SKRIFTLIG FRÅGA E-0869/00

från Brian Simpson (PSE) till kommissionen

(22 mars 2000)

Ämne: Minimikrav på utbildning för sjöfolk

Kan kommissionen ange vilka medlemsstater som genomför artikel 9.3 och 9.4 i rådets direktiv 98/35/EG(1) om minimikrav på utbildning för sjöfolk?

För det andra, kan kommissionen bekräfta att vid ett sammanträde i enlighet med artikel 13 i direktiv 94/58/EG(2) som hölls den 10 november 1999 påpekades det att det på Filippinerna inte finns något kvalitetsstandardsystem, att de flesta av de valda instutitionerna inte verkar möta internationella krav och att faktiskt enbart ett institut av 130 håller standarden?

Kan kommissionen ange vad den tänker göra åt dessa skandalösa förhållanden?

(1) EGT L 172, 17.6.1998, s. 1.

(2) EGT L 110, 28.4.1999, s. 35.

Svar från Loyola de Palacio på kommissionens vägnar

(2 maj 2000)

Kommissionen utvärderar just nu de nationella genomförandeåtgärder som de flesta av medlemsstaterna vidtagit för att uppfylla kraven i rådets direktiv 98/35/EG av den 25 maj 1998 om ändring av direktiv 94/58/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk(1).

Vid det andra sammanträdet i det utskott som i november 1999 bildades i enlighet med artikel 13 i rådets direktiv 94/58/EG av den 22 november 1994(2), presenterade kommissionen kortfattat de viktigaste resultaten från en undersökning som utförts av World Maritime University (WMU) i Sverige i juli 1998. Undersökningen syftade till att utröna i vilken utsträckning systemet för maritim utbildning och träning (MET) i de länder i Asien som levererar mest arbetskraft till sjöfarten (Kina, Indien, Indonesien och Filippinerna) uppfyller kraven i den internationella konventionen om normer för utbildning av sjöfolk, utfärdande av utbildningsbevis samt vakttjänst (STCW) från 1978, ändrad 1995. När det gäller Filippinerna granskade undersökningen sex MET-institutioner som av de nationella myndigheterna utpekats som de som bäst uppfyllde internationella krav.

Enligt undersökningens resultat bedrivs sjöfolksutbildningen i Filippinerna huvudsakligen inom den privata sektorn, eftersom mycket få MET-institutioner ägs av staten. De viktigaste problem som undersökningen lyfter fram har att göra med bristen på kvalificerade lärare, bristfälligt undervisningsmaterial och avsaknaden av ett kvalitetsstandardsystem. Merparten av de utbildningsanstalter som analyseras i undersökningen håller inte internationella mått, och endast ett litet antal av de mer än hundra institutioner i hela landet som bedriver undervisning uppfyller internationella krav.

De filippinska myndigheterna har emellertid bekräftat för kommissionen att regeringen nu har tagit sig an situationen och att man har åstadkommit avsevärda förbättringar sedan WMU-undersökningen utfördes.

I enlighet med vad som föreskrivs i direktiv 98/35/EG bistår kommissionen medlemsstaterna med att bedöma betyg och examensbevis från 3:e land genom att precisera vilka MET-institut som uppfyller STCW:s standarder och krav. I detta sammanhang har kommissionen påbörjat en annan undersökning för att analysera MET-systemen i Ryssland, Polen, Ukraina, Kroatien och de baltiska staterna. Dessutom kommer kommissionen, i enlighet med vad man kom överens om

vid den senaste utskottsförhandlingen, att bilda en ad hoc-grupp av nationella experter och representanter för kommissionen, som skall utvärdera de utbildnings- och certifieringssystem som finns i de viktigaste av de länder som förser sjöfarten med arbetskraft. Undersökningen skall genomföras med hjälp av besök på plats. Filippinerna är ett av de länder som man i gruppen är mest angelägen om att studera.

(1) EGT L 172, 17.6.1998 ändrat genom rådets direktiv 94/58/EG.

(2) EGT L 319, 12.12.1994.