ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FRÅGA E-1331/03

från André Brie (GUE/NGL) till rådet

(9 april 2003)

Ämne: Minfält utmed (den östra) gränsen mellan Grekland och Turkiet

I anslutning till rådets svar på min fråga (E-2960/02(1), 20 februari 2003) om minfält utmed (den östra) gränsen mellan Grekland och Turkiet, vill jag göra rådet uppmärksamt på följande notis i dagstidningen Kathimerini i Aten (den 26 mars 2003):

En olaglig invandrare från Somalia dödades i går då han trampade på en mina när han försökte ta sig in i Grekland från Turkiet genom regionen Evros i Trakien. Mannen, vars identitet inte getts ut till offentligheten, kom, enligt uppgifter från försvarsmakten, tillsammans med en annan somalier in på ett inhägnat minfält som var försett med varningsskyltar, varvid den andre mannen skadades. Ytterligare 18 somalier greps i utkanten av minfältet.

I anslutning till den ovannämnda tidningsnotisen frågar jag rådet om rådet vill hålla fast vid den bedömning som rådet gjorde i sitt svar:

Vad beträffar Grekland och Turkiet har dessa länder närmat sig en gemensam deponering av sina ratifikationsinstrument (Grekland) eller anslutningsinstrument (Turkiet) till Ottawakonventionen. Märkning av och skydd mot grekiska minfält längs den turkiska gränsen har enligt grekiska källor redan lett till att olyckorna minskat med 90 % (se Landmine Monitor Report 2002 från den internationella kampanjen för förbud mot landminor)?

Dessutom frågar jag rådet hur många personer som, enligt vad rådet vet, har mist livet eller skadats utmed denna gräns (vänligen ange vardera kategorin skilt för sig) alltsedan dess att Ottawakonventionen trädde i kraft (den 1 mars 1999).

(1) EUT C 155 E, 3.7.2003, s. 68.

Svar

(29 september 2003)

1. Efter ett möte i den turkiska kuststaden Kas den 3 maj förklarade den grekiske och den turkiske premiärministern i ett gemensamt uttalande att de förfaranden som krävs för att deras länder skall bli parter i Ottawakonventionen (ratificering för Grekland, tillträde för Turkiet) nu fullgjorts både i Grekland och i Turkiet. De förklarade att de bägge länderna nu samtidigt skulle överlämna sina respektive instrument till FN:s generalsekreterare.

2. Rådet har inte tillgång till statistik om dödsolyckor som orsakats av landminor vid gränsen mellan Grekland och Turkiet. Den ärade parlamentsledamoten kan i denna fråga vända sig till de respektive nationella myndigheterna. Enligt den senaste årsrapporten (2002) från den internationella kampanjen för förbud mot landminor (ICBL) finns det emellertid inget centralt register över dödsolyckor orsakade av minor i Grekland, medan däremot den turkiska stiftelsen för mänskliga rättigheter (Human Rights Foundation) samlar in rapporter om förolyckade, som publiceras i månatliga nyhetsbrev i Turkiet. ICBL:s informationsresurser kan konsulteras via webbplatsen www.icbl.org.

3. När det gäller utmärkning och skyddsåtgärder vid grekiska minfält längs gränsen mot Turkiet är rådet inte i stånd att bekräfta att olyckorna minskat i den omfattning som grekiska källor anger (nästan 90 %).
SKRIFTLIG FRÅGA P-2248/03

från Caroline Lucas (Verts/ALE) till kommissionen

(1 juli 2003)

Ämne: Nanoteknik

Känner kommissionen till att nanopartiklar används i kosmetiska produkter? Om så är fallet, vilka typer av nanopartiklar används för närvarande och i vilken typ av kosmetika? Vilka företag marknadsför dem i EU?

Nanopartiklar har andra egenskaper jämfört med större partiklar av samma föreningar. Har lämpliga säkerhetsbedömningar gjorts med avseende på användningen av nanopartiklar i kosmetika? På vilket sätt har sådana säkerhetsbedömningar gjort åtskillnad mellan olika storlekar och olika former av partiklar av samma förening? Anser kommissionen att användningen av nanopartiklar bör förbjudas då det för närvarande är omöjligt att närmare förutse de toxiska effekterna av dessa partiklar?

Känner kommissionen till om nanopartiklar används i andra konsumentprodukter? Vilka säkerhetsbedömningar har gjorts av dessa produkter?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(24 juli 2003)

Nanoteknik omfattar en rad (vetenskapliga) discipliner och kan ses som ett medel som kan verka inom många olika teknikområden.

Enligt artikel 2 i rådets direktiv 76/768/EEG(1) får endast kosmetiska produkter som inte kan skada människors hälsa vid normal användning släppas ut på marknaden. Därför kan kosmetika enbart innehålla säkra beståndsdelar.

Angående en lämplig bedömning av kosmetiska produkters säkerhet är tillverkaren, enligt artikel 7a i direktivet, skyldig att hålla information om sina kosmetiska produkter tillgänglig för de behöriga kontrollmyndigheterna i medlemsstaterna. Informationen måste innehålla fysikalisk-kemiska och mikrobiologiska specifikationer för råvarorna och slutprodukten samt en bedömning av slutproduktens säkerhet för människors hälsa, varvid hänsyn ska tas till beståndsdelarnas allmänna toxikologiska profil och kemiska struktur.

I publikationen Notes of guidance for testing of cosmetic ingredients for their safety evaluation(2) fastslår Vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter som är avsedda för konsumenter (SCCNFP) att beståndsdelens exakta kemiska egenskaper och strukturformel, om denna är känd, bör anges i dokumentationen för säkerhetsbedömningen. Bedömningen av en kosmetisk beståndsdel ska göras utifrån dess fysiska, kemiska och fysikalisk-kemiska egenskaper. Det innebär att ovan nämnda säkerhetsbestämmelser, oberoende av tillverkningsmetod och partikelstorlek för någon viss beståndsdel som används i kosmetika, måste vara uppfyllda innan beståndsdelen kan användas i kosmetiska produkter. Därför finns det inga speciella krav för beståndsdelar som framställs med hjälp av nanoteknik.

Beträffande andra konsumentprodukter som innehåller kemiska substanser, eller humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel, utförs nuvarande bedömningar i enlighet med de standardkrav som ställs i lagstiftningen för respektive område.

(1) Rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter, EGT L 262, 27.9.1976.

(2) http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sccp/out130_en.pdf.
SKRIFTLIG FRÅGA P-2069/03

från Véronique De Keyser (PSE) till kommissionen

(17 juni 2003)

Ämne: Förklaring om symbol på nederländska tvåeuromynt

De nederländska tvåeuromynten är försedda med en avbildning av en gud. Vilken gud rör det sig om?

Svar från Pedro Solbes Mira på kommissionens vägnar

(3 juli 2003)

En beskrivning av de nationella euromyntens utseende offentliggjordes i EGT(1) på grundval av uppgifter från medlemsstaterna.

Randinskriptionen på 2-euromynten varierar från land till land. Randinskriptionen på det nederländska 2 euromyntet lyder: GOD * ZIJ * MET * ONS (Gud vare med oss). Inga närmare upplysningar lämnades av de nederländska myndigheterna.

(1) EGT C 373, 28.12.2001.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1253/03

från Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) till rådet

(3 april 2003)

Ämne: Krisen inom den europeiska turismsektorn

I slutet av 2002 innebar möjligheten av en väpnad konflikt i Irak att reserverna för sommaren 2003 frystes och härigenom den lindriga återhämtning av turismsektorn som skett vid mitten av 2002. Nu när kriget i Irak har inletts har situationen blivit ännu mer akut.

Det osäkra läget kan medföra allvarliga negativa effekter för den europeiska turismsektorn, vilket i sin tur kan skada EU:s ekonomi.

Har rådet med tanke på detta vidtagit någon riktad åtgärd för att mildra krisen? Om så är fallet, vilka åtgärder har vidtagits? Om så inte är fallet, och mot bakgrund av subsidiaritetsprincipen, anser rådet att det vore lämpligt att genomföra en gemensam politik inom området för turism och därigenom på EU-nivå främja åtgärder för samordning och uppbyggnad av en sektor som påverkas på gemenskapsnivå?

Svar

(29 september 2003)

Den ärade parlamentsledamoten bör uppmärksamma rådets resolution av den 21 maj 2002 om den europeiska turismens framtid i vilken kommissionen uppmanas att årligen förelägga Rådgivande kommittén för turism en skriftlig och regelbundet uppdaterad not om de olika åtgärder som kommissionen planerar och som kan påverka turistsektorn och att engagera denna kommitté i övervakningen av de åtgärder som föreslås i kommissionens meddelande En samarbetsstrategi för den europeiska turismens framtid. Råder ber honom även uppmärksamma dess slutsatser efter mötet den 19 maj 2003.

Europeiska rådet i Bryssel (2021 mars 2003) betonade dessutom turistsektorns betydelse i sina slutsatser om de åtgärder som är nödvändiga för att öka företagens konkurrenskraft och för att uppmuntra entreprenörskap. I detta sammanhang erinrade rådet om nödvändigheten av att på EU-nivå och på nationell nivå fortsätta ansträngningarna för att förbättra det allmänna företagsklimatet inom alla sektorer, inklusive turismen (startande och tillväxt av små och medelstora företag, minskning av de administrativa bördorna och förenkling av reglerna osv.).

När det gäller initiativ för att lösa denna kris och återupprätta förtroendet inom denna sektor påminner rådet den ärade parlamentsledamoten om att det faller inom kommissionens behörighet att föreslå varje åtgärd som den anser nödvändig.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2037/03

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till rådet

(18 juni 2003)

Ämne: Turkiet och förnekandet av det armeniska folkmordet

Under de senaste månaderna har de turkiska myndigheternas politik att förneka det armeniska folkmordet blivit allt aggressivare. Sammanslutningen European Armenian Federation for Justice and Democracy anklagar den turkiska regeringen för att genom sitt undervisningsministerium genomföra en kampanj i avsikt att tillbakavisa anklagelserna om folkmord mot det armeniska folket. Ministeriet organiserar undervisningsseminarier för lärare och statstjänstemän för att man i skolorna skall förneka det armeniska folkmordet och begränsar därmed yttrandefriheten. Dessutom uppmanar ministeriet i ett dekret av den 14 april skolor från lågstadiet till gymnasiet att organisera konferenser för att visa att armenier och andra folk som blivit offer för folkmord aldrig någonsin utsatts för någon som helst förföljelse i Turkiet. Ministeriet uppmanar vidare skolpersonalen att låta eleverna skriva uppsatser på temat kamp mot anklagelser om folkmord.

Manipuleringen av den historiska sanningen i skolorna står i motsatsställning till europeiska undervisningsnormer. Dessutom går politiken att förneka folkmordet emot de europeiska värdena för skydd av de mänskliga rättigheterna och minoriteterna, och, följaktligen, mot de politiska Köpenhamnskriterierna.

Anser rådet att de turkiska myndigheternas förnekelsepolitik är förenlig med principerna i samarbetsavtalet och med upptagandet av Turkiet som kandidatland för anslutning till EU?

Anser rådet att ett offentligt erkännande från de nuvarande turkiska myndigheternas sida av det armeniska folkmordet, som Europaparlamentet erkände i juni 1987 (A2-0033/87(1)) och i olika resolutioner därefter, skall vara ett av de oundgängliga kraven för att det skall inledas anslutningsförhandlingar med Turkiet inom en nära framtid?

(1) EGT C 190, 20.7.1987, s. 119.

Svar

(13 oktober 2003)

1. Rådet är fullt medvetet om känsligheten hos de frågor som gäller behandlingen av det armeniska folket under ottomanska riket och är förtroget med Europaparlamentets resolutioner om förbindelserna mellan Turkiet och Armenien.

2. De krav som skall uppfyllas av Turkiet för att möjliggöra ett beslut om att inleda anslutningsförhandlingar specificeras i den politiska delen av det reviderade partnerskapet för anslutning för Turkiet, vilket rådet antog i maj i år. Frågan om folkmord tas inte upp i detta.

3. Rådet välkomnar dock kontakterna mellan Armenien och Turkiet som syftar till att förbättra förståelsen på ömse sidor. Enligt anslutningsavtalen, både med Turkiet och Armenien och inom ramen för en förstärkt politisk dialog, uppmuntrar rådet Turkiet att verka för att upprätta goda grannförbindelser med Armenien.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1947/03 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet. 62 spanska soldater dödade i en olycka i Turkiet på väg tillbaka från Afghanistan.



Europeiska unionens officiella tidning nr 051 E , 26/02/2004 s. 0163 - 0163



SKRIFTLIG FRÅGA E-1947/03 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet (13 juni 2003) Ämne: 62 spanska soldater dödade i en olycka i Turkiet på väg tillbaka från Afghanistan Enligt uppgifter i massmedierna hade ett brittiskt bolag, Chapman Freeborn, fått i uppgift av Nato att sköta transporterna av medlemsstaternas trupper och chartrat det plan som råkade ut för den förskräckliga olyckan där 62 spanska soldater dog på väg tillbaka från Afghanistan. Planet hade hyrts av ett ukrainskt bolag, UM Air. Vet rådet varför ett företag som UM Air får i uppgift att sköta en EU- och Natomedlemsstats militärtransporter? Gav bolaget de garantier som behövdes för att uppdraget skulle kunna utföras? Varför har inte medlemsstaterna egna transportmedel? Känner rådet till att vissa av de döda soldaternas familjer offentligt klagat över att planets tekniska standard var dålig och att de då utgått från det soldater som reste med planet sagt? Svar (7 oktober 2003) Den ärade parlamentsledamoten är säkert medveten om att Europeiska unionens råd inte medverkar vid de militära operationerna i Afghanistan. Rådet har därför inga särskilda upplysningar om operationens planering eller genomförande, med logistiska aspekter som truppinsatser och andra trupprörelser, däribland de medverkandes eventuella chartrande av civil materiel från tredje land.
SKRIFTLIG FRÅGA E-1810/03

från Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) till rådet

(2 juni 2003)

Ämne: Programmet Erasmus Mundus

Rådet nådde nyligen en politisk överenskommelse om att lansera programmet Erasmus Mundus. Syftet med detta program är att fastställa en kvalitetsram för att locka fler universitetsstudenter på doktorandnivå från hela världen.

Från olika håll har det uttryckts att detta program skulle kunna göra det möjligt att öka konkurrenskraften samt att bidra till de mål som ställdes upp av Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000, dvs. att göra Europa till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsekonomi.

Inom ramen för detta program är tanken att det skall tilldelas stipendier för mastersutbildningar på doktorandnivå, på villkor att utbildningen ges på två av unionens officiella språk. Detta utesluter katalanskan från mastersutbildningar och andra utbildningar. Trots att katalanskan är modersmål för 7 miljoner människor och officiellt språk i Katalonien, Regionen Valencia och Balearerna har det fortfarande inte erhållit status av officiellt språk på gemenskapsnivå. Detta innebär således att katalanskan inte kommer ifråga för ovan nämnda stöd. Det handlar om en ny förolämpning mot vårt språk och tusenåriga kultur, särskilt som Barcelona, där universitetsundervisningen i huvudsak försiggår på katalanska, är den universitetsort i Spanien som tar emot flest Erasmusstudenter.

1. Avser rådet att vidta några åtgärder för att rätta till denna oförrätt mot universitetsundervisningen på katalanska och på andra europeiska språk?

2. Anser rådet att denna åtgärd är förenlig med kommissionens insatser för att främja flerspråkighet och inlärning av språk som är minoritetsspråk i de medlemsstater där de talas?

Svar

(2 oktober 2003)

Rådet understryker att det varken i kommissionens ursprungliga förslag eller i den gemensamma ståndpunkt som rådet antog den 16 juni i år om programmet Erasmus Mundus fastställs några villkor när det gäller undervisningsspråk för Erasmus Mundus master-program. En sådan bestämmelse är för övrigt utesluten med hänsyn till subsidiaritetsprincipen och grundprincipen om självständighet för de högre utbildningsanstalter som omfattas av programmet.

Vidare understryks i skäl 7 i den gemensamma ståndpunkten vikten av principen om språklig mångfald i unionens kontakter med tredje land, och i bilagan anges att dessa masterkurser skall utan att undervisningsspråket åsidosätts, sörja för användning av minst två europeiska språk som talas i de medlemsstater där de högre utbildningsanstalter som deltar i Erasmus Mundus masterkurser finns och, i förekommande fall, språkundervisning och språkstöd för studerande. (Åtgärd 1: Erasmus Mundus masterkurser punkt 2 i).
SKRIFTLIG FRÅGA P-1420/03

från Mario Mastella (PPE-DE) till rådet

(14 april 2003)

Ämne: Den polska regeringens brott mot internationella konventioner om vårdnad av barn

Karolina Paetz Pozza, som är polsk medborgare och gift med Paolo Pozza, som är italiensk medborgare, kidnappade i augusti 1999 parets bägge döttrar Valentina 2 år och Federica 7 år under förevändning att dessa skulle tillbringa skollovet i Polen, och kvarhåller dem sedan dess i landet samt hindrar dem från att gå i skolan och att träffa sin far (detta framkommer också i en motion från senatorn Mauro Fabris som antagits av den italienska senaten).

Trots att italienska och polska domstolar givit Paolo Pozza vårdnaden av barnen har denne aldrig kunnat få döttrarna tillbakaskickade till Italien trots att polismyndigheten i Pozna haft möjlighet att verkställa hemsändningen av barnen.

Den främsta orsaken till problemen med hemsändningen ligger hos de polska polismyndigheternas oförmåga att på sitt eget territorium verkställa ett beslut om vårdnad av barn som fattats i Italien och som grundas på de principer som fastlagts i två internationella konventioner som Polen liksom Italien har skrivit under, nämligen Luxemburgkonventionen av den 20 maj 1980 om internationellt erkännande av beslut rörande vårdnad av barn och Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om internationella bortföranden av barn.

Med anledning av ovanstående

1. Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att se till att ett effektivt juridiskt samarbete rörande vårdnad av barn och internationella bortföranden av barn kommer till stånd med Polen, med tanke på landets nära förestående inträde som fullvärdig medlem av Europeiska unionen?

2. Vilka initiativ tänker rådet ta för att se till att de existerande internationella avtalen om vårdnad av barn helt och fullt respekteras av de ansvariga polska rättsliga myndigheterna, på samma sätt som rådet ser till att de respekteras av medlemsstaterna?

3. Anser inte rådet att det åtminstone skulle vara lämpligt att utöva påtryckningar på den polska regeringen så att detta beklagliga och tråkiga familjedrama kan få en snabb lösning?

Svar

(29 september 2003)

Rådet yttrar sig inte om konkreta mål vid domstolar i medlemsstaterna eller anslutningsländerna. Rådet önskar däremot informera den ärade parlamentsledamoten om att dess arbetsorgan för närvarande behandlar ett förslag till rådets förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i mål om föräldraansvar.

En utmärkande aspekt av denna förordning är den som avser bortförande av barn inom gemenskapen. Föreskrifter kommer att fastställas när det gäller frågan om vilken domstol som är behörig att avgöra ett mål när ett barn förs bort från en medlemsstat till en annan medlemsstat liksom åtgärder som avser återlämnande av barnet till dess sedvanliga hemvist. Rådet anser, såsom det vid upprepade tillfällen har angivits, att denna förordning bör godkännas snarast möjligt.

När det gäller de internationella konventioner som den ärade parlamentsledamoten åberopar är det inte rådets sak att se till att de nationella domstolarna tillämpar dem.
SKRIFTLIG FRÅGA E-2164/03

från Samuli Pohjamo (ELDR) till kommissionen

(30 juni 2003)

Ämne: Angående: Kadmium i gödselmedel

I Norden och i Österrike är den högsta tillåtna kadmiumhalten i gödselmedel strängare än i andra EU-länder. Det är känt att kadmium är skadligt för miljön, och EU borde därför arbeta för att sänka kadmiumhalten i gödselmedel.

Till EU importerar man i huvudsak marockansk fosfat med höga kadmiumhalter, trots att det finns andra alternativ, även inom EU. I Sokli i norra Finland har man hittat stora mängder fosfat som inte innehåller kadmium.

Ämnar kommissionen föreslå att kadmiumhalterna skall sänkas inom hela EU så att gränserna är minst lika stränga som i Norden och Österrike? Kan kommissionen på något sätt arbeta för att det fosfat som används inom EU också skulle härstamma från EU-området, vilket skulle skapa arbetstillfällen och ny ekonomisk verksamhet inom EU?

Svar från Erkki Liikanen på kommissionens vägnar

(4 augusti 2003)

Kommissionen är medveten om att kadmium är skadligt för människors hälsa och för miljön och att kadmium i fosfathaltiga gödningsmedel nu utgör en av de största källorna till förekomst av kadmium i miljön.

Kommissionen håller därför på att utarbeta ett förslag till en förordning om kadmium i gödningsmedel som ska ta itu med detta problem genom att fastställa högsta gränsvärden för kadmiumhalten i fosfathaltiga gödningsmedel, vilket kommer att säkerställa fri omsättning av fosfathaltiga gödningsmedel på den inre marknaden. Det högsta gränsvärdet för kadmium kommer i förslaget att läggas på en nivå som är tillräcklig för att förhindra ytterligare ackumulering av kadmium i jordbruksmark och för att se till att eventuell förekomst i livsmedel inte äventyrar normerna för säkra livsmedel.

Enligt planerna ska kommissionen lägga fram förslaget för antagande före slutet av 2003. Förslaget kommer att innehålla normer som grundar sig på vetenskapliga rön och kommer i enlighet med WTO:s regler att tillåta användning av fosfater som uppfyller dessa normer, oberoende av ursprungsland.
SKRIFTLIG FRÅGA E-0290/03

från Vasco Graça Moura (PPE-DE) till kommissionen

(7 februari 2003)

Ämne: Nedläggning av skofabriken C & J Clark Fábrica de Calçado, Lda. i kommunen Castelo de Paiva, Portugal

Det multinationella företaget C & J Clark Fábrica de Calçado, Lda. i kommunen Castelo de Paiva, Portugal, meddelade den 10 januari 2003 att den kommer att lägga ner verksamheten. Fabrikens 588 anställda blir därmed arbetslösa.

Enligt ett pressmeddelande från företaget daterat den 10 januari 2003 är skälet till nedläggningen att man kommer att importera ovanläder från Indien och Rumänien för att kunna hålla en konkurrenskraftig prisstruktur.

Clark började tillverkningen i Castelo de Paiva 1988 och mottog då såväl nationellt stöd som gemenskapsstöd. År 2000 skrev företaget på ett protokoll med kommunfullmäktige enligt vilket företaget skulle motta omfattande kommunala investeringar mot att det åtog sig att hålla verksamheten igång tills åtminstone 2007.

Castelo de Paiva är en kommun i Portugals inland med mycket svag ekonomi, och nedläggningen av denna verksamhet kommer därför att få mycket svåra ekonomiska följder.

Nedläggningsbeslutet går stick i stäv mot principen om företagens sociala ansvar. Mot denna bakgrund ombes därför kommissionen svara på följande frågor:

- Hur stora belopp har betalats ur gemenskapsfonderna till C & J Clark Fábrica de Calçado, Lda. i Castelo de Paiva, och när?

- Vilka villkor ställdes på företaget när man beviljade ovannämnda medel ur gemenskapsfonderna?

- Om det visar sig att företaget är i färd med att frångå de åtaganden som medföljer mottagande av gemenskapsstöd, hur tänker kommissionen agera för att förhindra att verksamheten nedläggs och se till att tillverkningen, och därmed arbetsplatserna, blir kvar i Castelo de Paiva?

- Slutligen, vilka politiska åtgärder tänker kommissionen vidta för att förekomma och i sista instans bestraffa företag som etablerar sig på EU:s territorium, där de åtnjuter stöd ur gemenskapsfonderna, och som efter att de har förbrukat alla de fördelar och resurser som erbjuds, inte minst i form av humankapital, flyttar sin verksamhet?

Gemensamt svarpå de skriftliga frågorna E-0286/03, E-0287/03,E-0288/03, E-0289/03, E-0290/03, E-0301/03 och E-0441/03ingivet av Anna Diamantopoulou för kommissionen

(12 mars 2003)

Parlamentsledamöterna hänvisas till kommissionens svar på den skriftliga frågan P-0089/03 från Regina Bastos(1).

(1) Se s. 67.