SKRIFTLIG FRÅGA P-2753/02

från Isabelle Caullery (UEN) till kommissionen

(25 september 2002)

Ämne: Avskärmning av elektromagnetisk strålning

Kan kommissionen närmare ange om det, inom ramen för gällande lagstiftning, särskilt det konsoliderade direktivet 89/336/EEG(1) om elektromagnetisk kompatibilitet och rekommendation 1999/519/EG(2) om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält, är möjligt för en medlemsstat att installera eller tillåta installerande av system som förhindrar sådan strålning, särskilt från basstationer och mobiltelefoner, inom vissa områden som till exempel sjukhus?

(1) EGT L 139, 23.5.1989, s. 19.

(2) EGT L 199, 30.7.1999, s. 59.

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(24 oktober 2002)

Parlamentsledamoten frågar om det inom ramen för rådets direktiv 89/336/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet och rådets rekommendation 1999/519/EEG av den 12 juli 1999 om begränsning av allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz-300 GHz) är möjligt för en medlemsstat att tillåta försäljning av utrustning som förhindrar elektromagnetisk emission, särskilt från basstationer och mobiltelefoner, inom sjukhusområden.

Som kommissionen anger i sitt svar på Kathleen Van Brempts skriftliga fråga E-2197/02(1) är användningen av system för att förhindra mottagning och sändning av mobiltelefonsignaler för närvarande förbjuden i alla medlemsstater. Gemenskapslagstiftningen hindrar dock inte medlemsstaterna från att tillåta sådana system. Frankrikes parlament har t.ex. nyligen antagit en lag som kommer att göra det möjligt att använda sådana system i bland annat konsertsalar och teatrar i enlighet med de genomförandebestämmelser som skall antas av den nationella regleringsmyndigheten. Fram till dess att sådana bestämmelser antas är det fortfarande förbjudet att sälja störsändare inom EU. Kommissionen har lagt ut information om detta ämne på sin webbplats(2) (http://europa.eu.int/comm/enterprise/rtte/gener.htm).

Användningen av mobiltelefoner har förutom alla fördelar för det dagliga livet även vissa negativa sidoeffekter som måste hanteras. Olämplig användning skapar problem, och användarna tycks inte alltid hålla sig till givna etikettregler som att man till exempel inte skall ringa eller ha telefonen påslagen på vissa platser som konsertsalar och teatrar. Signaler från mobiltelefoner kan även störa elektroniska system. Om sådana system har viktiga säkerhetsfunktioner (t.ex. i flygplan eller sjukhus) måste mobiltelefoner hållas på säkert avstånd.

Kommissionen anser emellertid att åtgärder som vidtas för att lösa dessa problem måste vara proportionella och det är därför möjligt att störsändare inte är den mest lämpliga lösningen. Om all kommunikation förbjuds skulle detta t.ex. även hindra sådan användning av tekniken som inte förorsakar problem (t.ex. elektroniska meddelanden, Internetanvändning eller larmsamtal). Det är dessutom tveksamt om de apparater som finns för närvarande kan begränsas till att bara fungera inom avsett område. Den franska lagstiftarens konsultationer visar på dessa svårigheter.

När det gäller huruvida störsändare kan minska exponeringen för elektromagnetiska fält vill kommissionen påpeka att alla nät och mobiltelefoner skall överensstämma med de gränsvärden som rekommenderas i rådets rekommendation 1999/519/EEG. Om störsändare installeras minskas inte allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält. Störsändare ökar i själva verket på den elektromagnetiska energin i omgivningen och därmed i någon mån allmänhetens exponering.

(1) EGT C 309 E, 12.12.2002, s. 207.

(2) Se följande webbadress: http://www.art-telecom.fr/communiques/communiques/index-030502.htm.