SKRIFTLIG FRÅGA E-1567/03

från Erik Meijer (GUE/NGL) till kommissionen

(8 maj 2003)

Ämne: Fågelpestepidemin i Nederländerna och Belgien och vaccinationsmöjligheter som alternativ till att i stor skala slakta friska djur

1. Erinrar sig kommissionen de stora problemen i samband med tidigare epidemiska djursjukdomar som bekämpades genom att i förebyggande syfte slakta friska nötdjur och svin i stor skala i närheten, och att man därefter började diskutera om bättre lösningar i framtiden?

2. Känner kommissionen till att man i samband med dagens fågelpestepidemi eller hönsinfluensa i de nederländska provinserna Gelderland, Noord-Brabant och Limburg och i de angränsande belgiska provinserna Antwerpen och Limburg försöker finna en lösning genom att i förebyggande syfte slakta ett mycket stort antal djur?

3. Har kommissionen någon ståndpunkt om valet mellan att utföra slakten utifrån smittohärden i den riktning smittan sprider sig eller att göra det med utgångspunkt från det hotade området i riktning mot smitthärden, något som kontroverserna om smittobekämpningen fram tills nu handlat om? Ålägger kommissionen medlemsstaterna ett entydigt arbetssätt?

4. Känner kommissionen till den belgiska djurrättsorganisationen GAIA:s blockadåtgärder den 24 april 2003 hos den belgiska folkhälsoministern som motiverades med att vaccination är ett seriöst alternativ i kampen mot fågelpest och att det finns resurser för detta?

5. Vad hindrar att man i kampen mot fågelpest vaccinerar istället för att slakta? Beror det på försök till kostnadsbesparingar för de berörda företagarna eller hotar vaccinationer möjligheterna att exportera kycklingkött?

6. Vad gör kommissionen för att bidra till att förebygga framtida utbrott av fågelpest genom att främja förebyggande vaccinationer eller genom att föreskriva sådana vaccinationer?

Svar från David Byrne på kommissionens vägnar

(26 juni 2003)

Genom rådets direktiv 92/40/EEG av den 19 maj 1992 infördes gemenskapsåtgärder för bekämpning av aviär influensa(1). Kontrollen grundar sig på omedelbar rapportering av misstänkta fall, snabb diagnos samt avlivning och destruering av samtliga fjäderfän på smittade gårdar. Vidare föreskrivs strikta biosäkerhetsåtgärder och andra skyddsåtgärder.

I direktivet föreskrivs också att den behöriga myndigheten får tillämpa de åtgärder som anges ovan på närliggande anläggningar, om deras läge, utformning eller kontakt med anläggningen där sjukdomen har bekräftats ger anledning till misstanke om eventuell smitta. Denna bestämmelse tillämpas i hög grad i Nederländerna och Belgien. Under vissa förhållanden kan vaccinering mot aviär influensa användas som komplement till kontrollåtgärderna. Ett beslut om nödvaccinering vid ett utbrott får fattas av den berörda medlemsstaten, förutsatt att gemenskapens grundläggande intressen inte äventyras. Varken de nederländska eller de belgiska myndigheterna har vänt sig till kommissionen med en sådan begäran, förutom när det gäller vaccinering av hotade fåglar som hålls i djurparker. Kommissionen godkände detta genom att anta beslut 2003/291/EG av den 25 april 2003(2).

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande antog den 27 juni 2000 en rapport om vaccinering mot aviär influensa (referens Sanco/B3/AH/R17/2000) i vilken det rekommenderas att vaccinering mot undertyperna H5 och H7 i normala fall inte bör tillåtas. Möjligheten att tillgripa nödvaccinering mot virus av dessa undertyper bör kvarstå, i enlighet med direktivet.

Det är emellertid fortfarande möjligt att vaccinera smittade fjäderfän. Vaccineringen är dock väldigt arbetsintensiv och tidskrävande och vaccinet ger endast skydd efter flera vaccinationer. Dessutom bör man beakta att fjäderfän har ett relativt kort produktivt liv. Med tanke på hur smittsamt detta virus är och hur snabbt det sprids verkar det inte rimligt att nödvaccinering i tid skulle förhindra en akut spridning av sjukdomen.

Kommissionen hade den 12 maj 2003 anordnat åtta möten i Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande och antagit femton beslut om ytterligare kontroll- och skyddsåtgärder, med enhälligt stöd från kommittén (med undantag för två nedlagda röster från en medlemsstat). Trots att kommissionen är medveten om debatterna i samhället när det gäller massavlivning av fjäderfän, finns det för närvarande inga andra gångbara alternativ.

För att förbättra politiken i framtiden har kommissionen inom ramen för det femte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration godkänt ett forskningsprogram om patogenes och förbättrad diagnos och kontroll av aviär influensa (projektnummer QLK2-CT-2002-01454). Programmet kommer att avslutas 2005 och ett av dess mål är att undersöka utveckling och användning av markörvacciner i syfte att minska smittspridning, särskilt i fjäderfäområden med hög täthet.

Kommissionen har för avsikt att utvärdera epidemin och kommer vid behov att ändra direktiv 92/40/EEG. Någon grundläggande förändring av kontrollstrategin med syftet att så fort som möjligt utrota aviär influensa är dock inte ett relevant alternativ för närvarande.

(1) EGT L 167, 22.6.1992.

(2) 2003/291/EG: Kommissionens beslut av den 25 april 2003 om krav för att förebygga aviär influensa hos mottagliga fåglar som hålls i djurparker i Belgien och Nederländerna, EGT L 105, 26.4.2003.