ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-2423/98

från Concepció Ferrer (PPE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Information om nya bestämmelser som rör tredje land

Rådet antog nyligen en förordning om allmänna preferenstullar för jordbruks- och industriprodukter som de utvecklingsländer som respekterar arbetstagarnas rättigheter och miljön skulle kunna erhålla vid export till EU.

Kan kommissionen ange vilka åtgärder som vidtagits för att informera de berörda i tredje land om dessa bestämmelser? Hur brukar kommissionen förfara i liknande fall?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(16 september 1998)

I samband med ikraftträdandet av rådets förordning (EG) 1154/98(1) av den 25 maj 1998 om tillämpning av de särskilda stimulansordningarna till skydd för arbetstagares rättigheter och till skydd för miljön som avses i artiklarna 7 och 8 i förordningarna (EG) 3281/94(2) och (EG) 1256/96(3) om tillämpningen av fleråriga ordningar med allmänna tullförmåner för vissa industri- och jordbruksprodukter med ursprung i utvecklingsländerna har kommissionen kallat företrädare för förmånsländerna till ett informationsmöte i gemenskapen.

Dessutom planerar kommissionen årliga informationsseminarier i förmånsländerna beträffande systemet för allmän förmånsbehandling. Vid dessa seminarier kommer tonvikten att läggas vid genomförandet av de särskilda stimulanssystemen. Vidare planerar kommissionen en särskild informationskampanj beträffande dessa nya system som riktar sig till de olika berörda aktörerna (producenter, importörer, regeringar i förmånsländerna, samt fackföreningar och icke-statliga organisationer som är verksamma i dessa länder).

(1) EGT L 160, 4.6.1998.

(2) EGT L 348, 31.12.1994.

(3) EGT L 160, 29.6.1996.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2436/98

från Nikitas Kaklamanis (UPE) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Gemenskapsstöd till europeiska publikationer

Kommissionen finansierar via GD X en rad verksamheter, varav många inte kan beskrivas som särskilt objektiva. Ett exempel är "informationskampanjen" om euron, som i själva verket mer påminner om en "propagandekampanj" eftersom man totalt stillatiger nackdelarna med den gemensamma valutan medan fördelarna idealiseras. Samtidigt beviljas miljoner ecu till stöd för kontroversiella åtgärder (vilket självklart ödelägger kommissionens prestige och den bild den förmedlar till EU:s medborgare), och det verkar inte som om någon särskild strategi fastställts vad gäller stödet till europeiska publikationer (dagstidningar och tidskrifter).

Kan kommissionen ange om den avser vidta ett särskilt initiativ för att ge finansiellt stöd till dagstidningar och tidskrifter inom ramen för EU, vilket skulle hjälpa de europeiska publikationerna att bemöta de ökade kostnaderna och bidra (i detta fallet effektivt och öppet) till att säkerställa att de europeiska medborgarna får objektiv information?

Svar från Marcelino Oreja på kommissionens vägnar

(1 oktober 1998)

I egenskap av demokratisk institution som månar om öppenhet måste kommissionen förklara betydelsen av och meningen med sin verksamhet för medborgarna. Det av denna anledning och inte i propagandasyfte som kommissionen informerar medborgarna om sina förslag och de viktigaste resultaten av unionens åtgärder. Denna verksamhet bedrivs tillsammans med parlamentet och dess avdelningar. Den är också föremål för samråd med de nationella myndigheterna och berörda sektorer som i fallet med den prioriterade informationskampanjen om euron.

Frågan om pressens produktionskostnader kan visserligen tyckas oroande, men med tanke på subsidiaritetsprincipen anser kommissionen att ämnet först bör behandlas på medlemsstatsnivå. Kommissionen har alltså inte för avsikt att bevilja ekonomiskt stöd till dagstidningar eller andra tidningar och tidskrifter.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2027/98

från Reimer Böge (PPE) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Subventionerade jordbruksexporter inom ramen för Världshandelsorganisationens överenskommelser

Kan kommissionen med avseende på överenskommelserna inom Världshandelsorganisationen (WTO) meddela följande:

1. I vilken utsträckning utnyttjade EU inom de olika produktområdena den bidragsvolym som är tillåten för att främja jordbruksexporter, eller hur högt var underutnyttjandet under de senaste tre åren?

2. Förekommer det direkta eller indirekta subventioner i Förenta staterna vid export av maisglutenfoder till Europa, och om så är fallet, vilka?

3. Finns det subventioner för producenter av oljeväxter i USA, och om så är fallet, överensstämmer dessa stödåtgärder med WTO:s bestämmelser?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(17 september 1998)

1. De uppgifter om exportstöd som är tillgängliga avser bara första året (1995-1996) och andra året (1996-1997) som åtagandena inom Världshandelsorganisationen tillämpades. En jämförande tabell med uppgifter om hur mycket av exportstödet som utnyttjades och hur mycket som inte utnyttjades under försäljningsåren 1995-1996 och 1996-1997 översänds direkt till parlamentsledamoten och Europaparlamentets sekretariat. Uppgifter om gemenskapens anmälningar till Världshandelsorganisationen finns även tillgängliga på Internet, på adressen www.wto.org.

2. och 3. Förenta Staterna har åtagit sig att inte bevilja exportstöd för majsglutenfoder. År 1995 fick det inhemska stödet till jordbruksprodukter uppgå till högst 23 100 miljoner USD. År 2000 kommer beloppet kommer att minska till 19 100 miljoner USD. Det finns inga tak för enskilda produkter. Taket för det inhemska stödet fastställdes på grundval av den årliga genomsnittliga stödnivån i USA år 1986-1988. Under den perioden fick majs stöd med 7 800 miljoner USD och oljeväxter med 248 miljoner USD (de minimis, det vill säga mindre än fem procent av produktionsvärdet). USA har underrättat Världshandelsorganisationen om att det särskilda stödet till majs och oljeväxter år 1995 var 3 000 miljoner USD respektive 16,5 miljoner USD (de minimis). Anmält stöd till majs och oljeväxter år 1996 uppgick till 28 miljoner USD respektive 14 miljoner USD, båda de minimis. Nivån på stödet för majs ändrades därför att USA ersatte det tidigare subventionsprogrammet med hektarstöd. Den sistnämnda stödtypen uppgick enligt anmälan år 1996 till 5 200 miljoner USD. Den anmälan USA gjort för år 1996 diskuteras i Världshandelsorganisationens berörda kommitté.

Kommissionen vill även fästa parlamentsledamotens uppmärksamhet på att det system USA tillämpar (fram till år 2007) tillåter skattereduktioner för bränsleblandningar med tillsats av etanol som framställts ur majs. Majsglutenfoder är en biprodukt av etanolframställning från majs.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2722/98

från Leonie van Bladel (UPE) till rådet

(1 september 1998)

Angående: Tvivel på säkerheten vid kärnkraftverk på Kuba

1. Känner rådet till att arbetet på ett kärnkraftverk i Juragua på Kuba satts i gång igen? Detta arbete inleddes 1981 och avstannade 1992. I en artikel som nyligen ingått i "The Independent" har konstruktionen betraktats som "undermålig"?

2. Är rådet berett att införskaffa upplysningar, både om bygget och om reaktorerna som inom fyra år skall vara klara att tas i drift?

3. Vilka möjligheter med tanke på uppnående av en trygg lösning, för Kuba i synnerhet och för regionen och världen i allmänhet, öppnar sig i och med att Kuba har status av observatör inom AVS-länderna? Är rådet berett att använda sig av dessa nya politiska förbindelser mellan EU och Kuba?

Svar

(16 november 1998)

1. Rådet har inte diskuterat den fråga som den ärade parlamentsledamoten tar upp.

2. I vilket fall som helst kan en sådan fråga inte diskuteras inom ramen för Euratom, utan inom ramen för Konventionen om kärnsäkerhet, som Kuba (som undertecknade konventionen den 20 september 1994) och EU:s medlemsstater är parter i.

Målen för denna konvention är:

"i) att uppnå och vidmakthålla en hög nivå av säkerhet över hela världen genom nationella åtgärder och internationellt samarbete,

ii) att upprätta och vidmakthålla effektivt skydd i kärnenergianläggningar mot möjliga strålningsfaror för att skydda individer, samhället och miljön från skadliga verkningar av joniserande strålning från sådana anläggningar,

iii) att förhindra olyckor med skadliga strålningsverkningar och att begränsa sådana verkningar om de skulle inträffa."

I artikel 5 föreskrivs att "varje fördragsslutande part skall, före varje sådant möte som avses i artikel 20, för granskning ge in en rapport om de åtgärder som den har vidtagit för att uppfylla varje skyldighet enligt denna konvention".

3. Varken den befintliga Lomékonventionen eller förhandlingsförslaget till en framtida Lomékonvention innehåller bestämmelser om denna fråga.

I övrigt vill rådet fästa den ärade parlamentsledamotens uppmärksamhet vid att Kubas observatörsstatus vid de kommande förhandlingarna inte föregriper ett eventuellt beslut om Kubas anslutning till Lomékonventionen.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2832/98

från Niall Andrews (UPE) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Asylansökningar

Kan kommissionen uppge vilka allmänna förordningar som gäller för behandlingen av asylansökningar i var och en av medlemsstaterna och vilka gemensamma direktiv som gäller inom EU när det gäller att reglera strömmen av illegal invandring till EU?

Svar från Anita Gradin på kommissionens vägnar

(13 november 1998)

Asyl- och invandringspolitik omfattas nu av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen och är en del av "tredje pelaren". Enligt artikel K 1 i Fördraget om Europeiska unionen utgör asylpolitiken och invandringspolitiken frågor av gemensamt intresse. Det gäller bland annat kampen mot olaglig invandring och bosättning och arbete inom medlemsstaternas territorium för medborgare i tredje land. De rättsliga instrument som står till buds i frågor som dessa är enligt artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen gemensamma ståndpunkter, gemensamma åtgärder och konventioner, men däremot inte gemenskapens vanliga rättsaktstyper, t.ex. direktiv och förordningar.

Detta kommer att ändras när Amsterdamfördraget träder i kraft. Asyl- och invandringspolitiken kommer då att hamna inom gemenskapens kompetensområde i den nya avdelning IV i EG-fördraget. Enligt den nya artikel 63 i EG-fördraget skall rådet inom fem år efter Amsterdamfördragets ikraftträdande besluta om en rad åtgärder om asyl och om olaglig invandring och bosättning.

Det enda juridiskt bindande instrument som antagits på EU-nivå inom asylpolitiken är konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna(1) (Dublinkonventionen). Konventionen undertecknades 1990, men trädde inte i kraft förrän den 1 september 1997. Diverse genomförandebestämmelser har också antagits av den kommitté som upprättats genom artikel 18 i konventionen. Dessa bestämmelser har offentliggjorts i EGT.

Ett antal icke bindande instrument om asyl och kamp mot illegal invandring har antagits av invandringsministrarna eller, sedan Fördraget om Europeiska unionen trädde i kraft, av rådet. De instrument som antagits av rådet har också offentliggjorts i EGT.

(1) EGT C 254, 19.8.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2489/98

från Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) och Edith Müller (V) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Stöd från EU och förbättrandet av kärnsäkerheten i Central- och Östeuropa

EU anslår inom ramen för programmen Phare och Tacis betydande summor för att förbättra kärnsäkerheten i CÖE-länderna. I en studie som utförts av Europaparlamentet (STOA, PE 166.083) gjordes det en utvärdering av hur dessa pengar används. Kommissionen har också låtit utarbeta en sådan studie utan att dock göra resultaten av den tillgängliga för Europaparlamentet. Erfarenheter av de nu aktuella Phare- och Tacis-projekten tyder på att det inte inträtt några förändringar alls eller bara små förändringar i de svagheter som de EU-finansierade stödprogrammen varit behäftade med och som framkommit redan i STOA-utredningen.

1. Stämmer det att studier som utförts inom ramen för Phare och Tacis och/eller resultaten av dem inte vidarebefordrats till de behöriga instanserna i mottagarländerna och vad anser kommissionen att det har varit för mening med de stora finansiella uppoffringar som gjorts i detta sammanhang?

2. Känner kommissionen till att västeuropeiska företag som får kontrakt låter uppdrag gå vidare till underleverantörer i mottagarländerna? Dessa underleverantörer har avsevärt lägre arbetskostnader och de betydande skillnader som uppstår i dessa sammanhang stannar kvar hos konsulterna från Västeuropa. Hur ser kommissionen på att anslag från EU används på detta sätt?

3. Hur fördelar sig de medel som utbetalats inom ramen för Phare och Tacis på de västeuropeiska konsulterna och deras central- och östeuropeiska underleverantörer?

4. När tänker kommissionen äntligen ställa till Europaparlamentets förfogande den studie som kommissionen förfogar över och som handlar om hur medel från EU använts till förbättring av kärnsäkerheten i Central- och Östeuropa och i staterna i före detta Sovjetunionen?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2033/98

från Philippe Monfils (ELDR) till kommissionen

(7 juli 1998)

Angående: Ämbetsperioden för direktören för Europeiskt centrum för validering av alternativa metoder

Europeiskt centrum för validering av alternativa metoder, som inrättats av EU, spelar en viktig roll för att genomföra validitetsstudier på lång sikt.

Det har framkommit att direktören för detta center endast har ett kontrakt på två år trots att det är praxis att en direktör tillsätts på fem år.

Alltför snabba skiften på den ledande posten kan givetvis skada kontinuiteten i arbetet och centrets vetenskapliga trovärdighet.

Anser kommissionen det under dessa omständigheter inte lämpligt att bekräfta att utnämningen av direktören för detta centrum gäller fem år?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2664/98

från Ilona Graenitz (PSE) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Ekologisk energiavgift

Den 5 juni 1998 beslutade det schweiziska nationalrådet om en energiavgift inom vars ram ett system planeras för hur ekonomiska medel skall användas för att främja förnybara energikällor.

Vilka möjligheter till en liknande energiavgift ser kommissionen när det gäller den aktuella diskussionen om att medlemsstaternas skattesystem skall anpassas och göras grönare i framtiden?

Svar från Mario Monti på kommissionens vägnar

(2 oktober 1998)

Som svar på parlamentsledamotens fråga skulle kommissionen vilja hänvisa till sitt 1997 framlagda förslag till rådets direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter(1). Enligt det här förslaget skulle det nuvarande harmoniserade punktskattesystemet utvidgas till att omfatta alla bränslen samtidigt som medlemsstaterna skulle tillåtas att undanta förnybara energikällor från beskattning.

Det finns inte någon rättslig grund i fördraget för att kräva att medlemsstaterna använder de resulterande skatteintäkterna för något särskilt ändamål, även om kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att använda inkomsterna till att sänka de lagstadgade socialavgifterna för att därigenom främja sysselsättningen.

Rådet och Europaparlamentet undersöker för närvarande kommissionens förslag.

(1) EGT C 139, 6.4.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2828/98

från Alexandros Alavanos (GUE/NGL) till kommissionen

(28 september 1998)

Angående: Över 40 kBq cesium-137/ m2 i vissa områden i Grekland till följd av Tjernobyl-olyckan

Enligt den karta över förekomsten av cesium i Europa efter Tjernobyl-olyckan, som Europeiska kommissionen publicerat i samarbete med forskningsinstitut och vetenskapsorganisationer i Ryssland, Vitryssland och Ukraina samt medlemsstaterna, har förekomst av förhöjda halter av cesium-137 (mer än 40 kBq per kvadratmeter), förutom i grannländerna, kunnat konstateras i flera europeiska länder, bland annat i Grekland, Österrike, Italien och Tyskland. I Grekland har förekomst av radioaktiva ämnen konstaterats i vissa områden.

Mot bakgrund av att halveringstiden för cesium, jämfört med andra radioaktiva ämnen, är 30 år, vill jag fråga kommissionen om man har skapat databanker och statistiska register för att samla uppgifter om de hälsoproblem som kan tänkas uppstå bland invånarna i dessa områden. På vilket sätt deltar Grekland i denna verksamhet?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(10 november 1998)

Kartan över förekomsten av radioaktivt cesium i Europa till följd av Tjernobylolyckan är resultatet av kommissionens gemensamma forskningsprogram tillsammans med Vitryssland, Ryssland och Ukraina. Kartan utgör ett mycket välbehövligt underlag för bedömningen av den aktuella strålningens omfattning i Europa.

I några få områden i Grekland, liksom i många andra områden i medlemsstaterna, har halten av cesium visserligen uppmätts till mer än 40 kBq per kvadratmeter, men det finns ingen anledning att tro att detta skulle påverka befolkningens hälsa i de berörda områdena.

I enlighet med artikel 36 i Euratomfördraget får kommissionen regelbundet information från medlemsstaterna om aktuella radioaktivitetsnivåer i miljön. Dessa uppgifter lagras i databasen för övervakning av radioaktivet i miljön (Radioactivity Environmental Monitoring, REM) i gemensamma forskningscentrat i Ispra och ingår i en serie rapporter som kommissionen publicerar.
SKRIFTLIG FRÅGA E-3000/98

från Gerhard Hager (NI) till kommissionen

(8 oktober 1998)

Angående: Husrannsakan i österrikiska banker

I egenskap av konkurrensmyndighet går kommissionen för närvarande igenom material som säkerställts i samband med husrannsakan i österrikiska banker. Erfarenheten visar att fall med karteller är komplicerade och långdragna.

Är det trots detta redan nu möjligt för kommissionen att redovisa en ungefärlig tidsplan för det fortsatta agerandet i ärendet?

Om detta är fallet, hur ser denna tidsplan ut, och när kan man räkna med konkreta resultat?

Svar från Karel Van Miert på kommissionens vägnar

(6 november 1998)

Kommissionen kan, av principiella skäl, inte kommentera de pågående förhandlingarna. Detta gäller även frågor angående den förväntade utvecklingen i framtiden.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2698/98

från Amedeo Amadeo (NI) till kommissionen

(1 september 1998)

Angående: Tvist mellan Italien och Europeiska kommissionen i fråga om stomatologisk och ortodontisk vård

Med tanke på de stora problem som uppstått i Italien till följd av distinktionen mellan yrkesregistret över tandläkare och det över kirurger, vilka registrerar läkare med specialistkompetens inom odontologi och odontostomatologi, kan kommissionen ange

1. om de som utövar tandläkaryrket i andra medlemsstater än Italien tillhör en och samma yrkesgrupp, och

2. om det i Frankrike och Luxemburg existerar någon reglering av verksamhet som omfattar diagnos, behandling och rehabilitering avseende munhåla, tänder och käkar och som utövas av tandläkare som inte är läkare eller av läkare (med eller utan stomatologisk specialistkompetens) vilka är verksamma inom den offentliga eller privata sektorn, samt om en eventuell överträdelse av restriktionerna för yrkesutövandet är en straffbar handling eller endast en förvärrande faktor i händelse av felbehandling?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2464/98

från Daniela Raschhofer (NI) till kommissionen

(30 juli 1998)

Angående: Anti-dumpningstullar för stålproducenter

Tack för svaret av den 11 juni 1998 (P-1606/98(1)). Eftersom svaret gäller redan vidtagna åtgärder för rostfria skruvar måste jag på nytt ställa mina frågor till kommissionen och betona att frågorna gäller stålskruvar.

1. Planerar kommissionen att genomföra sådana åtgärder?

2. Om ja, hur höga kommer dessa tullar att vara per ton?

3. När räknar man med att inför anti-dumpningstull på nämnda produkter?

4. Gäller åtgärden enbart stålskruvar, eller kommer även andra stålprodukter att beröras?

5. Kommer alla stålproducenter i Fjärran Östern att beröras av tullpolitiken?

6. Om inte, vilka producenter kommer att omfattas av dessa anti-dumpningsbestämmelser?

7. Om kommissionen fastställer olika tulltaxor, hur beräknas dessa?

8. Hur länge kommer kommissionen upprätthålla en sådan bestämmelse?

9. Via vilka kanaler och vid vilken tidigaste tidpunkt kan de företag som berörs av åtgärderna få information om kommissionens avsikter i ärendet?

Svar från Sir Leon Brittan på kommissionens vägnar

(18 september 1998)

1. I allmänhet brukar kommissionen inte inleda ett antidumpningsförfarande på eget initiativ, utan analyserar i stället ett klagomål som inges av tillverkare i gemenskapen som vållas skada av dumpad import.

2. Kommissionen kan inte uttala sig om tullars eventuella omfattning och utformning innan en undersökning har avslutats.

3. I enlighet med artikel 7.1 i den grundläggande antidumpningsförordningen (rådets förordning (EG) 384/96 av den 22 december 1995(2)) införs preliminära tullar tidigast 60 dagar och senast nio månader från den dag förfarandet inleddes, om villkoren för att vidta åtgärder är uppfyllda.

4. Definitionen av den produkt som berörs av förfarandet beror på klagomålet. Gemenskapsindustrin kan inge ett klagomål rörande andra produkter.

5. och 6. Fastställandet av de länder och exporterande tillverkare mot vilka ett förfarande inleds beror på klagomålet, och kan ändras av kommissionen på eget initiativ.

7. Vilka tullar som införs mot samarbetsvilliga tillverkare beror på storleken på deras individuella dumpnings- och skademarginaler.

8. I allmänhet är slutgiltiga tullar i kraft under en period om fem år, såvida inte det vid en översyn konstateras att åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att dumpningen och skadan fortsätter eller återkommer.

9. I enlighet med artikel 5.5 i den grundläggande antidumpningsförordningen kan kommissionen inte lämna ut några uppgifter om klagomål såvida inte ett beslut har fattats om att inleda en undersökning.

(1) EGT C 50, 22.2.1999, s. 54.

(2) EGT L 56, 6.3.1996.