ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA P-2507/00

från Raffaele Costa (PPE-DE) till kommissionen

(24 juli 2000)

Ämne: Betydande skillnader i bensinpriser

I Valle d'Aosta, en region med särskild ställning, åtnjuter den bofasta befolkningen en bonus om 1 294 lire/liter för blyad bensin och om 1 209 lire/liter för blyfri bensin. Bonusen gäller för maximalt 75 liter bensin per månad och person.

Eftersom jag under många års tid inte har lyckats erhålla ett allvarligt menat svar från de italienska myndigheterna, vänder jag mig till kommissionen:

1. Hur kan det vara möjligt att bensinen till följd av det ovanstående kostar mindre än 1000 lire/liter i Valle d'Aosta?

2. Kan kommissionen ingripa för att få denna särbehandling av italienska medborgare att upphöra?

Svar från Frederik Bolkestein på kommissionens vägnar

(14 september 2000)

För beskattning av mineralolja i gemenskapen gäller reglerna i rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturen för punktskatter på mineraloljor(1). Enligt artikel 8.4 i direktivet får rådet tillåta medlemsstater att införa regler om skattebefrielse eller nedsättning av skatten som motiveras av speciella hänsyn.

Som ett led i förhandlingarna om antagandet av rådets direktiv 92/81/EEG beviljades medlemsstaterna vissa skattebefrielser och skattenedsättningar av det slag som avses i artikel 8.4. Bland annat gav rådet de italienska myndigheterna tillåtelse att införa särskilda skatteregler i fråga om förbrukning i regionerna Val d'Aosta och Gorizia. Tillämpningen av detta undantag har bidragit till de prisskillnader som frågeställaren nämner.

När rådet gav sin tillåtelse till detta undantag överenskoms att undantaget skulle gälla tills vidare såvida inte rådet, på förslag av kommissionen, enhälligt beslöt något annat. För att undantaget skall upphöra, så som frågeställaren nämner, krävs därför att den italienska delegationen i rådet samtycker.

(1) EGT L 316, 31.10.1992.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3222/00 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen. Undantag från tobaksdirektivet.



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 151 E , 22/05/2001 s. 0105 - 0105



SKRIFTLIG FRÅGA E-3222/00 från Glyn Ford (PSE) till kommissionen (17 oktober 2000) Ämne: Undantag från tobaksdirektivet Den gemensamma ståndpunkten om EU:s tobaksdirektiv kommer att från och med den 1 januari 2004 i 14 av de 15 medlemsstaterna förbjuda tillverkningen inom EU och exporten ut ur EU av cigaretter med en högre tjärhalt än 10 mg. Den kommer däremot att innehålla ett undantag för Grekland enligt vilket detta land får fortsätta med tillverkning, distribution och export av sådana cigaretter till och med 2007. Utgör inte detta ett tydligt brott mot lagstiftningen om den inre marknaden och konkurrenslagstiftningen som kommer att innebära att tillverkare i övriga EU-länder, särskilt i Förenade kungariket, diskrimineras då de kommer att drabbas av liknande socioekonomiska konsekvenser? Svar från David Byrne på kommissionens vägnar (8 december 2000) I rådets direktiv 90/239/EEG av den 17 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter(1) föreskrivs en övergångsperiod för Grekland vad gäller bestämmelserna om tjärhalt i cigaretter. Undantaget motiverades av de socioekonomiska svårigheter som är kännetecknande för detta land och som beror på att den tobak som odlas i Grekland har en hög halt av tjära. Denna medlemsstat berörs därför mer än andra medlemsstater som tillverkar tobaksvaror av bestämmelserna i direktivet. Det tar lång tid att övergå från dessa tobaksarter till nya och de förändringar som sker påverkar många människor eftersom tobaksproduktionen i Grekland är arbetsintensiv och engagerar ett betydande antal familjer. Samma skäl talar för en förlängning av övergångsperioden i samband med planerna på ytterligare minskning av tjärhalten i det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror (omarbetad version), som för närvarande diskuteras(2). Undantaget gäller endast cigaretter som tillverkas och saluförs inom den berörda medlemsstatens territorium och kommer inte att förlängas. (1) EGT L 137, 30.5.1990. (2) KOM(2000) 428 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0698/00

från Hubert Pirker (PPE-DE) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: EU:s förhandlingar om medlemskap med Slovenien

Europeiska rådet bekräftade vid toppmötet i Köpenhamn i 1993 sin beslutsamhet vad gäller att se till att alla människor ges skydd mot kränkningar av deras grundläggande fri- och rättigheter. I samband härmed hänvisade rådet bland annat till FN:s konvention om avskaffandet av alla former av rasdiskriminering. I denna konvention förekommer en förpliktelse att avskaffa diskriminerande lagstiftning.

Hur bedömer kommissionen det faktum att i motsats härtill är Avnoj-dekreten (från 1944 och 1946), som uttryckligen riktar sig mot enskilda folkgrupper, fortfarande gällande rätt i Slovenien?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0697/00 och E-0698/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(2 maj 2000)

Kommissionen bedömde i sitt yttrande om Sloveniens ansökan om medlemskap i unionen från juni 1997 att Slovenien uppfyller de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn och att landet har uppnått den stabilitet inom förvaltningen som garanterar demokrati, rättsstatens principer, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter.

Slovenien har förbundit sig att uppfylla kriterierna med avseende på rättsstatsprincipen och efterlevnad av principerna om mänskliga rättigheter. AVNOJ-besluten, vilka är en rest av den före detta socialistiska republiken Jugoslaviens lagstiftning, antogs och genomfördes emellertid innan gemenskaperna upprättades. Arbetet med att återbörda egendom fortsätter.

Kommissionen är medveten om det faktum att återbördandet av egendom går mycket långsamt i Slovenien och följer denna process inom ramen för sina bilaterala förbindelser med landet. Emellertid kan kommissonen inte ingripa direkt i denna fråga. I artikel 295 (före detta artikel 222) i EG-fördraget anges uttryckligen att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0842/00

från Chris Davies (ELDR) till kommissionen

(21 mars 2000)

Ämne: Erika-katastrofen och ersättningsansvar för miljöskador

Under diskussionen i kammaren den 2 mars 2000 om den muntliga frågan om Erika bad jag kommissionär Fischler svara på två frågor:

1. Hur stor ansåg han att sannolikheten var att det skulle vara möjligt att få ersättning från både fartygs- och lastägarna i enlighet med det krav som parlamentet tidigare ställt?

2. Kommer kommissionens förslag till direktiv om ersättningsansvar för miljöskador att omfatta miljöolyckor av det här slaget för att göra det möjligt att i framtiden garantera att förorenaren-betalar-principen tillämpas på ett effektivt sätt?

Kommissionären svarade inte på någondera frågorna.

Skulle kommissionen kunna göra det nu?

Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar

(11 maj 2000)

1. Ersättningen till offren för Erika-olyckan regleras genom två konventioner: 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja, ändrad genom 1992 års protokoll, och 1971 års konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, ändrad genom 1992 års protokoll. Genom dessa konventioner kan offer få ersättning utan att behöva bevisa att fartygsägaren begått fel eller varit försumlig och utan att behöva lita till ägarens betalningsförmåga (eftersom

ägare av oljetankfartyg måste vara försäkrade). Ersättning finns därför att få, men den är begränsad till vissa maximala belopp. För fartygsägaren är högsta ersättningsgränsen i detta fall ca 13 miljoner euro, beroende på att Erika var ett relativt litet fartyg. Ytterligare ersättning ges genom fonden, som finansieras gemensamt av de företag som köper olja, vilket ger en sammanlagd ersättning på upp till 185 miljoner euro. Om ersättningsyrkandena överskrider det beloppet minskas alla yrkanden proportionerligt. Om detta kommer att ske i fallet Erika är ännu inte känt. Chansen att offren för Erika skall få full ersättning ökas kraftigt genom att Total-Fina och den franska regeringen har åtagit sig att avstå från alla ersättningskrav tills alla andra som yrkar på ersättning har fått sin betalning.

2. I vitboken om ersättningsansvar för miljöskador(1) hänvisas det i punkt 4.8 till redan befintliga internationella ordningar för ersättningsansvar. Rent allmänt påpekas det att förhållandet mellan gemenskapens system för ersättningsansvar och internationella konventioner om ersättningsansvar måste klargöras. Beträffande oljeförorening hänvisas det till kommissionens meddelande om säkerheten vid oljetransporter till sjöss(2), som antogs av kommissionen den 21 mars 2000 och som beskriver ett antal tänkbara åtgärder för att förbättra det befintliga ersättningsansvaret vid oljeförorening. Ytterligare ett meddelande, med mer detaljerade förslag på detta område, kommer att läggas fram under innevarande år.

(1) KOM(2000) 66 slutlig.

(2) KOM(2000) 142 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0697/00

från Hubert Pirker (PPE-DE) till kommissionen

(17 mars 2000)

Ämne: Europaparlamentets resolution av den 15 april 1999 om rapporten från kommissionen om Sloveniens framsteg på vägen mot anslutningen (1998)

I sin förklaring och rekommendation (av den 18 mars 1999) uppmanade det blandade parlamentariska utskottet EU-Slovenien den slovenska regeringen att upphäva de lagar och dekret från 1945 och 1946 som fortfarande är i kraft och som rör fördrivning av enskilda folkgrupper i före detta Jugoslavien.

Kan kommissionen ange om den har diskuterat dessa lagar och dekret med Sloveniens regering och på vilket sätt den kommer att ta hänsyn till det här kravet från Europaparlamentet i samband med anslutningsförhandlingarna?

Gemensamt svar på de skriftliga frågorna E-0697/00 och E-0698/00 ingivet av Günter Verheugen för kommissionen

(2 maj 2000)

Kommissionen bedömde i sitt yttrande om Sloveniens ansökan om medlemskap i unionen från juni 1997 att Slovenien uppfyller de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn och att landet har uppnått den stabilitet inom förvaltningen som garanterar demokrati, rättsstatens principer, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter.

Slovenien har förbundit sig att uppfylla kriterierna med avseende på rättsstatsprincipen och efterlevnad av principerna om mänskliga rättigheter. AVNOJ-besluten, vilka är en rest av den före detta socialistiska republiken Jugoslaviens lagstiftning, antogs och genomfördes emellertid innan gemenskaperna upprättades. Arbetet med att återbörda egendom fortsätter.

Kommissionen är medveten om det faktum att återbördandet av egendom går mycket långsamt i Slovenien och följer denna process inom ramen för sina bilaterala förbindelser med landet. Emellertid kan kommissonen inte ingripa direkt i denna fråga. I artikel 295 (före detta artikel 222) i EG-fördraget anges uttryckligen att fördraget inte i något hänseende skall ingripa i medlemsstaternas egendomsordning.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1589/00

från Martin Callanan (PPE-DE) till kommissionen

(19 maj 2000)

Ämne: Konkurrens

Kan kommissionen hålla med om att underavdelning 4, artikel 38 i turistplanlagen för Kanarieöarna med dess princip om enhetlighet vid företagsdriften är klart konkurrensmotverkande i följande hänseenden:

1. I rörelser som erbjuder inkvartering skall turistverksamhet bedrivas enligt principen om enhetlighet vid företagsdriften.

2. Begreppet enhetlighet vid företagsdriften tolkas i denna lag så, att driftsansvaret vid turistrelaterad verksamhet i vart och ett fall skall åvila ett enda namngivet företag?

(Denna lag får i själva verket som konsekvens att privata ägare inte själva kan slå fast vad det skall kosta att hyra inkvarteringsmöjligheter som de ställer till förfogande och dessutom missgynnar dem sådana ägare som vill använda egendomen fôr privat bruk.)

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(20 juni 2000)

Parlamentsledamoten hänvisar till en bestämmelse i Kanarieöarnas lagstiftning. Kommissionen har uppfattat att bestämmelsen återfinns i lag nr 7/1995 av den 6 april 1995 om vissa regler för turisttjänster på Kanarieöarna. Parlamentsledamoten frågar om kommissionen håller med om att en viss bestämmelse i den lagen är klart konkurrensbegränsande. I bestämmelsen i fråga föreskrivs att det skall finnas en samordnad fastighetsförvaltning och vissa gemensamma normer för uthyrning av lägenheter i ett lägenhetskomplex. Syftet förefaller vara att tillförsäkra en god kvalitet på de tjänster som erbjuds turisterna. Prissättning och andra liknande kommersiella aspekter tycks emellertid inte omfattas av samordningen.

Gemenskapens konkurrensregler (artiklarna 81 och 82 [f.d. artiklarna 85 och 86] i EG-fördraget) syftar till att undanröja avtal mellan företag som begränsar konkurrensen (t.ex. otillbörlig prissamverkan mellan konkurrenter) samt ingripa mot missbruk av dominerande ställning. Med stöd av artikel 10 (f.d. artikel 5) eller, i fråga om offentliga företag eller företag som beviljas särskilda eller exklusiva rättigheter, av artikel 86 (f.d. artikel 90) i EG-fördraget, i förening med någon av de tidigare artiklarna, har kommissionen rätt att ingripa även i ärenden där en medlemsstat ålägger eller uppmuntrar ett sådant beteende. Det är emellertid viktigt att påminna om att gemenskapens konkurrensregler endast är tillämpliga om den påstådda begränsningen i nämnvärd grad kan komma att påverka handeln mellan medlemsstaterna.

Samtidigt som kommissionen är villig att undersöka alla klagomål som den uppmärksammas på, kan kommissionen i avsaknad av närmare upplysningar inte dela parlamentsledamotens uppfattning att den nämnda bestämmelsen uppenbart strider mot gemenskapens konkurrensregler. På grundval av de tillgängliga upplysningarna förefaller det snarare som att lagen inte riskerar att ge upphov till någon form av konkurrensbegränsande beteende som skulle kunna utgöra ett brott mot konkurrensreglerna.
SKRIFTLIG FRÅGA P-1764/00

från Glyn Ford (PSE) till rådet

(5 juni 2000)

Ämne: Pressfrihet i Ryssland

Anser rådet att den genomsökning som FSB (f.d. KGB) utförde i de lokaler som tillhör den oberoende MediaMost Press Group är ett tecken på ett nytt klimat i Ryssland, tio år efter Berlinmurens fall och några år efter det att kommunismen avskaffats?

Är rådet bekymrat över denna attack mot pressfriheten, mot MediaMost och dess tv-station NTV vars chef Vladimir Goussinsky också är en betydelsefull ledare för den ryska judiska befolkningen?

Kommer rådet att be den ryske presidenten Vladimir Putin att garantera yttrandefriheten och avstå från den här sortens metoder som är oacceptabla i en stat där man respekterar lagarna, är medlem i Europarådet och hyser förhoppningar om att en dag gå med i Europeiska unionen?

Svar

(26 september 2000)

Rådet noterade med oro den genomsökning som FSB utförde i de lokaler som tillhör MediaMost Press Group. Det har vid upprepade tillfällen betonat för de ryska myndigheterna, särskilt vid toppmötet mellan EU och Ryssland den 29 maj, att mediernas frihet och oberoende är en avgörande aspekt av varje demokratiskt, fritt och öppet samhälle. Respekten för de grundläggande demokratiska principerna är en hörnsten i partnerskapet mellan EU och Ryssland och en avgörande aspekt av partnerskaps- och samarbetsavtalet.

Ett av de viktigast målen för EU:s strategi avseende Ryssland är att stödja konsolideringen av de ryska offentliga institutionerna, särskilt de verkställande, lagstiftande och rättsskipande organen, i enlighet med demokratiska principer. Rådet kommer även fortsättningsvis att stödja demokratiska reformer i Ryssland och noggrant följa utvecklingen på detta område, varvid särskild uppmärksamhet kommer att ägnas mediernas frihet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2052/00

från Jeffrey Titford (EDD) till rådet

(27 juni 2000)

Ämne: Förbud mot politiska partier

Min uppmärksamhet har fästs vid förslaget till EU-stadga om grundläggande rättigheter. Artikel 17 har rubriken församlings- och föreningsfrihet och handlar om rätten att ta del i fredliga sammankomster, inbegripet rätten att grunda eller bli medlem i fackföreningar eller politiska partier.

Mitt parti understöder denna artikel i sin helhet eftersom det anser att det i varje samhälle skall finnas största möjliga garantier för rätten till fredliga sammankomster, rätten att grunda och bli medlem i fackföreningar samt rätten att grunda politiska partier.

Europaparlamentet godkände dock nyligen förslag om att man senare i år vid regeringskonferensen skulle kunna diskutera befogenheten att förbjuda partier såsom Jörg Haiders frihetsparti i Österrike. Kan rådet upplysa hur EU kan överväga att förbjuda (vilket som helst) politiskt parti då detta skulle utgöra en grundläggande överträdelse av föreslagna artikel 17 i den föreslagna Europeiska stadgan?

Kommer rådet att dra tillbaka alla förslag om att förbjuda politiska partier i EU?

Svar

(10 oktober 2000)

Den fråga som tas upp av den ärade parlamentsledamoten har aldrig diskuterats inom rådet.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2070/00

från Roger Helmer (PPE-DE) till kommissionen

(27 juni 2000)

Ämne: Textil- och spetsprodukter i EU och Turkiet

Gör Europeiska unionen stora investeringar i turkiska textilprodukter? Om så är fallet, görs detta till förfång för textilindustrin i övriga medlemsstater? Har EU planerat att ytterligare öka den budget som avsätts för investeringar i textilindustrin i Turkiet?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(19 september 2000)

Inga investeringar i den turkiska textilindustrin finansieras från gemenskapens budget.

Ett förslag till rådsförordning om genomförandet av åtgärder för att stödja Turkiets ekonomiska och sociala utveckling(1) bereds för närvarande av rådet och parlamentet. Rådet antog en gemensam ståndpunkt den 14 juni 2000. Enligt förslaget till förordning skall bl.a. stöd ges till modernisering av den turkiska industrin.

Beträffande särskilda åtgärder i samband med den turkiska textilindustrin hänvisas frågeställaren till svaret på Nicholas Cleggs skriftliga fråga E-1921/00(2).

(1) EGT C 408, 29.12.1998.

(2) EGT C 72 E 6.3.2001, s. 149.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1089/00

från Bartho Pronk (PPE-DE) till kommissionen

(7 april 2000)

Ämne: Följdfrågor om utlovat finansiellt stöd till Kosovo

Kommissionsledamot Patten har för kommissionens räkning den 13 mars 2000 försökt att besvara min fråga P-2280/99(1). Svaren hänför sig inte till de frågor som ställts.

Frågan var inte om kommissionen gjort beräkningar eller utarbetat förslag för att ställa pengar till förfogande för Kosovo. Frågan var om man i unionens namn utlovat ett belopp på 500 miljoner euro. Denna fråga har inte besvarats, trots att kommissionen enligt fördraget är skyldig att svara.

Därför ställs följande frågor:

1. Har Europeiska unionen utlovat att ställa ungefär hälften av de medel som behövs i Kosovo till förfogande, dvs. ett belopp på ungefär 500 till 700 miljoner euro?

2. Om så inte är fallet, hur kunde Schreyer då hävda detta den 9 november 1999?

3. Om så är fallet:

a) Vilka företrädare har utlovat någonting?

b) Vid vilka tillfällen skedde detta?

c) Vilka belopp har utlovats?

d) Hade dessa företrädare befogenhet att göra sådana utfästelser?

e) Gjordes det i samband med dessa utfästelser några förbehåll om att parlamentets godkännande skulle komma att krävas för dessa belopp?

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 2.

Svar från Christopher Patten på kommissionens vägnar

(15 juni 2000)

Såsom redan angivits i svaret på ledamotens skriftliga fråga P-2280/99(1) har kommissionen, i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Köln (juni 1999), beräknat anslagen till mellan 500 miljoner euro och 700 miljoner uro per år under perioden 20002002, vilket är de uppskattade behoven för återuppbyggnadsansträngningarna i Kosovo för ett program för återuppbyggnad och återhämtning på medellång sikt.

Detta belopp angavs för första gången i kommissionens förslag till inrättande av den Europeiska byrån för återuppbyggnad(2), som lades fram i samband med förslaget om ändring av Obnova-förordningen (rådets förordning (EG) nr 851/98 av den 20 april 1998 om ändring av förordning (EG) nr 1628/96 om stöd till Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Förbundsrepubliken Jugoslavien och den tidigare jugoslaviska republiken Makedonien(3)).

Kommissionens ledamot med ansvar för yttre förbindelser har inte gjort några utfästelser, men förklarade vid den andra givarkonferensen som anordnades gemensamt av kommissionen och Världsbanken i november 1999, att kommissionen är beredd att aktivt stödja programmet för återuppbyggnad i Kosovo. Vid detta tillfälle utlovade kommissionen ett vägledande belopp om 500 miljoner euro i gemenskapsbistånd. Eftersom detta belopp överensstämde med det som angivits vid den första behandlingen av den preliminära budgeten för 2000, och utlovades på villkor att det slutligen skulle antas av budgetmyndigheterna, ansåg inte kommissionen det nödvändigt att söka mandat för detta.

Ett sammanlagt belopp på 360 miljoner euro för 2000 godkändes slutligen av budgetmyndigheterna den 16 december 1999. Kommissionen har nu till det internationella givarsamfundet bekräftat detta som slutligt åtagandebelopp som ges för Kosovo under 2000.

(1) EGT C 374 E, 28.12.2000, s. 2.

(2) EGT C 21 E, 25.1.2000.

(3) EGT L 122, 24.4.1998.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0927/00

från Adriana Poli Bortone (UEN) till kommissionen

(25 mars 2000)

Ämne: Saluföring av druvsaft (GD konkurrens)

Det finns för närvarande inte några gemenskapsbestämmelser om hur många procent naturligt glycerol druvsaft får innehålla.

Den enda begränsningen (förordning (EG) nr 822/87)(1) rör förekomsten av alkohol i den slutliga produkten.

En privat tysk institution vid namn GFL (Gesellschaft für Lebensmittelforschung mbH, Berlin) uppger emellertid att glycerolhalten i druvsaft som producerats i Italien överstiger de tillåtna nivåerna.

Detta uttalande från GFL utgör ett icke tariffmässigt hinder mot den fria handeln inom Europeiska unionen som går stick i stäv mot principerna om den inre marknaden.

Kan kommissionen uppge om den omgående ämnar vidta åtgärder för att förhindra att saluföring av druvsaft som producerats i Italien blockeras på den tyska marknaden?

(1) EGT L 84, 27.3.1987, s. 1.

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(10 maj 2000)

I rådets direktiv 93/77/EEG av den 21 september 1993(1) fastställs villkor för produktion och utsläppande på marknaden av fruktsafter och vissa liknande produkter. I den första artikeln i detta direktiv anges bland annat definitionen av fruktsaft och av frukt. I direktivet anges inga tillåtna maximigränser för glycerol i druvsaft. Tillsats av glycerol i fruktsaft är inte tillåten.

Den privata tyska institutionens iakttagelser har varken officiellt eller rättsligt värde när det gäller druvsaftens överensstämmelse med gemenskapsbestämmelserna om utsläppande på marknaden.

De tyska myndigheterna har inte informerat kommissionen om särskilda åtgärder för att begränsa eller förbjuda saluföring av italiensk druvsaft på den tyska marknaden. Kommissionen har sålunda tagit nödvändiga kontakter med dessa myndigheter för att samla in alla klargöranden om de omständigheter som rapporterats. Den kommer inte att försumma att i tillämpliga fall handlägga ärendet inom ramen för det förfarande som anges i artikel 226 (f.d. artikel 169) i EG-fördraget.

(1) EGT L 244, 30.9.1993.