SKRIFTLIG FRÅGA E-1227/03

från Anne Jensen (ELDR) till kommissionen

(2 april 2003)

Ämne: Regelbundet återkommande besiktningar av motorfordon för personbefordran

Det är förvånande att man har ansett det nödvändigt att EU skall reglera området för regelbundet återkommande besiktningar av motorfordon för personbefordran. Anser kommissionen att regleringen på detta område, med all den byråkrati och allt det besvär som det har lett till, inte minst i Danmark, står i proportion till effekten av direktivet?

Vad har följaktligen uppnåtts genom direktiv 91/328/EEG(1) (senare ändrat genom direktiv 96/96/EG(2)), varigenom medlemsstaterna är skyldiga att genomföra regelbundet återkommande besiktningar av motorfordon som används för personbefordran? Hade en sådan reglering inte lika väl kunnat genomföras på medlemsstatsnivå, mot bakgrund av bestämmelsen om subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EG-fördraget.

(1) EGT L 178, 6.7.1991, s. 29.

(2) EGT L 46, 17.2.1997, s. 1.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(12 maj 2003)

Ledamoten har helt rätt i att lagstiftning om vilka normer som fordon måste uppfylla för att brukas inom unionen regleras genom direktiv 96/96/EG av den 20 december 1996 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet(1). Unionens trafiksäkerhetspolitik tog form för över tjugofem år sedan (ramdirektiv 77/143/EEG av den 29 december 1976(2)) och gällde från början bara långtradare, taxibilar och ambulanser. Det ursprungliga direktivet har ändrats nio gånger och omfattar numera även besiktning av personbilar och lätta lastbilar samt innehåller detaljerade krav på provning av fordonsbromsar och avgasutsläpp.

Kommissionen beslöt att utvidga trafiksäkerhetsdirektivet till att även omfatta personbilar till följd av en studie som den tyska bilprovningsanstalten (TÜV Rheinland) lät genomföra och där det uppskattades att runt 5 % av alla bilolyckor i gemenskapen direkt kan hänföras till dåligt underhåll, mest i form av bristfälliga bromsar, däck och strålkastare. Denna studie kompletterades genom andra studier gjorda i Nederländerna, Finland, Sverige och Förenade kungariket.

I samband med att det ursprungliga trafiksäkerhetsdirektivet skulle ändras för att även omfatta provning av personbilar (direktiv 91/328/EEG av den 21 juni 1991(3)) fördes omfattande diskussioner med medlemsstaternas företrädare i rådet och parlamentet om direktivets räckvidd och detaljeringsgrad. Det slutliga direktivet, enligt vilket bilar skall genomgå trafiksäkerhetsprovning senast när de är fyra år gamla och därefter minst vartannat år, var mindre strängt än kommissionens ursprungliga förslag, som krävde att bilen skulle besiktigas när den var tre år gammal och sedan en gång om året. Bilprovningsperioderna blev desamma som för lätta kommersiella fordon.

Under de senaste decennierna har det gjorts stora framsteg när det gäller fordonskonstruktionens standard. Fordonen blir också tillförlitligare, och eventuellt gör sig lagen om minskad avkastning gällande i fråga om vad den traditionella bilprovningen kan ge. När fordonet använts en viss tid kan å andra sidan brister i de elektroniska systemen minska trafiksäkerheten och miljöfördelarna.

Kommissionen undersöker för närvarande hur man kan vidareutveckla kraven för trafiksäkerhetsprovning i framtiden. För att få underlag för sin analys kommer kommissionen under senare delen av 2003 att inom ramen för ett öppet förfarande upphandla ett kontrakt för genomförande av en studie med titeln: Assessment of future roadworthiness enforcement options for road vehicles taking full account of the complexity of current vehicle safety and environmental control systems and their expected developments for the future and other developments such as 'mutual recognition' and the possibility of self certification in some circumstances (Bedömning av alternativ för att öka vägfordons trafiksäkerhet med vederbörlig hänsyn tagen till sammansattheten hos befintliga system för trafiksäkerhets- och miljökontroll och den förväntade utvecklingen av dessa och av andra arrangemang, såsom 'ömsesidigt erkännande' och möjligheten till självcertifiering under vissa förhållanden).

(1) EGT L 46, 17.2.1997.

(2) EGT L 47, 18.2.1977.

(3) EGT L 178, 6.7.1991.