetsprincipen. Enligt denna princip skall åtgärden vara välgrundad och det skall finnas en balans mellan åtgärden i fråga och målet för den, liksom mellan enskilda personers intresse och den berörda medlemsstatens intresse.

När det gäller upprättande av dossierer får medlemsstaterna behandla personuppgifter för att skydda den allmänna ordningen, den allmänna säkerheten eller folkhälsan vad gäller åtgärder som omfattas av direktiv 64/221/EEG, under förutsättning att bestämmelserna om skydd av personuppgifter respekteras fullt ut. Detta innebär framförallt att personuppgifterna skall vara adekvata, relevanta och inte onödigt omfattande och endast behandlas för speciella, uttryckliga och legitima syften.

(1) Rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa, EGT B 56, 4.4.1964 s. 850857, Svensk specialutgåva Område 5 Volym 1 s. 28.

(2) Jfr målet 36/75 Rutili, Rec. [1975] II-1219.