SKRIFTLIG FRÅGA E-2149/01

från Freddy Blak (GUE/NGL) till kommissionen

(18 juli 2001)

Ämne: Byråkratiskt söl i kommissionen

EU:s popularitet bland befolkningen beror på dess förmåga att inverka konkret och positivt i människors liv. Till de initiativ som bidrar till denna positiva bild av EU-samarbetet hör de många små kultur- och utbildningsprojekt som mottar EU-stöd. Därför är det oerhört förargligt när resultatet av denna verksamhet blir det rakt motsatta.

Tyvärr är det så att många som lämnar in ansökningar om stöd till dessa små projekt blir mycket besvikna och frustrerade över mötet med EU-systemet. Orsaken är den mycket långsamma behandlingen av ansökningarna. Detta är särskilt allvarligt för små projekt som inte har stora krediter. De har inte råd att vänta upp till 56 månader på ett svar. Resultatet är dessvärre att många små projekt rinner ut i sanden och att EU-stödet främst kommer de projekt till gagn som redan är resursstarka.

Den överdrivet långsamma behandlingen beror uppenbarligen på det mycket byråkratiska godkännandeförfarande som tillämpas internt inom kommissionen. Många generaldirektorat är inblandade i varje beslut, och ibland krävs att små projektstöd ända ned till 10 000 euro godkänns av det samlade kommissionskollegiet.

Har kommissionen några planer på att ändra i detta förfarande så att man undgår onödig byråkrati och minskar behandlingstiden?

Svar från Viviane Reding på kommissionens vägnar

(15 oktober 2001)

Kommissionen är fullt medveten om att det är viktigt att korta ner den tid som en bidragssökare måste vänta på resultatet av sin ansökan.

Väntetiden beror att kommissionen efter att ha gjort en inbjudan att lämna förslag får in stora mängder ansökningar som måste gås igenom. När det gäller program som direkt berör medborgarna, t.ex. utbildning och kultur, är antalet bidragsansökningar mycket större än det antal bidrag som kan beviljas. (Tusentals bidrag beviljas årligen. För en viss budgetrubrik kan förhållandet mellan antalet beviljade bidrag och antalet ansökningar vara ett till sex, ibland ännu mer).

I förfarandet för att först bedöma ansökningarna och sedan göra ett urval ingår flera etapper som knappast kan skyndas på: hantering av det inkommande materialet (inmatning av uppgifterna, utsändande av mottagningsbevis o.s.v.), bedömning av kommissionens avdelningar och i vissa fall av oberoende externa experter, eventuellt samråd med den programkommitté som föreskrivs i den rättsliga grunden, eventuellt tid som krävs då parlamentet har rätt till syn, och slutligen formellt antagande av kommissionen. Först därefter kan kommissionen meddela de sökande om deras ansökningar godkänts.

Det är alltså inte fråga om något byråkratiskt söl, utan syftet med dessa etapper är att garantera vissa grundläggande principer för hur stöden fördelas: öppenhet, lika behandling av de sökande och sund ekonomisk förvaltning.

Kommissionen försöker ändå att snabba på behandlingen av ansökningarna så mycket som möjligt. Ett sätt är att begränsa antalet generaldirektorat som skall rådfrågas vid varje urval till ett strikt minimum.

Vad gäller den sista etappen, kommissionens formella antagande av förteckningen över utvalda projekt, skedde den hittills oftast genom skriftligt förfarande eller genom bemyndigande av en kommissionsledamot. Kommissionens arbetsordning har nyligen ändrats så att man infört ett nytt sätt att fatta beslut på kommissionens vägnar, nämligen genom delegering till generaldirektörerna. Kommissionen har också inlett förfaranden för att i fortsättningen kunna fatta denna typ av beslut när det gäller finansiering på området utbildning och kultur. En sådan ändring kommer att leda till att man kan förkorta tiden mellan då ansökan lämnas in och då beslutet kan meddelas.