ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1888/98

från Gianni Tamino (V) , Fausto Bertinotti (GUE/NGL) , Carlos Carnero González (GUE/NGL) , Luciana Castellina (GUE/NGL) , Lucio Manisco (GUE/NGL) , Luciano Pettinari (PSE) , Luciano Vecchi (PSE) och Luigi Vinci (GUE/NGL) till kommissionen

(16 juni 1998)

Ämne: Mänskliga rättigheter i Mexiko

Under de senaste dagarna har mer än hundra italienska medborgare som ingick i en delegation bestående av bland andra parlamentsledamöter, journalister och medlemmar av organisationen "Ya Basta", utvisats från Mexiko (varav 40 på livstid och de övriga på 10 år), på samma sätt som andra europeiska medborgare tidigare utvisats därför att de fungerat som observatörer i Chiapas och har kunnat bekräfta att situationen där beträffande mänskliga rättigheter var allvarlig (i synnerhet i Taniperlas där 140 kvinnor och barn står i livsfara). Detta har också påtalats av Europaparlamentet i ett flertal resolutioner.

Anser kommissionen att ett handelsavtal med Mexiko är lämpligt då detta slags åtgärder vidtas som dels kränker mexikanarnas medborgerliga rättigheter och dels hindrar europeiska medborgare att fritt röra sig i landet, särskilt som handelsavtalet hänvisar till säkerställande av demokrati?

Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att garantera fri rörlighet för europeiska medborgare i Mexiko och för att säkerställa att den mexikanska regeringens utvisningsbeslut, varav några på livstid, upphävs?

Svar från Manuel Marín på kommissionens vägnar

(22 juli 1998)

Kommissionen har noterat att den mexikanska regeringen nyligen har beslutat att utvisa ett antal italienska medborgare och vissa andra medborgare i gemenskapen. Även om dessa beslut ger anledning till oro har de fattats av myndigheterna enligt mexikansk lag.

Både kommissionen och medlemsstaternas ambassadörer i Mexiko har uttryckt denna oro direkt till de berörda myndigheterna för att få klarhet i skälen till dessa beslut. Dessa kontakter kommer att upprätthållas för att kontrollera att omständigheterna är berättigade om liknande händelser skulle upprepas och för att se till att de europeiska medborgarnas rättigheter respekteras.

När det gäller de nya avtal med Mexiko som undertecknades av gemenskapen och dess medlemsstater den 8 december 1997, vilka omfattas av ett interimsavtal till vilket Europaparlamentet gav sitt samtycke i maj 1998, grundar dessa sig, såsom alla avtal mellan kommissionen och tredje land, på respekten för de demokratiska principerna och de mänskliga rättigheterna vilka politiken på alla områden bygger på och utgör ett väsentligt inslag i förbindelserna mellan parterna.

Kommissionen anser det angeläget att avtalen mellan gemenskapen och dess medlemsstater och Mexiko träder i kraft såtillvida som dessa avtal, vilka innehåller klausuler som främjar respekten för de mänskliga rättigheterna, skapar en rättslig ram som kommer att göra det möjligt för gemenskapen att på ett mera effektivt och konstruktivt sätt påverka läget i Mexiko.
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 031 , 05/02/1999 s. 0145



SKRIFTLIG FRÅGA P-2478/98 från Jean-Yves Le Gallou (NI) till kommissionen (23 juli 1998) Ämne: Frankrikes överträdelse av reglerna om gemensam beskattning Skulle Europeiska kommissionen kunna tillkännage listan över och innehållet i de förfaranden som inletts mot Frankrike för överträdelse av gemenskapens befintliga bestämmelser om grunderna och principerna för det gemensamma beskattningssystemet?
SKRIFTLIG FRÅGA E-2065/98

från Cristiana Muscardini (NI) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: Omvandling av de italienska konstakademierna till universitetsinstitutioner

I alla medlemsstater, med undantag för Italien verkar det som, jämställs en examen från en konstakademi med en akademisk examen från ett universitet. I den italienska deputeradekammaren var man medveten om denna skillnad och fastställde i april 1989 en dagordning enligt vilken regeringen skulle fatta beslut om en omvandling av de italienska konstakademierna så att de "integreras i universitetsstudier som gör att den italienska lagstiftningen på detta område inte avviker från gemenskapslagstiftningen". I mars 1997 godkände den italienska deputeradekammaren slutligen förordning 2881 enhälligt, enligt vilken konstakademierna skulle omvandlas till institutioner för högre utbildning på universitetsnivå. Sedan dess har förordningen legat i senatens kulturutskott, och artikel 21 elfte stycket i lag nr 59/97 (den så kallade Bassanini 2, efter lagens initiativtagare) förvisar de italienska konstakademierna till utbildningsinstitutioner på sekundärskolenivå (motsvarande högstadie- och gymnasienivå), i strid mot exempelvis artikel 33 i grundlagen.

1. Känner kommissionen till denna motstridighet som missgynnar studenterna vid dessa akademier?

2. Vad anser kommissionen om denna uppenbara diskriminering som innebär att italienare som utexaminerats vid dessa akademier inte får sitt examensbevis erkänt i de övriga medlemsstaterna på samma nivå som studenterna i dessa länder?

3. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta mot de italienska myndigheterna, för att påskynda förfarandet i senaten med att en gång för alla eliminera skillnaden mellan den italienska lagstiftningen på detta område och gemenskapslagstiftningen (i likhet med vad som skett för studenterna vid den italienska institutionen för idrottsutbildning, ISEF)?

4. Anser inte kommissionen att den oro som med all rätt råder sedan några veckor tillbaka inom fackför-eningarna för studenter vid de italienska konstakademierna, helt enkelt utgör ett försvar av de rättigheter som nyligen tillerkänts unionsmedborgarna?
SKRIFTLIG FRÅGA P-0890/98

från Patricia McKenna (V) till kommissionen

(11 mars 1998)

Ämne: Det irländska flygbolaget Ryanairs vägran att erkänna fackföreningar

Det irländska flygbolaget Ryanair har varit inblandat i en utdragen tvist med sin bagageavdelning. Tvisten grundas på bolagets vägran att erkänna eller förhandla med den fackförening som företräder personalen på denna avdelning. Bolaget har också vägrat att gå igenom det vanliga tvistlösningsförfarandet för arbetstvister och kommer inte att delta i något skiljedomsförfarande som inleds av Irlands arbetsdomstol.

Ryanairs ledning har i mycket stor utsträckning dragit fördel av avregleringen av lufttransporterna inom Europeiska unionen.

Artiklarna 11-13 i Europeiska sociala stadgan behandlar arbetstagarnas rätt att organisera sig i en fackförening och rätten att sluta kollektivavtal. Kommer kommissionen att undersöka de olika frågorna bakom Ryanairs tvist och utarbeta en rapport om denna? Vilka andra åtgärder föreslår kommissionen att man vidtar för att lösa denna tvist?

När kommer kommissionen att offentliggöra sin utlovade bedömning av konsekvenserna på det sociala planet av avregleringen av lufttransporterna?

Har kommissionen några förslag till hur arbetstagarnas rätt till att organisera sig i en fackförening och rätten att sluta kollektivavtal kan upprätthållas i de fall då bolagen söker förneka dessa rättigheter?

Kompletterande svar

från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(13 maj 1998)

Frågan som ledamoten tar upp tillhör inte gemenskapens behörighetsområde. Artikel 2.b i avtalet om socialpolitik som har fogats till det sociala protokollet (den nya artikel 137.b i Amsterdamfördraget) anger klart att bestämmelserna i artikeln inte skall vara tillämpliga på föreningsrätten, strejkrätten eller rätten att genomföra lockout.

Kommissionen är emellertid ansvarig för att utveckla relationerna mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå. Den europeiska sociala dialogen bygger på samarbete och dialog på europeisk och nationell nivå. Om industrins ena part t.o.m. vägrar att erkänna den andra partens legitimitet, undermineras själva kärnan i den sociala dialogen och samarbetet.

En undersökning om de sociala följderna av förändringar inom den civila luftfartssektorn skickas direkt till frågeställaren och till parlamentets sekreteriat.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0825/98

från Kirsten Jensen (PSE) till kommissionen

(26 mars 1998)

Ämne: PVC

I det förslag till rådets direktiv om uttjänta fordon som kommissionen nyligen har lagt fram föreslår den inte att PVC skall avvecklas i bilar som tillverkas efter den 1 januari 2002, utan den hävdar att eftersom PVC finns i många produkter bör problemet lösas på ett övergripande sätt.

När ämnar kommissionen lägga fram förslag om övergripande behandling av PVC, och hur kan principen om tillverkarens ansvar göras gällande? Ämnar kommissionen ta andra initiativ för att säkerställa att PVC-mängderna i avfall minskas betydligt?

Svar avgivet på kommissionens vägnar av Ritt Bjerregaard

(20 juli 1998)

Kommissionen hänvisar ledamoten till svar på skriftlig fråga P-1524/98 från Karin Riis-Jørgensen(1).

(1) Se s. 51.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1751/98

från Anita Pollack (PSE) till kommissionen

(5 juni 1998)

Ämne: Reform av jordbrukspolitiken och att skapa arbetstillfällen

Har kommissionen gjort några beräkningar för att fastställa det antal arbeten som kunde skapas inom områdena:

1. landskapsvård och skydd av naturliga livsmiljöer, våtmarker och andra värdefulla naturområden,

2. hållbar skogsindustri,

3. utveckling av nya grödor för icke-livsmedelssektorn,

4. biodynamiskt jordbruk,

och, i så fall, kan kommissionen namnge dem, helst land för land?

Svar från Franz Fischler på kommissionens vägnar

(1 juli 1998)

Kommissionen instämmer helt i parlamentsledamotens åsikt att det vore nyttigt att beräkna det antal arbetstillfällen som skapats inom de olika områden som nämns i frågan. Kommissionen har själv inte gjort några beräkningar för dessa områden, men det finns ibland möjlighet att få sådana uppgifter via andra kanaler.

1. Landskapsvård och skydd av naturliga livsmiljöer, våtmarker och andra värdefulla naturområden. Icke statliga organisationer har tagit fram siffror på detta område.

2. Hållbart skogsbruk. Nyttiga uppgifter återfinns i olika publikationer, framför allt i forskningsrapporter. Kommissionen offentliggjorde nyligen uppgifter ur slutrapporten om COST åtgärd E3 (Skogsbruk inom ramen för landsbygdsutveckling), som givits ut av det danska institutet för skogs- och landskapsforskning (ministeriet för miljö- och energifrågor). En annan källa är studien "Europa och skogen", som givits ut av Europaparlamentet.

3. Utvecklingen av nya grödor i non-food-sektorn. I vitboken om energi för framtiden(1), som offentliggjorts av kommissionen, framhålls det att det fram till år 2010 bör kunna skapas mellan 500 000 och 900 000 arbetstillfällen inom gemenskapen inom sektorn för förnybar energi. Någon detaljerad översikt med uppgifter om nya grödor i non-food-sektorn har emellertid inte lagts fram.

4. Biodynamiskt jordbruk. Kommissionen har inte gjort några beräkningar av de sysselsättningsskapande effekterna. Vid första anblicken verkar det emellertid logiskt att anta att biodynamiskt jordbruk behöver mer manuell arbetskraft. Inom biodynamiskt jordbruk används emellertid mindre mängder gödningsmedel och detta kan leda till förlust av arbetstillfällen inom denna bransch.

(1) KOM(97) 599.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2160/98

från Katerina Daskalaki (UPE) till kommissionen

(13 juli 1998)

Ämne: Orättvis behandling av flerbarnsföräldrar

Det svåra demografiska problem som EU står inför är väl bekant och det är särskilt svårt i vissa länder. Grekland är ett av de europeiska länder där befolkningen blir allt äldre och där födelsetalen går ner. Det är dock inte bara så att de åtgärder som vidtas för att hantera problemet är otillräckliga, man kan även notera att flerbarnsföräldrar behandlas orättvist, särskilt om föräldern är man.

En flerbarnsmor får ett understöd fram till dess att det yngsta barnet är 23 år och efter det en livslång pension. En flerbarnsfar som blir änkling eller som skiljer sig och har vårdnaden om sina barn har däremot inte rätt till någon pension.

Är denna åtskillnad inte ett brott mot principen om lika behandling av kvinnor och män, och ännu desto mer eftersom denna ojämlikhet antagligen - som i det konkreta fallet - drabbar personer som i regel tillhör de ekonomiskt och socialt svagaste grupperna?

Svar avgivet av Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(11 september 1998)

Kommissionen kan inte ingripa i det fall som ledamoten beskriver. Fallet avser annorlunda behandling av fäder i barnrika familjer om makan avlider eller paret separerar jämfört med mödrar i familjer i samma situation.

Sådan diskriminering tolereras faktiskt i gällande gemenskapsrätt på området för likabehandling av kvinnor och män, särskilt i direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet(1) (lagstadgade system).

Enligt artikel 7.1 b i detta direktiv kan medlemsstaterna från sitt tillämpningsområde bland annat utesluta de förmåner som beviljas personer som fostrat barn.

Följaktligen kan medlemsstaterna begränsa dessa förmåner till att gälla en av föräldrarna. Detta är fallet i Grekland.

Sedan 1987 finns det ett förslag till direktiv(2) som fortfarande inte behandlats i rådet. Syftet med detta direktiv är bland annat att åtgärda detta problem.

I enlighet med det fjärde handlingsprogrammet på medellång sikt för lika möjligheter för kvinnor och män (1996-2000)(3) och det sociala handlingsprogrammet (1998-2000)(4), räknar kommissionen med att kunna lägga fram ett nytt förslag till direktiv som skall ersätta direktivet från 1987 och beakta domstolens rättspraxis samt utvecklingen av familjestrukturer och sociala strukturer.

(1) EGT L 6, 10.1.1979.

(2) EGT C 309,19.11.1987.

(3) EGT L 335, 30.12.1995.

(4) KOM(98) 259 slutlig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1968/98

från Kenneth Coates (GUE/NGL) till kommissionen

(30 juni 1998)

Ämne: Kontroll över riskerna vid stora olyckor

Vid en anläggning för avfallshantering i Killamarsh i min valkrets, som ägs av SARP UK, ett dotterbolag till Vivendi, har det nyligen inträffat olyckor som gett upphov till stor oro både i byn Killamarsh och i grannstaden Sheffield. Invånarna vill veta hur man kunde få den berörda anläggningen att flytta och därigenom ställa in all verksamhet, som innefattar potentiella risker, i tätorter.

Vilka rättsliga instrument finns det för sådana åtgärder?

Svar från Ritt Bjerregaard på kommissionens vägnar

(3 september 1998)

Gemenskapens lagstiftning om avfall innehåller inga bestämmelser om minimiavstånd mellan en avfallsanläggning och bostadsområden. För närvarande behandlas ett nytt direktiv(1) i rådet och Europaparlamentet som kan komma att innehålla en bestämmelse om deponering.

I rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(2) (det så kallade Seveso II-direktivet), som kommer att bli tvingande från och med den 3 februari 1999, finns dock en ny bestämmelse om planering av landanvändning (artikel 12). Den här bestämmelsen återspeglar behovet, efter Bhopal-olyckan i Indien 1984, att man i lagstiftningsarbetet tar hänsyn till hur följderna av allvarliga olyckshändelser påverkar planeringen av land-användningen. Bestämmelsen kan ses som ett stort steg framåt när det gäller att lindra följderna av allvarliga olyckshändelser.

Direktivets mål är i första hand att förhindra allvarliga olyckshändelser och i andra hand att mildra konsekvenserna för människa och miljö genom kontroller vid byggandet av nya anläggningar, vid ändringar av befintliga anläggningar och vid nybyggnationer som transportförbindelser samt offentliga lokaler med många besökare och bostadsområden i närheten av befintliga anläggningar. På lång sikt skall planeringen av landanvändningen garantera att avståndet mellan farliga anläggningar och bostadsområden blir tillräckligt stort. Om det redan finns sådana anläggningar i närheten av bostadsområden, krävs i Seveso II-direktivet att, inom ramen för tillämpningen av ovanstående kontroller, ytterligare tekniska åtgärder skall tas i beaktande för att minimera riskerna för befolkningen.

Kommissionen arbetar för närvarande i nära samarbete med medlemsstaterna med att ta fram riktlinjer för den praktiska tillämpningen av den här bestämmelsen i medlemsstaterna. Dessa riktlinjer kommer förmodligen att publiceras under 1998.

(1) EGT C 156, 24.5.1997.

(2) EGT L 10, 14.1.1997.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2045/98

från James Moorhouse (ELDR) till kommissionen

(7 juli 1998)

Ämne: Övergrepp mot mänskliga rättigheter i Mexiko - Chiapasmassakern

Hyser inte kommissionen bekymmer över att anstiftarna till den vidriga massakern i Acteal i delstaten Chiapas i Mexiko ännu, fem månader efter att brotten begicks, inte har ställts inför rätta? Till yttermera visso kan denna brist på handling leda till ytterligare illdåd i regionen.

Kommer kommissionen att kräva av den mexikanska regeringen att den skall uppfylla sina utlovade förpliktelser att åtala anstiftarna av brotten och försäkra sig om att den paramilitära närvaron i Chiapas upphör, vilket krävdes i Europaparlamentets resolution av den 15 januari 1998 (B4-0056/98)?

Gemensamt svar

på de skriftliga frågorna E-2044/98 och E-2045/98 ingivna av Manuel Marín för kommissionen

(7 september 1998)

Kommissionen har noterat parlamentets rapport som bifogades dess beslut om att anta en gemensam ståndpunkt beträffande interimsavtalet med Mexiko i maj 1998.

Kommissionen betraktar bestämmelserna om respekten för demokratiska principer och mänskliga rättigheter, som för första gången uttryckligen anges som avgörande villkor, som en mycket viktig beståndsdel i det nya avtal, vars ikraftträdande den 1 juli 1998 var ett viktigt framsteg. Gemenskapen har nu alltså en uttrycklig, kontraktuell och rättslig bas som gör att man i större utsträckning kan beakta dessa problem, och på så sätt bättre och mera konstruktivt bidra till att förbättra situationen i Mexiko i detta avseende.

Den politiska tyngden av bestämmelserna om de mekanismer som gör det möjligt att analysera i vilken utsträckning de mänskliga rättigheterna respekteras och de icke-statliga organisationernas roll gav konkreta resultat redan innan avtalet undertecknades. Det huvudsakliga syftet med mötet med den mexikanske utrikesministern i Panama i februari 1998 var att diskutera situationen i Chiapas. Parlamentet har dessutom tagit initiativet till en offentlig hearing som hölls i Bryssel i mars, där företrädare för mexikanska samhällsgrupper med bland annat ett stort antal icke-statliga organisationer fick tillfälle att utveckla sina ståndpunkter inför en stor publik.

Därutöver fortsätter kommissionen att använda sig av alla medel för att erinra de mexikanska myndigheterna om den vikt som unionen fäster vid att de som bar ansvaret för massakern identifieras och ställs inför rätta.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1686/98

från Kirsi Piha (PPE) till kommissionen

(29 maj 1998)

Ämne: Företagarorganisationens ställning i den sociala dialogen

Företrädare för arbetstagar- och arbetsgivarorganisationerna deltar i dialogen för att utforma unionens sociallagstiftning. Med tanke på sysselsättningen i Europa innehar emellertid de små och medelstora företagen en nyckelställning och därför är deras åsikter viktiga när det gäller att förnya social- och arbetslagstiftningen. Tyvärr glöms deras åsikter ofta bort. Det är tämligen kortsiktigt att utarbeta en lagstiftning som försvårar företagarnas sysselsättningsmöjligheter ännu mer.

Hur ämnar kommissionen säkerställa att de europeiska företagarorganisationerna i fortsättningen ingår som en fjärde legitimerad part i dialogen?

Svar från Pádraig Flynn på kommissionens vägnar

(23 juli 1998)

Alla organisationer som är förtecknade i bilaga I i kommissionens meddelande Anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå(1) har rätt att delta i den sociala dialogens viktigaste områden, nämligen information, samråd och förhandlingar. Vad gäller deltagande i den ständiga kommittén för sysselsättning, har kommissionen föreslagit rådet att Europeiska samarbetsorganisationen för nationella arbetsgivarföreningar och industriförbund (Unice), Europeiska centrumet för offentliga affärsverk och företag (CEEP), den europeiska organisationen för hantverkssektorn samt för små och medelstora företag (UEAPME), Kommittén för jordbrukets näringslivsorganisationer (Copa), EuropCommerce, Europeiska fackliga samarbetsorganisationen (EFS) och den europeiska sammanslutningen för företagsledare CEC skall inbegripas i kommittén i syfte att skapa en politisk dialog med deltagare på lämplig nivå.

Av de 29 organisationer som uppfyller de nödvändiga representativitetskriterierna företräder många små och medelstora företag inklusive UEAPME, Unice, EuroCommerce och Copa. Alla dessa organisationer kan delta i förhandlingarna inom ramen för eller utanför avtalet om socialpolitik, som bifogats till EG-fördraget. Kommissionen betonar i det nya meddelandet behovet av att respektera arbetsmarknadens parters oberoende när de väljer förhandlingsparter. Den kan inte tvinga någon till förhandlingar. Detta tillvägagångssätt har nyligen bekräftats av förstainstansrätten i dess dom av den 17 juli 1998 i mål T-135/96, i vilken en rättslig prövning av direktivet om föräldraledighet som förhandlats fram och godkänts i samband med avtalet om socialpolitik förkastades.

I det ovannämnda meddelandet har kommissionen emellertid än en gång uppmanat arbetsmarknadens parter att försöka uppnå en kompromiss för att se till att de europeiska avtalen representeras på bästa möjliga sätt. Kommissionen är väl medveten om att små och medelstora företag är viktiga för sysselsättningen och om deras roll vid skapandet av arbetstillfällen. Små och medelstora företags problem och de möjligheter som företagen tillhandahåller måste beaktas.

(1) KOM(98) 322.